sou · GWB326 · 2008-03-20 00:00:00 — 3.Universitet och högskolor ska bedriva ett aktivt internationali- seringsarbete i syfte att främja utbildningens kvalitet och för- ståelsen för andra länder och internationella förhållanden. 4.Hinder för internationaliseringen ska undanröjas såväl nationellt som internationellt. 5.Uppföljningen av högskolans internationella verksamhet ska utvecklas och förbättras. pågår ett arbete inom med att upp- datera, och i viss mån komplettera, internationaliseringsstrategin. I takt med att användningen av engelska breder ut sig tycks det inom universitet och högskolor ha vuxit fram en allt större med- vetenhet om behovet av riktlinjer för hur lärosäten ska arbeta med språkfrågan. Vid några universitet och högskolor i har man också beslutat om sådana riktlinjer. Engelskans användning inom olika områden Vid antogs 2006 en språkpolicy. Det över- gripande syftet anges vara att öka den språkliga medvetenheten hos alla som studerar eller arbetar vid . Med hänvisning till regeringens mål för internationaliseringen av den högre utbildningen – som förutsätter kurser på engelska i om- fattande utsträckning – uttalas i policyn att man inom vissa språkliga domäner måste argumentera för användningen av svenska, t.ex. inom medicinsk, naturvetenskaplig och teknisk forskning. Inom andra vetenskapsområden, särskilt sådana där forsk- ningen är beroende av språklig tolkning, är svenska normalt huvud- språk. Enligt universitets språkpolicy är det officiella kom- munikationsspråket vid svenska, vilket inte anses stå i motsättning till en strävan mot ökad språklig mångfald. Det kon- stateras att enbart engelska dock inte räcker då god kompetens i engelska inom en överskådlig framtid inte kommer att vara meriter- ande utan betraktas som självklar. En utbredd flerspråkighet anses öka möjligheterna för studenter och medarbetare att etablera internationella kontakter. Flerspråkighet är dessutom ett gott incitament för utländska forskare, lärare och studenter att söka sig dit. ska därför ge medarbetare och studen- ter möjlighet att utveckla kompetenser i olika språk och kulturer. ska som ett av de stora universiteten i bidra till utvecklingen av studenternas språkfärdighet, till ett vetenskapligt språkbruk och till förmåga att kommunicera sina kunskaper på olika språk även till personer utanför högskole- världen, främja studenters och medarbetares rörlighet, anställningsbarhet och konkurrenskraft på arbetsmarknaden genom att uppmuntra till språkstudier och användning av andra språk än svenska, främja språklig mångfald i organisationen, vara ett attraktivt universitet för utländska forskare, lärare och studenter, kommunicera information via hemsidor och relevanta doku- ment/publikationer även på andra språk än svenska, i första hand det som har störst internationell spridning, det vill säga engelska. Engelskans användning inom olika områden När det gäller ställningstagande i fråga om svenska innehåller policyn följande. Svenska ska normalt vara det dominer- ande undervisningsspråket i kurser på grundnivå och ska användas då det inte finns skäl att använda ett annat språk, t.ex. inom språk- ämnena. På grundnivå ska studenterna utveckla en viss grad av fackspråkskompetens, såväl förståelse som uttryckskompetens. På avancerad nivå ska kravet på fackspråkskompetens fördjupas. Själv- ständiga arbeten på avancerad nivå på annat språk än svenska ska åtföljas av fylliga sammanfattningar på svenska. Avhandlingar på annat språk än svenska ska åtföljas av sammanfattningar på svenska. Svenskt fackspråk ska vårdas och utvecklas för att vetenskap ska kunna kommuniceras till icke-specialister. ska efter- sträva att inom samtliga vetenskapsområden använda en adekvat terminologi på svenska. När det gäller ställningstagande i fråga om eng- elska innehåller policyn bl.a. följande. Undervisning på engelska (och eventuellt andra språk) är en förutsättning för att ska vara ett attraktivt universitet för utländska forskare, lärare och studenter inom och utom . Antalet kurser och antalet registrerade på kurser med engelska som undervisnings- språk ska därför öka för att främja rörligheten och höja kvaliteten i verksamheten i enlighet med Bolognaprocessens mål. För att lägga en grund för användningen av engelska på högre nivåer bör kurs- litteraturen, åtminstone till vissa delar, inom grundnivån vara på engelska och inslag av engelska i undervisningen förekomma, så att språkförståelsen ökas och stärks. Kurslitteratur kan eller ska på avancerad nivå i hög utsträckning vara på engelska och undervisningen ska normalt genomföras på engelska eller på svenska och engelska parallellt (med t.ex. visuellt stöd på det andra språket) om läraren är utländsk eller undervis- ningsgruppen inkluderar utländska studenter. En förutsättning för hög internationell kvalitet i forskningen är internationella kontak- ter och internationell kvalitetsgranskning. Samtliga forskare ska därför ha ambitionen att bidra till den internationella forskningsmiljön genom att publicera sig på engelska och andra relevanta språk samt delta i internationella konferenser. Andelen avhandlingar på engelska ska öka. De avhandlingar som skrivs på svenska ska åtföljas av en fyllig sammanfattning på engelska. Ny- disputerade på svenskspråkiga avhandlingar ska uppmuntras att publicera sig på engelska eller annat relevant världsspråk i artikel- form. Engelskans användning inom olika områden Språkpolicyn innehåller även riktlinjer för hur ska förhålla sig till andra språk än engelska. I denna del uttalas bl.a. att bedriver utbildning i sådana språk som ser ut att få en allt större betydelse för den framtida globala ekonomin och att man i samråd med övriga lärosäten ska satsa på att utveckla och för- stärka förutsättningarna för denna verksamhet. I språkpolicyn berörs även frågor om forskning och utveck- lingsarbete. Med hänvisning till en av högskolans tre huvudupp- gifter – att sprida resultat inom forsknings- och utvecklingsarbete till det omgivande samhället – anges målsättningen vara att forskare vid ska kunna kommunicera sitt vetande på klar och begriplig svenska. forskare bör beakta sitt ansvar för utvecklingen av det svenska språket i vetenskaplig kom- munikation mellan svenskar genom att upprätthålla befintlig term- inologi och bidra till att den engelska som används lätt kan an- passas till svenskt språkbruk. Den tredje uppgiften ska även ses ur ett internationellt perspektiv. Forskningsresultat ska därför också kunna kommuniceras på klar och för icke-specialister begriplig engelska eller på andra språk. Eftersom ska vara internationellt synligt – vilket innebär att relevanta webbsidor, dokument och publika- tioner ska vara internationellt tillgängliga – ska information om finnas även på andra språk än svenska, i första hand på engelska. Nödvändiga resurser för översättnings- och språkgransk- ningsarbete ska tillhandahållas av . Språkplan vid teknisk-naturvetenskapliga fakulteten vid Den teknisk-naturvetenskapliga fakulteten vid antog 2006 en språkplan. Som övergripande mål anges i planen att alla fakultetens kontakter med det omgivande samhället ska ha hög språklig kvalitet. Vidare ska såväl studenterna på grundutbildnings- nivå som forskarsstuderande behärska sitt ämne på både svenska och engelska när de utexamineras. I de fall studenten eller den forskarstuderande har dispens från kravet på svenska ska han eller hon behärska sitt ämne på engelska. Fakultetens lärare ska kunna undervisa effektivt och på hög nivå muntligt och skriftligt på såväl svenska som engelska. Som övergripande mål har fakulteten också att den ska erbjuda ett balanserat utbud av såväl svenskspråkiga Engelskans användning inom olika områden som engelskspråkiga kurser och utbildningar. Vidare är ett mål att svenskt fackspråk ska skapas och vidmakthållas inom alla fakul- tetens forsknings- och utbildningsområden. påbörjade närmare 3 000 personer forskarutbildning och antalet aktiva doktorander var omkring 18 000. Andelen doktorander från andra länder har nästan fördubblats . Av dem som började en forskarutbild- ning vid ett svenskt lärosäte 2004/05 kom från andra länder. Det är ungefär samma andel som för nybörjare i grund- utbildningen, men här har det större betydelse eftersom flertalet av doktoranderna från andra länder kommer för en hel utbildning. I grundutbildningen är en betydande del av studenterna utbytes- studenter som bara studerar i en eller två terminer. De flesta av de utländska doktoranderna forskar inom naturvetenskap, teknik och medicin (). är ett forskningsråd som har till uppgift att ge stöd till grundläggande forskning av högsta vetenskapliga kvalitet inom samtliga vetenskapsområden. Till rådets uppgifter hör att samverka nationellt och internationellt med andra myndigheter och organ som bedriver och finansierar forskning, att främja det svenska del- tagandet i forskningsteam inom Europeiska unionens ramprogram för forskning och teknisk utveckling, att främja och ta initiativ till internationellt forskningssamarbete och erfarenhetsutbyte och att främja forskares rörlighet (förordning [2000:1199] med instruktion för ). har ett nationellt ansvar att stödja och främja utveckling av svensk grundforskning inom hela det vetenskapliga fältet. Rådet anger som mål att ska vara en ledande forsknings- nation. Nationellt och internationellt samarbetar med ett stort antal myndigheter och organisationer som finansierar forskning. Utredningen har vid sammanträffande med företrädare för Veten- skapsrådet inhämtat följande synpunkter från rådet. Engelskans användning inom olika områden Forskningen är internationell till sin natur och det behövs en- hetlighet i fråga om forskningsspråk. Av rationella skäl är engelska det gemensamma språket inom stora delar av forskningsvärlden. Ett avskräckande exempel på vad som kan ske om man väljer att stå fast vid det inhemska språket är de erfarenheter de franska forskar- na fick av att man i bestämde att forsk- ningsspråket skulle vara franska. Följden blev att de franska forsk- arna, på ett omedvetet plan, blev utfrysta av den internationella forskarvärlden. Fransmännen kunde därför inte stå fast vid sin språkpolitik och även i är forskningsspråket numera engelska. kan betraktas som helt engelskspråkigt när det gäller forskning. Resurstilldelningen är visserligen en nationell process, men Veten- skapsrådet behöver utbyte med mellan 700–1000 internationella ut- värderare för att ta ställning till de anslagsansökningar som rådet får in. Det beror till stor del på att det svenska forskarsamhället är litet, vilket leder till jävsituationer. På motsvarande sätt deltar svenska forskare i liknande bedömningsprocesser i andra länder. Dessa förhållanden leder i sin tur till att ansökningar om forsk- ningsanslag, utom inom humaniora, måste göras på engelska. Övergången från engelska till svenska börjar ungefär på master- nivån. På grundkurserna sker undervisningen till största delen på svenska. På masternivån är ambitionen att undervisningen ska ske på svenska men inslaget av utländska studenter gör det allt mer nödvändigt att undervisa på engelska. När svenska forskare under- visar på engelska kan man nog generellt anta att kvaliteten blir sämre. Däremot är den kulturella vinsten av det internationella ut- bytet så mycket större. I det skede då man påbörjar en forskarut- bildning får man anses ha påbörjat sin yrkesverksamhet och språk- anpassningen måste ske av yrkesmässiga skäl. Att det ska finnas en sammanfattning på svenska av alla avhand- lingar betraktas inom forskarvärlden som ett naturligt och berät- tigat krav. Det finns ett ansvar för det förtroende en forskare får när samhället ställer medel till förfogande för forskningsverksam- heten. 11Svenskan i internationella sammanhang Enligt bör frågan om svenska språket i internationella sammanhang belysas. I detta avsnitt redogörs för förhållanden som aktualiserar frågor om språkanvändningen i den offentliga verksamhet som sker i den svenska utrikesrepresenta- tionen, på utlandsmyndigheterna och i EU-samarbetet. Denna upp- delning är naturlig, utifrån de olika utgångspunkter och förhållan- den som gäller för verksamheten inom respektive område. Utlandsmyndigheternas huvudsakliga funktion är att medverka i arbetet med att upprätthålla diplomatiska relationer med andra stater och att ge service åt svenska medborgare utomlands. I språk- ligt hänseende är situationen ofta den att det är fråga om förhand- ling eller andra kontakter mellan två parter med olika språk. Samarbetet inom EU består till stor del i att driva politiska sakfrågor som leder till beslut och lagstiftning med direkt bindande verkan för medlemsstaterna inom de flesta politikområden. Med 27 medlemsstater och 23 officiella språk är språkhanteringen inom EU en fråga med mycket stora dimensioner. Språkfrågan i EU har därför en helt annan komplexitet och kräver avsevärt mer analys när det gäller det svenska språkets ställning än frågan om dess ställning i andra internationella sammanhang. Med utgångspunkt i förhållanden som är av intresse med hänsyn till frågor om språkanvändning lämnas nedan en kort beskrivning av utrikesrepresentation. Svenskan i internationella sammanhang har 104 utlandsmyndigheter, vilka inkluderar ambassader, representationer, delegationer och konsulat. Tillsammans med de cirka 400 honorärkonsulaten bildar de utrikesrepresentationen. har diplomatiska förbindelser med i stort sett alla själv- ständiga stater i världen. I ungefär hälften av dessa har en diplomatisk representation. I länder där inte har någon ambassad är det vanligt att utnämna en ambassadör i ett närbeläget land till sidoackrediterad ambassadör. Det innebär att ambassa- dören är representant i det landet och sköter förbindel- serna genom regelbundna besök. har delegationer och representationer vid internationella organisationer som till exempel EU i , FN i och i . Deras huvudsakliga uppgift är att företräda och bevaka intressen inom organisationernas arbete och rapportera om verksamheten. har sex svenska delegationer och representationer. Inom hela utrikesförvaltningen arbetar cirka 2 500 personer, varav 740 arbetar på UD i . Övriga arbetar på utlandsmyndig- heterna där 600 är utsända tjänstemän från UD och 1 150 är lokalt anställda. De lokalanställda är anställda av utlandsmyndigheten och kan vara antingen utländska eller svenska medborgare. De mindre utlandsmyndigheterna har två eller tre utsända tjänste- män från medan de större har från 15 och uppåt. Flertalet av de utsända tjänstemännen kommer från UD, men även från andra departement och från exempelvis Sida, och Migrations- verket. Tjänstemän från andra myndigheter och departement än UD har till uppgift att bevaka sina specialområden. De flesta av de svenska utlandsmyndigheterna har mellan tre och sex utsända. För- utom utsänd personal finns också som sagt lokalt anställd personal på alla utlandsmyndigheter. Svenskan i internationella sammanhang Utlandsmyndigheternas uppgifter är att bevaka, företräda och främja svenska intressen på alla områden i verksamhetslandet eller inom en internationell organisation. De ska också ge service åt svenska myndigheter, företag, organisationer och enskilda medborgare. En uppgift för utlandsmyndigheterna är att främja svenska eko- nomiska intressen i utlandet genom att ge service till svenska före- tag och stimulera till utländska investeringar i . Internatio- nellt utvecklingssamarbete är också en viktig del av svensk utrikes- politik. En viktig uppgift för utlandsmyndigheterna ligger i att sköta de konsulära frågorna, bl.a. hjälpa svenska medborgare i utlandet som t.ex. blivit utsatta för brott eller förlorat sina pass. Migrationsfrågor är en annan viktig arbetsuppgift för utlandsmyndigheterna, en upp- gift som inbegriper frågor om viseringar samt uppehålls- och arbets- tillstånd för utländska medborgare som vill besöka eller arbeta i . Att informera om är också en uppgift för utlands- myndigheterna. 11.2.2Språkhanteringen i det praktiska arbetet Det finns inga interna föreskrifter eller formellt fastlagda principer som rör språkhantering för verksamheten inom UD. Språkanvänd- ningen styrs av praktiska förhållningssätt. Generellt kan sägas att den interna kommunikationen sker på svenska. Korrespondens med utlandet sker normalt på engelska. Brev på engelska besvaras på engelska. Brev skrivna på franska besvaras på franska medan brev skrivna på andra språk besvaras på svenska. Korrespondens från svenska beskickningar till utrikesministerierna i respektive stat skrivs på landets språk, ibland åtföljda av en svensk version. Vid internationella möten används engelska. Beroende av repre- sentantens kunskaper i engelska kan ibland tolk användas. FN, med fler än 190 medlemsstater, har sex officiella språk – arabiska, kinesiska, engelska, franska, ryska och spanska. har beslutat att utse till språkens år. Målet är att satsningar på mångspråkighet ska främja internationellt Svenskan i internationella sammanhang samförstånd och främja, skydda och bevara språk och kulturer världen över. FN ska satsa på mångspråkigheten inom sin egen organisation, med ökad jämlikhet mellan FN:s officiella språk och översättning av FN-dokument till fler språk. I Riktlinjer för handläggningen av ärenden om internationella över- enskommelser (Ds 2007:25) finns följande rekommendationer om språk i traktater. Bilaterala avtal bör i regel upprättas på ett eller två språk. Om avtalet skrivs på bara ett språk, bör det vara på engelska eller franska. Om det ska skrivas på två språk, bör det skrivas på svenska och den utländska avtalspartens språk. I sådana fall kan avtalet kompletteras med en tredje språkversion, som bör vara engelska eller franska. Därtill finns särskilda föreskrifter om avtalsspråk i nordiska avtal. Multilaterala överenskommelser inom FN:s ram upprättas vanligen på de officiella FN-språken, dvs. engelska, franska, ryska, spanska, kinesiska och arabiska. 11.3EU – en flerspråkig union Europeiska unionen är grundad på principen om enhet i mångfald – en mångfald av kulturer, traditioner och övertygelser – och en mångfald av olika språk. Vid sidan av de 23 officiella språken i unionen finns det 60 andra inhemska språk och många icke-in- hemska språk som talas av olika invandrargrupper (Europeiska gemenskapens kommission, , KOM [2005] 596 slutlig, s. 2). I en publikation från Europeiska kommissionen, Många språk, en familj. Språken i Europeiska unionen (Europeiska gemenskap- erna, 2004), belyser kommissionen olika frågor om språkanvänd- ningen inom unionen. Innehållet i detta kapitel har till en del häm- tats från denna publikation. Svenskan i internationella sammanhang Språklig mångfald är ett av de viktigaste kännetecknen för EU. EU:s institutioner har gemensamma regler om språk. Dessa finns i förordningen 1/1958 om vilka språk som skall användas i Europeiska ekonomiska gemenskapen, som är den första förordning som antogs av ministerrådet. Förordningen har efter hand ändrats i takt med de utvidgningar av EU som skett. Förordningen omfattar nu 23 offici- ella språk och arbetsspråk. De första officiella språken, som var franska, italienska, nederländska och tyska, har utökats med bul- gariska, danska, engelska, estniska, finska, grekiska, iriska, lettiska, litauiska, maltesiska, polska, portugisiska, rumänska, slovakiska, slovenska, spanska, svenska, tjeckiska och ungerska. 2004 innebar att de officiella språkens antal nästan fördubblades, från 11 till 20. Detta ledde enligt kom- missionen till att språkens roll inom EU kom i fokus på ett helt nytt sätt . Enligt kommissionen använder ingen annan organisation på regional eller global nivå så många officiella språk. Inte heller lägger någon annan organisation ned lika mycket pengar på översättning och tolkning, även om man bedömer kostnaderna vara förvånans- värt låga. Kommissionen framhåller dock att man i det samman- hanget ska tänka på att ingen annan organisation heller antar lag- stiftning som är direkt tillämplig på medborgarna i alla medlems- stater. 11.3.1Tanken bakom systemet med flerspråkighet EU:s princip är att vara en officiellt flerspråkig sammanslutning för att underlätta samarbetet mellan medlemsstaterna. Kommissionen betonar att användningen av medlemsstaternas egna språk är ett sätt att öka insynen i EU, öka dess legitimitet och göra arbetet effek- tivare. som EU arbetar för integration på europeisk nivå finns också en ambition att främja den språkliga och kulturella mångfalden i medlemsstaterna. Syftet att främja integrationen mellan medlemsstaterna och att främja medborgarnas frihet att tala och skriva sitt eget språk ingår i EU:s motto om enhet i mångfald. Ett mål är att uppmuntra medborgarna att aktivt lära sig andra språk för att de ska kunna röra sig fritt inom den inre marknaden Svenskan i internationella sammanhang inom sitt yrkesliv och privat, vilket också leder också till kontakter över kulturgränserna och anses öka förståelsen för olika kulturer. EU uppmuntrar även användningen av de regionala språk och minoritetsspråk som inte är officiella. 11.3.2Reglerna om medlemsstaternas officiella språk Systemet med att varje medlemsstat i EU har sitt officiella språk innebär att medborgarna kan använda sitt nationella språk när de vänder sig till EU:s institutioner, precis som de gör i kontakterna med de egna nationella myndigheterna. På samma sätt är all lag- stiftning som EU antar direkt tillgänglig för alla medborgare på det nationella språket (Många språk, en familj, s. 3). Vad det innebär att ett språk har status som en medlemsstats officiella språk anges i förordningen 1/1958 om vilka språk som skall användas i Europeiska ekonomiska gemenskapen. Till att börja med betyder regleringen att alla de officiella språken har samma status. De i förordningen uppräknade – numera 23 språken – ska enligt artikel 1 vara officiella språk och arbets- språk för unionens institutioner. Det innebär att skriftliga hand- lingar från en medlemsstat eller en person under en medlemsstats jurisdiktion efter avsändarens val får skrivas på något av de offici- ella språken och att svaret ska lämnas på samma språk, artikel 2. Likaså innebär det att skriftliga handlingar från någon av gemen- skapens institutioner till en medlemsstat eller en person som lyder under en medlemsstats jurisdiktion ska skrivas på den statens språk, artikel 3. Vidare anges att förordningar och andra texter av allmän räckvidd ska skrivas på samtliga officiella språk och att unionens officiella tidning ska ges ut på de officiella språken, artikel 4–5. Om en medlemsstat har fler än ett officiellt språk ska på den statens begäran språkanvändningen bestämmas av de all- männa regler som följer av den statens lagstiftning, artikel 8. För- ordningen gäller inte domstolens rättegångsregler, artikel 7. Svenskan i internationella sammanhang 11.4Synen på språk inom EU Inom EU drivs en politik som förespråkar flerspråkighet och språk- lig mångfald. Från kommissionen poängteras t.ex. att Europeiska unionen är fast besluten att bevara sin flerspråkiga karaktär (Många språk, en familj, s. 12). I och rådets beslut om inrättande av Euro- peiska anges att respekt för språklig mångfald är ett av de viktigaste värdena i Europeiska unionen tillsammans med respekt för individen, öppenhet mot andra kulturer, tolerans och acceptans av andra och att EU:s och medlemsstaternas åtgärder för att bevara flerspråkigheten har ett direkt inflytande på alla med- borgares liv (beslut nr 1934/2000/EG av ). Uttrycket flerspråkighet avser både en persons förmåga att använda flera språk och samexistens mellan olika språkgrupper inom ett givet geografiskt område (Europeiska gemenskapens kommission, , KOM [2005] 596 slutlig, s. 3). Varje EU-medborgare har rätt att bo och arbeta i en annan medlemsstat än sitt hemland. Från framhålls att i och med att EU har skapat världens största inre marknad kan folk flytta dit där jobben finns och därmed bidra till att uppnå målet att göra EU till världens mest konkurrenskraftiga kunskapsbaserade ekonomi.