sou · GVB354 · 2008-01-01 00:00:00 — I två av dessa fall bestämdes påföljden till enbart dagsböter och i två fall överlämnades åt socialnämnden att föranstalta om nödvändig vård inom . Diagram 8 Grovt barnpornografibrott (37 domar) I undersökningen ingick 37 domar (av det totala an- talet domar) där domstolen dömde den tilltalade för grovt barn- pornografibrott. I 25 domar () dömdes den tilltalade för enbart barnpornografibrott. I tolv domar () dömdes den tilltalade även för annan brottslighet (se denna bilagas avsnitt 2.4). I elva av de 37 domarna () var fråga om ett rent inne- havsbrott (nio av dessa domar meddelades eller senare). I samtliga elva fall fanns bland det barnpornografiska materialet bilder där barn utsattes för särskilt hänsynslös behand- ling; i två fall utgjordes övervägande delen av materialet av sådana grova bilder. I två domar dömdes den tilltalade för att ha skildrat barn i pornografisk bild och innehaft barnpornografiska bilder. I 22 domar () dömdes den tilltalade för att ha innehaft och spridit/överlåtit barnpornografiska bilder. I sju av dessa 22 domar dömdes den tilltalade även för ytterligare gärningsform, t.ex. för att ha skildrat barn i pornografisk bild, förevisat barnpornografisk bild eller bjudit ut sådan bild. I två domar dömdes den tilltalade enbart för att ha spridit/överlåtit barnpornografiska bilder. I några fall dömde domstolen vid samma tillfälle den tilltalade för dels barnpornografibrott av normalgraden, dels grovt barnporno- grafibrott. I exempelvis ett fall resonerade domstolen på det sättet att den tilltalades innehav av bilder som visade barn som utsattes för särskilt hänsynslös behandling var att bedöma som grovt brott, medan resterande innehav som inte hade sådant innehåll bedömdes som brott av normalgraden. Dessa domar har i undersökningen hän- förts till kategorin grovt barnpornografibrott. I samtliga domar (37 domar) som gällde grovt barnpornografibrott motiverade domstolen sin bedömning i frågan om brottsrubri- cering. Vanligtvis hänvisade domstolen vid sin bedömning till flera omständigheter. I nästan samtliga fall (eller 33 domar) motiverade domstolarna sin bedömning med att bilderna som den tilltalade befattat sig med visade barn som utsattes för särskilt hänsynslös behandling. Det kan noteras att denna motivering lämnades i samt- liga de domar (19 domar) rörande grovt barnpornografibrott som meddelades . I de flesta fall (26 av de 33 domarna) bestod det barnpornografiska materialet till en mindre del av sådana grova bilder; i sju domar var fråga om material som till mer än hälften utgjordes av sådana bilder. Domarna innehöll inte alltid en beskrivning av vad bilderna skildrade, dvs. varför domstolen ansåg att barnet på bilden utsattes för särskilt hänsyns- lös behandling. I vissa fall angav domstolen endast att den delade åklagarens bedömning att bilderna fick anses visa barn som utsattes för särskilt hänsynslös behandling. I andra fall exemplifierade domstolarna vad vissa av bilderna visade. I många av dessa fall lyfte domstolarna fram de omständigheterna att barnet – ofta ett mindre barn – utsattes för penetreringar av olika slag, att barnet var bundet eller på annat sätt berövat rörelsefriheten eller att barnet utsattes för grovt våld/sexuellt övergrepp. Det förekom, dock inte särskilt ofta, att domstolen hade en annan uppfattning än åklagaren i frågan om vissa av bilderna visade barn som utsattes för särskilt hänsyns- lös behandling. I flera fall hänvisade domstolen i sin motivering till varför brottet var att bedöma som grovt också till mängden material. Denna angavs vara betydande, mycket stor och stor i elva domar (). Endast i en dom angavs mängden var särskilt stor, dvs. det krite- rium som nämns särskilt i 16 kap. 10 a § fjärde stycket BrB. Hur stor mängden var i det sistnämnda fallet framgick dock inte av domen. I några domar motiverade domstolen sin bedömning i rubriceringsfrågan med att den tilltalade hade spridit/överlåtit ett stort antal bilder. Att brottsligheten hade utövats systematiskt resp. i större omfatt- ning hänvisade domstolarna till i sju () resp. sex domar (). I en dom hänvisade domstolen till att brottet hade begåtts i vinstsyfte. I 25 av de 37 domar () som gällde grovt barnpornografi- brott dömdes den tilltalade för enbart detta brott. Endast dessa 25 domar ingick således i undersökningen av påföljdspraxis avse- ende grovt barnpornografibrott. Diagram 9 Påföljd vid grovt barnpornografibrott (25 domar) av fallen (16 domar eller ) bestämde dom- stolen påföljden för det grova barnpornografibrottet till fängelse. I nio domar bestämdes påföljden till annat än fängelse. Andra på- följder som kom i fråga var villkorlig dom i förening med samhälls- tjänst (tre domar) samt skyddstillsyn enbart (två domar) eller i förening med tre månaders fängelse (en dom). I två domar be- stämdes påföljden till skyddstillsyn i förening med särskild behand- lingsplan (i båda fallen bestämdes alternativstraffet till fängelse ), varav skyddstillsynen i ett av fallen dessutom för- enades med dagsböter. I en dom överlämnades den tilltalade till rätts- psykiatrisk vård. Det finns ingen nämnvärd skillnad avseende påföljdsvalet mellan de domar som meddelades –2002 och åren 2003–2005, dvs. tiden efter HD:s dom i rättsfallet NJA 2002 s. 265. I sex domar dömdes den tilltalade för ett rent innehavsbrott. Påföljden bestämdes i tre fall till sex månaders fängelse, i två fall till skyddstillsyn och i ett fall till skyddstillsyn i förening med särskild behandlingsplan (alternativstraff ) jämte dagsböter (de fem förstnämnda domarna meddelades –2005). Diagram 10 Fängelse (16 domar) I 16 domar () dömdes den tilltalade till fängelse. av dessa domar omfattade brottsligheten såväl innehav (varav en mindre del skildrade barn som utsattes för särskilt hän- synslös behandling) som spridning av barnpornografiskt material. Tre domar gällde ett rent innehavsbrott, där en mindre del av materialet avsåg grova bilder. I samtliga dessa tre domar, som meddelades och 2005, bestämdes fängelsestraffets längd (i ett fall beaktades vid straffmätningen att hade förflutit sedan brottet begicks). Fängelsestraffets längd bestämdes vanligtvis till minimistraffet, dvs. (tio domar eller ). I två av dessa tio fall angav domstolen särskilt att den vid straffmätningen tagit hänsyn till att en ovanligt förflutit sedan brottet begicks (29 kap. 5 § sjunde punkten BrB). I fem fall bestämdes påföljden till . I två domar dömdes den tilltalade till tio månaders fängelse, i två domar till fängelse och i en dom till och tio månaders fängelse. En av de domar där påföljden bestämdes till tio månaders fängelse meddelades (hovrätt). Den tilltalade hade successivt förvärvat och innehade slutligen omkring 44 000 bilder och 1 800 filmsekvenser. Den tilltalade hade vid ett stort antal tillfällen spridit barnpornografiskt material på Internet. Enligt domstolen rörde det sig om en mycket stor mängd material, som delvis visade bilder av barn som utsattes för särskilt hänsynslös behandling. Omfattningen av innehavet och den tidsrymd det rörde sig om medförde att domstolen ansåg att straffvärdet låg klart över straffminimum. En annan dom (tingsrätt), som meddelades , avsåg innehav av tolv videofilmer, som innehöll sekvenser där barn ut- sattes för särskilt hänsynslös behandling, jämte utbjudande och försäljning av kopior av filmerna till köpare i och utom- lands. Det kunde inte dras några säkra slutsatser angående omfatt- ningen av spridandet (), men enligt tingsrätten var det var klart att detta hade begåtts i vinstsyfte. Påföljden bestämdes till fängelse . Endast i en dom (meddelad av tingsrätt) bestäm- des påföljden till ett fängelsestraff överstigande . I det fallet hade den tilltalade tämligen omgående efter villkorlig frigivning återfallit i samma typ av brottslighet. Det beslagtagna materialet uppgick till 11 400 bilder, varav 280 bilder bedömdes som grova, och 1 078 videosekvenser, varav 78 sekvenser bedömdes som grova. Den totala speltiden angavs vara minst . Den tilltalade dömdes för att ha spridit och överlåtit material via Internet. hade den tilltalades server stått öppen och fem användare hade kunnat lägga in material och hämta material i dennes dator. Omfattningen av spridningen var därmed helt okontrollerbar. Straffvärdet bedömdes uppgå till fängelse. Domstolen menade att den villkorligt medgivna friheten, som förverkades, inte tillräckligt svarade mot det faktum att den tilltalade direkt efter frigivning återfallit i exakt samma brottslighet som tidigare, och bestämde därför fängelse- straffet till . 2.4Domar som omfattar även annan brottslighet I drygt hälften av de domar som ingick i undersökningen (156 av 303 domar eller ) dömdes den tilltalade även för annan brottslighet än barnpornografibrott. De 156 domarna har delats in i tre kategorier: sexualbrott mot barn, sexualbrott mot vuxen och andra brott än sexualbrott. Kategorin sexualbrott omfattar samt- liga brott enligt 6 kap. BrB. Således ingår i denna kategori såväl domar där den tilltalade dömdes för att ha blottat sig för ett barn som domar där den tilltalade dömdes för att ha utsatt barnet för grova sexuella övergrepp. I de fall den tilltalade dömdes för såväl sexualbrott mot barn som sexualbrott mot vuxen och/eller andra brott än sexualbrott har denna dom hänförts enbart till kategorin sexualbrott mot barn. Diagram 11 Annan brottslighet (156 domar) Andra brott än sexualbrott I en fjärdedel av de domar som omfattade även annan brottslighet än barnpornografibrott (41 domar eller ) dömdes den tilltalade för andra brott än sexualbrott enligt 6 kap. BrB, exempel- vis förmögenhetsbrott, våldsbrott eller narkotikabrott. I några en- staka domar (5 domar eller ) dömdes den tilltalade för sexualbrott riktat mot en vuxen person. I drygt två tredjedelar av de 156 domarna (110 domar eller ) dömdes den tilltalade för sexualbrott riktat mot barn. Detta innebär totalt sett att den tilltalade i drygt en tredjedel av samtliga undersökta domar (110 av 303 domar eller ) dömdes för sexualbrott riktat mot barn. I de allra flesta fall hade sexualbrottet begåtts mot ett barn som inte hade fyllt . I drygt en tredjedel av domarna i kategorin sexualbrott mot barn var det begångna sexualbrottet riktat mot samma barn som hade utsatts för barnpornografibrottet. I vissa av dessa domar hade inte samtliga barn, som den tilltalade hade utsatt för sexualbrott, också utsatts för barnpornografibrott. av fallen bestod barnpornografibrottet i att den tilltalade hade skildrat barnet/-n i I några enstaka fall dömdes den tilltalade för innehavet av den barnpornografiska bilden som han själv hade skildrat. I ett fall utgjordes barnpornografibrottet av att den till- talade hade förevisat barn barnpornografiska bilder. Diagram 12 Annan brottslighet fördelat (156 domar) Undersökningen visar att de domar där den tilltalade dömdes även för sexualbrott riktat mot barn procentuellt sett låg på en relativt jämn nivå fördelat (72–). Endast var siffran lägre (). I de allra flesta fall där den tilltalade dömdes för att ha skildrat barn i pornografisk bild betraktades det avbildade – och identifierade – barnet som målsägande i åklagarens stämningsansökan och i domen samt hade för barnet förordnats ett målsägandebiträde. I många av nämnda fall hade den tilltalade också åtalats för att ha gjort sig skyldig till ett brott enligt 6 kap. BrB riktat mot det av- bildade barnet. Bland de undersökta domarna fanns emellertid också exempel på fall där den tilltalade åtalades och dömdes enbart för barnpornografi- brott och där det avbildade barnet betraktades som målsägande. Barnpornografibrottet innebar i vissa av fallen inte enbart att gärningsmannen hade framställt barnpornografiska bilder, utan också att han därefter hade spridit bilderna (i några fall åtalades och dömdes gärningsmannen för enbart innehav av de barnporno- grafiska bilderna, trots att det var gärningsmannen själv som hade skildrat barnet i pornografisk bild). Exempelvis hade gärnings- mannen i ett fall fotograferat sitt eget könsorgan tillsammans med en tolvårig flicka, som var iförd ögonbindel och satt med öppen mun. Flickan betraktades som målsägande. Den kränkning som hon hade utsatts för genom att gärningsmannen hade fotograferat henne och använt fotografiet i ett pornografiskt montage och den oro hon känt för att montaget fått vidare spridning på Internet motiverade enligt domstolen (hovrätten) fullt bifall till hennes skadeståndstalan. Flickan tillerkändes ersättning för kränkning med och för sveda och värk med . I ett annat fall hade gärningsmannen tagit pornografiska bilder av sin flickvän och, efter att förhållandet hade upphört, spridit bilderna genom att ha lagt ut dem på bl.a. olika webbsidor på Inter- net. Det avbildade barnet, dvs. gärningsmannens f.d. flickvän, betraktades som målsägande i målet och yrkade ersättning för kränk- ning. Domstolen uttalade att kriminaliseringen av olika former av befattning med barnpornografiskt material delvis beror på hänsyn till det avbildade barnets integritet. Enligt domstolen stod det klart att barnpornografibrott i åtminstone vissa former, såsom skildring av barn i pornografisk bild och spridning av bilden, för det av- bildade barnet personligen kan innebära en allvarlig integritets- kränkning. Att så var fallet ansågs dock inte enbart bero på att vederbörande är ett barn enligt straffbestämmelsens definition. Om en pornografisk bild föreställande någon som är ett barn hanteras på motsvarande sätt kan detta enligt hovrätten för den av- bildade vara djupt integritetskränkande och under vissa omständig- heter utgöra förtalsbrott samt grunda rätt till skadestånd för kränk- ning. Mot denna bakgrund ansåg hovrätten att ersättning för kränk- ning vid barnpornografibrott kan utgå i vart fall under särskilda omständigheter, såsom exempelvis när den ursprunglige innehavaren ger en bild spridning inom en krets där barnet kan identifieras. Det avbildade barnet, dvs. flickvännen, tillerkändes ersättning för kränk- ning med såvitt avsåg spridningen av bilderna (kränknings- ersättning för skildrandet och innehavet ansågs inte kunna utgå med hänsyn till att någon allvarlig kränkning inte förelåg då bilderna tagits inom ramen för ett förhållande). I ytterligare ett fall hade gärningsmannen satt samman bilder på barn ur en skolkatalog och därefter i sin dator redigerat dessa bilder med bilder på nakna kroppsdelar, vilket medfört att det blivit barn- pornografiska motiv. Gärningsmannen dömdes för att ha skildrat barn i pornografisk bild. De barn vars bilder tagits ur skolkatalogen betraktades som målsägande och tillerkändes ersättning för kränkning med vardera (skadeståndsyrkandena hade medgivits av den tilltalade). Bland de undersökta domarna finns inte något exempel på att ett avbildat och identifierat barn betraktats som målsägande i fall då det inte var den tilltalade som själv hade framställt eller låtit fram- ställa de barnpornografiska bilderna. När det gäller skadeståndets storlek tillerkände domstolarna det barn som avbildats i pornografisk bild ofta ersättning för kränkning som avsåg såväl sexualbrottet som barnpornografibrottet. I vissa fall syntes dock inte något skadeståndsyrkande beträffande barn- pornografibrottet ha framställts, utan enbart beträffande sexual- brottet. Utöver de fall som nämns ovan kan ytterligare några fall nämnas där kränkningsersättning bestämts särskilt för barnporno- grafibrottet. I ett fall dömdes den tilltalade för sexuellt umgänge med barn () och barnpornografibrott (gällande samma barn). Den till- talade hade fotograferat målsäganden i olika ställningar och därefter dels sammanställt de barnpornografiska fotografierna till ett album, dels videofilmat fotografierna. Det barnpornografiska materialet hade sedan överlämnats till några personer i den tilltalades bekant- skapskrets. Målsäganden yrkade med anledning av barnpornografi- brottet skadestånd för kränkning med . Domstolen fann att den tilltalades förfarande med de barnpornografiska alstren ut- gjorde en så allvarlig kränkning av målsägandens personliga integritet och avslöjande inför andra människor att det yrkade skadeståndet fick anses skäligt. I ett annat fall dömdes den tilltalade för enbart barnpornografi- brott bestående i att ha innehaft bilder av en 15-årig flicka. Den tilltalade hade med sin kamera fotograferat flickan såväl påklädd som naken och också låtit sig fotograferas i samlagsliknande situa- tioner med flickan. Flickan tillerkändes skadestånd med för kränkning. I ytterligare ett fall dömdes den tilltalade till ansvar för grovt sexuellt utnyttjande av underårig, sexuellt utnyttjande av underårig och grovt barnpornografibrott. Barnpornografibrottet bestod bl.a. i skildring av åtta barn i pornografiska bilder samt överlåtelse och spridning via Internet av nämnda bilder. I målet framställdes skade- ståndsyrkande för kränkning dels på grund av barnpornografi- brottet, dels på grund av de sexuella övergreppen. Tingsrätten an- såg att skildrande och spridning av barnpornografiska bilder visser- ligen utgör en kränkning av barn i allmänhet men i första hand utgör det en kränkning av det avbildade barnet. Enligt tingsrättens mening kunde det inte råda någon tvekan om att de skildrade barnen, som i det aktuella fallet hade identifierats och också betrak- tats som målsägande i den del som gällde barnpornografibrott, till följd av den tilltalades handlande utsatts för en så allvarlig integritets- kränkning att de på grund av barnpornografibrottet var berättigade till skadestånd. Den tilltalade hade utsatt fem av de åtta barn som skildrats i pornografisk bild även för sexualbrott enligt 6 kap. BrB. Dessa barn yrkade skadestånd för kränkning på grund av såväl de sexuella övergreppen som barnpornografibrottet. Tre av de av- bildade barnen hade inte utsatts för sexualbrott enligt 6 kap. BrB och yrkade skadestånd för kränkning enbart på grund av barn- pornografibrott. Tingsrätten framhöll att den vid bedömningen av skadeståndsbeloppens storlek, utöver bildernas innehåll, särskilt beaktat att de, då de spridits i digital form på Internet, finns till- gängliga för Internetanvändare över hela världen och att de med största sannolikhet kommer att finnas på Internet i all framtid. Ett av de tre barnen tillerkändes ersättning med och de övriga två barnen med vardera. Av omkring tre fjärdedelar av de undersökta domarna framkom det att den tilltalade på något sätt hade använt sig av Internet för att få tag på eller dela med sig av barnpornografiska bilder. I av domarna framgick det på motsvarande sätt att den tilltalade inte hade använt sig av Internet vid barnporno- grafibrottets begående. Exempelvis dömdes den tilltalade i några fall för innehav av videofilmer och/eller tidskrifter innehållande barnpornografiska bilder. Ett annat exempel är att den tilltalade dömdes för att ha skildrat barnet i bild genom att ha videofilmat barnet eller genom att ha fotograferat barnet. I övriga domar framkom det inte uttryckligen om den tilltalades befattning med det barnpornografiska materialet var Internet- relaterat. Det kan dock antas att så var fallet i de flesta av dessa domar. Knappt fyra tiondedelar av tingsrättsdomarna överklagades till hov- rätten (119 av 303 domar eller ). Relativt sett överklagades de tingsrättsdomar som omfattade även annan brottslighet oftare (eller 88 av 156 domar) än de domar där domen enbart gällde barnpornografibrott (eller 31 av 147 domar). Skill- naden i överklagandefrekvens mellan de olika kategorierna är dock inte lika stor om man från den första kategorin bortser från de över- klaganden som inte omfattade barnpornografibrottet utan endast den tilltalades övriga brottslighet. I 68 av de 88 överklagade dom- arna () som omfattade även annan brottslighet än barn- pornografibrottet utgjordes den övriga brottsligheten av (bl.a.) sexualbrott riktat mot barn. 1TP PT Det inom parentes angivna procenttalet anger överklagandefrekvensen. Hovrätten avskrev 23 mål () från vidare handläggning på grund av att överklagandet hade återkallats. I sju av dessa fall om- fattade den överklagande domen enbart barnpornografibrott. Ett av överklagandena avvisades av hovrätten på grund av att den tilltalade hade överklagat ett beslut i tingsrättens dom som avsåg en medtill- talad. Tre tingsrättsdomar – samtliga meddelade – hade vid sluttidpunkten för undersökningen () ännu inte varit föremål för prövning i hovrätten. Detta innebär att det i undersökningen ingår 92 hovrättsdomar, varav två prövades och fastställdes av . Diagram 13 Hovrättsdomar (92 domar) 2.7.2 Hur dömde hovrätterna? Av de 92 tingsrättsdomar som prövades i hovrätten gjorde hov- rätten ingen ändring i 41 fall () vare sig avseende barn- pornografibrottets omfattning eller rubricering eller avseende den för barnpornografibrottet eller för den samlade brottsligheten utdömda påföljden. Till denna kategori räknas också ett fall där hovrätten inte meddelade prövningstillstånd i målet. I tolv av de 41 domarna () hade den tilltalade dömts för enbart barn- pornografibrott i tingsrätten. Övriga tingsrättsdomar ändrades således på något sätt som be- rörde barnpornografibrottet och/eller den utdömda påföljden. I nio fall () ändrade hovrätten tingsrättens bedömning i frågan om barnpornografibrottets omfattning. I åtta av fallen ogillade hovrätten del av åtalet rörande barn- pornografibrottet. Hovrätten gjorde i tre fall en annan bedömning än tingsrätten i frågan om vissa av de beslagtagna bilderna var att betrakta som barnpornografiska och i ett fall i frågan om bilden var pornografisk. I ett fall ogillades en åtalspunkt rörande förevisning av barnpornografisk bild eftersom det inte ansågs finnas tillräckligt stöd för att de bilder som visats för barnet var barnpornografiska bilder. I ett fall ogillades en åtalspunkt rörande innehav av barn- pornografiskt material i datorns temporära filer (domen är om- nämnd under avsnitt 4.1.3). I ytterligare ett fall ogillades en åtals- punkt på grund av att hovrätten inte ansåg att den tilltalade kunde anses ha spridit det barnpornografiska materialet. Slutligen fann hovrätten i ett fall att del av åtalet hade preskriberats; den tilltalade hade inte fått del av åtalet från den dag brottet begicks. I ett av de nio fallen dömde hovrätten den tilltalade för den del av åtalet rörande barnpornografibrott (innehav av barnpornografiskt material på cd-skivor) som tingsrätten hade ogillat. I sammanlagt åtta fall () gjorde hovrätten en annan bedömning än tingsrätten i frågan om barnpornografibrottets rubricering. I fyra fall ansåg hovrätten, till skillnad från tingsrätten, att brottet var att anse som brott av normalgraden och inte grovt brott. I ett av dessa fall ansåg hovrätten att enbart den omständigheten att materialet var omfattande inte borde medföra att brottet bedömdes som grovt. I tre fall, som samtliga rörde innehav jämte annan gärningsform, konstaterade hovrätterna att det barnpornografiska materialet delvis bestod av bilder där barn utsattes för särskilt hänsynslös behandling. Med hänsyn till att fråga varit om ett kortvarigt innehav och därmed en tämligen begränsad spridning resp. att en liten del av innehavet utgjordes av sådana grova bilder ansåg hovrätterna att brottet inte kunde bedömas som grovt. Som en följd av den ändrade bedömningen i frågan om brotts- rubricering, ändrade hovrätten i samtliga fall också påföljden (se beträffande tre av domarna nedan under . I den fjärde domen dömdes den tilltalade även för sexuellt ofredande). I sammanhanget skall noteras att hovrätten i 14 fall, i likhet med tingsrätten, bedömde att barnpornografibrottet var att anse som grovt. I tolv av dessa sistnämnda fall utgjordes det barn- pornografiska materialet delvis av bilder där barn utsattes för särskilt hänsynslös behandling, varav materialet i åtta fall till en mindre del bestod av sådana grova bilder (två av dessa senare fall rörde enbart gärningsformen innehav.)