sou · GVB324 · 2008-01-01 00:00:00 — 3TP PT enkät, se kapitel 9 och bilaga 3. och samt regiondjursjukhuset i ägs av holdingbolaget (), helägt av Stiftelsen svensk djursjukvård. Liknande ägarförhållanden gäller för djursjukhus och djurkliniker i övriga delar av landet. Som framgått är en knapp tredjedel av de kliniskt verksamma vete- rinärerna företagare. Det gäller i regel även om de bedriver sin verksamhet i samarbete med andra veterinärer exempelvis i en vete- rinärstation. I sådana fall utgör själva stationen ofta ett eget aktie- eller handelsbolag, där de vid stationen verksamma veterinärerna är delägare. Man kan säga att samarbetet institutionaliserats genom stationsbolaget. Sådana stationsbolag omsätter sällan några större penningsummor. För varje behandling debiteras i regel en stationsavgift, som går till stationsbolaget. Resten av intäkten från veterinärtjänsten till- faller veterinärernas respektive egna företag. Det förekommer ock- så att vissa försäljningsintäkter, t.ex. för djurfoder och djurtill- behör, tillfaller stationsbolaget. Huvuddelen av den operativa verk- samheten bedrivs emellertid i de verksamma veterinärernas respek- tive egna företag. Det finns också exempel på veterinärstationer som bedriver all verksamhet i ett samlat bolag. 8.3.4Regionala variationer i strukturen Driftförhållandena för veterinär verksamhet är i första hand bero- ende av att det finns husdjur i tillräcklig mängd och i tillräcklig när- het. Djur- och befolkningstätheten varierar mycket mellan olika delar av landet. För hela landet är kotätheten räknat som antal mjölkkor per ca 9. Gristätheten är ca 3,5 uti- från samma kriterier. har i genomsnitt 22 invånare per kva- dratkilometer. Det finns i genomsnitt 0,6 veterinärer per och 28 veterinärer per 100 000 invånare. Detta kan jämföras med t.ex. , som i genomsnitt har 10 gånger fler veterinärer per ytenhet än i och 46 veterinärer per 100 000 invånare. De övriga nordiska länderna liknar i dessa avseenden. Ett riksgenomsnitt ger dock inte en god bild av kundunderlagen i olika delar av landet. Stora variationer finns. Lantbruk och djur- hållning är, som visats i kapitel 6, verksamheter som är koncen- trerade . Där bor också den största delen av befolk- ningen. Efterfrågan på veterinärtjänster och därmed antalet veteri- närer är, som belyses i kapitel 7, en funktion av befolknings- och djurtätheten i en region. De olika länen kan, utifrån befolknings- och djurtäthet, delas in i tre kategorier. Dessa är djur- och befolkningstäta län, mellanlän och djur- och befolkningsglesa län. De täta länen kan endera, såsom i , ha en koncentration av smådjur och häst, men ganska få lantbruksdjur eller, vilket är vanligast, ha en jämnare blandning av häst sällskapsdjur och lantbruksdjur. Exempel på såd- ana djur- och befolkningstäta län är , , och län. De djur- och befolkningsglesa länen ut- görs i huvudsak av norrlandslänen och . Övriga län är i huvudsak mellanlän. Exempel på sådana län är Örebro-, Uppsala- och . I det följande belyses geografiska variationer i veterinärsektorns struktur i den del som avser primär djursjukvård i några regioner. På riksnivå är antalet privatpraktiker med en verksamhet som även omfattar veterinär fältverksamhet, dvs. djursjukvård för lantbruks- djur ungefär lika stort som antalet distriktsveterinärer. hade sammanlagt 312 privatpraktiker redovisat 10 eller fler behand- lingar på lantbruksdjur i djurhälsoregistret. Data från om antal veterinärer av olika slag ute i länen visar emellertid ett ganska tydligt mönster. Generellt gäller att andelen privatpraktiker med veterinär fältverksamhet är mindre i mellersta och i norra och större söderut i landet. I mot- svarande mån ökar andelen distriktsveterinärer i regioner norrut. I själva verket saknar distriktsveterinärerna praktiskt taget kon- kurrenter i stora delar av . Det gäller i vart fall på mark- naden för primär djursjukvård och i synnerhet i fråga om veterinär fältverksamhet. I och i finns, enligt upp- gift från länsveterinärerna, inga privatpraktiker alls som bedriver verksamhet med lantbruksdjur. Även antalet privatpraktiker med annan verksamhet är litet. Däremot finns ett djursjukhus i , som bör svara för en förhållandevis stor andel av omsättningen på den samlade marknaden för veterinärtjänster, dvs. inklusive speci- alistvård, sluten vård och andra insatser som inte kan hänföras till primär djursjukvård. omfattar , motsvarande av areal. Befolkningstätheten uppgår till 101 invånare per kvadratkilometer. är det enda län som har förutsättningar för veterinär verksamhet som liknar de danska förhållandena. I finns, enligt och länsveterinärerna, 23 distrikts- veterinärer vid sammanlagt fem distriktsveterinärstationer. Vid ytterligare tre, privata, veterinärstationer är sammanlagt 11 veterinärer verksamma. Dessa driver en verksamhet som i allt väs- entligt motsvarar distriktsveterinärernas. De upprätthåller bl.a. en dygnstäckande jourservice. Dessutom finns ytterligare 11 privat- praktiker med en blandad verksamhet, som i varierande grad om- fattar lantbruksdjur, men som inte bedrivs inom ramen för ett eta- blerat stationssamarbete. Det finns i ett hundratal veterinärer som uteslutande eller i huvudsak ägnar sig åt sällskapsdjur. Ett trettiotal veterinärer, in- klusive ATG:s hästveterinärer, är verksamma med i huvudsak hästsjukvård. Av distriktsveterinärernas samtliga förrättningar i , avsåg sällskapsdjur och häst. An- talet sällskapsdjur i verksamheten har ökat med . Härav, och med hänsyn till antalet statliga respektive privata veterinärer, kan dras slutsatsen att distriktsveterinärerna och privatpraktikerna bör ha ungefär lika stora marknadsandelar på den samlade marknaden för fältveterinärtjänster för lantbruksdjur i . Efterfrågan på djursjukvård för sällskapsdjur och häst tycks tillgodoses av privatpraktiker i högre grad än av distriktsveteri- närer. och tillhör efter de mest djurtäta länen i . I finns 10 distrikts- veterinärstationer med ett fyrtiotal distriktsveterinärer. Veterinär fältverksamhet erbjuds också av tre privata veterinärstationer med sammanlagt 13 veterinärer och dessutom av lika många ensamföre- tagande privatpraktiker med en blandad verksamhet. Här uppges att de senare företrädesvis arbetar med lantbruksdjur. Mellan 80 och 90 veterinärer är huvudsakligen verksamma med sällskapsdjur och 26 arbetar med häst inklusive veterinärer vid ATG:s kliniker. I finns 15 distriktsveterinärer vid 4 stationer och fem privatpraktiker vid två privata stationer med en verksamhet som liknar distriktsveterinärernas. Ytterligare 8 privatpraktiker arbetar i huvudsak med lantbruksdjur, men inte inom ramen för ett stations- samarbete. Ett femtiotal privatpraktiker erbjuder enbart eller huv- udsakligen djursjukvård för sällskapsdjur. I finns 16 hästveterinärer. I finns en distriktsveterinärstation med fem vete- rinärer och en privat veterinärstation med 3 veterinärer. I län finns två distriktsveterinärstationer med vardera fem vete- rinärer. Dessutom finns i detta län tre privata veterinärstationer med sammanlagt 19 veterinärer. I de båda länen arbetar sammanlagt fem veterinärer med en blandad verksamhet, som i varierande grad omfattar lantbruksdjur. Sammanlagt ett femtiotal veterinärer är uteslutande eller huvudsakligen sysselsatta med sällskapsdjur. Andelen sällskapsdjur i distriktsveterinärernas verksamhet är i Kalmar- och i . Antalet förrättningar med sällskapsdjur hos distriktsveterinärerna i län har ökat dramatiskt, från drygt 700 behandlingar till nästan 3 400 behandlingar . I har antalet så- dana behandlingar ökat procentuellt betydligt mindre, men ändå nästan fördubblats . I län tycks ganska klart att distriktsveterinärerna svarar för mindre än hälften av den samlade marknaden för veterinär fältverksamhet. Det är oklart hur det förhåller sig med övriga segment. Antalet privatpraktiker, som bedriver en verksamhet liknade distriktsveterinärernas, är mer än dubbelt så stort som antalet distriktsveterinärer i länet. Norrlandslänen svarar för mer än hälften av yta. Enbart upptar mer än en femtedel av arealen. I finns i genomsnitt 3 invånare per kvadratkilometer. De två nord- ligaste länen, och , svarar tillsammans för ungefär en tredjedel av den svenska landarealen. Omkring 80 pro- cent av befolkningen i detta område finns i en smal kustremsa med tätorter som , , och . I övrigt präglas länen av glesbygd, långa avstånd och en mycket gles djurhållning. I den tredjedel av som utgör de två nordligaste länen finns, enligt länsveterinärerna, inga privata veterinärstationer eller andra Privata veterinärinrättningar med verksamhet för lantbruks- djur. Däremot finns ett fåtal veterinärer, sju i och nio i , som erbjuder primär djursjukvård för sällskapsdjur. Några hästveterinärer finns också, i ATG Hästklinikerna. Ett drygt tjugotal distriktsveterinärer är verksamma vid fem stationer i och ett knappt tjugotal veterinärer vid 6 distrikts- veterinärstationer i . Ytterligare några mottagnings- ställen finns, som kan liknas vid filialer. På marknaden för veterinär fältverksamhet, inklusive jour- hållning för lantbruksdjur, har distriktsveterinärerna i praktiken monopol. De är klart dominerande i övriga segment inom primär djursjukvård, men inte inom specialiserad och sluten djursjukvård. Antalet lantbruksdjur är litet i nordligaste tredjedel. Det innebär att andelen sällskapsdjur är hög i den veterinära verksam- heten. I avsåg av distrikts- veterinärernas förrättningar sällskapsdjur och lant- bruksdjur. Motsvarande värden för var . I Norrlandslänen sammantaget uppgick an- delen sällskapsdjur hos distriktsveterinärerna till och andelen lantbruksdjur till . Övriga norrlandslän har förhållanden som ligger närmare mellanlänen. Särskilt i liknar förhållandena situationen i t.ex. Västmanlands- eller län med en ganska gles veteri- närtäckning utanför tätorterna, en viss, i regel mindre, privat djur- sjukvård för lantbruksdjur, som dock kan ha inslag av öar med privat fältveterinärverksamhet. Tabell 8.3 Antal veterinärstationer och veterinärer efter inriktning och huvud mannaskap i vissa län Källa: och länsveterinären i respektive län Strukturen på de olika marknaderna för veterinärtjänster i en reg- ion är direkt beroende av befolknings- och djurtätheten i regionen. Det gäller både veterinärtätheten och vilka aktörer som finns. Ju färre djur det finns i en region, och ju mer glesbefolkad regionen är, desto mer dominerande är distriktsveterinärerna. I sådana regioner är sällskapsdjur och häst de klart dominerande djurslagen i distriktsveterinärernas verksamhet med t.ex. sällskaps- djur och häst i . I MMPs branschrapport om veterinärsektorn redovisas data om samtliga veterinärföretag som bedrivs i form av aktiebolag.TPF4FPT Ett stort antal företag är enskilda firmor och data om dessa har inhäm- tats från . Ekonomiska data för distriktsveterinär- organisationen redovisas i avsnitt 8.5.1. Som framgått i det föregående svarar dock aktiebolagen för ungefär tre fjärdedelar av den samlade omsättningen i veterinär- sektorn. Privatveterinär fältverksamhet bedrivs både i aktiebolagsform och som enskilda firmor, men alltid i små företag. Veterinäraktiebolagen omsätter mest i , sammanlagt ca . Det motsvarar nästan en tredjedel av den samlade omsättningen bland svenska veterinäraktiebolag. I fyra län överstiger omsättningen . Det gäller, förutom , län med ca 250 miljoner, med ca 196 miljoner och med ca . De större djursjukhusen kan slå igenom kraftigt i data om omsättning i länen. Det skall t.ex. noteras att det i Strömholm i finns regiondjursjukhus för både häst och sällskaps- djur. I norrlandslänen, inklusive och , omsatte veterinäraktiebolagen totalt , varav ca 44 miljoner i och ca 30 miljoner vardera i och . Tabell 8.4 Antal veterinäraktiebolag, totalt antal anställda i bolagen samt bo- lagens samlade nettoomsättning i per län . Den lägsta omsättningen på länsnivå finns i med sammanlagt och i med . Notera att antal anställda i tabell 8.4 om- fattar samtliga anställda i bolagen. I de små veterinärföretagen kan veterinärerna antas vara den största yrkeskategorin, ibland den enda. I de större företagen, t.ex. i djursjukhusen, utgör veteri- närerna ofta en minoritet bland de anställda. I gruppen aktiebolag med fler än fyra anställda återfinns djursjuk- husen och de stötte veterinärklinikerna. Dessa är i huvudsak inrikt- ade mot sällskapsdjur och, i andra hand, mot hästsjukvård. I grupp- en aktiebolag med högst fyra anställda finns bl.a. djurkliniker och privatpraktiker med smådjurs- eller hästpraktik eller med en bland- ad verksamhet. Spridningen är ganska stor i fråga om ekonomiska nyckeltal bland veterinärföretag i aktiebolagsform. Ett undantag är antalet anställda. Övre kvartilen för antal anställda är fem personer. Det innebär att en fjärdedel av företagen har fem eller fler än fem an- ställda. En stor majoritet av aktiebolagen i veterinärsektorn har således mellan noll och 4 anställda. Tabell 8.5 Ekonomiska nyckeltal för samtliga aktiebolag 2005 Löner, ersättningar, tkr Nettoomsättning/anställd, tkr Kostnad per anställd, tkr Summa tillgångar, tkr Justerat eget kapital, tkr Avkastning på eget kapital De veterinärer som tillhandahåller veterinär fältverksamhet finns i den senare gruppen och bland de enskilda firmorna. Det finns mot den bakgrunden anledning att se närmare på de ekonomiska för- hållandena i de minsta aktiebolagen i veterinärsektorn. Tabell 8.6 Ekonomiska nyckeltal för de minsta aktiebolagen i veterinärsektorn (0 – 4 anställda) Löner, ersättningar, tkr Nettoomsättning/anställd, tkr Personalkostnad per anställd, Resultat efter finansiella poster, Summa tillgångar, tkr Justerat eget kapital, tkr Avkastning på eget kapital Bland de minsta aktiebolagen har tre fjärdedelar 0-2 anställda. En intressant iakttagelse är att de minsta företagen genomgående har en högre likviditet och soliditet än i gruppen samtliga aktiebolag. Kostnaden för arbetskraft per anställd är genomgående lägre än i gruppen samtliga. Spännvidden mellan de företag som går bäst och de företag som går sämst har ökat avsevärt . Det gäller både bland de minsta bolagen och för samtliga bolag i vete- rinärsektorn. räkenskaper från de minsta aktiebolagen framgår att undre kvartilen för rörelseresultat var -3 och den övre kvartilen . Den undre kvartilen för nettoom- sättning var och den övre kvartilen . hade spännvidden i nettoomsättning ökat till 539 (nedre kvartil) respektive knappt 2,1 miljoner (övre kvartil). Motsvarande gäller rörelsemarginalen vars undre kvartil var och vars övre kvartil var . var den nedre kvartilen för rörelsemarginal -1,och den övre kvartilen . Värdena för nettoomsättning och personalkostnader visar att det handlar om tjänsteproducerande kunskapsföretag utan större om- sättning av varor. Det gäller särskilt de allra minsta bolagen. De genomsnittliga personalkostnaderna är i själva verket anmärknings- värt låga. Det gäller i alla företagsstorlekar i denna grupp och bör innebära att det vid sidan av veterinärpersonalen också finns assi- stentpersonal, som i många fall kan antas arbeta deltid. Verksam- heterna är inte kapitalkrävande om man jämför med småföretag i många andra branscher, t.ex. privata tandläkare, bilverkstäder eller tekniska konsulter. Som framgått är en klar majoritet, ca tre fjärdedelar av företagen i veterinärsektorn, enskilda firmor svarar för en liten andel, om- kring , av den samlade omsättningen i veterinärsektorn. Drygt 700 av dessa företag saknade anställda . I knappt 200 av de registrerade enskilda firmorna bedrevs ingen verksamhet. var 140 personer anställda i enskilda veterinärfirmor. Det största antalet anställda fanns i och i län med 28 respektive 26 anställda per län. Det handlar dock om del- tidsanställningar eller mycket tillfälliga anställningar. Den genom- snittliga personalkostnaden per anställd i enskilda veterinärfirmor uppgick till på årsbasis. Företagarnas egen bruttolön i de enskilda firmor som bedrev verksamhet uppgick till i medeltal . Maxvärdet för egen brutto- lön bland de enskilda firmorna var detta år drygt 1,9 miljoner kro- nor. Det minsta värdet för egen bruttolön uppgick till 115 kronor.TPF5FPT Veterinärverksamhet i en enskild firma är inte sällan en bisyssla till en huvudsaklig veterinärverksamhet i annan form. Av Veteri- närutredningens enkätundersökning framgår att av de anställda veterinärer, som inte är distriktsveterinärer, bedriver kli- nisk djursjukvård som bisyssla. av distriktsveteri- närerna uppger att de bedriver klinisk djursjukvård som bisyssla vid 5TP PT Enligt beräkningar på uppdrag av sidan av sin anställning som distriktsveterinär. Av samtliga som har bisysslor, bedriver sin bisyssla i form av enskild firma. När de gäller bisysslor som avser klinisk djursjukvård kan denna andel antas vara högre. Som framgått är strukturen på den svenska veterinärmarknaden ganska heterogen med aktörer av många olika slag och storlek, organiserade i olika driftformer och med varierande ägarstruktur. Privatpraktiserande egenföretagare är inte en enskild aktör utan en stor grupp av mycket små aktörer. Dessa bedriver ofta sin verk- samhet i konkurrens med distriktsveterinärerna och, inom häst- sjukvården, även med . Det finns därför anledning av se närmare på verksamheten hos de två största aktör- erna i veterinärsektorn. Distriktsveterinärerna är en rikstäckande aktör på marknaden för primär djursjukvård, med en blandad verksamhet för alla djurslag, som även omfattar veterinär fältverksamhet och jour. ATG Hästklinikerna bedriver verksamhet på marknaden för primär djursjukvård för häst. Verksamheten liknar i viss mån distriktsveterinärernas. ATG är, genom sin kedja av hästkliniker, representerad på många orter med stor spridning i landet. Av regleringsbrev för skall verket inom ramen för verksamhetsgrenen Rikstäckande djurhälsovård tillhandahålla en kostnadseffektiv rikstäckande akut djursjukvård och djurhälsovård, leva upp till skyldigheten att oavsett tidpunkt utöva djursjukvård för alla djur om det finns djurskyddsskäl eller där annan veterinärvård inte kan anvisas, som främsta prioritet när det gäller djurhälsovård ansvara för lantbrukets djur och för hästar inom jord- och skogsbruket, utföra s.k. officiella uppdrag inom ramen för EU-med- lemskap samt handel med tredje land samt att säkerställa att den förebyggande djurhälsovården och epizooti- beredskapen är god och att deltagandet i kontroll- och be- kämpningsprogram i samarbete med näringen är effektivt. Uppdraget fullgörs inom distriktsveterinärorga- nisation. Distriktsveterinärerna är organiserade i veterinärstationer och finns representerade i samtliga län. Distriktsveterinärorganisa- tionen hade drygt 380 anställda. Av dessa var drygt 330 veterinärer. Distriktsveterinärerna är i huvudsak allmänpraktiker med en blandad verksamhet. Det förekommer också att veterinärer med särskilt intresse eller kompetens för t.ex. smådjur anställs, om marknaden efterfrågar det. Distriktsveterinärerna svarade för av omsättningen i den samlade veterinärsektorn. Denna andel har sjunkit efterhand. Det är dock inte särskilt meningsfullt att mäta marknadsandelen på detta sätt. Det leder lätt till felaktiga slut- satser. Den geografiska aspekten har, som framgått i det föregående, stor betydelse. I det perspektivet är distriktsveterinärerna i många fall en betydande aktör på de regionala marknaderna och kan, på vissa relevanta marknader, i praktiken vara den dominerande eller den ende aktören. I det föregående har t.ex. visats att distriktsveterinärerna i prak- tiken upprätthåller ett monopol på marknaderna för veterinär fält- verksamhet i stora delar av . I större delen av landet är dis- triktsveterinärerna en dominerande aktör på denna marknad. Organisationen är en betydande aktör på många regionala markna- der för primär djursjukvård för sällskapsdjur. Det saknas dock underlag för närmare bedömningar av mark- nadsandelar i olika delar av landet. Sådana bedömningar skulle krä- va sammanställning, genomgång och analys av räkenskaperna från ett mycket stort antal privata veterinärföretag, som först sorteras in i rätt kategori av marknadsaktör. Det finns i ungefär lika många distriktsveterinärer som privatpraktiker med åtminstone viss veterinär fältverksamhet. Mot den bakgrunden bör, med en hög grad av sannolikhet, kunna dras slutsatsen att distriktsveterinärerna svarar för minst hälften av marknaden för veterinär fältverksamhet, Som visats i föregående avsnitt finns också stora regionala variationer. Distriktsveterinärerna har verksamhet i 71 veteri- närstationer från i norr till i Söder. På ytterligare ett tjugotal orter finns filialer. I regel är minst fyra veterinärer anställda vid en veterinärstation, men det finns stationer som bemannas med tre veterinärer, i vart fall . Den största koncentrationen med distriktsveterinärstationer, och de flesta distriktsveterinärerna, finns i områden med många lantbruksdjur. Kravet på geografisk täckning leder dock till att antalet stationer inte är en bra mätare på geografisk koncentration. I djurglesa områden är antalet distrikts- veterinärer totalt sett färre. Distriktsveterinärerna arbetar i huvudsak inom verksamhets- grenarna, djursjukvård, förebyggande djurhälsovård och offentliga uppdrag. De senare avser t.ex. utfärdande av exportintyg och täv- lingsveterinäruppdrag. Det är i första hand distriktsveterinärer som anlitas i samband officiella uppdrag. Distriktsveterinärerna upprätt- håller jour dygnet runt, i hela landet. Genom sin rikstäckande verksamhet kan distriktsveterinärerna av- läsa trender och förändringar i den svenska djurhållningen och i efterfrågan på olika slags veterinärtjänster. Den utveckling som beskrivits i kapitel 6 och 7 återspeglas även i data från distriktsveteri- närernas verksamhet. Det samlade antalet förrättningar har inte förändrats på något betydande sätt . Antalet förrättningar med lantbruksdjur varierar mellan åren, men den långssiktiga trenden innebär att antalet sådana behand- lingar minskar. En tydlig trend är också att antalet förrättningar med sällskapsdjur och häst ökar. utfördes totalt 370 000 förrättningar, varav 42 000 på jourtid. Tabell 8.7 Antal behandlingar inom djursjukvård per djurslag hos distrikts- veterinärerna 2000 - 2005 Enligt beror ökningen av antalet diagnoser på säll- skapsdjur och häst i första hand på att efterfrågan på djursjukvård för dessa djurslag överlag ökar i . Motsatt förhållande, dvs. en minskningen efterfrågan, ligger bakom att antalet diagnoser på lantbruksdjur går ned. Som framgår tabell 8.7 och 8.8 förändras dock inte inriktningen av verksamheten på något dramatiskt sätt över tiden. Det handlar snarare om en ganska långsam, men lång- siktig, glidning från lantbruksdjur till sällskapsdjur och häst. Även det samlade antalet diagnoser minskade i för- hållande . Detta beror, enligt , på att ani- malieproduktionen, som en direkt följd av att antalet mjölkprodu- center blivit färre, dragits ned i sådan grad att det slår igenom på det totala antalet diagnoser. Denna nedgång har inte fullt ut kom- penserats av det ökade antalet förrättningar med sällskapsdjur. För- delningen av nedlagd tid visar dock att lantbruksdjuren tar mer tid i anspråk per förrättning än vad som är fallet med sällskapsdjuren. Det finns också stora regionala skillnader när det gäller inrikt- ningen mot djurslag. I norra svarar sällskapsdjuren för nästan två tredjedelar av det samlade antalet förrättningar. I är andelen sällskapsdjur mindre än hälften och i landets mellersta delar . Den samlade andelen häst och sällskapsdjur är i norra . Denna andel uppgår i till . Tabell 8.8 Andelen djur av olika slag i distriktsveterinärernas verksamhet i södra, mellersta och norra 2000-2005, procent Jourverksamheten är en del av verksamheten med djursjukvård. Det är också en del av det statliga uppdraget till distrikts- veterinärerna. Det åligger distriktsveterinärerna att upprätthålla en dygnstäckande jour i hela landet. Antalet förrättningar under jourtid har, i motsats till det samlade antalet förrättningar, minskat något .