sou · GVB360d2 · 2008-01-01 00:00:00 — Livsutrymmet för arter i väntas minska på grund av den salthaltsminskning som förutses i de flesta klimatscenarier, se även avsnitt 4.5.3. Hur omfattande förändringarna blir beror på hur stor minskningen av salthalten blir. Flödessituationen i tillrinnande sötvattendrag kommer att förändras med mindre årstidsvariation men större totalt utflöde från främst de norrländska vattendragen. De förväntade minskande årstidsvariationerna av flödet i främst norrländska större vattendrag kan förändra förutsättningarna för de fiskarter som företar årstids- vandringar eftersom lek- och yngeluppväxt är anpassade till toppar i planktonproduktionen i samband med vår- och försommartoppar i flödena. Under tidiga livsstadier påverkas fiskynglens överlevnad starkt av variationer i födotillgången i form av djurplankton. Förändringar av djurplanktonbeståndet kommer sannolikt att ske som en följd av ett förändrat klimat. Planktonproduktionen kan påverkas av flera klimatberoende faktorer. T.ex. kan den ökade avrinningen med ökad uttransport av humus i havet leda till minskad plankton- produktion. En minskad landhöjning och sedimentation kan dock gynna planktonproduktionen. Det är därför osäkert vilka effekter klimatförändringarna får på planktonbestånden och vilka de sekundära effekterna på fiskbeståndet blir. Klimatförändringarna kan utplåna torskfisket i Hur starkt de arterna går tillbaka i beror på hur mycket salthalten minskar. Den reducerade salthalten förskjuter de arternas reproduktionsområden söderut. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser minskningar i salthalt som skisseras enligt Echam4:s scenarier blir förändringarna mer dramatiska. Sannolikt kommer då den för yrkesfisket viktiga torsken helt att utplånas från på grund av att reproduktionsområdena med tillräcklig salthalt och syresättning försvinner. Torskfisket representerar av totala fångstvärdet för svenskt fiske eller . En total förlust av torskfisket i skulle slå mycket allvarligt mot stora delar av det svenska fisket eftersom den främsta värdeskapande arten i då skulle gå förlorad. Detta skulle sannolikt också leda till betydande konsekvenser för såväl sysselsättning som kulturmiljö på mindre orter och fiskelägen i främst sydöstra . Stora förändringar också för övriga arter i och Plattfiskar som piggvar, skrubbskädda, rödspätta och sandskädda kommer att minska. De viktigaste pelagiska arterna bland de fiskarna som är av betydelse för kustfisket är sill/strömming och skarpsill. Den senare kommer förmodligen att påverkas posi- tivt av ökad vattentemperatur relativt strömmingen, en utveckling som kan ses . Minskad salthalt innebär emellertid ökad fysiologisk stress även för skarpsillen. Nya arter kan också komma att allvarligt störa ekosystemen. Den amerikanska kammaneten, som tidigare bidragit till stora förändringar av ekosystemen i kan nu vara på väg att etablera sig i (, 2007). Vid en temperaturökning med 2,5 till kommer varm- vattenarter som abborre, gädda och gös och deras bytesfiskar som karpfiskar att etablera sig mycket starkare mot norr. För abborre och gös finns klara samband mellan årsklasstyrka och varma utdragna somrar. Gädda påverkas sannolikt på samma sätt. Yrkes- fisket efter gös, abborre och gädda torde kunna ökas från dagens låga nivåer förutsatt att den dåliga återväxten som förekommer i egentliga kan bemästras, se tabell 4.32. SOU 2007:60 Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Tabell 4.32 Fångster av vissa arter av svenskt yrkes- och fritidsfiske i inklusive (ton/år) Källa: Bilaga B 26. Förutsättningarna för den ål som kommer till våra kustvatten kommer också att förbättras, men tillförseln av invandrande glasål är avgörande för bestånden. Kallvattenarter som sik, siklöja och öring missgynnas av högre temperaturer med sämre förutsättningar för romutveckling och kläckning. Utbredningen av sik och siklöja söderut gynnas dock av en förväntad lägre salthalt. Den kust- levande öringen kommer att missgynnas, framförallt i landets sydligaste delar. I den miljön på blir det sannolikt ett större inslag av fisk- och skaldjursarter som har en sydligare utbred- ning. har stora mängder av det Japanska ostronet (Crassostrea Gigas) upptäckts längs , vilket kan vara en effekt av högre vattentemperaturer (, 2007). Kustbestånd av varmvattenarter med sötvattensursprung kan förväntas få en ökad produktion som ger förutsättningar för en ökad avkastning. En ökad avkastning av varmvattenarter kan förutses genom invandring söderifrån av t.ex. multe och havsabborre. Ökad bottenvattentemperatur medför också högre tillväxt för hummer, krabba och havskräfta. Fångsten av havskräfta har t.ex. ökat under de två , se bilaga B 26. Förskjutning från kallvattenarter till varmvattenarter i sötvatten En medeltemperaturökning på 2,5 kommer radikalt att förändra utbredningsmönstret för olika sötvattensarter och vand- rande arter. Sjöar i kommer att få samma temperatur- regimer som dagens skånska sjöar, vilka klimatmässigt hamnar i mellersta lågland. Flera av de kallvattenanpassade arterna , lake, nors, siklöja, sik, harr, lax och öring är eko- Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser nomiskt viktiga och några av de icke kommersiella arterna, t.ex. nors, är nyckelarter och viktiga bytesfiskar. I har många bestånd av siklöja redan blivit svagare, sannolikt som ett resultat av kortare vintrar och minskat istäcke. I finns indikationer på att rekryteringen av sik och följer samma mönster. Med högre sommartemperaturer blir temperaturskikt- ningen kraftigare och långvarigare. I kombination med ökad tillförsel av näringsämnen och förhöjd produktion ökar risken för syrgasbrist och svavelvätebildning i bottenvattnet. Detta riskerar leda till att unika storrödingsbestånd i slås ut. Ytterligare varmare vintrar kommer också att inverka negativt på rekryteringen av laxfisk, trots en viss successiv anpassning till ändrade förhållanden. Totalt sett kommer trots detta fiskproduk- tionen sannolikt att öka i sötvattnen då varmvattenarterna, inklusive kommersiellt betydelsefulla sådana som gädda, gös och abborre, kommer att kunna breda ut sig i landet på grund av högre temperaturer och en högre tillförsel av näringsämnen till vatten- dragen som en följd av ökad avrinning. Även utbredningen av kräftor torde öka i norra . Ökad frekvens av extrema högflöden innebär att flodfåror kommer att ändras och inom fårorna kommer sedimenttransporten att förändras. har generellt alla större vattendrag aktivt rensats och kanaliserats i någon omfattning och för många arter, t.ex. laxfiskar och nejonögon, har viktiga leksubstrat som grus försvunnit. Ökad avrinning kan ytterligare bidra till att utarma fiskfaunan, särskilt laxfiskproduktionen. Varmare somrar innebär med låg vattenföring. Vid sommartorka dör upp till av den naturliga produktionen av smolt, dvs. ung utvandrande lax, i sydvästra . Ökade fångster i de i ett varmare klimat I bedöms sik och siklöja minska, se bilaga B 26. Siklöja som leker tidigt har redan försvunnit, medan siken ännu inte påverkats. Siklöjan betingar (2006) ett värde på medan siken ger . Övriga sjölekande arter, inklusive gädda, gös och abborre, kommer att gynnas. Gösen är redan nu ekonomiskt viktigaste art, . Avkastningen av gös kan komma att fördubblas på knappa . Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser I torde de typiska kallvattenarterna sik och särskilt minska ytterligare. Sannolikt kommer det inte att gå att bedriva något kommersiellt fiske på dessa arter över huvud taget. Varmvattenarterna, som mest finns i skärgårdsområdena, kommer att kunna breda ut sig. Ingen av dessa arter har något större ekonomiskt värde. Fångsten av signalkräfta, den viktigaste arten bör kunna öka väsentligt, kanske med , från dagens fångst som motsvarar under för- utsättning att dödlighet och stressfaktorer hålls nere. I kommer gädda, abborre och gös att öka. En avkast- ningsökning på i storleksordningen för gös från dagens är möjlig. domineras av varmvattenarter, lake och nors. Genom att sjön är grund och totalcirkulerande har hela vattenmassan samma vattentemperatur . Fångsten av gös har ökat från till till ett värde motsvarande tack vare varma somrar och höstar, ett skonsamt fiske samt ett höjt minimimått. En ytterligare ökning mer bör vara möjlig . Totalt bör avkastningen av kräfta och gös i de kunna öka med . Mer abborre och gädda i norrländska sjöar – mindre öring och Även i mindre sjöar kan betydande förändringar väntas. Utifrån avkastningsdata och klimatdata från svenska insjöar har simulerat hur avkastningen i sjöar i storleksintervallet 1 000-10 000 hektar kan förändras i ett förändrat klimat i fyra regioner i , se bilaga B 26. Utifrån förväntade förändringar i artstruktur och avkastning vid en årsmedeltempe- raturökning på blir de biologiska effekterna stora. De ekonomiska effekterna varierar mellan olika regioner i men totalt beräknas avkastningen öka eller med . Detta beror tills stor del på att kilo- priset för gös, som gynnas, är högre än för andra arter, undantaget . I inland förutspås en minskning av avkastningen med , då en förlust av öring och inte kompenseras av en ökning av abborre och gädda i motsvarande utsträckning. Skulle fiskarna ha möjlighet att fritt sprida sig och Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser kolonisera nya vattensystem så skulle den ekonomiska avkast- ningen i medeltal öka med cirka 20 . Laxen hotas i vattendrag Ett varmare klimat kommer att göra att laxproduktionen upphör i de sydliga vattendragen, t.ex. . Däremot torde produk- tionen av ung lax, s.k. smolt, kunna öka betydligt i Norrländska vattendrag. Hur bytesfisktillgången utvecklas i dessa vattendrag är dock avgörande liksom i vilken utsträckning högre temperatur ger bättre produktion av smolt. Huruvida ökad laxproduktion i Norrlandsälvarna kan tas tillvara av fisket beror bl.a. av tämligen komplexa samband mellan temperaturer och isförhållanden i olika delar av och samt hur avrinnings- förhållandena ändras i Norrlandsälvarna. Minskat antal fiskedagar i ett förändrat klimat Den mest påtagliga effekten av klimatändringar på fiskerinäringens möjligheter att bedriva fiske är effekten på vindförhållandena. Garnfiske och trålfiske med mindre fartyg är t.ex. starkt väder- beroende. För garnfiske är den begränsande faktorn i många fall att bottenströmmarna ökar vid högre vindstyrkor och lösdrivande material som rödalger förs in i garnen. I södra är detta ett stort problem som i praktiken sätter en övre gräns för fisket vid en vindhastighet av m/s. Bottentrålning efter havskräfta på sker i stor utsträckning med små enmansbåtar. Här är möjligheten att arbeta vid vindstyrkor över 12 starkt begränsade. Även burfiske efter kräfta och hummer har problem vid dessa vindstyrkor. En uppskattning av hur många fler dagar de mest väderkänsliga fiskeaktiviteterna beräknas förlora på grund av för hård vind enligt de av utredningen studerade klimatscenarierna redovisas i tabell 4.33. Alla scenarier innebär ett ökat antal förlorade fiskedagar och därmed en totalt minskad fångst. Det bör noteras att ett minskat antal fiskedagar inte nödvändigtvis innebär minskade fångster totalt sett. Skillnaden mellan Echam4:s och HadAM3H:s klimatmodeller är större än skillnaderna mellan scenarierna A2 och B2, se även bilaga B 26. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Tabell 4.33 Effekter av ökad frekvens av höga vindstyrkor på olika typer av fiske. Antal fartyg och fiskedagar gäller data och fartyg med en total infiskning över två basbelopp. Källa: Bilaga B 26. Övriga delar av fisket sker med större fartyg och är mindre väder- känsligt, men ett ökat antal tillfällen med storm kommer att begränsa fiskemöjligheterna även för denna kategori. En viss anpassning av utrustningen till försvårade klimatförhållanden bedöms ske . Förändringar i klimatet kommer att medföra betydande föränd- ringar av förutsättningarna för fisket. De biogeokemiska process- erna i havet och den påverkan som klimatförändringarna har på dem är fortfarande dåligt kända. Detsamma gäller effekterna av klimatförändringar på läckage av näringsämnen och omfattningen av förändringar i salthalten i , se vidare avsnitt 4.5.3. Trots en relativt god uppfattning om vilka temperaturförändringar som klimatförändringarna kommer att föra med sig är det därför svårt att dra mer långtgående slutsatser om hur fiskbestånden och förutsättningarna för fiske kan förändras i ett förändrat klimat, särskilt i komplexa brackvattensystem. Därmed är det också svårt att identifiera lämpliga anpassningsåtgärder och hur fiskerinäringen kan påverkas. Som underlag för framtida beslut Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser vore det dock lämpligt att närmare studera konsekvenserna av att den viktigaste arten, torsken, skulle sluta reproducera sig i . På kort sikt är ett fortsatt arbete med att begränsa fiskeuttag sannolikt överordnat effekten av klimatförändringarna. Forskning om förändringarna på , t.ex. vad gäller utsötning och näringsämnestillförsel samt kring de biogeokemiska processerna i havet och kring planktonproduktion behövs för att klarlägga vilken verkan beslut om fiskebegränsningar kan få på olika arter, se även avsnitt 4.5.3. I sötvattnen samt i västerhavet är den trend mot större inslag av varmvattenarter och en större utbredning norrut av dessa tydligare. För att underlätta för arter att spridas till nya sjösystem och för att därmed möjliggöra upprätthållandet av ett visst fiske även när kallvattenarter på grund av klimatförändringarna går tillbaka är det väsentligt att vandringsmöjligheter mellan och inom vatten- systemen bibehålls eller ökar. Alternativt kan man överväga artificiell spridning av fisk. Forskningsbehoven när det gäller förståelsen av kom- plicerade förhållanden och ekosystem är betydande och vi bedömer att ytterligare insatser kommer att behövas för att öka den grundläggande förståelsen av systemet och hur det påverkas av klimatförändringarna, se även avsnitt 4.5.3. Mer specifika forsk- ningsinsatser för att beskriva fiskpopulationer och förändringar innefattar utvecklande av artspecifika modeller avseende s.k. bioenergetik och tillväxt, rekrytering och energiallokering. Vidare behöver populations- och samhällsmodeller utvecklas. Modellerna behöver också prövas och verifieras mot existerande och nyinsam- lat material avseende effekter i och av t.ex. naturliga mellanårs- variationer i temperatur, t.ex. kan 1980-tal jämföras med 1990-tal, nord-, sydliga gradienter i temperatur och effekter i kylvatten- recipienter. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Instruktionen för ändras så att ansvaret för anpassning till ett förändrat klimat tydliggörs, se 5.10.2. bör få i uppdrag att i samråd med Naturvårds- verket identifiera prioriterade åtgärder för spridning av fisk, t.ex. borttagande av vandringshinder för att kunna upprätthålla/skapa nya fiskbestånd och fiske i sötvatten i ett förändrat klimat. bör få i uppdrag att utreda effekterna för svensk fiskerinäring om torsken slutar reproducera sig i . Förutsättningarna för att bedriva rennäring i kommer allvarligt att påverkas av klimatförändringarna. Vegetationsperioden kan förlängas och växtproduktionen under sommarbetet förväntas öka. Insektsplågan kan förvärras och snöförhållandena blir besvärligare. Kalfjällsarealerna förväntas minska vilket kan leda till frekventare intressekonflikter med andra näringar. Renskötselrätten är i förbehållen samerna och grundar sig på urminnes hävd. Renskötselrätten är av avgörande betydelse för bevarandet av den samiska kulturen och identiteten. Det finns cirka 3 500 renägande samer och drygt 900 renskötselföretag i . Därutöver finns det ungefär 1 000 renägare, med icke-samisk härkomst, åt vilka samer bedriver renskötsel i s.k. koncessions- samebyar. Sammanlagt finns cirka 230 000 renar i men antalet varierar betydligt mellan åren (, 2003). Rennäringens ekonomiska omfattning är i relation till totala ekonomi liten. Den är dock viktig för den lokala ekonomin i glesbefolkade områden i inland och fjälltrakter. tids forskning har också visat att renbetet är av stor betydelse för upprätthållande av öppna marker i fjällen och för bevarandet av biologisk mångfald, se avsnitt 4.5.1. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Renens årstidsbundna vandringar och födosök och renskötselns sårbarhet för extremt väder Renen lever naturligt i hjordar. /föds kalvarna. bygger renarna upp kroppens reserver med fett och protein. De lever då mest på gräs och örter som finns i fjällen. Renarna uppehåller sig gärna i högre terräng (på kalfjället) eller på snölegor för att få svalka och skydd mot insekter. betar renarna i huvudsak lav, främst mark- växande renlavar, som växer i skogsområdena i inlandet och ned mot kusten. Vid svåra betesförhållanden är tillgången på hänglavar ett viktigt komplement. Stödutfodring kan då också fordras. Renhjordarna förflyttas mellan sommar- och vinterbetesmarkerna. Förflyttningarna sker som regel längs älvdalarna. Utökad infra- struktur, ändrad markanvändning, tät oröjd ungskog och svåra snö- och isförhållanden kan utgöra problem vid förflyttningarna. Under det att renen betar rör den sig över stora ytor för att hitta de växter som är mest lämpade som föda. Den renstam som finns i är domesticerad, men mycket av dess ursprungliga livsmönster finns kvar. Rennäringen regleras i rennäringslagen (SFS 1971:437) jämte vissa andra lagar och förordningar. Renskötsel får enligt denna lag utövas av personer som är medlemmar i samebyar. Samebyar är såväl juridiska personer som ett särskilt bestämt betesområde som omfattar mark med olika ägare. Renskötsel utövas efter renens behov under olika tider av året genom att marker som är belägna inåt landet får användas året runt. Marker belägna nedåt svenska kusten får endast användas för renbete , dvs. april (se 3 § rennäringslagen). De samebyar som flyttar renskötseln från fjällområdet ned mot skogs- och kustlandet brukar benämnas fjällsamebyar medan skogssamebyar brukar flytta efter samma mönster men då inom områden som inte är lika vidsträckta. Rennäringen bedrivs i i stort sett i hela , och samt i delar av och . Renskötselområdet utgör omkring en tredje- del av yta (, 2006). Rätten att bedriva renskötsel är en grundlagskyddad civil rättighet på motsvarande sätt som äganderätt. På en och samma mark kan bedrivas olika sorters näringar och verksamheter. Marken belastas således av rättigheter i olika skikt. Genom att renskötselrätten är en Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser så speciell rätt till fast egendom är rennäringslagen uppbyggd på ett sådant sätt att den avviker från gängse systematik inom rättsordningen. Konstruktionen gör att tillämpningssvårigheter kan uppstå i vissa avseenden. En sådan svårighet är att det för vinter- betesområdet endast anges att den innefattar mark där urminnes- hävd föreligger. Området är således inte geografisk bestämt. Otydligheten har i flera fall gett upphov till tvister, som drivits till domstol av markägare som yrkat få fastställt att betesrätt inte föreligger på deras fastigheter. I de fall domstolarna gjort en sak- prövning har denna föregåtts av en synnerligen långvarig handlägg- ning och de utrednings- och rättegångskostnader som belastat parterna i målen har blivit betydande. Samebyarnas kostnader endast för Härjedalsmålet uppgick till . I några fall har dock domstolsavgörande kommit till stånd utan att domstolen gjort någon prövning i sak, något som i samtliga fall berott på att man från samernas sida inte ansett sig ha ekonomiska möjligheter att gå i svaromål (, 2006; , 2007). Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Till de positiva effekterna av de klimatförändringar som scenarierna visar hör att växtproduktionen (sommar- betet) kan öka och vegetationsperioden kan förlängas med cirka en månad (, 2007). kan förlängningen av vegetationsperioden bli upp . Förlängningen av barmarkssäsongen och förkortandet av vintrarna är positiv för renarna. Barmarksbetet är mer näringsrikt än vinter- betet och det är under denna säsong som renen bygger upp sina reserver av fett och protein . Förekomst av små träd, örter och gräs i fjällregionen förväntas öka vilket är positivt för renen då det innebär en ökad tillgång på föda. Beteskvalitén är viktig för renens tillväxt och välbefinnande. Det är dock oklart hur denna kommer att påverkas i ett förändrat klimat (, 2007; , 2007; , 2006). Överlag är fjällfloran relativt robust mot miljöförändringar och har en stor buffertförmåga. Ifall denna buffertförmåga överskrids finns det dock risk för abrupta och omfattande förändringar i fjällfloran (, 2006). Klimat- förändringar kan dock medföra att växter, vilka tidigare inte kunnat Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser överleva i fjällmiljön, men som är konkurrenskraftigare än fjäll- i ett mildare klimat sprids i fjällmiljön. Det finns redan indikationer på stora förändringar i fjällfloran. Till de negativa effekterna hör att kalfjällsarealerna väntas krympa vilket, särskilt , kommer öka betestrycket i fjällen om nuvarande renbestånd bibehålls. Särskilt utsatta torde de södra delarna av fjällkedjan vara. De förväntade högre temperaturerna kan innebära problem för renarna, då dessa inte trivs i värme. Ett förändrat klimat med högre temperaturer och ökad nederbörd kan allvarligt förvärra insektsplågan t.ex. från näs- svalgkorm (Cephenemyia trompe) och renstyng (Hypoderma tarandi) (, 2007; , 2006). De värsta insektssituationer- na uppstår vid värme och fukt, förhållanden som tenderar att bli vanligare enligt klimatscenarierna. Insektsplågan kan dessutom bli svårare för renarna att undkomma i takt med krympande kalfjälls- miljöer och färre snölegor. Förekomsten av parasiter, bl.a. bindvävsmask och hjärnhinnemask, kan öka till följd av en högre temperatur. Det finns även risk för att nya parasiter och sjukdomar sprids. Vintrarna kommer enligt klimatscenarierna att bli varmare och blötare, se bilaga B 27. Risken för svåra snöförhållanden med is och skare som är mycket svårgenomträngliga för renen när den letar föda ser ut att öka då mängden regn ökar enligt scenarierna som temperaturen oftare kommer växla mellan plus- och minusgrader . Norrlands kustområden kan dock bli snöfria även under högvintern. En ökad förekomst av is och skare kan innebära att renen får ett sämre vinterbete och i större utsträckning måste använda sig av de under sommarbetet uppbyggda kroppsfettreserverna med nedsatt kondition som följd (, 2006). De problematiska förhållanden som rått i stora delar av renbetesområdet 2007 riskerar alltså att bli vanligare. Det finns ett samband mellan vintrar med svåra snöförhållanden och kraftiga nedgångar i renpopula- tionens storlek (et al., 2004). Svåra snö-, skar- och isförhållanden innebär att man i ökad utsträckning måste stöd- utfodra renarna. Stödutfodring är kostsamt. Det kan kosta per dag och ren eller per dag för en renhjord på 500 renar. För en ägare av en renhjord på 500 renar, med en omsättning på kanske 400 (SSR, 2005), blir ekonomin snabbt ansträngd vid längre perioder av stöd- utfodring. I statsbudgeten finns ett anslag (45:1 Främjande av Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser rennäring m.m.) på () för stöd till främjande av rennäringen som bl.a. skall täcka prisstöd vid slakt och kostnader vid stödutfodring. De svåra snöförhållandena /2007 medförde att anslaget behövde tillföras till följd av omfattande stödutfodring. En eventuell vanligare förekomst av tall i områden där det traditionellt vuxit gran i kombination med tätare skog kan även ställa till problem för vinterbetet. Ökad nederbörd kan få negativa konsekvenser då möjligheterna att förflytta renarna försämras vid höga vattenflöden (, 2007). Det är kanske särskilt renarnas möjligheter att förflytta sig från sommarbete till vinterbete som kan komma att försämras.