sou · GWB368 · 2008-07-04 00:00:00 — Åtgärder på VA-installationerna är däremot oftast en del i en större förändring av byggnaden. I samband med att denna större förändring bedöms av , anser vi att det är viktigt att nämnden även gör en noggrann bedömning av sådana planerade åtgärder på VA-systemet, som i sig inte skulle motivera bygglovs- plikt. Närliggande till frågan om bygglovsplikt för installationer för vattenförsörjningen, är installationer för vattenburna värmesystem. De har aldrig varit föremål för bygglovsplikt. Utan att ha forskat närmare i frågan antar vi att det har berott på att samhället för decen- nier sedan inte ansåg att det fanns några risker med de installationerna. är det svårt att se logiken i att ha bygglovsplikt för vatten- installationer för tappvatten men inte för vatteninstallationer för värmeförsörjningen. Den snabba utvecklingen av vattenburen golv- värme och rörinstallationer som leder värmen från värmepumpar har inneburit, att man måste ta hänsyn till riskerna för bl.a. läckage med mögelproblem som följd. Brister i vattenburna värmeledningssystem svarar för av alla skador i olika ledningssystem. Översatt till pengar motsvarar det . Installation av värmepumpar är, som vi nämnde tidigare, inte bygglovspliktiga i sig, däremot är installationen av ett nytt vatten- ledningssystem, kopplat till värmepumpen bygglovspliktigt. Bygglovsplikt för att installera eller göra väsentliga ändringar av hiss infördes i och med PBL . fanns ett system med dubbelprövning av hissar genom att tillsynsmyndigheten, utöver bygglovet, skulle lämna ett medgivande till hissen, enligt den s.k. Som väsentligt ändrad hissinstallation ansåg departe- mentschefen att t.ex. byte av hisskorg eller maskineri skulle vara. Mindre hissar som rullstolshissar samt bygghissar och kranhissar skulle inte omfattas av bygglovsplikt enligt departementschefen. Att installera eller väsentligt ändra hissar är ett specialområde, där byggnadsnämnderna trots att de är tillsynsmyndigheter, oftast saknar kompetens. I stället förefaller byggnadsnämnderna förlita sig på de ackrediterade kontrollorgan som verkar inom hissom- rådet. Men uppenbarligen finns problem med tillämpningen. Dels besiktigas av alla normala personhissar inte återkommande , och läget uppges bli allt sämre. Dels är det problem med uppfyllandet av kraven vid ändringar av hissar. De generella modi- fieringsmöjligheterna enligt 14 § BVF utvecklas i före- skrifter. Där anges att oskäliga kostnader eller varsamhetsskäl är legitima skäl för att få göra avsteg från föreskrifterna, om anord- ningen ändå ges tillfredsställande skydd mot säkerhet och hälsa. Dessa avstegsmöjligheter anses i praktiken utnyttjas för långt. Avsteg från kraven på fritt utrymme över och under hissen, liksom förläggningen av kablar i hisschaktet kan innebära fara för service- personal och besiktningsmän. Att hissar inte besiktigas enligt för- ordningen (1999:371) om kontroll av hissar kan innebära mycket stor risk för allvarliga olyckor. Byggnadsnämndernas tillsynsverk- samhet behöver uppenbarligen förbättras. Dessa tillämpningspro- blem kan dock, vad vi förstår, inte lösas genom ändringar i PBL. 12.3.5Bygglovspliktiga fasadändringar enligt förslag har i rapporten bort föreslagit ett antal förändringar i PBL för att förbättra energieffek- tiviteten i befintliga byggnader. har i ett sent skede av utredningen överlämnats till oss av regeringen när det gäller ett förslag till författningsändring. föreslog i rap- porten en ökad bygganmälningsplikt för ändring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasad. Eftersom begreppet bygganmälan inte finns med i vårt förslag har vi anpassat förslag till vårt föreslagna system och därvid funnit att det bör införas en bygglovsplikt i 8 kap. 1 § punkt 3 för sådan ändring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasaden. I kommentarerna till kravet menar att åtgärder som berör huvuddelen av en fasad eller av den totala fasadytan ska vara bygganmälningspliktiga. I vårt förslag innebär det att åtgär- derna i stället blir bygglovspliktiga. Detta ska enligt gälla för utbyte av träpanel p.g.a. rötskador, utbyte av betongelement p.g.a. t.ex. korrosionsskador, utbyte av tegelfasad p.g.a. olika former av skador, inklädnad av en fasad med ett nytt material eller putsning av en tidigare icke putsad fasad. Detta gäller såväl en- och tvåbostads- hus som andra byggnader. Däremot skulle det inte gälla omputs- ning av en putsad fasad. Den föreslagna bygglovsplikten går längre än nuvarande bygg- lovsplikt för byte av fasadmaterial inom detaljplan enligt 8 kap. 3 §. Bygglovsplikten skulle gälla även utanför detaljplaneområde. Motivet för att införa bygglovplikt för dessa åtgärder är att alla tekniska egenskapskrav skulle komma att gälla för alla yttervägg- arna. Framför allt är det övergripande syftet att detta skulle leda till att energieffektiviseringsåtgärder skulle krävas i anslutning till fasadåt- gärderna. I praktiken skulle det innebära att dagens krav på högsta speci- fika energianvändning skulle gälla modifierat utifrån byggnadens för- utsättningar, åtgärdens omfattning och kravet på varsamhet m.m. Denna avvägning är knappast möjlig att göra utifrån hur regelverket är uppbyggt . förväntas därför återkomma med bind- ande föreskrifter om hur kraven i de fallen ska tillämpas. Flera av de åtgärder som enligt förslag blir bygglovs- pliktiga är enligt våra och tidigare definitioner underhållsåtgärder, där samhället inte kan hävda en högre kvalitet eller bättre funktion . Byte av eller inklädnad av nytt ett fasadmaterial är dock även enligt vår definition ändringsåtgärder, vilka ska omfattas av de estetiska och tekniska egenskapskraven, modifierade av varsam- hetskravet m.m. För att dessa fasadåtgärder ska leda till mer omfatt- ande följdkrav t.ex. på byggnadens installationer, måste de omdefini- eras till ombyggnadsåtgärder. Ovanstående problem har vi inte haft någon möjlighet att när- mare utreda av tidsskäl. 13 Flyttning av byggnadsverk Begreppet flyttning av byggnadsverk faller in under begreppet upp- förande av byggnad i . Detta innebär att de tekniska egenskaps- kraven för uppförande av hus ska tillämpas fullt ut vid flyttning av byggnadsverk. trädde emellertid ändrade regler i kraft som ger byggnadsnämnderna möjlighet att ge undantag från de tekniska egenskapskraven i vissa speciella flyttningssituationer. Ändringen föranleddes av gruvnäringens tillväxt i . I 19 b § BVF anges att i det enskilda fallet kan ge dispens från bestämmelserna i 3–8 och 10–13 §§ i förordningen, om ett byggnadsverk behöver flyttas från en plats som är lämplig för bebyggelse, från en plats där det kan förutses att marken behöver tas i anspråk för något av de ändamål som anges i 2 kap. expropriationslagen (1972:719), för bearbetning av fyndig- heter med stöd av minerallagen (1991:45), för ett tvångsförfarande enligt en annan lag, eller för att bevara byggnadsverkets kultur- historiska värde. Dispens får ges endast för att uppföra byggnads- verket på en ny plats och endast i den utsträckning det är lämpligt med hänsyn till byggnadsverkets förutsättningar och avsedda använd- ning och inte medför oacceptabel risk för människors hälsa eller säker- het. Regeringen ger utredaren i uppdrag att undersöka möjligheterna att införa en mer generell reglering av flyttning av byggnader i PBL och BVL. I samband härmed ska utredas vilka funktionskrav som kan anses rimliga att ställa i dessa situationer. En definition på nybyggnad införs i PBL, som omfattar såväl nyuppförande som flyttning av byggnadsverk. Vid flyttning av byggnadsverk ska det finnas möjlighet att anpassa nybyggnadskraven med hänsyn till flyttningens syfte och bygg- nadsverkets förutsättningar. Av de svar som har kommit in med anledning av den enkät som vi har gjort till de kommunala byggnadsinspektörerna (bilaga 3) fram- går att flyttning av hus verkar vara vanligast i . De övriga kommunerna har haft mindre än 15 hus- flyttningar, de flesta enbart 1–2 hus. Av kommentarerna framgår att de flesta av dessa hus har varit skolbaracker, militärbaracker, för- rådsbyggnader och fritidshus. Många av husen har flyttats i samband med uppförande av nya hus på fastigheten. En uppskattning av redo- visningen i enkäten är att totalt 200–300 hus i landet har flyttats . Detta visar att problemet inte är så särskilt fram- trädande, åtminstone inte . I de fall hus har flyttats har ett 20- tal kommuner krävt att nybyggnadskraven ska följas och ett 10-tal kommuner har tillämpat en skälighetsbedömning. I den nuvarande lagstiftningen finns inga uttryckliga definitioner vare sig av uppförande av byggnad eller av ändring. Det framgår emellertid ändå av lagstiftningen, inte minst mot bakgrund av änd- ringarna som gjordes , att flyttning av byggnad är att betrakta som uppförande. Vi finner inget skäl att frångå detta synsätt. Vi menar att lagstiftningen snarare behöver förtydligas och att det därför bör införas en definition på begreppet nybyggnad. I en sådan definition ska såväl nyuppförande som flyttning ingå. Att centrala definitioner ska återfinnas i PBL, tycker vi är självklart. Vi har i avsnitt 11.3 föreslagit definitioner på både tillbyggnad, änd- ring, ombyggnad och underhåll. En definition på nybyggnad passar väl in i en inledande definitionsparagraf i PBL. nybyggnadsdefinition: Med nybyggnad avses dels uppförande av ett nytt byggnadsverk, dels flyttning av ett tidigare uppfört bygg- nadsverk till en ny plats. 13.3.3Vad är flyttning? Vi anser att det även i fortsättningen finns fog för att kunna medge undantag från de tekniska egenskapskraven vid flyttning av bygg- nader. Frågan är om den lösning som finns är tillräcklig eller om det behövs en mer generell reglering. För att kunna svara på den frågan behöver vi undersöka vilka olika fall av flyttning som kan uppkomma och, inte minst, vad omfattas av begreppet flyttning? Det första man tänker på är s.k. volymflyttning, dvs. byggnads- verket flyttas i en eller flera delar som hela volymer. Vid sådan flyttning torde dock ny grundläggning behövas. En annan före- kommande metod vid flyttning är demontering, d.v.s. byggnads- verket demonteras sektorsvis och flyttas som platta paket för att sedan byggas upp igen på ny plats. Tanken att leverans av prefab- tillverkade byggelement skulle betraktas som flyttning (från hus- fabriken till hustomten) torde undanröjas genom att vi föreslår att flyttning endast omfattar ett tidigare uppfört byggnadsverk som flyttas till ny plats. Däremot kan det i vissa fall vara svårt att dra gränsen mellan flyttning av byggnadsverk och en rivning som följs av återanvänd- ning av byggnadsdelar. En byggnad kan innehålla en viss andel åter- använt byggnadsmaterial. I sådana fall anser vi att det måste anses vara ett nyuppförande. En byggnad kan ju också innehålla återan- vänt material från flera byggnadsverk, och inte heller de fallen anser vi ska betraktas som flyttning. Man kan också tänka sig att man på en byggnad som ska flyttas måste byta ut en eller flera byggnadsdelar, t.ex. på grund av att byggnadsdelarna är angripna av fukt eller mögel. Det kommer alltid att finnas fall där gränsen är flytande mellan nyuppförande av bygg- nadsverk som innehåller en större eller mindre andel återanvända byggnadsdelar och en ren flyttning. I sådana fall får kommunen göra en bedömning av vilken slags nybyggnad det handlar om. Enligt vår uppfattning måste det dock krävas att byggnaden på den nya platsen nästan uteslutande består av flyttade byggnadsdelar för att det ska betraktas som flyttning av ett byggnadsverk och inte uppförande av ett nytt byggnadsverk. Kraven för att det ska anses som en flyttning bör således vara höga. Är det viktigt att kunna sär- skilja nyuppförande från flyttning om båda fallen omfattas av vår före- slagna definition av nybyggnad? Ja, det är viktigt om flyttningsfallen ska ha en särreglering jämfört med nyuppförandefallen. Nuvarande reglering medger inga avsteg från nybyggnadskraven, om flyttningen föranleds av att huset står i en avfolkningsbygd, där det vare sig finns arbetstillfällen eller presumtiva köpare. För den enskilde kan den situationen vara lika svår att påverka som t.ex. vid stigande vattennivåer. En frivillig flytt kan med andra ord vara lika ingripande för den enskilde byggnadsägaren som en tvångsmässig flytt. Enligt vår bedömning finns det skäl för att ha en generell reg- lering av vilka krav som ska vara uppfyllda som liknar den bedöm- ning som görs vid ändringsfallen. Det bör alltså finnas en möjlighet till jämkning av kraven. I flyttningsfallen bör rimligen hänsyn tas till både flyttningens syfte och byggnadsverkets förutsättningar. Om det t.ex. handlar om flyttning av rent muséala skäl, där det pri- mära intresset är att rädda ett värdefullt objekt, kan det finnas skäl till tämligen långtgående avsteg från samhällskraven. I annat fall kan flytten framstå som ändamålslös. Vid flyttning av t.ex. skolbaracker, finns det egentligen ingen anledning att dessa inte ska uppfylla samhällskraven. Det handlar om en typ av skollokaler där barn ska vistas, och då finns det enligt vår uppfattning fog för att nybyggnadskraven ska vara uppfyllda, i synnerhet vad gäller tillgängligheten och inomhusmiljön. Även när man flyttar bostadshus måste huvudregeln vara att nybyggnads- kraven ska vara uppfyllda, och att göra avsteg från framförallt till- gänglighetskraven måste då noga övervägas. Syftet med flyttningen ska naturligtvis vägas in, men det kan också ha betydelse om det handlar om hyreshus eller egnahem. När det gäller hyreshus torde det finnas ett starkt konsumentintresse av att bostäderna uppfyller nybyggnadskraven, och då måste möjligheterna till avsteg tillämpas restriktivt. I 10 kap. PBL finns bestämmelser om de sanktioner som står till buds för att åstadkomma rättelser vid överträdelser. Enligt 10 kap. 1 § ska ta upp frågan om påföljd och ingripande så snart det finns anledning att anta att det skett en överträdelse av lagens bestämmelser. De sanktioner som finns är förbud, avgifter, handräckning och förelägganden. Enligt 10 kap. 3 § kan förbjuda att ett visst byggnads-, rivnings- eller markarbete eller en viss åtgärd fortsätts, om det är uppenbart att arbetet eller åtgärden strider mot PBL eller mot någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av lagen. kan också, om byggherren inte följer någon väsentlig del av en kontrollplan, förbjuda att ett bygg- nadsarbete fortsätts innan de uppkomna bristerna avhjälpts. Om det är uppenbart att ett arbete eller en åtgärd äventyrar en hållfasthet eller medför fara för människors liv eller hälsa, ska nämnden förbjuda att arbetet eller åtgärden fortsätts. Förbud får förenas med vite. Det finns tre olika typer av avgifter enligt 10 kap. De tre avgifterna skiljer sig åt till viss del beträffande hur beloppet beräknas, vem som beslutar, i vilka situationer som avgifterna är möjliga att ta ut och vem de tillfaller. Om någon, utan lov, utför en åtgärd som kräver bygglov, riv- ningslov eller marklov ska en byggnadsavgift tas ut (10 kap. 4 §). Avgiften ska bestämmas till ett belopp som motsvarar fyra gånger bygglovsavgiften. Lägsta nivån är (från ) ett tjugondels prisbasbelopp. Är överträdelsen ringa får avgiften bestämmas till lägre belopp eller helt efterges. Enligt 10 kap. 8 § prövas frågan om byggnadsavgift av och beloppet tillfaller kommunen enligt 26 § samma kapitel. Om det finns särskilda skäl, får efter överklagande nedsätta eller helt efterge byggnadsavgiften (10 kap. 11 §). Byggnadsavgiften ska tas ut av den som när överträdelsen begicks var ägare av den fastighet, byggnad eller anläggning som den olovliga åtgärden avsåg (10 kap. 9 §). Vid andra typer av överträdelser än de som nämns i 10 kap. 4 §, kan en särskild avgift tas ut (10 kap. 6 §). De överträdelser som nämns i 6 § är att arbete utförs utan att det finns någon kvalitetsansvarig, att någon underlåter att göra bygganmälan eller rivningsanmälan när en sådan krävs eller att arbetet strider mot något beslut som har meddelat enligt PBL. Den särskilda avgiften ska bestämmas till minst ett tjugondels prisbasbelopp och högst ett halvt prisbasbelopp (från ). Om överträdelsen är ringa behöver inte någon avgift tas ut. Enligt 10 kap. 8 § prövas frå- gan om byggnadsavgift av , och beloppet till- faller kommunen enligt 26 § samma kapitel. Om det finns särskilda skäl får efter överklagande nedsätta eller helt efterge byggnadsavgiften (10 kap. 11 §). Den särskilda avgiften ska tas ut av den som begick överträdelsen (10 kap 9 § PBL). I sådana fall då byggnadsavgift kan tas ut, ska även en tilläggsavgift tas ut, om åtgärden innebär att en byggnad uppförs, en tillbyggnad görs, en byggnad helt eller delvis tas i anspråk eller inreds för väsentligt annat ändamål än för vilket bygglov lämnats eller om en byggnad rivs utan lov (10 kap. 7 §). Tilläggsavgiften ska tas ut med ett belopp som motsvarar för varje kvadratmeter bruttoarea som åtgärden har omfattat. En bruttoarea på 10 kva- dratmeter ska frånräknas. Avgiften får bestämmas till ett lägre belopp eller helt sättas ner under vissa förutsättningar, t.ex. om föreläggande om rättelse har meddelats (se nedan). Frågan om tilläggsavgift prövas av allmän förvaltningsdomstol på talan av . Tilläggsavgifter tillfaller staten. Tilläggsavgiften ska tas ut av den som när överträdelsen begicks var ägare av den byggnad som den olovliga åtgärden avsåg, den som begick överträ- delsen, den i vars ställe denne var eller den som beretts genom överträdelsen (10 kap. 9 §). 14.1.3Ingripanden för att åstadkomma rättelse m.m. kan ansöka om särskild handräckning hos kro- nofogdemyndigheten (10 kap. 13 §). får, enligt 10 kap. 12 §, meddela särskild handräckning så att rättelse sker när någon 1.utan lov har vidtagit en åtgärd som kräver lov, 2.har vidtagit en åtgärd med stöd av ett lov som sedan ändrats eller upphävts genom ett beslut som har vunnit laga kraft, 3.vidtagit en annan åtgärd som strider mot PBL eller mot någon föreskrift eller något beslut som meddelats med stöd av lagen, 4.har underlåtit att vidta åtgärder i enlighet med förelägganden som meddelats med stöd av lagen. kan i stället för att begära handräckning, före- lägga ägaren att inom vis tid vidta rättelse – detta gäller dock inte underlåtenhetsfallen enligt 4 ovan. Sådant föreläggande får förenas med vite eller innehålla en föreskrift om att åtgärden ändå kommer att utföras genom försorg på den försumliges bekostnad. Följs inte föreläggandet får begära handräckning (10 kap. 14 §). Om någon underlåter att utföra arbete eller vidta annan åtgärd som åligger honom enligt PBL eller enligt föreskrift eller beslut enligt lagen, får enligt 10 kap. 15 § förelägga honom att vidta åtgärden. Bl.a. blir bestämmelserna om underhåll av byggnader och tomter aktuella här. Föreläggan- dena får förenas med vite eller innehålla en föreskrift om att åtgär- den kommer att utföras genom försorg på den försumliges bekostnad (10 kap. 18 § PBL). har även möjlighet att förelägga om rivning, flyttning av byggnad eller annan åtgärd, anordnande av stängsel eller att förbjuda användning. Normalt riktas dessa förelägganden mot ägaren. När det gäller användningsförbudet kan detta dock i stället riktas till den som har nyttjanderätten till egendomen eller till båda. Även dessa förelägganden får förenas med vite. När det gäller rivning, flyttning eller dylikt samt anordnande av stängsel kan åtgärden istället utföras genom försorg på den försumliges bekostnad (10 kap. 16–18 §§). Kommittén har föreslagit höjningar av byggnadsavgiften och den särskilda avgiften. Dessa är redan genomförda genom de lagänd- ringar som trädde ikraft (prop. 2006/07:122). I övrigt föreslog kommittén att en särskild avgift ska kunna tas ut för olovligt ibruktagande, att föreläggande om stängsel ska kunna utfärdas för gruvor och tunnlar som inte är i bruk och att uttag av tilläggsavgift ska prövas av plan- och miljödomstolar. föreslogs även i fortsättningen vara skyldig att ansöka om uttag av tilläggsavgift. Uttaget borde även fortsättningsvis prövas av domstol och beloppet tillfalla staten. Kommittén konstaterade också att en mer genomgående översyn behöver göras, för att se om systemets grunder ska behållas, eller om det behövs mer genomgripande förändringar. Många remissinstanser tillstyrker kommitténs förslag. Framför allt vissa kommuner efterlyser en översyn av hela systemet och möjlig- heterna till ändrade rutiner av betalningssystemet. kommun och kommun skriver bl a: Kommunernas intresse av att besluta om tilläggsavgift har minskat drastiskt då frågan numera skall prövas av länsrätten på talan av bygg- nadsnämnden (eller motsvarande) samt genom att beloppet tillfaller staten. Genom att ålägga kommunerna att föra talan i denna typ av ärenden åsamkas kommunerna en icke obetydande kostnad. Skall denna sanktionsavgift bli verkningsfull måste kommunerna åtmin- stone tillförsäkras en del av tilläggsavgiften, annars kommer i prakti- ken ingen förändring att ske jämfört med . Antalet ärenden där tilläggsavgift föreslås att tas ut kommer att förbli mycket begränsade. stad skriver bl.a.: Vi beklagar att kommittén inte kunnat hitta en ny lösning av sank- tionsavgifterna. Vi påpekar att systemet är svårt att överblicka och svårt att förklara. Systemet med olika avgifter och olika mottagare leder till administrativt merarbete. Systemet med sanktionsavgifter bör arbetas om. Även anser att det nuvarande systemet fram- står som relativt rörigt och ineffektivt. Kommunen anser dock att det huvudsakligen är bra att tilläggsavgiften tillfaller staten för att kommunerna inte ska kunna misstänkliggöras för att låta tillsyns- arbetet färgas av ekonomiska motiv. Men det viktigt att kommunen får full kostnadstäckning för sin tillsyn. Sanktionssystemets effektivitet ska utredas och nödvändiga föränd- ringar ska föreslås. En ny sammanhållen byggsanktionsavgift införs. beslutar om avgiften. Byggsanktionsavgiften tillfaller kommunen. 14.5.1Kopplingen mellan 10 kap. PBL och BVL Den nuvarande lydelsen av 10 kap. 1 § kan uppfattas som otydlig vad gäller kommunernas skyldighet att ingripa, om kraven i BVL åsidosätts. Troligtvis innebär nuvarande lydelse att kommunerna har en sådan skyldighet, eftersom 3 kap. 3 § PBL hänvisar till BVL, och därmed torde BVL:s krav omfattas av uttrycket bestämmelser om byggande i PBL (se Didón m. fl. Kommentar till PBL, sid.10:2–3). Kopplingen mellan PBL och underhållskraven i BVL har varit föremål för förändringar i lagstiftningen (prop. 1998/99:62 s. 31 f). Enligt våra förslag i avsnitt 11.3.4 ska emeller- tid underhållskraven återföras till 3 kap. PBL. Icke desto mindre kan det finnas fog för att 10 kap. 1 § förtydligas, så att det uttryck- ligen i paragrafen framgår att det även vid överträdelse av bestäm- melserna i BVL ingår i kommunens skyldigheter att ta upp frågan om påföljd eller ingripande. Andra stycket i samma paragraf kom- mer med de förslag som vi har lämnat i avsnitt 9.5.2 att få en delvis annan innebörd, eftersom bygganmälningsplikten försvinner och ersätts av en bygglovsplikt. Någon ändring i lydelsen behövs dock inte. Även andra paragrafer i 10 kap. behöver förtydligas, så att det också där finns en tydlig hänvisning till BVL (3 och 15 §§). Beträffande kopplingen mellan 15 § och förordningen (1991:1273) om funktionskontroll av ventilationssystem (OVK) finns ett rättsfall (Kammarrätten i , mål nr 6378– 06, dom ), som visar på att hänvisningen till BVL via 3 kap. 3 § PBL inte alltid uppfattas. Länsrätten ansåg att kommunen inte hade författningsstöd för att förelägga någon vid vite att fullgöra sina skyldigheter enligt OVK-förordningen.