sou · GVB314 · 2008-01-01 00:00:00 — I jämförelse med dessa stannare i mindre städer är stock- holmsungdomen givetvis inte privilegierad. Måste man ha tur? S: Hur skulle du gå tillväga för att få tag på en hyresrätt? M: Vill man ha via Gavlegårdarna eller HSB så är det bäst att åka dit, det vet jag. Jag har någon kompis som har skaffat lägenhet. Det är det absolut bästa att åka dit och inte kolla på Internet. På Internet har de poäng och kö Gavlegårdarna har två sätt, de har antingen ett kösystem där man får poäng eller så är det något annat system där den som är först på lägenheten får den. De har två olika kategorier. HSB tror jag är lite annorlunda, där är det nog absolut bäst att åka dit. (Man, ,) P: Så då ringde jag upp Mullsjöbostäder, i stort sett det enda företaget i som har bostäder, i hela kommunen bor det 13 000 och i tätort, jag vet inte, kanske 5 000. Det finns några sådana här 60-tals-, miljonprojekthus där jag hade några polare som bodde, så jag ringde bara upp deras lilla kontor och där är det ännu mer om något bostads- sökandens marknad, så de bara vilken våning vill du bo på, etta, tvåa eller trea och jag bara nämen, en tvåa högst upp, schysst läge, balkong och de javisst, den har vi, när kan du flytta in?. (Man, , ) Parbildning som både strategi och begränsning Att vara samboende är allmänt sett en fördel för möjligheterna på bostadsmarknaden. Tillgången till två inkomster ger bättre förut- sättningar och större utrymme för att konkurrera på bostads- marknaden. Men kan beslutet att flytta ihop för att få bättre tillgång till bostadsmarkanden utgöra ett tveeggat svärd och vända sig mot ungdomarna vid en eventuell separation, och separa- tioner och nya parbildningar verkar vara relativt vanliga företeelser i den åldersgrupp som intervjuats. A: Och sedan bodde vi alla tre fram och då flyttade xxx ut och flyttade tillbaka till och då kom min kusin in i bilden för att hon och hennes pojkvän hade gjort slut också och hon bodde i hans lägenhet. Så istället för att flytta hem sina föräldrar och då sa jag åt henne att flytta hem till mig. (Kvinna, , ) Parrelationer accepteras och rentav premieras vid uthyrning. För andra typer av samboende är situationen annorlunda. Ungdomar delar ofta och ibland mycket gärna bostad med kompisar, släk- tingar eller studiekamrater. Deras sammanlagda inkomster räcker ofta hyggligt bra för att betala en ibland ganska hög hyra. Det bör vara rimligt att inta en större flexibilitet och tolerans när det gäller de ungas gruppstrategier för att klara kostnaderna. A: Vi står två stycken i bostadskö, men det är jättesvårt för de kan inte kombinera våra ekonomier. De kan bara kombinera dem som är gifta så Måste man ha tur? att om man är tre stycken och vill dela och inte var och en har tillräckligt god ekonomi för att bo där så går inte det. Så vi blir tvungna att fortsätta hitta i andra hand. Då har vi ändå kunnat bevisa att vi har tillräckliga inkomster tillsammans för att kunna betala och vi har betalat hyran punktligt vi har bott där, men det hjälper inte. (...) Det finns ju på en del ställen kompisbo så att tre stycken har varsitt kontrakt och det vore bra om det fanns på fler ställen. Det går alltså inte där vi bor. (Kvinna, , ) K: den här lägenheten som vi hade varit och kollat på och jag hade ringt och pratat med dem jättemycket och de var jättepositiva i början, men sedan var det det där med att fastighetsägaren inte ville ha kompis- boende för att han hade dåliga erfarenheter av det. Det tyckte jag kändes jävligt surt för att då var vi så nära. Det kändes så här, ska vi behöva säga att vi är ett par och i så fall vill de inte ha lesbiska nämen, liksom. Om det var det nu det föll på, vilket de sa att det gjorde. (Kvinna, , ) En av de reaktioner vi mött i intervjuerna är bemötandet av tron på att ungdomar bor billigt. Det vill de i regel göra men det har ofta visat sig att man rör sig från högre till lägre relativa bostadskostna- der ju äldre man blir. De äldre intervjuade berättar att de ibland lagt hälften av sina inkomster på boendet, en situation som de har gått ifrån och inte är beredda att komma tillbaka till. Den enkätbaserade studien bekräftar detta; mer än var tredje 21-–29- åring betalar av sin inkomst för boendet och det finns skillnader mellan könen till kvinnors nackdel. S: Lite om kostnader. Hur stor del av din inkomst är du beredd att lägga på boendet? P: Smärtgränsen är ungefär där jag ligger . Jag jobbar , om jag har tur , och om jag gör det då kan jag lägga undan lite grann. Annars ligger jag så att det går plus minus noll, eller nästan minus. Vissa månader måste jag ta av pengarna jag tjänade . Så jag lever verkligen på gränsen. S: Är boendet ? P: Nej, det är mer. Jag behöver ungefär 8 000 för att gå runt. 8 000 är verkligen gränsfall, mellan 8 000 och 8 500, och då är hyran på 4 200. (Man, , ) Detta faktum motsäger den ibland framförda uppfattningen att ungdomar inte är beredda att betala. I förra rapporten inom upp- Måste man ha tur? dragsrapportserien är mer än hälften av de studerade kommunerna överens om att ungdomars boende främst är ett problem av eko- nomisk art. De två bristaspekterna – brist på bostäder, brist på inkomster – hör självfallet samman i den meningen att många kommuner saknar relativt billiga smålägenheter. (Solid m.fl. 2006: 17) S: Bygga lyxiga, stora lägenheter eller mindre direkt för målgruppen? P: Generellt och snabbt så tycker jag väl att bygga för målgruppen direkt just för att inte segregera för mycket. Det ska finna lyxlägenheter för dem som vill bo superfint, men det ska inte vara lösningen, det tycker jag inte. Alltså, schyssta studentbostäder som inte behöver vara i en korridor. Att man måste inte alltid vara student för att bo i en studentlägenhet tycker jag. Fler sådana ungbostäder som är billiga och man måste inte plugga. För det är också ett problem att så fort du jobbar och även om du tjänar lite så måste du bo i en vanlig lägenhet, du får inte bo i studentlägenhet, och då är det för dyrt. (Man, , ) S: Det finns ju också det här att unga har lägre krav. Att man kan sänka kraven bara man får en bostad. L: Jag tycker att det ligger en del i det faktiskt. Det är nya studentbostäder i där de har värsta elektroniska porttelefonen och en så här små onödiga finesser som säkert är jätteroligt om man är arkitekt, men sedan hamnar hyran på över 4 000 och har man en inkomst på 7 000 så går det ju inte. När jag flyttade hemifrån som sagt hade jag ganska låga krav och det tror jag många har och det är ok tycker jag. Pengarna är viktigare och då får man prioritera den frågan och försöka göra det billigt. (Kvinna, , ) Sedan finns det också en föreställning hos bostadsbolag och hyres- värdar att ungdomar inte har ekonomiska förutsättningar att klara av att betala hyran, vilket gör att de i vissa fall inte ses som önsk- värda hyresgäster, något som flera intervjuade vittnar om. Hur har du blivit bemött av bostadsbolagen? Det är klart att vi har förstått att vi inte uppfyller de önskvärda kraven på hög inkomst och så vidare. Men man kan ju sitta där uppe på deras kontor och söka och det satt en man bredvid oss. Vi satt och nej, inte där och nej, det är för litet. Och han sökte liksom allt, allt, allt. Så man blir diskrimi- nerad på olika nivå. Man passerar vissa nålsögon men sedan är det stopp. Och för oss så var det väl antagligen ekonomin då. (Kvinna, , ) Måste man ha tur? och etnicitet som hinder I flera sammanhang har det påpekats att etnisk diskriminering drabbar ungdomar med utländsk bakgrund, särskilt från utomeuro- peiska länder, mer än ungdomar i allmänhet. S: Tror du att det förekommer diskriminering? A: Jag har själv blivit diskriminerad. När min syrra ringde runt och hittade någon lägenhet och allting låter skitbra du vet, min syrra pratar ändå jättesvenskt och sådana , och så frågar de ja, namnet? efter mitt namn och så säger hon xxx och så blir de helt tysta i luren du vet. Ok, vi ringer om . S: Då vet man att det är kört? A: Ja ja, det blir helt nojiga och tysta i telefonen. Vad ska man göra då. Jag tänker inte byta namn för att det ska passa dem. (Man, , ) Frågan om diskriminering håller på att utredas av både DO och , dock inte med ungdomar i fokus. De initie- rade studierna visar på att det förekommer diskriminering från i princip alla bostadsförmedlare, kommunala som privata fastighets- bolag, av personer med utländsk bakgrund (2007). Detta verkar vara en aspekt som går in i människors medvetenhet. Trots att bara några få av de intervjuade kunde vittna om diskriminerande handlingar som de själva hade varit offer för, kände de till att det förekom diskriminering. Så här kunde det uttalas: S: Tror du att det förekommer diskriminering? D: Ja, det tror jag finns fast det inte pratas om det. Om man säger så här, du ska åka utomlands och du har en lägenhet som du vill hyra ut . Du får två ansökningar från två personer som pluggar samma sak, en är en svensk kille, skötsam och så vidare, och en är en kille från . Instinktivt väljer de flesta den svenska killen. Sådan undermedveten diskriminering tror jag det finns ganska mycket i som det inte pratas om. Lika mycket som det finns bland vakter på klubbar så finns det på arbetsmarknaden eller på bostadsmarknaden, som de här svarta listorna till exempel som visar att MKB, som huvudbostadsansvarig i , har diskriminerat. Men jag går inte omkring och tänker att jag ska börja jobba eller ska söka bostad , jag har invandrarbakgrund och det kommer att hindra mig, utan jag försöker att inte tänka så mycket så utan ok, jag har andra kvaliteter som någon annan inte har och fram- häva dem, annars hindrar man sig själv ganska mycket. Men jag tycker att det ska finnas i bakhuvudet så att man inte är naiv och tror att det är inte ett jämställt land, det är inte jämställt mellan kvinnor och män och speciellt inte mellan invandrare och svenskar. Det blir kanske , för- hoppningsvis, men vi är inte där . (Kvinna, , ) Måste man ha tur? En annan diskrimineringsgrund är kön. Det finns en utbredd före- ställning om att kvinnor är mer skötsamma än män och i det avse- endet verkar unga män ha sämre utsikter särskilt inom den infor- mella andra- och tredjehandshyresmarknaden. Detta antagande upprepas av ungdomarna själva när de befinner sig i hyresvärds- rollen. En av de intervjuade kvinnorna hyrde ut i tredjehand och hade dåliga erfarenheter av uthyrning till killar: A-L: och sedan så var det en bekant som heter xxx som var här också. Det var han som förstörde lite. S: Det var lite olika folk alltså? A-L: Mm. Två killar, vilket var dumt, man ska hyra ut till tjejer för de är mer ordningsamma. (Kvinna , ) Jag tror att det är svårare för killar att få lägenheter, för man har en bild av att killar är mer stökiga och man hellre hyr ut åt en tjej. (Man, ) S: Tror du att det förekommer diskriminering? L: Ja, det tror jag faktiskt. Eller, om inte annat positiv särbehand- ling som indirekt blir att Jag tror att den ideala hyresgästen om man ska vara sådan tror jag är en kvinna, ett område där det är fördel att vara kvinna. Det finns en föreställning om att kvinnor är bättre hyresgäster, de städar bättre och allt vad det kan vara, är lugna. (Kvinna, , ) Det är förstås, trots att det saknas systematiska studier av frågan, möjligt att dessa farhågor är med sanningen överensstämmande (d.v.sdvs.. att män skulle innebära större genomsnittlig risk för en hyresvärd) men poängen är att föreställningen som sådan redan förefaller utgöra ett problem för yngre män på bostadsmarknaden. Intervjustudien ger oss också ett intryck av att tjejer är mer öppna för gruppboendelösningar, som att dela lägenhet eller bo i kollektiv med andra tjejer, vilket kan ge dem ytterligare en öppning på den besvärliga bostadsmarknad ungdomar ofta möter. Men, som påtalas ovan, benägenheten att acceptera ett boende i andra kon- stellationer än samboförhållanden är inte bara mindre bland killar, den är framför allt mindre bland hyresvärdar. J: Vi ringde väl till en massa olika privata hyresvärdar också och så fick vi napp hos den här personen då. Vi fick lägenhet genom de här kompi- sarna till min kompis, de undrade om det fanns någonting ledigt. Vi skrev ett litet brev om oss själva. Vi fick en fyra i på och det är hon och jag som står på kontraktet, men sedan var det en annan vi hade inte tänkt bo två stycken i en fyra. Den är 115 kvadrat så den är Måste man ha tur? Det var en annan tjej som flyttade med och var det en till tjej som flyttade in så då var vi fyra stycken som bodde där och det är vi fortfarande. (Kvinna, , ) H: Men har jag precis flyttat in hos en tjej faktiskt för killen flyttade till och började jobba där. Då kände jag att jag inte hade lust att bo själv så jag flyttade in hos en 35-åring som är ensamstående mamma då. Hon hade en stor lägenhet mitt i stan så jag flyttade dit nu för två måna- der sedan eller nåt. Jag la ut en annons på Blocket och hon kontaktade mig då. (Kvinna, , ) Tankar om bostadsproduktion för ungdomar Att bygga mera och billigare verkar vara huvudbudskapet från dem som sitter med erfarenheten, ungdomarna själva. Åsikterna avslöjar ofta en hög grad av reflektion kring problematiken. Man kan anta att detta är ett vanligt samtalsämne bland ungdomar, vilket tyder på att det handlar om ett problem som upptar tid och uppmärksamhet. Det är inte bara så att de intervjuade vet var och hur de ska söka bostad utan de har många och ibland välgrundade åsikter om hur det borde vara så att vi får bättre ett fungerande bostadsförsörjningssystem och en bättre bostadsmarknad för ung- domar. A: Sedan behövs det väl byggas fler lägenheter också och det byggs mycket som är dyrt och samma sak att studentlägenheter är väldigt, väldigt dyra egentligen, det som byggs. Lite enklare lägenheter som inte är så Jag vet inte, jag funderar på om de inte skulle behöva ett nytt miljonprogram, fast lite bättre kanske än de här Framför allt så skulle man kunna rusta upp miljonprogrammen och försöka göra dem mer attraktiva än de är idagi dag. Det skulle ju lätta trycket också på de populäraste ställena. (Man, , ) En viktig fråga handlar om vilken typ av boende som anses vara lämplig för ungdomar. Flera har uttryckt att det är bra att det exi- sterar ett speciellt kategoriboende, framför allt för att det ofta blir lägre kostnader än vid större lägenheter på den reguljära bostads- marknaden. P: Men om tanken är att man ska bygga så att det blir billigt för studenter att bo, så tycker jag att det finns en funktion i att ha den typen av boende. Men är det ju tyvärr så att de här boenden inte är billigare än andra, utan snarare tvärtom. Då ser jag inte funktionen i det. S: Då tappar man poängen? Måste man ha tur? P: Ja, helt. Enda funktionen med att ha det så är ju faktiskt att det ska vara billigt. Det finns inget egenintresse av att studenter bor på ett visst ställe. Det är inte heller alltid så att de här studentboendena är nära olika skolor. Eftersom det så svårt att hitta en studentlägenhet, så kan du lika väl bli placerad i trots att du pluggar här. Eller här fast du pluggar på . Nej, jag tänker mer närhet till skolan. (Man, ) Andra skäl, som tillgång till ett rikare socialt liv bland andra ung- domar och att slippa känna sig ensam dök också upp. Men det uttalades även några kritiska synpunkter kring frågan om huruvida det är bra att ungdomar ska särskiljas från resten av befolkningen. Reflektioner kring segregationen av ungdomar och farhågor kring distansering från verkligheten kom också fram i vissa intervjuer. S: Vad tycker du om kategoriboende för studenter? A: Jag tror att det är bra för dem som kommer utifrån. Att bo i korridor är ett ypperligt tillfälle att träffa folk man inte hade träffat annars antagli- gen. kan jag vara avundsjuk på dem som bor i korridor, men om jag ska vara realistisk så vill jag inte bo i korridor. Jag tror att det är bra trots att det ibland känns som att man bor i en bubbla, man ser inga gamla eller barn eller vuxna i ens närhet. Jag har ju min familj här i så jag träffar några vuxna ibland, men man ser inte ens vuxna på Ica, det är studenter som sitter i kassan. Så det är väldigt, väldigt homo- gent och orealistiskt, det är ett samhälle som inte existerar i verkligheten egentligen. Men jag tror att det gynnar studentlivet, både studierna och det sociala. (Kvinna , ) Återigen är frågan om flexibilitet viktig och man bör överväga att utgå ifrån att ungdomar rör sig mycket vid planering av särskilda lösningar för ungdomar. Hjälp till självhjälp föreslog en av de intervjuade: S: Sista frågan. Har du några idéer på vad som kan förbättra yngres boendesituation? Å: Jag var lite inne på det med självbyggeri och så tror jag att om studen- terna fick möjlighet att bygga om sitt eget boende och fick någon slags hjälp med det också, fick pengar till det, då skulle man få väldigt mycket till- baka från det. Både studenterna och studentboenden. För nu får man inte göra någonting. Även om jag skulle veta hur man tätar fönster och göra det bättre så finns det inga pengar till det framförallt. Det skulle vara schysst. Å: Då tror jag att nya sätt att bo på tror jag är väldigt viktiga. Och fram- förallt inga jävla bostadsrätter till studenter - är de dumma i huvudet? S: Finns det? Måste man ha tur? Å: Ja, det håller på och pratar om att bygga massor med bostadsrätter i . Det är prat om det i varje fall, jag vet inte om de S: I tror jag faktiskt att de har byggt två sådana hus som är bostadsrätter som vänder sig till studenter. Å: Men varför ska man köpa en bostadsrätt när man kommer att flytta omkring så mycket som man gör som student? För att man inte vet om man ska plugga eller Varför ska man göra det? Det exkluderar många människor också. (Kvinna, , ) Krav på boendet varierar med åldern I frågan om kvalitén kan man säga att ju yngre man är desto vikti- gare är kostnaden för boendet. Kraven på kvalité och andra aspek- ter av bostad och bostadsområde ökar normalt sett med åldern. S: Är kvalitén på boendet viktigt för dig? A: Nja, jag vill inte lägga ner större delen av studiemedlet på hyran. Eftersom vi bor i andra hand nu känns det inte så viktigt hur det ser ut, vilka möbler vi har. Det viktigaste är i sådana fall var man bor, med vem och vad man betalar. Men när jag har mitt eget kommer det nog att bli viktigt. Min inkomst nu är studiemedlet plus att jag jobbar lite extra och får några hundralappar till . (Kvinna , ) Att man prioriterar billigt boende framför andra egenskaper bety- der dock ingalunda att man inte bryr sig om sitt boende på andra sätt. För de flesta intervjuade är det viktigt att ha ett trevligt ställe att komma hem till. Vissa ordnar det med dekoration, med prylar eller med egen renovering av väggar och golv, men att man inte bryr sig säger flera emot. D: Är kvalitén på boendet viktig för dig? Å: När man bor så här och hyr så tänker man inte lika mycket på boen- dets kvalité. Det får ju vara så, man vill inte lägga ner så mycket pengar på det. Självklart är det så att när man äger någonting så vill man ju att det ska vara bra och funktionellt och fint och snyggt och fräscht. Så kan- ske så att när man är yngre så tänker man mer på läget och mer på priset än på kvalitén. Man vill lägga pengarna på andra saker än sitt boende. Men känns det mycket viktigare. (Kvinna, , ) D: Är kvalitén på boendet viktig för dig? J: Ja, det skulle jag lätt påstå att det är. Ens hem ska vara ens oas på något sätt. Det är där man ska kunna ladda upp batterierna, känna sig trygg och vara sig själv. Då tror jag att det är viktigt. (Kvinna, , ) Måste man ha tur? Det klassiska konstaterandet att drömboendet är ett hus med trädgård märks allt tydligare ju äldre de intervjuade personerna är. Med stigande ålder, och ökande grad av etablering, växer kraven på utrymme och även tankar kring stabilitet. Man blir trött på att flytta och tänker sig jobb som något stabilt inslag i livet, som bostaden borde ligga nära till. S: Dina önskemål, hur du skulle vilja bo och varför, vad du vill ha nära till, hur bostadsområdet ska se ut? I: Jag vill ha nära både till stad och natur. Ju äldre jag blir, desto mer natur än stad. tror jag att jag skulle kunna tänka mig att bo i en närförort på rätt sida om stan, söder om . (Man, , ) S: Hur skulle du vilja bo? M: Eftersom jag har beskrivit min lägenhet så... om jag tänker mig lite längre upp i åldern då man kanske börjar tänka lite mer pojkvän och familj så skulle jag gärna vilja bosätta mig längre ut, att man kommer ut lite, lite på landet. Eftersom jag är ett utomhusbarn så tycker jag att mina barn också ska vara det, springa runt och leka, ja, göra en massa sådana saker. Så en trädgård, radhus eller villa spelar nog inte så stor roll. (Kvinna, , ) S: Har dina önskemål förändrats sedan du flyttade hemifrån? J: Ja, men absolut. Ju bättre man får det, desto bättre kräver man. I bör- jan när jag flyttade, det var ingen speciellt fin lägenhet så. Jag minns mattan var någon grön vacker sak, ljusblå tapeter, gult kök, det målade jag i och för sig om. Men det var också för att jag kände att , jag kanske inte bor där så länge så jag lägger inte ner så mycket tid där då. Just den här lägenheten kände jag att jag kommer att bo här ett bra tag och jag har ju bundit upp lånen nu så det är , blir det, som jag kommer att bo där minst. (Man , ) Bland de mest tydliga dragen i den här studien framtonar kombi- nationen av två aspekter av de yngres boendesituation, den ena negativ och oönskad och den andra positiv och delvis självvald. Det handlar om brytningen mellan å ena sidan utsatthet och osäkerhet på bostadsmarknaden, å andra sidan rörlighet och flexibilitet som livsstil. Ungdomar uppskattar möjligheten att röra sig mellan arbetsmarknader, universitetsstäder och att resa utomlands. Dessa är viktiga inslag i berättelserna och förhållningssättet till denna flyktighet var så gott som odelat positivt. Men det som hör ung- domen till förvandlas till en extra försvårande omstän- Måste man ha tur? dighet på en bostadsmarknad som tenderar att exkludera och för- dröja integrationen av landets, särskilt storstädernas, ungdomar. Rörligheten leder ofta till större instabilitet på bostadsmarknaden, när man förlorar den bostad man har lyckats skaffa varje gång man ska röra på sig. Det är som att tvingas att börja om från början vid varje sådan förändring. Detta leder tankarna till en reflektion om huruvida det skulle vara möjligt att hitta lösningar i bostadsförsörjningen för ungdo- mar som utgår ifrån den flexibla och rörliga livsstil som de ofta uppvisar. Flexibiliteten kräver inte fasta lösningar. En lättare till- gänglig specialmarknad av ungdoms- och studentbostäder, inte bara för studenter utan för ungdomar i allmänhet, där huvudvillkoret är att befinna sig i den rätta ålderskohorten, uppstår som ett intres- sant alternativ. Det är viktigt att konstatera att trots att ungdomar bryr sig om sitt boende prioriterar de kostnaden framför standard. Men detta får inte misstolkas som om ungdomar inte lägger en sär- skilt stor andel av inkomsterna på boendet. Hälften eller mer före- kommer och är ett relativt accepterat om än oönskat faktum bland ungdomar. Utsatthet och instabilitet kostar m.a.o. pengar och detta drabbar ungdomar särskilt eftersom de inte har lika fasta eller stora inkomster som dem som kommit längre in i vuxenlivet. Krav på standard i form av större utrymme och bekvämare boende ökar . Den i media och bland forskare uppmärksam- made frågan om diskriminering på bostadsmarknaden har visat sig vara aktuell bland ungdomar och ibland vara en försvårande omständighet i ett redan svårt läge för unga bostadssökande med invandringsbakgrund. Ungdomar som har utomeuropeisk bak- grund vittnar om en dubbeldiskriminering på marknaden. Ytterli- gare diskriminering kan det vara frågan om även när det gäller kön. Men här handlar det om en omvänd könsdiskriminering mot den vi är vana vid att bevittna, uppleva och debattera. Här är det män- nen som drabbas p.g.a. att de fått rykte om sig att sköta sig sämre.