sou · GVB389 · 2008-01-01 00:00:00 — Om man accepterar förslag i utvärderingen till ändringar av den framtida inventeringsverksamheten bör motsvarande ändringar göras även i föreskrifterna. Detta gäller t.ex. ansvaret för inven- teringarna, tidsintervall mellan inventeringar av lodjur och avväg- ningen mellan insatserna för inventering och bevakning. redovisas inventeringsresultaten på nationell nivå i enskilda artrapporter på Viltskadecenters hemsida. Denna årliga redovisning av inventeringsresultat behövs fortsatt på nationell nivå. Den enda uppdelning av landet utvärderingen anser behövlig är innanför, respektive utanför renskötselområdet. Man vill undvika en redovis- ning på länsnivå då en sådan riskerar att bli alltför nyckfull och missvisande. En stor del av hemområdena för lodjur liksom reviren för varg är belägna tvärsöver länsgränserna och berör i varierande grad olika län. delas ett revir/hemområde lika mellan två län, men å andra sidan är den länsvisa fördelningen ibland mycket skev, t.ex. i ett län och i det andra länet. Revirens/hemområdenas kända geografiska utbredning är därtill helt beroende av hur stor inventeringsinsats som nedlagts i de olika områdena. I den nationella redovisningen finns dock inget som hindrar att den geografiska fördelningen av de funna förekomsterna tydligt framgår, både i kartform och i text, med uppgifter om i vilka län som de olika förekomsterna faktiskt är registrerade. Det är främst en summering av rovdjursstammarnas storlek på länsnivå som /Liberg anser löper stor risk att bli både missvisande och irrelevant. Den nationella redovisningen bör vidare innehålla viktigare fel- källor liksom en bedömning av inventeringsresultatens kvalité. Inventering av lodjur och varg utanför renskötselområdet viktigt underlag för detta är att redovisa inventeringarnas täck- ningsgrad. Enklast görs detta, som , genom att på en karta ange den rumsliga täckningen. Det bör dock eftersträvas att hitta ett bra sätt att registrera och redovisa även täckningsgraden , dvs. hur ett område har besökts. En samlad be- dömning bör göras över hur väl resultaten antas överensstämma med den verkliga populationens storlek. De i utvärderingen berörda länsstyrelserna har alla beretts tillfälle att yttra sig över utvärderingen. Samtliga har lämnat remissvar. I delar är dessa likalydande eller i stort sett likalydande. Bland annat framhålls följande punkter: Nationella styrningen och samordningen via i syfte att likrikta rovdjursinventeringar behöver stärkas. Det behövs tydligare styrning från regeringen till länsstyrel- serna om inventeringsorganisationens utseende kopplat till krav på redovisning av hur rammedel använts under föregående år. Utvärderingen har rätt i att samarbetet mellan län behöver för- bättras, men detta bör ske genom ytterligare kommunikation mellan länen. Anställningsförhållanden för fältpersonal bör ses över med målet att långsiktigt knyta personalen till varje länsstyrelse Antalet fältpersonal behöver minskas, men inte lika mycket som utvärderingen föreslår. Länsstyrelserna avstyrker förslaget om en extern arbetsledning av fältpersonalen, som istället ska vara kvar på länsstyrelserna. Inventeringsansvarig tjänsteman på ska utgöra den operativa ledningen. är bra, men behöver tydligare visa på en tolerans vad gäller skillnader i naturgivna förutsättningar i olika län som påverkar inventeringsverksamheten. Viltskadecenters roll som koordinator och samordnare natio- nellt behöver stärkas och tillräckliga resurser behövs för att Inventering av lodjur och varg utanför renskötselområdet kunna hålla en hög servicenivå när det gäller stöd och utbild- ning åt länsstyrelserna. Områdesinventeringar vart annat år och kontinuerligt rappor- teringssystem för rovdjur ska genomföras enligt gällande avtal (233-0360-07 NV) mellan och . Snoking ska vara kvar som en viktig del av rovdjursförvalt- ningen och ska inte uteslutande betraktas som en inven- teringsmetod. Nuvarande detaljrikedom i populationsövervakningen är oftast fullt tillräcklig för olika ställningstaganden och beslut inom förvaltningen. Länsstyrelserna svarar att styrningen av inventeringsverksamheten har varit svag med spretig organisation. Man efterlyser ett utökat samarbete mellan länsstyrelserna, Viltskadecenter och Naturvårds- verket med bättre samordning och bättre kvalitet . För vargarnas gränsrevir påpekas att om jakt blir aktuell i den regionala förvaltningen bör formerna för beslut regleras i förväg. framhåller att inventeringsarbetet bör samordnas med andra förvaltningsuppgifter som besiktning, rådgivning till djurhållare och information. Man efterlyser också ett större utbud av fortbildning från Viltskadecenter. Utvärderingens kritik av Rovdjursforums funktion får stöd i remissvaren från länsstyrelserna. Extra resurser bör enligt länssty- relserna sättas in för att avhjälpa de brister i bl.a. användarvänlighet som fortfarande finns i databasen. En rejäl systemutveckling skulle underlätta länens administration, dokumentation och inte minst uppföljning av inventeringsresultat och gjorda fältinsatser. Länsstyrelserna instämmer i att områdesinventeringar bör genomföras , om inte snötillgången omöjliggör detta. Däremot anser flera länsstyrelser att kritiken mot snoking som metod i loinventeringen är överdriven. Snoking och rullande inventeringar behövs där områdesinventeringar inte genomförs. I annat fall blir man hänvisade till en översiktsbild från områdes- inventeringarna vart annat år. Snokingen bör dessutom vara en del i öppenheten i inventeringsarbetet som också innebär att den konti- nuerliga kontakten med djurhållare, jägare, friluftsmänniskor och rovdjursrapportörer uppehålls. Inventering av lodjur och varg utanför renskötselområdet Länsstyrelserna instämmer i att snoking fortsatt bör vara inven- teringsmetoden för varg och för lodjur i områden med glesa lodjursstammar samt järv i förekommande fall. Redovisning av inventeringsresultaten bör ske både nationellt och regionalt på länsnivå. i län anser att regeringen ska tydliggöra hur inventeringarna ska genomföras och att detta kopplas till ett redovisningskrav för länsstyrelsernas användning av givna ram- medel. I dagens system kan givna medel fritt användas av den enskilda utan särskilda villkor eller krav på hur orga- nisationen ska se ut och hur medlen ska användas. Hur öronmärkta förstärkningar på rammedel använts bör redovisas särskilt efter varje budgetår. Det räcker i detta avseende inte med föreskrifter och rekommendationer från . har anledning agera för att reducera omotiverat stora skillnader mellan länen. i konstaterar i likhet med övriga länsstyrelser att någon central operativ ledning av länens inven- teringsarbete inte är lämplig. Länsstyrelserna är ansvariga för den regionala förvaltningen av rovdjur. Att en utomstående aktör skulle ha den operativa ledningen över personal som är anställd vid en myndighet ter sig olämpligt. Att detaljstyra inventeringsarbetet från ett mer centraliserat håll är inte bara svårt utan också ett steg i fel riktning i förhållande till utvecklingen mot en mer regional och lokal delaktighet i rovdjursfrågor, anser . Man betonar istället önskvärdheten av en mera kontinuerlig utvär- dering av länsstyrelsernas inventeringsarbete och resultatens till- förlitlighet från Viltskadecenter eller någon utomstående aktör. i län föreslår bl.a. att en särskild grupp bildas av representanter för Viltskadecenter, Länsstyrelserna och för att löpande analysera och studera inven- teringsarbetet i de olika länen och föreslå förändringar i arbetssätt m.m. i anser det viktigt att Naturvårds- verkets myndighetsroll är tydlig och att Viltskadecenters roll ej sammanblandas med denna. Man finner också att lodjursinven- tering genom snoking bör fortsätta. Snokingen kan kompletteras med områdesinventeringar. Man pekar också på brister som funnits i tidigare områdesinventeringar, samt att den omfattande snoking- inventering som genomförs för varg i medför att stora delar av länet genomsöks efter lodjur. Inventering av lodjur och varg utanför renskötselområdet Genomgående anser alla länsstyrelser att kvaliteten på inven- teringarna kan förbättras, genom bl.a. bättre utbildningar, tydligare rollbeskrivningar, förbättrat rapporteringssystem och kontinuerlig utvärdering. 18.6Utredningens överväganden och förslag Utredningens förslag: Kvaliteten i inventeringarna ska förbättras. Ett Råd för lodjurs- och varginventeringarna utanför rensköt- selområdet ska etableras med representanter för Viltskadecen- ter, och berörda länsstyrelser. Rådet ska ledas av Viltskadecenter. Strategiska bedömningar och ambitions- nivåer inventering bör anges i adaptiv form med utgångspunkt från föregående års inventeringar. Områdesinventering ska vara huvudmetod för lodjursinven- teringen och snoking för varginventeringen. Områdesinven- teringar för lodjur bör genomföras om inte snöbrist förhindrar. Snoking eller rullande inventering kan användas i förvaltningen under mellanvarande år. Anställningsförhållanden för fältpersonal ska ses över med målet att minska antalet temporärt anställda till förmån för färre personer med mer om- fattande anställning. Samverkan mellan länsstyrelser ska för- bättras. Utvärderingens slutsatser berör främst området söder om rensköt- selområdet men norr om de – – – . Här finns de tätaste lodjursstammarna och vargstammens kärnområde. I flera avseenden har dock utvärde- ringens slutsatser generell karaktär. Utredningen delar utvärderarnas uppfattning att områdesin- ventering bör vara huvudmetoden för lodjursinventeringarna. Om- rådesinventering kan dock inte bedrivas utan bör genomföras , om inte snötillgången förhindrar detta. I sådana fall ska områdesinventering genomföras nästföljande år med snötillgång. Under mellanår kan snoking, gärna i form av mera systemetisk rullande inventering bedrivas. I områden med vargbe- stånd kan den till viss del också samordnas med varginventeringen. Härigenom lämnas också utrymme för län med vargstam att arbeta intensivare med varginventeringen. Inventering av lodjur och varg utanför renskötselområdet Förändringar i en vargstam kan som framgår i övrigt i betänkandet ske snabbt . Även för områdena i södra och är det önsk- värt med områdesinventeringar. Variationen i snötillgång är här större och beroendet av snoking, helst i form av rullande inven- tering, blir större. I områden med gles lodjursförekomst fungerar även snokingmetoden väl, problem uppstår som framgått av utvär- deringen främst vid särskiljning mellan gränsande familjegrupper. Som påpekats i remissvar från länsstyrelserna kan snoking också vara en del i länsstyrelsernas övriga förvaltningsuppgifter, genom bl.a. rådgivning och möjlighet till dialog med uppgiftslämnare, lokalbefolkning m.m. Tyngdpunkten i loinventeringarna förskjuts genom utred- ningens förslag från snoking till områdesinventering, där många frivilliga deltar i såväl förberedelsearbete som i genomförande. Härigenom ökar också den lokala delaktigheten genom direktkon- takt med länsstyrelsernas rovdjursförvaltning och förbättrade möj- ligheter till ömsesidig information och dialog. Formerna för områdesinvetering är reglerade i avtal mellan och . Områdes- inventeringar bidrar till att stärka den lokala delaktigheten och förankringen. De kräver deltagande av många frivilliga från lokal- samhället. Alla intresserade ska kunna medverka i områdesinven- teringarna, jägare, markägare, brukare, naturengagerade m.fl. I utvärderingen föreslås också att den lokala delaktigheten bör stärkas genom upprättande av lokala rovdjursgrupper för utbyte av information, diskussion och kanalisering av kritik. finns sådana lokala grupper i ett län. Det bör enligt utredningen ankomma på respektive länsstyrelse att bedöma behovet. I utvärderingen föreslås också att fältpersonal som har tempo- rära uppgifter reduceras kraftigt i antal till i storleksordningen 40 personer mot 145 med behörighet att kvalitetssäkra och att många av dem istället säsongsanställs eller får heltids- tjänster. Utredningen biträder en sådan förändring. Även läns- styrelserna tillstyrker en sådan utveckling, flera har redan genom- fört liknande förändringar. ifrågasätts lämpligheten av en så kraftig reduktion av antalet personer som föreslagits. Länsstyrelserna är alltså positiva till inriktningen. Det får enligt utredningen ankomma på läns- styrelserna att själva genomföra reduktionen av antalet personer till förmån för färre men fastare anställda. Färre personer med ökad Inventering av lodjur och varg utanför renskötselområdet tjänstgöringstid kommer som framgått av utvärderingen att öka kompetensen eftersom detta medför att den spårade sträckan per person kommer att öka. En av de mest kritiska punkterna i utvär- deringen är just bristerna i detaljspårningen. Färre personer underlättar också att genomföra fortbildning och annan kompetensutveckling, liksom att förankra nya strategier och ambitioner i inventeringarna som ingår som viktiga delar i en adap- tiv förvaltning. Särskiljningarna av lodjursfamiljer anser utvärderarna som så otillförlitliga att resultatet från det senaste årets lodjursinventering är opålitligt. i län anser att regeringen bör tydliggöra hur inventeringarna ska genomföras och att detta kopp- las till redovisningskrav för användning av rammedel. Utredningen finner detta motiverat. Det bör kunna hanteras inom ramen för de årliga regleringsbreven. har Naturvårds- verket att tillse att gällande föreskrifter efterlevs och vid behov förändra föreskrifterna. Utvärderarna föreslår att den operativa ledningen av länens inventeringsarbete centraliseras, så att den sköts från ett håll, istäl- let för att ledas av respektive länsstyrelse. Samtliga länsstyrelser har i remissvaren avvisat förslaget. Att detaljstyra inventeringsarbetet från ett mera centraliserat håll anses inte bara svårt utan skulle också vara ett steg i fel riktning i förhållande till utvecklingen mot en mera regional och lokal delaktighet i rovdjursfrågor. Inven- teringsansvarig tjänsteman på ska istället utgöra den operativa ledningen, enligt länsstyrelserna. Det efterlyses dock ett utökat samarbete mellan länsstyrelserna, Viltskadecenter och med bättre samordning och bättre kontroll . Utvärderingen har visat att kvaliteten i inventeringarna måste förbättras. Utredningen föreslår därför att ett Råd för lodjurs- och varginventeringarna utanför renskötselområdet ska bildas med representanter för Viltskadecenter, och berörda länsstyrelser. Rådet ska ledas av Viltskadecenter. Strategiska be- dömningar och ambitionsnivåer inventering bör anges i adaptiv form med utgångspunkt i erfarenheterna från föregående års inventeringar. Även hypoteser kring förväntat resultat från kommande års inventeringar bör värderas av Rådet. Rådet bör enligt utredningen kunna medverka i en koordinering av inven- teringsinsatserna innefattande även ett bättre samarbete över läns- gränserna. Inventering av lodjur och varg utanför renskötselområdet Utvärderingen ifrågasätter den årliga länsvisa redovisningen av inventeringsresultaten. Motivet är främst svårigheterna att rätt redovisa de många gränsöverskridande reviren och hemområdena för varg och lodjur. Länsstyrelserna har invänt mot en sådan för- ändring, bl.a. genom att det allvarligt skulle försvåra informationen till länsinnevånarna om rovdjurstillgången. Utredningen delar denna uppfattning. I det operativa ansvar för den regionala rov- djursförvaltning som utredningen föreslår är det dessutom helt nödvändigt att en redovisning av rovdjursstammarna görs på samma regionala nivå som har förvaltningsansvaret. I utvärderingen konstateras att Rovdjursforum i nuvarande utformning inte fyller sin roll som databas och instrument i rov- djursinventeringen. Såväl användarvänlighet som användbarhet måste förändras för att den rätt ska kunna komma till användning. Länsstyrelserna instämmer i utvärderingens kritik. Det ger också motiv för den omfattande omgörning av Rovdjursforum som utredningen föreslår i kapitlet om rovdjursförvaltningen. Utred- ningen redovisar där också förslag till engångsbidrag för en utveckling av Rovdjursforum. I utvärderingen aktualiseras många andra värdefulla principiella och praktiska frågeställningar som det bör ankomma på respektive länsstyrelse att värdera i den fortlöpande utvecklingen av lodjurs- och varginventeringarna. De ökande stammarna av stora rovdjur i den svenska faunan med- för ett stort behov av saklig och allsidig information om de stora rovdjuren. Fakta om rovdjuren och deras roll i den omgivande miljön måste vara trovärdiga, lättillgängliga och pedagogiskt ut- formade. Det är nödvändigt för rovdjurspolitikens förankring att rovdjursfrågorna kommuniceras genom kunskapsöverföring och en bred dialog. Enbart genom information går det inte att hitta lösningar till de motsättningar, intressekonflikter och skilda värderingar som finns i inställningen till rovdjur. Däremot är tillgång till aktuella fakta och saklig, oberoende information nödvändigt i rovdjursförvaltningen för en saklig debatt. Att förmedla information om rovdjuren handlar om att samla in, sammanställa och sprida information och kunskap, både till direkt berörda, till lärare och elever i skolsystemet och till en bre- dare allmänhet. Det finns ett flertal aktörer i som arbetar med att informera om och kommunicera kring rovdjursfrågor, bl.a. myndigheter, informationscentra, forskare och organisationer. 19.2Vem svarar för rovdjursinformation? Alla myndigheter har ett generellt ansvar att informera om sin verksamhet och myndighetsutövning. har det övergripande ansvaret för naturvården i landet vilket medför ett omfattande informationsansvar på ett stort antal områden. Det handlar t.ex. om åtaganden inom EU beträffande bevarandearbetet och om tillhörande regelverk. Natur- vårdsverkets informationsansvar omfattar såväl media, allmänhet, organisationer och andra myndigheter. ska genomföra och jaktlagstift- ningens intentioner vilket bl.a. förutsätter basinformation om rov- djursstammarnas storlek, geografiska utbredning och om rovdjurs- politiken i allmänhet. Rovdjurspolitikens förankring förutsätter också en ömsesidig kommunikation vilket tar sig uttryck bl.a. i nationella möten där rovdjurspolitiken diskuteras och genom sam- råd med det nationella Rådet för rovdjursfrågor. är ett folkvalt samiskt parlament och en statlig myndig- het, med ansvar för att informera om sin myndighetsutövning. Hit hör t.ex. roll inom rovdjursförvaltningen i renskötsel- området och som central förvaltningsmyndighet för rennäringen. har på regeringens uppdrag byggt upp ett nationellt Samiskt informationscentrum, . bevakar samiska frågor och tillhandahåller information bl.a. genom seminarier, utställningar, arrangemang, informationsmaterial och webbplatsen . På webbplatsen finns viss information kring rovdjur. Enligt föreskrifter ska SVA ta hand om och undersöka döda exemplar av björn, järv, varg och lo. Vid misstanke om brott gäller det även kungsörn. SVA ska liksom andra myndigheter informera om sin verksam- het. Målgruppen för information när det gäller rovdjur är främst , länsstyrelser och de rättsvårdande myndighe- terna. Även allmänhet och media har intresse av att rovdjurens dödsorsaker utreds och redovisas. Viltskadecenter är ett servicecenter för myndigheter, organisatio- ner, enskilda företag och allmänheten. VSC samlar in kunskap om viltskador och fredade viltstammar och förmedlar den genom information och utbildning. En av huvuduppgifterna är att utveckla och informera om förebyggande åtgärder för att minimera skador på tamdjur orsakade av rovdjur. Viltskadecenter sammanställer och rapporterar inventerings- resultat för stora rovdjur. Resultaten redovisas på centrets webb- sida. Man sammanställer nationell statistik över de fredade arternas skador på bl.a. tamdjur och hundar, samt redovisar läns- styrelsens användning av viltskademedlen. VSC medverkar i läns- styrelserna fortbildning och ger support till databasen . Viltskadecenters fortbildningar syftar till att öka kompetensen i rovdjursfrågor hos personal vid olika myndigheter med ansvar på rovdjursområdet. VSC deltar i mån av tid i informationsmöten och konferenser där skador på tamdjur orsakade av rovdjur diskuteras. Tamdjursägare och myndigheter är viktiga målgrupper för infor- mations- och kommunikationsarbetet. Länsstyrelserna ska generellt informera om sin verksamhet och myndighetsutövning. Liksom har man ansvar för att genomföra och jaktlagstiftningens syften, bl.a. genom information och samråd. Länsstyrelsernas informationsansvar på rovdjursområdet omfattar media, allmänhet och andra myndigheter och rör bl.a. rovdjurs- inventeringar, skador orsakade av rovdjur, ärenden om skyddsjakt och om jaktbrott. Mottagare av informationen är också alla som berörs av rovdjursförvaltningen t.ex. lantbruk, samebyar, jägare och olika intres- segrupper. Kommunikationsinsatserna ska omfatta alla länsinnevånare som är engagerade i eller berörs av rovdjurspolitiken, intresserade med- borgare samt bl.a. tamdjursägare, renägare och representanterna i de regionala rovdjursgrupperna och medlemmar av deras organisa- tioner. Länsstyrelsernas områdesinventeringar med många deltagare från intresseorganisationerna är viktiga för myndigheternas kom- munikation kring rovdjur och för förankring av beståndsuppskatt- ningarna. ska främja intresset för och kunskapen och forskningen om universums och jordens uppbyggnad och utveckling, växt- och djurvärlden samt människans biologi och naturmiljö. En av museets forskningsenheter ansvarar för frågor rörande statens vilt. har ett informationsansvar gentemot allmänheten men också mot myndigheter med ansvar kring rovdjur. Man ska informera om sin myndighetsutövning rörande besluten om statens vilt. Museet har en informationstjänst kallad jour- havande biolog som alla kan vända sig till när det gäller frågor om t.ex. rovdjur. Universitet och högskolor ska förutom att bedriva utbildning och forskning samverka med övriga samhället. Målgruppen för forsk- ningens informations- och kommunikationsinsatser är mycket bred och omfattar den intresserade allmänheten, myndigheter, intresse- organisationer och media. Om forskningsrön ska förstås av en bred allmänhet är det vik- tigt att de kan presenteras i populär form. Utredningen anser att så ofta är fallet beträffande nya rön på rovdjursområdet. Presentatio- nen sker bl.a. i tidskriftsartiklar och i samband med debatter, informationsmöten och andra arrangemang där rovdjursfrågor diskuteras. På rovdjursområdet finns ett väl etablerat samarbete mellan forskning och förvaltning och väl upparbetade kanaler för information och kommunikation. Kommunerna har inget formellt ansvar för vare sig information eller kommunikation om de stora rovdjuren. Det finns dock flera exempel på att rovdjursfrågor, framför allt relaterade till varg, varit mycket omdiskuterade på nivå och där kommunerna tagit ansvar för att informations- och dialogmöten anordnats bl.a. tillsammans med berörd länsstyrelse. För dialogen kring rovdjur är kunskap en nyckelfråga. Allmänhet, myndigheter och media måste ha tillgång till en lättillgänglig, men korrekt och saklig information om rovdjur. Det behövs vidare mötesplatser där människor med olika åsikter om rovdjur kan träffas och resonera. Behovet av lättillgänglig och saklig informa- tion för barn och ungdomar inom skolsystemet är särskilt påtagligt. Här har särskilda informationscentra för stora rovdjur en viktig roll att fylla. Sådana centra finns i f.n. och i . Rovdjurscentret De 5 Stora, Rovdjurscentret De 5 Stora arbetar med information och kommu- nikation om de stora rovdjuren varg, björn, lodjur, järv och män- niska. Man vänder sig till alla som intresserar sig för information om rovdjuren. Målsättningen är att vara ett oberoende kunskaps- och informationscenter, samt ett forum för diskussion och erfa- renhetsutbyte mellan människor med olika uppfattningar om rov- djur.