sou · GVB320 · 2008-01-01 00:00:00 — Därför har FSU valt att låta t.ex. överträdelser mot bestämmelserna om fångstjournal i 7 kap. 4 och 5 §§ kontrollföreskrifter föranleda sanktionsavgift endast om över- trädelsen sker vid fiske i , , och . För att kunna beakta den geografiska begränsningen av FSU:s uppdrag krävs således viss särskild reglering. I tilläggsdirektiven till utredningen har regeringen pekat på behovet av regelförenklingar. FSU bedömer att ett regelverk utan angivna geografiska begränsningar blir enklare och tydligare. Under den fortsatta beredningen av FSU:s förslag bör därför skälen för en geografisk avgränsning ställas mot behovet av regelförenklingar. Betänkandet omfattar 12 kapitel. Kapitel 1–5 är i huvudsak beskrivande. Kapitel 2 beskriver det nuvarande sanktionssystemet på yrkesfiskets område. I kapitel 3 redogörs för utformningen av system med återkallelse av tillstånd m.m. inom andra sektorer, bl.a. vägtrafiken. Kapitel 4 redogör för hur sanktionsavgifter används inom andra rättsområden, bl.a. miljöområdet. I kapitel 5 görs en internationell utblick. Kapitlet innehåller en beskrivning av hur andra medlemsstater inom EU som tillämpar administrativa sanktioner på fiskets område, bl.a. , har utformat sina system. I kapitel 6 behandlas utförligt möjligheten till och lämpligheten av en vidgad användning av administrativa sanktioner på yrkes- fiskets område och de konsekvenser en sådan utvidgning skulle medföra. Kapitel 7–12 behandlar FSU:s förslag och dess konsekvenser. I kapitel 7 lämnas förslag på utformningen av ett sanktionsavgiftssystem. Kapitel 8 behandlar frågor om återkallelse av yrkesfiskelicens och fartygstillstånd . I kapitel 9 lämnas förslag på en förändring beträffande graden av den oaktsamhet som krävs för ansvar vid brott mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Kapitel 10 behandlar behovet av övergångsbestämmelser. Kapitel 11 beskriver konsekvenserna av FSU:s förslag. I kapitel 12 följer en författningskommentar. FSU har fått i uppdrag att överväga ett införande av nya administrativa sanktioner på fiskets område. Uppdraget är begränsat till yrkesmässigt fiske och fiske, som bedrivs utan yrkesfiskelicens i syfte att sälja fångsten, i havet och de fyra största insjöarna. I detta kapitel lämnas en redogörelse för de sanktioner som kan träffa detta fiske. Dessutom redovisas något om tillämpningen av dessa sanktioner. Överträdelser av både nationella och gemenskapsrättsliga fiskebestämmelser sanktioneras genom bestämmelser i svensk lag jämte följdförfattningar. Sanktionssystemet är främst straff- rättsligt. De straffrättsliga sanktionerna kompletteras dock med administrativa sanktioner. I fiskelagen finns bestämmelser om vite, rättelse på den felandes bekostnad, straff, förverkande, särskild avgift (landningsavgift), återkallelse av licens och tillstånd samt varning. och får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att fiskelagen, föreskrifter som meddelats med stöd av lagen eller föreskrifter om fisket i EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken skall efterlevas (35 § fiskelagen i förening med 5 kap. 3 § förordningen [1994:1716] om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen, härefter fiskeför- ordningen). I beslutet om föreläggande eller förbud får Fiskeri- verket alternativt sätta ut vite. De närmare bestämmelserna om viten finns i lagen (1985:206) om viten. Vitet skall enligt 3 § fastställas till ett belopp som med hänsyn till vad som är känt om adressatens ekonomiska förhållanden och till omständigheterna i övrigt, kan antas förmå honom att följa föreläggandet. Normalt föreläggs ett engångsvite, men om det är lämpligt kan vitet i stället föreläggas som ett löpande vite (4 §). Löpande vite innebär att vitet bestäms till visst belopp för varje tidsperiod av viss längd under vilken föreläggandet inte har följts eller, om föreläggandet avser en återkommande förpliktelse, för varje gång adressaten underlåter att fullgöra denna. Ett löpande vite kan användas t.ex. om myndigheten befarar att överträdelsen kommer att fortgå eller ske . Frågor om utdömande av vite prövas av länsrätten efter ansökan av den myndighet som utfärdat vitesföreläggandet (6 § lagen om viten). Såvitt FSU erfar tillämpas inte vitessanktionen på yrkesfiskets område. 2.2Rättelse på den felandes bekostnad Om någon inte rättar sig efter fiskelagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller inte följer ett föreläggande, får eller besluta om rättelse på den felandes bekostnad (35 § andra stycket fiskelagen). I brådskande fall får ett sådant beslut meddelas utan föregående föreläggande. Såvitt FSU erfar har vare sig eller länsstyrelserna fattat några beslut om rättelse på den felandes bekostnad. Bestämmelserna om straffrättsliga sanktioner finns i 37–44 §§ fiskelagen. Fiskebrotten faller under allmänt åtal (20 kap. 3 och 6 §§ , RB). Åtalsprövning och eventuell domstols- prövning sker normalt vid den åklagarkammare och tingsrätt inom vars geografiska upptagningsområde brottet begåtts (19 kap. 1 § RB). Det gäller även för utländska fiskare som begår brott i ekonomiska zon (49 § fiskelagen).TPF1FPT 1TP PT Prop. 1992/93:232 s. 77. Enligt 37 § fiskelagen döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet utan lov fiskar i vatten där annan har enskild fiskerätt till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller för den som med uppsåt eller av oaktsamhet utan någon myndighets tillstånd enligt fiskelagen fiskar där sådant tillstånd behövs eller sätter ut eller placerar ett fiskeredskap eller en anordning i strid med vad som gäller om fiskeådra. För brott i ekonomiska zon innehåller straffskalan dock endast böter (41 § första stycket fiskelagen). Överträdelser enligt 37 § som begåtts vid fiske i närings- verksamhet skall i vissa fall föranleda så kallade normerade böter (41 § andra stycket fiskelagen). Det gäller de fall när någon bedriver otillåtet fiske eller brister i skyldigheten att lämna uppgift om fisket och gärningen avser verksamhet som innefattar användning av fiskefartyg försett med motor. Dessutom skall påföljden kunna stanna vid böter. De normerade böterna bestäms till ett krontal som motsvarar lägst tio och högst femhundra gånger antalet kilowatt i motorerna på fiskefartyget. Med fartygets motorer avses såväl huvudmotorn som eventuella hjälpmotorer.TPF2FPT När det tal med vilket motorstyrkan skall multipliceras skall bestämmas bör faktorer såsom fångstens omfattning och värde liksom den inverkan fisket haft på bestånden bli bestämmande.TPF3FPT Minsta bötesbelopp är . Om ett brott, med undantag av gärningar begångna i ekonomiska zon, är att anse som grovt döms till fängelse i högst (40 a § fiskelagen). Vid bedömningen om brottet är grovt skall särskilt beaktas om det avsåg verksamhet av särskilt stor omfattning, fångst av betydande värde eller fångst ur särskilt skyddsvärda bestånd. Det kan t.ex. vara fråga om upprepade eller långvariga överträdelser som innebär en otillåten verksamhet i stor omfattning men också enskilda landningar som är värda och därutöver.TPF4FPT Överträdelser som är att anse som ringa medför inget ansvar (37 § fiskelagen). I förarbetena anges att ett handlande som syftar till att fånga fisk utan ekonomiskt värde för fiskerättshavaren och 2TP PT Prop. 2002/03:41 s. 34. 3TP PT Prop. 2002/03:41 s. 24. 4TP PT Prop. 2002/03:41 s. 33. som inte heller på något annat sätt inkräktar på något egentligt fiskevårdsintresse kan vara att bedöma som ringa.TPF5FPT Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller vitesförbud döms inte till ansvar för den gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet (44 § fiskelagen). Regeln grundas på den allmänna principen att det inte bör vara möjligt att ingripa med både straff- och vitespåföljd för samma förfarande.TPF6FPT I 33 § fiskelagen finns bestämmelser om internationell kontroll av svenska fiskefartyg. Vid svenskt havsfiske utanför Sveriges sjöterritorium får efterlevnaden av internationella överens- kommelser om fiskevård och fiskets bedrivande kontrolleras av de utländska myndigheter som anges i föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Den utländska myndigheten skall lämnas tillträde till svenska fiskefartyg för att där undersöka fiskeredskap, fångst, lastutrymmen och utrustning i övrigt samt där ta del av de loggböcker och handlingar som har betydelse för fisket. Finner myndigheten att en bestämmelse för fisket överträtts på ett allvarligt sätt får den föra fartyget till hamn. Med allvarliga överträdelser avses bl.a. fiske på otillåten plats eller tid, fiske utan licens, underlåtenhet att föra fiskeloggbok och användning av förbjudna redskap.TPF7FPT Befälhavaren på ett fiskefartyg är skyldig att underlätta åtgärdernas genomförande. Reglerna i 33 § är föranledda bl.a. av godkännande av avtalet om genomförande av bestämmelserna i havsrättskonvention av om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd.TPF8FPT Befälhavare eller annan som med uppsåt försöker hindra sådan kontroll som avses i 33 § döms till böter eller fängelse (38 § fiskelagen). Ansvar inträder dock inte om gärningen är belagd med straff i . Inte heller den som har överträtt ett vitesföreläggande eller vitesförbud döms till ansvar för den gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet (44 § fiskelagen). 5TP PT Prop. 1992/93:232 s. 74. 6TP PT Prop. 1992/93:232 s 76. 7TP PT Prop. 1997/98:139 s. 16. 8TP PT Prop. 1997/98:139, bet. 1997/98:JoU24, rskr. 1997/98:242. Befälhavare som uppsåtligen försummar att underlätta genom- förandet av den utländska myndighetens åtgärder döms till böter eller fängelse (38 § fiskelagen). I 25 och 26 §§ fiskelagen finns bestämmelser som reglerar förhållandet mellan de som fiskar. Av den allmänna hänsynsbestämmelsen i 25 § första stycket framgår att den som fiskar skall visa hänsyn till andra som vistas i området samt att fiske skall bedrivas så att andra fiskande inte onödigtvis hindras. Denna regel, som främst har ett pedagogiskt syfte, är inte sanktionerad.TPF9FPT I paragrafens andra stycke anges att om flera fiskande vill fiska i samma vatten och det inte kan ske , skall de få fiska i den ordning de kom till platsen. Av de följande två styckena framgår att det egna fiskeredskapet skall användas så att det inte snärjs ihop med eller skadar andras redskap samt att inte någonting får lämnas kvar efter avslutat fiske som kan hindra andra fiskande. I vatten där varje svensk medborgare har rätt att fiska får fiske enligt 26 § inte utan lov bedrivas närmare än från ett fast redskap eller en vattenbruksanläggning, om redskapet eller anläggningen har märkts ut på föreskrivet sätt. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot 25 § andra till fjärde styckena eller 26 § döms till böter (39 § fiskelagen). Överträdelser som är att anse som ringa medför inget ansvar. Inte heller den som har överträtt ett vitesföreläggande eller vitesförbud döms till ansvar för den gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet (44 § fiskelagen). Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får enligt fiskelagen meddela föreskrifter om bl.a. fiskevården och fiskets bedrivande. Föreskrifterna får t.ex. förbjuda eller begränsa fisket med avseende på vilken fisk som fångas eller användningen av fiskeredskap (19 § fiskelagen). Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot föreskrifter som meddelats med stöd av 9TP PT Prop. 1992/93:232 s. 75. dessa bemyndiganden döms till böter eller fängelse i högst (40 § fiskelagen). Till samma straff döms den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken genom otillåtet fiske eller genom att behålla fisk ombord, bearbeta fisk ombord, förvara fisk i sump eller omlasta, föra i land, föra in i landet eller saluhålla fångst i strid mot bestämmelserna eller genom att bryta mot bestämmelser om förvaring av fiskeredskap ombord eller om anmälnings- eller uppgiftsskyldighet (40 § andra stycket fiskelagen). Har brott mot aktuella föreskrifter eller EG-förordningar begåtts i ekonomiska zon, innehåller straffskalan endast böter (41 § första stycket fiskelagen). Om ett brott i andra fall är att anse som grovt, döms till fängelse i högst (40 a § fiskelagen). Överträdelser som är att anse som ringa medför inget ansvar (40 § tredje stycket fiskelagen). Även försök eller förberedelse till brott mot nämnda föreskrifter eller EG-förordningar är straffbelagda. I dessa fall utkrävs ansvar enligt 23 kap. (40 § fjärde stycket fiskelagen). FSU har gått igenom statistik från och Kust- bevakningen i syfte att utreda hur många anmälda ärenden som lett till fällande dom. Statistiken från omfattar de cirka 150 ärenden som verket anmälde till åklagare –2005. Närmare en femtedel av ärendena är fortfarande oavslutade. Flertalet av övriga ärenden avslutades genom en fällande dom. I cirka en tredjedel av de avslutade ärendena lades dock förunder- sökningen ned på grund av preskription eller att brottet inte kunde styrkas eller var ringa. Skälet för nedläggning var relativt jämnt fördelat mellan dessa tre grunder. Statistiken från omfattar de cirka 450 ärenden som myndigheten anmälde till polisen . Denna statistik avser dock både det yrkesmässiga fisket och fritidsfisket och det har inte varit möjligt att särskilja det fiske som omfattas av FSU:s uppdrag. får inte heller tillgång till fullständig information i form av återrapportering från polismyndigheterna angående samtliga anmälda ärenden. Enligt statistiken är ungefär hälften av ärendena fortfarande öppna. fåtal ärenden avslutades genom en fällande dom. I det stora flertalet avslutade ärenden lades dock förundersökningen ned. 2.3.6Tillämpning av straffrättsliga sanktioner De allmänna domstolarna skall expediera samtliga avgöranden rörande tillämpning av straffbestämmelserna till . FSU har gått igenom de avgöranden meddelade mellan 2003–2006 som inkommit till verket. Genomgången har i enlighet med utrednings- uppdraget begränsats till yrkesmässigt fiske och fiske, som bedrivs utan yrkesfiskelicens i syfte att sälja fångsten, i havet och de fyra största insjöarna. För att möjliggöra en jämförelse avser redo- visningen endast mål avgjorda i tingsrätt. Under angivna år avgjordes drygt 80 fiskebrottmål. Något mer än hälften av dessa avsåg otillåtet fiske. De vanligaste överträdelserna i denna kategori var fiske trots förbud och fiske av art för vilken saknar kvot. Dessutom förekom ett flertal fall av fiske med otillåtna redskap och fiske utan fartygstillstånd, särskilt tillstånd eller yrkesfiskelicens. I de resterande målen, dvs. i knappt hälften av alla mål, prövades frågan om ansvar för överträdelser av bestämmelser om anmälnings- och rapporteringsskyldighet. Åtalet avsåg i dessa fall antingen försenad, utebliven eller felaktig rapportering av fångst eller underlåten förhandsanmälan. I några mål avsåg åtalet såväl otillåtet fiske som brott mot bestämmelser om anmälnings- och rapporteringsskyldighet. När tingsrätten prövade åtalen hade det förflutit mellan från gärningen. Den genomsnittliga tiden var drygt 18 månader. Det var dock inte ovanligt att det vid tingsrättens prövning förflutit från gärningen. Tingsrätten ogillade av åtalen. I övriga mål bifölls åtalen helt eller delvis. I sistnämnda mål bestämdes påföljden till böter. Det lägsta bötesbeloppet var och det högsta . meddelades dessutom 27 strafförelägganden. Av dessa avsåg 22 stycken överträdelser av bestämmelser om anmälnings- och rapporteringsskyldighet medan resterande avsåg otillåtet fiske. En lagändring som trädde i kraft medförde att överträdelser begångna efter detta datum inte kunde beivras genom strafförelägganden. Fisk som varit föremål för brott enligt fiskelagen skall, om det inte är uppenbart oskäligt, förklaras förverkad (45 § första stycket fiskelagen). Detsamma gäller för annat utbyte av sådant brott. Med utbyte skall förstås såväl egendom som har mottagits som värdet av det mottagna.TPF10FPT Vederlag till den som utför ett brott enligt fiskelagen på uppdrag av annan torde kunna förverkas.TPF11FPT Även vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med brott mot fiskelagen eller värdet av det mottagna skall förklaras förverkat, om mottagandet utgör brott och förverkandet inte är uppenbart oskäligt (45 § första stycket fiskelagen). Påträffas ett parti fisk där endast en del av fångsten varit föremål för brott mot fiskebestämmelserna kan ändå hela partiet förklaras förverkat. Förutsättningen för ett sådant förverkande är att det inte kan utredas hur stor del av partiet som omfattas av brottet (45 § andra stycket fiskelagen). Fiskeredskap som använts eller medförts vid brott enligt fiskelagen skall förklaras förverkade, om det inte är oskäligt. Även fiskefartyg och andra hjälpmedel skall förverkas, om ett förverkande behövs för att förebygga brott (45 § tredje stycket fiskelagen). Egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott mot fiskelagen men inte kommit till sådan användning kan under vissa förhållanden också förverkas (45 § fjärde stycket fiskelagen). För förverkande krävs att brottet har fullbordats eller att förfarandet utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse. En ytterligare förutsättning är att förverkandet behövs för att förebygga brott. I stället för fisken, redskapet eller den egendom som annars använts, medförts eller varit avsedd att användas som hjälpmedel, kan dess värde helt eller delvis förklaras förverkat (45 § femte stycket fiskelagen). Om det är omöjligt eller förenat med svårigheter att bevisa vilket värde egendomen har, får värdet uppskattas till ett belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Beträffande egendom som varit föremål för brott mot 25–26 §§ fiskelagen finns vissa begränsningar i fråga om förverkande (45 § sjätte stycket fiskelagen). 10TP PT Prop. 2004/05:135 s. 80 och 184. 11TP PT Prop. 2004/05:135 s. 184. avgjordes som tidigare nämnts drygt 80 fiskebrottmål av betydelse för FSU:s uppdrag. Tingsrätten meddelade beslut om förverkande i cirka 30 av dessa. I ett flertal fall uppgick värdet av det som förverkades till femsiffriga belopp, i ett par fall till sexsiffriga belopp. Den som landar en otillåten fångst skall betala en särskild avgift, så kallad landningsavgift (50 b § fiskelagen i förening med 6 kap. 2 a § fiskeförordningen). Med otillåten fångst avses fångster som strider mot bestämmelser i gemenskapsrätten eller nationell rätt, t.ex. fångster som överskrider en kvot eller av arter för vilka inte tilldelats någon kvot. Det kan också röra sig om bifångster av arter för vilka fiskeförbud råder.TP F12FPT Det är som beslutar om avgiften. Verket behöver inte visa att fiskaren haft uppsåt eller varit oaktsam för att kunna påföra denne avgift. Det är tillräckligt att verket kan konstatera att en viss mängd fisk som inte får fångas har förts i land.TPF13FPT Landnings- avgiften skall motsvara den otillåtna fångstens värde och skall beräknas med utgångspunkt i det pris som är högst av det faktiska försäljningspriset och det marknadspris som vid tiden för landningen gällde på landningsorten för fångster av motsvarande slag (6 kap. 2 a § fiskeförordningen). får i vissa fall sätta ned eller helt efterge avgiften. Det kan ske om det med hänsyn till andra följder av den otillåtna fångsten skulle framstå som oskäligt att ta ut full avgift eller det annars finns särskilda skäl (6 kap. 2 a § fiskeförordningen). Beslut om landningsavgift fattat av får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (51 § fiskelagen). Sedan möjligheten att ta ut landningsavgift infördes och fram har meddelat beslut om avgift i fyra fall. Avgiften har i dessa fall fastställts till 593, 986, 1 380 respektive . 12TP PT Prop. 2002/03:41 s. 30. 13TP PT Prop. 2002/03:41 s. 30. 2.6Återkallelse av yrkesfiskelicens och fartygstillstånd Yrkesmässigt fiske bedrivs med stöd av yrkesfiskelicens eller av utländska fiskare med annat särskilt tillstånd att bedriva yrkesfiske i Sveriges sjöterritorium eller i ekonomiska zon (6 § fiskelagen). Yrkesfiskelicens får beviljas den för vilket fisket är av väsentlig betydelse från försörjningssynpunkt, om fisket har anknytning till svensk fiskerinäring (30 § fiskelagen). Licensen kan avse visst fiske och får beviljas . Omständigheter som visar att fisket har anknytning till svensk fiskerinäring är bl.a. att minst hälften av sökandens fiskefärder utgår från en svensk hamn eller att minst hälften av deltagarna i sökandens fiske är bosatta här i landet (2 kap. 19 § fiskeförordningen). För att fisket skall anses vara av väsentlig betydelse för försörjningen skall i normalfallet inkomsten av personligen bedrivet fiske under varje kalenderår inte understiga brutto två och netto ett halvt prisbasbelopp (2 kap. 1 § kontrollföreskrifter). Även andra krav uppställs i vissa fall, bl.a. beroende på om den sökande bedriver annan verksamhet. Det är som prövar frågor om yrkesfiskelicens (2 kap. 19 § fiskeförordningen). Gemenskapsrätten ställer inte krav på personliga yrkes- fiskelicenser. införde emellertid redan före EU-inträdet ett system med krav på sådana licenser. För att få använda visst större fartyg för yrkesmässigt fiske i havet krävs ett särskilt tillstånd, så kallat fartygstillstånd. Sådant tillstånd erfordras för fartyg med en största längd av eller mer (3 kap. 1 § kontrollföreskrifter). Ett tillstånd kan begränsas avseende bl.a. fångstområde, redskap och fiskarter samt innefatta villkor om att fartygskapacitet skall föras ut från den svenska fiskeflottan (3 kap. 4 § nämnda föreskrifter). Det uppställs vidare ett antal krav för fartygstillstånd. Bland dem kan nämnas att fartyget skall vara registrerat som fiskefartyg i det fartygsregister som avses i 1 kap. 2 § sjölagen (1994:1009) och att tillstånds- havaren skall vara en fiskare med yrkesfiskelicens. Ytterligare villkor kan föreskrivas i tillståndsbeviset. För visst fiske krävs utöver ett fartygstillstånd och en generell yrkesfiskelicens även ett kompletterande fartygstillstånd. Sådant tillstånd erfordras bl.a. för svenskt fartyg vid fiske efter torsk i (4 kap. 8 d § kontrollföreskrifter). Det är som prövar frågor om fartygstillstånd (3 kap. 1 § och 4 kap. 9 § angivna föreskrifter). Kravet på innehav av tillstånd för att få använda visst fartyg vid yrkesmässigt fiske vilar på gemenskapsrättslig grund. Om en yrkesfiskelicens har meddelats på grund av felaktiga uppgifter i ansökan, får den återkallas (50 a § första stycket fiske- lagen). En licens kan vidare återkallas om licensinnehavaren vid upprepade tillfällen fällts till ansvar för överträdelser av bestämmelser om fiske. Det sistnämnda innebär ett krav på att innehavaren fällts till ansvar för de aktuella överträdelserna genom beslut som vunnit laga kraft. Ett beviljat fartygstillstånd kan under vissa förhållanden åter- kallas. Det gäller bl.a. när föreskrifter om fiske har överträtts vid fiske med fartyget eller om med tillståndet sammanhängande villkor åsidosatts (3 kap. 7 § och 4 kap. 10 § kontrollföreskrifter). Återkallelse av yrkesfiskelicens och fartygstillstånd till följd av överträdelser av fiskebestämmelserna är att anse som en extraordinär åtgärd. I förarbetena anges att en sådan åtgärd därför inte kan komma i fråga i andra fall än när överträdelserna är allvarliga och upprepade.TPF14FPT En yrkesfiskelicens och ett fartygstillstånd får återkallas om innehavaren av licensen eller tillståndet i samband med yrkesmässigt fiske har fällts till ansvar för en allvarlig överträdelse enligt fiskelagen (50 a § andra stycket fiskelagen). Kravet att innehavaren skall ha fällts till ansvar förutsätter att det finns ett 14TP PT Prop. 2002/03:41 s. 25. Nuvarande reglering SOU 2007:20 lagakraftvunnet beslut om straff för den överträdelse som föranleder åtgärden.TPF15FPT