sou · GVB334 · 2008-01-01 00:00:00 — Slutligen föreskrivs i paragrafens tredje stycke att verksamheten i skolan skall utformas i överensstämmelse med grundläggande demo- kratiska värderingar samt att var och en som verkar inom skolan skall främja aktning för varje människas egenvärde och respekt för vår gemensamma miljö. Den som verkar inom skolan skall särskilt främja jämställdhet mellan könen och aktivt motverka alla former av kränkande behandling såsom mobbning och rasistiska beteen- den. I läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet samt i läroplanen för de frivilliga skolformerna anges att skolan har en viktig uppgift när det gäller att förmedla och förankra de grundläggande värden som vårt samhällsliv vilar på. En- ligt läroplanerna skall skolan förmedla människolivets okränkbar- het, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jäm- ställdhet mellan män och kvinnor samt solidaritet med svaga och utsatta. Skolans uppdrag är att överföra dessa grundläggande värden till eleverna och att främja elevernas lärande, för att därigenom för- bereda dem för att leva och verka i samhället. Skolan skall också förmedla de mer beständiga kunskaper som utgör den gemensamma referensram som alla i samhället behöver. I läroplanen för förskolan förklaras att förskolans uppdrag är att lägga grunden för ett livslångt lärande. I samarbete med hemmen skall barnens utveckling till ansvarskännande människor och samhälls- medlemmar främjas. Enligt läroplanen skall förskolan vara ett stöd för familjerna i deras ansvar för barnens fostran, utveckling och växande. Förskolan har i uppgift att i samarbete med föräldrarna verka för att varje barn får möjlighet att utvecklas efter sina förutsättningar. Av 9 kap. 2 och 8 §§ skollagen framgår att fristående skolor för att godkännas och vara berättigade till bidrag från elevernas hem- kommuner bl.a. måste svara mot de allmänna mål och den värde- grund som gäller för utbildning inom det offentliga skolväsendet. 1.5.2Skolplikt och rätt till skolgång Barn som är bosatta i har enligt 3 kap. 1 § skollagen skol- plikt. Skolplikten inleds som huvudregel vid höstterminens start det året barnet fyller och avslutas vid utgången av vårterminen det år barnet fyller . Skolplikten gäller inte för barn som varak- tigt vistas utomlands eller vars förhållanden är sådana att det uppen- barligen inte kan begäras att barnet skall gå i skola. De barn som omfattas av skolplikt har en lagstadgad rätt att få utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Av 3 kap. 13 § skollagen framgår att kommunen skall tillse att skolpliktiga elever i dess grundskola och särskola fullgör sin skol- gång samt att skolpliktiga barn som inte går i dess grundskola eller särskola får föreskriven utbildning på något annat sätt. Vidare skall huvudmannen för specialskolan se till att skolpliktiga elever i skolor under dess ledning fullgör sin skolgång. Enligt 3 kap. 15 § skollagen skall den som har vårdnaden om ett skolpliktigt barn se till att barnet fullgör sin skolplikt. Om vård- nadshavaren inte har gjort vad som i detta avseende ankommer på honom eller henne får styrelsen för utbildningen enligt 3 kap. 16 § skollagen vid vite förelägga vårdnadshavaren att iaktta sina skyldig- heter. Skolplikten och rätten till skolgång enligt skollagen omfattar barn som är bosatta här i landet. Bosättningsbegreppet är inte närmare definierat vare sig i skollagen eller i någon annan författning på sko- lans område. I förarbetena till skollagen anförs dock att den som rätteligen skall vara kyrkobokförd (numera folkbokförd) här bör räknas som bosatt i riket (prop. 1985/86:10 s. 81 f.). Vem som skall vara folkbokförd i framgår av folkbokföringslagen (1991:481). Enligt 3 § folkbokföringslagen (FBL) bör den folkbokföras i som efter inflyttning kan antas under sin normala livsföring kom- ma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila i landet . En utlänning som saknar uppehållstillstånd trots att han är skyldig att ha sådant tillstånd skall dock inte folkbokföras här, om det inte finns synnerliga skäl för folkbokföring (4 § FBL). Detta innebär att asylsökande barn och barn som håller sig undanverkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut inte skall folkbokföras i . De har därmed inte heller skolplikt eller rätt till utbildning enligt skollagen. Genom 15 kap. 5 § skollagen har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigats att meddela föreskrifter om mottagande i förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg och det offent- liga skolväsendet av barn och elever som inte räknas som bosatta i . Med stöd av detta bemyndigande har regeringen i 6 kap. 2 § grundskoleförordningen och 11 kap. 1 § gymnasieförordningen föreskrivit att barn och ungdomar som räknas som bo- satta i utlandet hos sina vårdnadshavare har samma rätt till skol- gång i som barn bosatta i och skall likställas med sökande från den kommun där en sökt gymnasieutbildning an- ordnas, om vårdnadshavarna eller en av dem är svensk medborgare. Dessa barn skall på skriftlig begäran av sina vårdnadshavare tas emot i i den kommun där de stadigvarande vistas. I 6 kap. 2 § grundskoleförordningen och 11 kap. 7 § gymnasieförord- ningen föreskrivs också att en kommun även i andra fall får ta emot ett barn i eller en sökande till gymnasieskolan som inte är bosatt i . För intagning till gymnasieskolan förutsätts dock att sökanden uppfyller behörighetskraven för utbildningen och att det finns plats på utbildningen. Om en elev som inte är bo- satt i tas emot i gymnasieskolan har eleven enligt 11 kap. 8 § gymnasieförordningen rätt att fullfölja utbildningen och att erhålla utbildningen kostnadsfritt på samma villkor som elever som är bo- satta i landet, så länge han eller hon har rätt att vistas här. I 7 kap. 2 § specialskoleförordningen föreskrivs att specialskolan får ta emot barn som inte räknas som bosatta i , om det finns särskilda skäl, såsom att barnet är svenskspråkigt. Förutom det krav på särskilda skäl som gäller för mottagande i specialskolan finns det således inte något förbud mot att barn och ungdomar som inte har skolplikt eller rätt till skolgång enligt skol- lagen tas emot i det offentliga skolväsendet. När det gäller skolgång för asylsökande barn, barn som har be- viljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller efter tillfälligt skydd och barn som har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas har regeringen beslutat förordningen (2001:976) om utbildning, för- skoleverksamhet och skolbarnsomsorg för asylsökande barn m.fl. Denna förordning behandlas närmare i avsnitt 1.6.1. I förordningen (2007:81) om utbildning och statsbidrag för vissa barn och ungdomar som inte är folkbokförda i finns bestäm- melser om rätt till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarns- omsorg för barn och ungdomar som inte är folkbokförda i och som är familjemedlemmar till en person som tillhör en främ- mande makts beskickning eller lönade konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall (s.k. diplomatbarn). Förordningen behandlas närmare i avsnitt 1.6.2. 1.5.3Skolformerna för barn och ungdom I skollagen regleras dels utbildning och pedagogisk verksamhet för barn och ungdom, dels utbildning för vuxna. I detta avsnitt lämnar vi en översiktlig redogörelse för de skolformer m.m. som avser barn och ungdomar. Det offentliga skolväsendet för barn och ungdom utgörs enligt 1 kap. 1 § första stycket skollagen av förskoleklassen, , gymnasieskolan, särskolan, specialskolan och sameskolan. Härutöver anordnar det allmänna särskilda utbildningsformer för dem som till följd av sjukdom eller annat skäl inte kan delta i skolarbetet inom det offentliga skolväsendet. Det allmänna anordnar också pedagogisk verksamhet i form av förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg (1 kap. 1 § andra stycket samma lag). Utöver de skolformer som anordnas av det allmänna kan det enligt 1 kap. 3 § skollagen finnas fristående skolor, som anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer. Även förskoleklass, för- skoleverksamhet och skolbarnsomsorg kan drivas i enskild regi. För barn som är bosatta i skall den kommun där barnet stadig- varande vistas anvisa plats i förskoleklassen. Ett barn har rätt till plats i förskoleklass från och med höstterminen det år barnet fyller till dess att han eller hon skall börja fullgöra sin skolplikt. Barn får även tas emot i förskoleklass före höstterminen det år bar- net fyller . Förskoleklassen skall enligt 2 b kap. 5 § skollagen vara avgiftsfri för sexåringar, men till den del verksamheten överstiger eller får kommunen ta ut skäliga av- gifter. Av 1 kap. 4 § första stycket skollagen framgår att kommunerna är huvudmän för förskoleklassen. Förskoleklassen kan dock även ha enskild huvudman (se avsnitt 1.5.3.10). Barn i allmänhet skall som regel fullgöra sin skolplikt i , som regleras närmare i 4 kap. skollagen. Utbildningen i omfattar nio årskurser och pågår som huvudregel från och med höst- terminen det år då barnet fyller till och med vårterminen det år då barnet fyller . Utbildningen skall i princip vara avgiftsfri. Av 1 kap. 4 § första stycket skollagen framgår att kommunerna är huvudmän för grundskolorna och enligt 4 kap. 5 § skall respektive hemkommun sörja för att grundskoleutbildning kommer till stånd för var och en som har rätt att gå i . Gymnasieskolan, som regleras närmare i 5 kap. skollagen, är avsedd att påbörjas av ungdomar som har avslutat sin grundskoleutbildning. Utbildningen kan påbörjas till och med det första kalenderhalvåret det år eleven fyller . Kommuner och landsting är huvudmän för gymnasieskolorna (1 kap. 4 § andra stycket skollagen). Gymnasieskolan utgörs av nationella program, specialutformade program och individuella program. De nationella programmen skall ligga till grund för fortsatt utbildning på högskolenivå och för yrkesverksamhet. Vilka de nationella programmen är regleras direkt i skollagen. De specialutformade programmen skall i fråga om ut- bildningens nivå motsvara ett nationellt program och därmed kun- na ligga till grund för fortsatt utbildning på högskolenivå och för yrkesverksamhet. De kan utformas individuellt för en enskild elev eller gemensamt för en grupp elever. Ett individuellt program är avsett att förbereda eleverna för studier på ett nationellt program eller ett specialutformat program. Varje kommun är skyldig att erbjuda utbildning på ett allsidigt ur- val av nationella program för samtliga ungdomar i kommunen som har slutfört sista årskursen i eller motsvarande och upp- nått vissa kunskapsmål. I vissa fall skall elever tas emot i gymnasie- utbildning i andra kommuner (5 kap. 8 § skollagen). Landstingen får anordna utbildning på sådana nationella program som avser natur- bruk och omvårdnad samt efter överenskommelse med en kommun även på andra nationella program. Varje kommun är också skyldig att erbjuda gymnasieutbildning i form av specialutformade program eller individuella program för ungdomar i kommunen som inte har tagits in på något nationellt program eller likvärdig utbildning eller som har avbrutit en sådan utbildning. Efter överenskommelse med en kommun får även ett landsting anordna utbildning på specialutformade och individuella program. Behörighetskraven för nationella program gäller även för specialutformade program. Däremot finns det inte några behörig- hetskrav för individuella program. För barn och ungdomar som inte kan gå i eller gym- nasieskolan för att de är utvecklingsstörda finns särskolan (1 kap. 5 § skollagen, se även 3 kap. 3 § andra stycket samma lag). Av 1 kap. 16 § skollagen framgår att skollagens definition av begreppet utveck- lingsstörd omfattar även dem som har fått ett betydande och be- stående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada som är föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt per- soner med autism eller autismliknande tillstånd. Särskolan utgörs av den obligatoriska särskolan och gymnasie- särskolan. Den obligatoriska särskolan, som ersätter , delas upp i grundsärskola och träningssärskola, båda omfattande tio årskurser. Träningssärskolan är avsedd för elever som inte bedöms kunna gå i grundsärskola. Gymnasiesärskolan, som ersätter gymna- sieskolan, omfattar fyra årskurser. Det är styrelsen för särskolan i barnets hemkommun som fattar beslut om barnet skall erbjudas obligatorisk särskola. Beslutet fattas efter en helhetsbedömning av barnet utifrån barnets bästa. Bedöm- ningen skall grunda sig på tidigare erfarenheter av barnet, hemmets och förskoleverksamhetens eller skolans iakttagelser av barnet, ut- värdering av eventuella stödåtgärder som har prövats samt de utred- ningar av barnet som bedöms vara nödvändiga. Av allmänna råd om rutiner för och beslut om mot- tagande i den obligatoriska särskolan framgår att barnets vårdnads- havare alltid skall erbjudas att delta i informationsprocessen under utredningsprocessen. Kommunen skall i detta syfte utse en kontakt- person som har den kontinuerliga kontakten med vårdnadshavarna och barnetTPF8FPT. /97 gäller lagen (1995:1249) om försöksverk- samhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång. Enligt lagen skall även barn som inte bedöms kunna nå upp till kunskapsmål för att det är utvecklingsstörda fullgöra sin skolplikt i , om inte barnets vårdnadshavare lämnar medgivande till att barnet tas emot i särskolan. Det är således upp till vårdnadshavarna att avgöra om ett erbjudande om särskola skall accepteras eller inte. Lagen är tidsbegränsad och gäller, efter förlängning, till och med utgången av . Om barnets vård- nadshavare har medgett placering i särskola är det styrelsen för sär- 8TP PT Statens skolverks allmänna råd om rutiner för och beslut om mottagande i den obliga- toriska särskolan, SKOLFS 2001:23. skolan som avgör om barnet skall gå i träningssärskola eller grund- särskola. Rektorn vid den skola där barnet placeras avgör sedan vilken undervisningsgrupp eleven skall gå iTPF9FPT. Efter skolpliktens upphörande har ungdomar rätt att tas emot i gymnasiesärskolan, om styrelsen för särskolan i deras hemkommun har bedömt att de inte kan gå i gymnasieskolan för att de är utveck- lingsstörda (6 kap. 7 § skollagen). Av 6 kap. 9 § skollagen framgår att det är styrelsen för särskolan som avgör om eleven skall gå på ett nationellt eller specialutformat program eller ett individuellt pro- gram. Om antalet platser på ett nationellt eller specialutformat pro- gram är färre än antalet sökande skall företräde ges till dem som har störst behov av utbildningen (6 kap. 1 b § förordningen om gym- nasiesärskolan). Kommunerna är huvudmän för särskolorna (1 kap. 5 § skolla- gen). Efter överenskommelse med en kommun får ett landsting vara huvudman för en viss utbildning inom särskolan. Efter önskemål från vårdnadshavare har en kommun även rätt att ta emot en elev från en annan kommun i sin särskola. För barn som på grund av dövhet eller hörselskada inte kan gå i grund- skolan eller den obligatoriska särskolan finns specialskolan (1 kap. 6 § skollagen, skolformen regleras närmare i 7 kap. skollagen). Spe- cialskolan, som skall ha tio årskurser, har staten som huvudman. Utbildning vid specialskola kan ske antingen vid någon av de fem regionskolorna (belägna i , , , Väners- borg och ) eller vid riksskolan i . Riksskolan är avsedd dels för döva eller hörselskadade elever som på grund av utvecklings- störning inte kan få sin utbildning i en regionskola, dels för döv- blindfödda. De döva eller hörselskadade elever som inte behöver utbildning med särskilda insatser vid riksskolan, men som på grund av sitt funktionshinder inte kan gå i grundskola, tas emot i region- skolorna. Beslut om mottagande i specialskola fattas enligt 7 kap. 1 § specialskoleförordningen av . Av 3 kap. 4 § andra stycket skollagen framgår att frågan om en elev skall gå i specialskola får väckas av barnets vårdnadshavare eller barnets hem- kommun. 9TP PT Rutiner för utredning och beslut om mottagande i den obligatoriska särskolan – allmänna råd med kommentarer, utgiven av 2001 (kommentarer till SKOLFS 2001:23). Enligt 9 kap. gymnasieförordningen har kommun rätt att i sin gymnasieskola anordna utbildning för elever från hela landet som är döva, hörselskadade eller dövblinda eller som har en språk- störning. Som alternativ till finns sameskolan (1 kap. 7 § skol- lagen). Samers barn får fullgöra sin skolplikt i sameskolan i stället för i . Detsamma gäller för andra barn, om det finns sär- skilda skäl. Utbildningen skall ha en samisk inriktning, men i övrigt motsvara utbildningen till och med årskurs sex i . Staten är huvudman för sameskolan. Sameskolan regleras närmare i 8 kap. skollagen. Utöver de skolformer som ingår i det offentliga skolväsendet för barn och ungdom erbjuder det allmänna ett antal särskilda utbild- ningsformer för barn och ungdomar som till följd av sjukdom eller av annat skäl inte kan delta i skolarbetet inom det offentliga skolvä- sendet. De särskilda utbildningsformerna regleras i 10 kap. skollagen och utgörs av Riksinternatskolor, som har till uppgift att anordna utbildning motsvarande och/eller gymnasieskolan och i första hand är avsedda för utlandssvenska elever. Kommuner eller en- skilda kan vara huvudmän för riksinternatskolor. Utbildning i ungdomshem för barn och ungdomar som är pla- cerade i sådana ungdomshem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Utbildningen an- ordnas genom huvudmannens försorg. Särskild undervisning på sjukhus, i elevens hem eller på annan lämplig plats för elever i grundskola, särskola, specialskola eller sameskola som på grund av sjukdom eller av liknande skäl inte kan delta i vanligt skolarbete. Undervisningen anordnas av skolhuvudmannen, som får överlåta åt sjukvårds- huvudmannen eller någon annan att anordna undervisningen. Den särskilda undervisningen skall stå öppen även för dem som fullgör skolplikt utanför det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Undervisningen skall så långt möjligt motsvara den undervisning eleven inte kan delta i. För att särskild undervis- ning skall kunna bedrivas i elevens hem krävs medgivande av elevens vårdnadshavare. Fullgörande av skolplikt i särskilda resurscenter för barn som är synskadade eller svårt språkstörda. Staten är genom Spe- cialpedagogiska Institutet huvudman för utbildningen. Eleverna erbjuds en visstidsplacering vid resurscentret, som stöd och komplement till den ordinarie skolgången i hemkommunen. Resurscentren har tidigare bedrivits som specialskolor. Det bör anmärkas att regeringen tillsatte en utredning med uppdrag att återetablera resurscentren som statliga special- skolor (dir 2006:127). Utredningens arbete beräknas vara fär- digt . Fullgörande av skolplikt på annat sätt än vad som anges i skol- lagen. Sådan utbildning skall medges om det framstår som ett fullgott alternativ till den utbildning som annars står barnet till buds enligt skollagen. Medgivande lämnas för upp till i taget av styrelsen för den skola där barnet annars skulle ha full- gjort sin skolplikt. Enligt förarbetena till skollagen kan bestäm- melsen vara aktuell för barn som inte vågar gå till skolan av rädsla för mobbing eller grav skolfobi, för barn som är bosatta i avlägsen glesbygd och i fall där barnets vårdnadshavare vill att barnets undervisning skall anordnas i annan form än de som lagen anvisar (prop. 1985/86:10 s. 51 och 80). Enligt 8 kap. 2 § gymnasieförordningen och 8 kap. 2 § förordning- en om gymnasiesärskolan skall särskild undervisning på sjukhus, i elevens hem eller på annan lämplig plats anordnas för elever i gym- nasieskola eller gymnasiesärskola som på grund av sjukdom eller liknande skäl inte kan delta i vanligt skolarbete. Varje kommun svarar enligt 2 a kap. 1 § skollagen för att barn som är bosatta i och som stadigvarande vistas i kommunen er- bjuds förskoleverksamhet. Förskoleverksamheten är till för barn som ännu inte går i skolan och bedrivs i form av förskola, familjedag- hem och kompletterande förskoleverksamhet (s.k. öppen förskola). Verksamheten skall enligt 2 a kap. 6 § skollagen tillhandahållas barn som har fyllt i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov. Enligt 2 a kap. 9 § skollagen skall barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling anvisas plats i förskola om inte barnets behov av sådant stöd tillgodoses på annat sätt. Denna bestämmelse omfattar även barn . I para- grafen föreskrivs vidare att kommunen genom uppsökande verk- samhet skall ta reda på vilka barn som behöver anvisas plats för att de har behov av särskilt stöd. Kommunen åläggs också att verka för att barnen utnyttjar anvisad plats och att informera föräldrarna om verksamheten och syftet med denna. I 2 a kap. 3 § tredje stycket skollagen föreskrivs att verksam- heten i förskolan skall utgå från varje barns behov. Barn vars föräldrar är arbetslösa eller föräldralediga har enligt 2 a kap. 6 a och 6 b §§ skollagen rätt till förskoleverksamhet under minst eller . Av 2 a kap. 8 a § skollagen framgår att alla barn skall erbjudas plats i förskola från och med höstterminen det år de fyller , s.k. allmän förskola. Allmän förskola skall omfatta minst 525 tim- mar . Kommunen skall även informera föräldrarna om verk- samheten i förskolan och syftet med denna. För allmän förskola och för sådana förskoleplatser som anvisats enligt 2 a kap. 9 § skollagen får avgift endast tas ut till den del verk- samheten överstiger eller . Varje kommun svarar enligt 2 a kap. 1 § skollagen för att skolbarn som är bosatta i och som stadigvarande vistas i kommunen erbjuds skolbarnsomsorg. Skolbarnsomsorgen bedrivs i form av fritidshem och familjedag- hem för skolbarn till och med ålder. För barn mellan tio och kan skolbarnsomsorgen även bedrivas som öppen fritids- verksamhet. Barnen är inte inskrivna i den öppna fritidsverksam- heten. Barnen skall tas emot i skolbarnsomsorgen under den del av dagen då de inte vistas i skolan och under lov. Enligt 2 a kap. 6 § skollagen skall skolbarnsomsorg tillhandahållas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov. Av 9 § i samma kapitel framgår vidare att barn som behöver särskilt stöd i sin utveckling skall anvisas plats i fritidshem, om inte barnets behov kan tillgodoses på annat sätt. Liksom när det gäller förskolan är kommunen skyldig att genom uppsökande verk- samhet ta reda på vilka barn som behöver plats i fritidshem för att de har behov av särskilt stöd. 1.5.3.10Fristående skolor samt enskilt bedriven förskoleklass, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg Vid sidan av de skolformer som anordnas av det allmänna kan skol- verksamhet anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer, i form av fristående skolor samt enskilt bedriven förskoleklass, för- skoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Enligt 9 kap. 1 och 2 §§ skollagen får skolplikt fullgöras i en fri- stående skola motsvarande , särskolan eller specialsko- lan, om skolan är godkänd av eller styrelsen för specialskolan. En godkänd fristående skola motsvarande eller särskolan som inte har rätt till statsbidrag och som inte har avstått från medelstilldelning, har enligt 9 kap. 6 och 6 a §§ skol- lagen rätt till bidrag för varje elev som genomgår utbildning i skolan. Bidraget lämnas av elevens hemkommun och skall bestämmas med hänsyn till skolans åtagande och elevens behov efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till de egna skolorna. I förordningen (2002:1118) om statlig ersättning för asyl- sökande m.fl. och i förordningen (2007:81) om utbildning och stats- bidrag för vissa barn och ungdomar som inte är folkbokförda i finns föreskrifter om hur kommunens bidrag till den fristå- ende skolan skall bestämmas för det fall att kommunen har erhållit statsbidrag för en elev som har tagits emot i en fristående skola.