sou · GWB314 · 2008-02-28 00:00:00 — Den stigande utbildnings- nivån innebär en gradvis substitution mot arbetskraft med högre produktivitet. I genomsnitt bidrar förändrad kvalitet i arbets- kraften med till produktivitets- utvecklingen i näringslivet som helhet –2020. Framskrivningarna förutsätter att den förändrade samman- sättningen av arbetskraften inte medför att det uppstår brist på vissa kategorier av arbetskraft och ett överutbud av andra. Ett stigande utbud av högutbildad arbetskraft förutsätts alltså mötas av en motsvarande uppgång i efterfrågan. Sammansättnings- förändringen i arbetskraften förutsätts därmed inte heller påverka hur väl olika delar av arbetskraften kompletterar varandra. I realiteten skulle dock så kunna vara fallet, med åtföljande konsekvenser för TFP-utvecklingen. EnT större andel personer som genomgår eftergymnasial utbildningT förutsätts alltså påverka produktivitetsutvecklingen Bilaga 6 till LU 2008 Men hålls sysselsättningen tillbaka när fler studerar. I det redovisade utbildningsscenariot förutsätts att sysselsättningen minskar i motsvarande grad som antalet studenter ökar. Scenariot antar därmed implicit att jämviktsarbetslösheten inte påverkas av att antalet utbildningsplatser ökar. I praktiken måste så inte nödvändigtvis vara fallet och det kan inte uteslutas att jämviktsarbetslösheten faller något, framför allt om utbildnings- satsningarna inriktas mot bristyrken. Men sysselsättningen kommer med all sannolikhet att hållas tillbaka påtagligt om fler studerar, vilket minskar de samhällsekonomiska vinsterna av ökad utbildning. Det kan därför ta innan det samlade förädlingsvärdet i näringslivet blir högre till följd av att fler genomgår högre utbildning. Resultaten i utbildningsscenariot indikerar att förädlingsvärdet i näringslivet först når upp till samma nivå som i basscenariot, men om scenariot skulle sträckas ut längre skulle förädlingsvärdet i utbildningsscenariot bli högre. är det viktigt att poängtera att dimensioneringen av utbildningssystemet inte självklart kan ses som en policyvariabel för att påverka tillväxten i produktiviteten och förädlingsvärdet. Dimensioneringen i utbildningssystemet bör kanske snarare ses som en variabel som anpassas till efterfrågan på arbetskraft med olika utbildning. Annars är det tänkbart att det sker en överutbildning av vissa kategorier av arbetskraft och att det uppstår bristsituationer för andra. En del av de sysselsatta kan då komma att ha fel kompetens och/eller vara överkvalificerade för det arbete de utför, vilket kan ha en återhållande effekt på produktivitets- utvecklingen. Produktiviteten bland sysselsatta varierar inte bara till följd av skillnader i utbildning. Personer födda utomlands kan ha lägre produktivitet än svenskfödda personer med samma ålder och samma utbildningsnivå, t.ex. om de inte behärskar det svenska språket till fullo, om de har mindre relevant arbetslivserfarenhet för svenska förhållanden eller om deras utbildning inte kan utnyttjas fullt ut i . Dessutom kan det vara svårare för utlandsfödda att få ett jobb som motsvarar deras kvalifikationer till följd av diskriminering. Utlandsfödda har i allmänhet också lägre sysselsätt- ningsgrad i jämförelse med svenskfödda personer. Det finns därför stora potentiella samhällsekonomiska vinster av att integrationen på arbetsmarknaden av utlandsfödda förbättras. I alternativscenariot med en förbättrad integration av utlandsfödda på arbetsmarknaden som redovisas i denna studie antas att skillnader i lön mellan svenskfödda och personer födda Bilaga 6 till LU 2008 utanför med samma utbildningsnivå och samma ålder halveras . Skillnader i lön används genom- gående som en approximation för skillnader i produktivitet, men det skall poängteras att löneskillnader i praktiken också kan bero på diskriminering. I vilken omfattning så är fallet analyseras inte i studien. Resultaten skall tolkas med detta i åtanke. Dessutom antas att skillnaden i sysselsättningsgrad mellan svenskfödda och personer födda utanför med samma utbildningsnivå och samma ålder halveras . Detta scenario medför att antalet arbetade timmar i näringslivet blir högre 2020 och att produktiviteten blir högre i jämförelse med i basscenariot. Sammantaget blir därmed förädlingsvärdet i näringslivet högre 2020 i integrationsscenariot. Bakom produktivitetsökningen ligger naturligtvis antagandet om att minskade löneskillnader också speglar minskade skillnader i produktivitet. Om löneskillnaderna i stället antas vara en följd av lönediskriminering måste de minskade löneskillnaderna i stället tolkas som att den förbättrade integrationen bidrar till att lönediskrimineringen minskar. Under dessa omständigheter skulle den förbättrade integrationen av utlandsfödda på arbetsmarknaden inte nödvändigtvis ge upphov till någon förbättrad produktivitets- utveckling. Men den sammantagna effekten på förädlingsvärdet i näringslivet skulle ändå vara mycket positiv till följd av den stora effekten på antalet arbetade timmar. Resultaten ger upphov till några intressanta slutsatser. En slutsats, som är mycket väntad, är att den teknologiska utvecklingen, och därmed TFP, är den viktigaste faktorn för produktivitetstillväxten. En rad åtgärder kan tänkas påverka TFP- utvecklingen, men troligen bara övergångsvis. Det är t.ex. möjligt att en fortsatt utbyggnad av den eftergymnasiala utbildningen kan gå hand i hand med ökade satsningar på forskning och utveckling och därigenom bidra till en snabbare teknologisk utveckling. Men om ett sådant inslag av s.k. endogen tillväxt från ökade utbildningssatsningar kommer till stånd eller inte är mycket osäkert. Om andelen personer som genomgår eftergymnasial utbildning fortsätter att öka kommer sammansättningsförändringen i riktning mot arbetskraft med högre produktivitet att påskyndas, vilket kommer att driva upp produktivitetstillväxten. Men andelen av de sysselsatta som har eftergymnasial utbildning fortsättar att öka även med dagens dimensionering av den eftergymnasiala utbildningen till följd av den pågående generationsväxlingen på Bilaga 6 till LU 2008 Det kan därför inte uteslutas att en ytterligare ökning av andelen personer som genomgår eftergymnasial utbildning kan bidra till att skapa ett överutbud av personer med eftergymnasial utbildning. Om så skulle bli fallet är naturligtvis produktivitetsvinsterna av en ökad utbildningssatsning mera osäkra. medför ett ökat antal personer som genomgår eftergymnasial utbildning att antalet sysselsatta personer hålls tillbaka. Resultaten implicerar att det är viktigt att tillkommande utbildningssatsningar styrs av efterfrågebehovet för att de inom en rimlig tidshorisont skall bidra till att också förädlingsvärdet i näringslivet blir högre än annars. En förbättrad integration på arbetsmarknaden av utlandsfödda kan ge en mer omedelbar positiv effekt på hur förädlingsvärdet i näringslivet utvecklas. Det finns här en mycket stor potential. Det redovisade integrationsscenariot, med en successiv halvering av skillnader i sysselsättningsgrad och skillnader i lön, och därmed i antagen produktivitet, mellan personer födda utanför och svenskfödda med samma utbildningsnivå och samma ålder, innebär att förädlingsvärdet i näringslivet blir högre 2020 i jämförelse med i basscenariot. Vilka åtgärder och förändringar som krävs för att scenariot ska förverkligas analyseras inte i denna studie, men om integrationen av utlandsfödda på arbetsmarknaden kan förbättras är de potentiella samhällsekonomiska vinsterna stora. De två alternativscenarierna skall dock inte ställas mot varandra. Det är odiskutabelt så att en förbättrad integration av utlandsfödda på arbetsmarknaden är mycket positiv för den ekonomiska utvecklingen, framförallt genom ökad sysselsättning. Det är också troligt att en utbyggnad av den eftergymnasiala utbildningen kommer att ha positiva effekter på den samhällsekonomiska utvecklingen, åtminstone på . För att så skall bli fallet är det dock viktigt att tillkommande utbildningssatsningar vägleds av behoven på arbetsmarknaden. Appendix A: Produktivitetsberäkning med hjälp av tillväxtbokföringTPF65FPT Det aggregerade förädlingsvärdet i varje bransch (Y) produceras med hjälp av insats av produktionsfaktorerna kapitaltjänster (K) och kvalitetsjusterade arbetade timmar (L). För enkelhetens skull utelämnas här branschindexering. Produktionsfunktionen förutsätts ha skalavkastning och vara separabel i de ovanstående argumenten samt i teknologifaktorn (A) som också benämns total faktorproduktivitet, TFP. Produktionsfunktionen kan alltså skrivas som: Yt = At F(Kt , Lt ) där t anger tidpunkt. För att beräkna bidraget till produktionens förändring över tiden från produktionsfaktorerna och TFP totaldifferentieras (A1): 65TP PT Se t.ex. Timmer m.fl. [2007]. Appendix A Bilaga 6 till LU 2008 = At F(Kt , Lt ) + och vänster led i (A2) med Y ger relativ förändring, dvs. F(Kt , Lt ) + vilket kan skrivas som: Förädlingsvärdets tillväxt är alltså summan av tillväxten i och den vägda summan av kapitaltjänsternas tillväxt och tillväxten i kvalitetsjusterade arbetade timmar. För att kunna beräkna vikterna, antas att det råder perfekt konkurrens på varu- och faktormarknaderna. Vid perfekt konkurrens investerar ett vinstmaximerande företag så mycket i produktionsfaktorerna kvalitetsjusterade timmar och kapitaltjänster att värdet av marginalproduktiviteten blir den samma som marginalkostnaden för respektive produktionsfaktor. Vinstmaximering kan beskrivas som: Bilaga 6 till LU 2008 = Pt Yt (At , Kt , Lt ) Pt K Kt Pt L Lt ekvation (A1)), Pt L kvalitetsjusterad timme och tas som exogent given av företaget, nyttjandekostnaden i kronor, och tas också som exogent given av företaget. Första ordningens villkor för vinstmaximering ger att: Yt = Pt K Yt = Pt L en extra enhet kapitaltjänst genererar lika mycket förädlingsvärde som den kostnad en extra enhet kapitaltjänst medför och en extra kvalitetsjusterad arbetstimme genererar lika mycket förädlingsvärde som lönekostnaden per kvalitetsjusterad timme. Substitueras (A5) in i (A3) kan förädlingsvärdets tillväxt dekomponeras enligt: Yt = At + Pt K Kt Kt + Pt L Lt Lt Bilaga 6 till LU 2008 som kan skrivas som: + vK ,t + vL,t Vikterna framför produktionsfaktorernas tillväxt motsvarar alltså ersättningen för respektive produktionsfaktor som andel av förädlingsvärdet. Som en följd av antagandet om skalavkastning gäller K ,t + L,t = 1. Den relativa förändringen – eller tillväxten – approximeras ofta med differensen av logaritmerade värden, dvs. X t ln X t Med denna approximation (skrivsätt) kan (A6) skrivas som: ln Yt = ln At + vK ,t ln Kt + vL,t ln Lt Kapitalet kan delas upp i olika kapitalslag och arbetskraften i olika kategorier, men än så länge behålls denna aggregerade form för enkelhets skull. Genom att subtrahera båda sidor av (A7) med förändringen av faktiskt arbetade timmar ( H) erhålls: lnYt lnHt = K,t ( lnKt lnHt ) + L,t ( lnLt lnHt ) + lnAt Bilaga 6 till LU 2008 Appendix A som kan skrivas som: = K ,t + L,t Ekvation (A8) delar upp arbetsproduktivitetens förändring i tre komponenter: (i) förändrad kapitalintensitet, dvs. faktisk arbetad timme så att benämns kapitalfördjupning; (ii) förändrad kvalitet hos arbetskraften, dvs. de kvalitetsjusterade arbetade timmarna ökar snabbare eller långsammare än de faktiskt arbetade timmarna så att förändras; (iii) en förändring av den totala faktorproduktiviteten, dvs. Ett alternativt sätt att skriva ekvation (A8) är att dela upp förändringen i kapitalintensiteten i förändring i fysiskt kapital per S arbetad timme t och i förbättrad kvalitet på kapitalet, dvs. kapitaltjänst per fysisk kapitalenhet Ekvation (A8) kan då Appendix A Bilaga 6 till LU 2008 = K,t + K,t + L,t Uppdelningen enligt ekvation (A9) används i redovisningen av resultaten i kapitel 2 och 3. Kapitalfördjupning och ökad kvalitet hos arbetskraften går, under vissa antaganden, att beräkna från faktiska data. TFP är inte en mätbar storhet utan definieras som den ökning av förädlingsvärdet som inte förklaras av en ökad insats av produktionsfaktorerna kapitaltjänster och kvalitetsjusterade Förändringen i TFP kan därmed beräknas residualt, vilket enkelt inses genom att arrangera om ekvation (A9) så att: En stigande TFP innebär således att det är möjligt att öka förädlingsvärdet utan att öka insatsen av produktionsfaktorer. TFP fångar därmed teknologisk utveckling, organisatoriska förändringar m.m. som inte är inbakade i produktionsfaktorerna. Men eftersom TFP beräknas residualt fångar måttet också mätfel i data för produktiviteten och insatsen av produktionsfaktorerna samt cykliska variationer i hur intensivt de används. Bilaga 6 till LU 2008 I detta avsnitt introduceras olika kategorier av arbetskraft, j. Olika grupper i arbetskraften kan i genomsnitt vara olika produktiva, exempelvis beroende på skillnader i utbildning. Om sammansättningen av arbetskraften förändras över tiden kommer därför produktiviteten att förändras. produktivitetsutvecklingen fångas av termen L,t ekvation (A9). När de kvalitetsjusterade timmarna, L, växer snabbare än de faktiska timmarna, H, ökar denna term och ger ett positivt bidrag till produktivitetsutvecklingen. Kvalitetsjusteringen av timmarna sker med samma princip som kvalitetsjusteringen av kapitalet vid beräkningen av kapitaltjänsterna (avsnitt A3). För varje enskild grupp av arbetskraften approximeras värdet av marginalproduktiviteten med den genomsnittliga lönen för gruppen i enlighet med vinstmaximeringsvillkoren i ekvation (A5). För varje enskild grupp är antalet faktiska timmar lika med de kvalitetsjusterade timmarna, dvs. Lj ,t = H j ,t där j representerar de olika grupperna av arbetskraft. Ett index för aggregerade kvalitetsjusterade timmar beräknas enligt: ln Lt = ( j ,t ln H j ,t ) Appendix A Bilaga 6 till LU 2008 är vikten för arbetskraft tillhörande grupp j. Arbetskraft med relativt hög lön per arbetad timme, wj , och därmed relativt hög lönesumma w j H j , ges en jämförelsevis hög vikt för att avspegla den högre marginalproduktiviteten. Vikterna beräknas som: H j ,t wj ,t 1 H j ,t 1 (wj ,t H j ,t ) (wj ,t 1 H j ,t 1 ) Ekvationerna (A12) och (A13) innebär att om företag substituerar i riktning mot arbetskraft med högre marginalproduktivitet så kommer de kvalitetsjusterade timmarna att öka snabbare än de faktiska timmarna. Detta förklarar i sin tur en del av produktivitetstillväxten och den residualberäknade TFP-tillväxten blir därför lägre än om kvalitetsförändring av arbetskraften inte beaktas. Bilaga 6 till LU 2008 A.3 Kapitalfördjupning och kapitalets kvalitet I detta avsnitt introduceras olika kapitalslag, i. Kapitalfördjupning mäter tillväxten i kapitaltjänster per faktisk arbetad timme. Olika typer av kapital genererar inte samma mängd kapitaltjänster per investerad krona . Det är t.ex. uppenbart att en krona investerad i maskiner normalt ger ett större årligt bidrag till förädlingsvärdet än en krona investerad i en byggnad. En byggnad har, å andra sidan, vanligen en mycket längre livslängd än en maskin. För att generera samma avkastning måste därför maskinen bidra till att öka förädlingsvärdet och investerad krona mycket mer än motsvarande investering i en byggnad. Med andra ord måste marginalproduktiviteten för en maskin vara högre än för en byggnad för att investeringen ska genomföras. När ett aggregerat mått på kapitaltjänster beräknas måste skillnaderna i marginalproduktivitet beaktas. För att kunna beräkna mängden kapitaltjänster som varje kapitalslag genererar, måste kapitalstocken och nyttjandekostnaden för varje kapitalslag beräknas. Mått på kapitalstockar kan beräknas enligt:TPF66FPT Si ,t = Ii ,t 1 + (1 i ) Si ,t 1 Kapitalstocken, Si ,t , av kapitalslag i bestäms i början av perioden t som summan av investeringarna i perioden t-1, dvs. I i ,t 1 , och vad 66TP PT Kapitalstockar publiceras av . Appendix A Bilaga 6 till LU 2008 som är kvar från den föregående perioden efter att deprecieringen räknats av, dvs. (1 i ) Si ,t 1 .TPF FPT Det ska här poängteras att investeringarna avser kapitalenheter med kvalitet över tiden. Givetvis förändras kvaliteten i praktiken över tiden. En standarddator har t.ex. mycket högre prestanda, och därmed mycket högre kvalitet, än en standarddator , trots att priset inte skiljer särskilt mycket. När beräknar kapitalstockar beaktas detta genom att de prisdeflatorer som används kompenserar för förändringar i kvaliteten över tiden. Detta innebär att volymförändringen av kapitalstocken inkluderar såväl fler enheter som bättre enheter. För att beräkna det aggregerade måttet på kapitaltjänster måste först kapitaltjänsterna beräknas för varje enskilt kapitalslag. Flödet av kapitaltjänster antas vara proportionellt mot kapitalstocken. Förändringen i kapitaltjänsterna för respektive kapitalslag ( ln Ki ,t ) antas därmed vara densamma som förändringen i motsvarande fysiska kapitalstock ( ln Si ,t ).TPF FPT 67TP PT Vid beräkningar av kapitalstockar antas att såväl den fysiska förslitningen (äldre maskiner är sämre än nyare) som den ekonomiska förslitningen (äldre maskiner producerar produkter som är mindre moderna och därmed mindre värda) är exponentiell, vilket innebär att deprecieringstakten är . I många fall är det dock mer realistiskt att deprecieringstakten ökar över tiden. Ofta används därför en hyperbolisk ålders-effektivitetsfunktion som har denna egenskap för den fysiska kapitalförslitningen, se Schreyer [2003]. 68TP PT Eftersom kapitalstocken i praktiken avser används ett genomsnitt av kapitalstocken år t och t+1. Bilaga 6 till LU 2008 ln Ki ,t = ln Si ,t Det aggregerade måttet på flödet av kapitaltjänster kan sedan beräknas som: ln Kt = ( i ,t ln Si ,t ) där i är vikten för kapitalslag i. Kapitalslag med relativt hög nyttjandekostnad, och därmed antagen hög marginalproduktivitet, ges jämförelsevis hög vikt och vikterna beräknas som: i,t Pi,St Si,t i,t 1 Pi,St 1 Si,t 1 ( i,t Pi,St Si,t ( i,t 1 Pi,St 1 Si,t 1 ) och Pi S är investeringspriset för kapitalslag i. Vikten för varje enskilt kapitalslag beräknas således som medelvärdet för den innevarande och den föregående perioden av den samlade nyttjandekostnaden för kapitalslaget som andel av den totala nyttjandekostnaden för allt kapital. Ekvationerna (A16) och (A17) innebär att om företag substituerar mot kapital med högre marginalproduktivitet så kommer kapitaltjänsterna att öka snabbare än kapitalstocken. Detta förklarar i så fall en del av produktivitetstillväxten och den Appendix A Bilaga 6 till LU 2008 residualberäknade TFP-tillväxten blir i så fall lägre än om kvalitetsjustering av kapitalet inte beaktats. För att ett företag ska välja att placera pengar i produktivt kapital krävs att den förväntade (riskjusterade) avkastningen på investeringen är (åtminstone) densamma som avkastningen på en alternativ (t.ex. finansiell) placering, dvs. (1 + rt ) Pi,St 1 = Pi,Kt + (1 i ) Pi,St där rt är den nominella räntan på en alternativ placering, Pi,St 1 är priset på en enhet kapital av kapitalslag i, i är deprecieringstakten för kapitalslag i, och Pi,Kt nyttjandekostnaden i kronor för en enhet kapital av kapitalslag i. Som visades ovan är värdet av marginalproduktiviteten under vinstmaximering densamma som nyttjandekostnaden i kronor. Ur ekvation (A18) kan nyttjandekostnaden i kronor för en enhet kapital lösas ut som: Pi,Kt = Pi,St 1 rt + i Pi,St [Pi,St Pi,St 1 ] Det är intuitivt ganska lätt att förstå nyttjandekostnadens beståndsdelar ur ekvation (A19). Nyttjandekostnaden blir högre när räntan på en alternativ placering stiger. Likaså är nyttjandekostnaden högre om deprecieringstakten är högre, eftersom kapitalet då förslits snabbare. Dessutom påverkas nyttjandekostnaden av prisutvecklingen för en enhet kapital. Bilaga 6 till LU 2008 priset faller över tiden, som det t.ex. gjort för IKT-utrustning, talar detta i sig för att skjuta investeringen . Ju svagare prisutveckling på investeringsvaran, desto högre blir alltså nyttjandekostnaden. Deprecieringstakt och prisutveckling på investeringsvaror finns tillgängligt i nationalräkenskaperna. Däremot är det inte självklart vilken ränta som ska användas. I princip skulle vilken marknadsränta som helst plus en eventuell riskpremie kunna användas. Denna metod kallas external rate of return. Problemet med denna metod är att avkastningen på kapitalet, kapitalinkomsten, inte kommer att vara konsistent med driftöverskottet enligt nationalräkenskaperna. Driftöverskotten beräknas som förädlingsvärdet minus arbetskostnaderna, och ska utgöra ersättning för kapitalet. Ett annat sätt att beräkna den nominella räntan är att anta att driftöverskottet är lika med nyttjandekostnaden. Denna metod kallas internal rate of return. Eftersom uppgifter om depreciering och prisförändring på investeringsvaror finns att tillgå i nationalräkenskaperna kan då den nominella räntan beräknas residualt enligt: Pt K Kt + ([Pi,St Pi,St 1 ] Si,t ) (Pi,St i Si,t ) (Pi,St 1 Si,t Bilaga 6 till LU 2008 Termen Pt K Kt utgör kapitalinkomsten som under skalavkastning är densamma som förädlingsvärdet minus arbetskostnader, dvs. I denna rapport har vi valt att beräkna den nominella räntan enligt ekvation (A20), vilket förefaller vara det vanligaste sättet. Denna metod används t.ex. i EU KLEMS-projektet.TPF69FPT Metoden ger vanligen en högre nominell ränta än om en marknadsränta används. 69TP PT Se t.ex. Timmer m.fl. [2007]. Appendix B: Lönestrukturstatistiken för privat sektorTPF70FPT B.1 Produktivitet approximeras med lön I rapporten approximeras individers produktivitet med den lön de får, vilket innebär att den relativa produktiviteten kan mätas med relativa löner. Arbetskraften delas in i åldersklasserna 18–, fyra ursprungsområden och fyra högsta utbildningsnivåer, dvs. totalt 752 grupper. För att beräkna relativ lön för dessa grupper används Lönestrukturstatistiken som publiceras av SCB. Syftet med Lönestrukturstatistiken är att belysa lönenivå, lönestruktur och löneutveckling inom bl.a. den privata sektorn. redovisas dock inte utbildning för arbetare. Denna rapport begränsas därför till tidsperioden –2005. 70TP PT Lönestrukturstatistiken finns beskriven på Bilaga 6 till LU 2008 Lönestrukturstatistiken baseras på en urvalsundersökning. Urvalen 2dras som ett s.k. obundet slumpmässigt urval som stratifieras efter företagsstorlek och näringsgren. Urvalsstorleken varierar över åren och består för den privata sektorn av cirka 8000 till 12 000 företag/organisationer/stiftelser . De strata med företag som enligt SCB:s företagsdatabas () har 500 eller fler anställda samt , som ingår i privat sektor, totalundersöks. Av de allra minsta företagen (1–9 anställda) undersöks . Genom att undersöka av alla företag/organisationer/stiftelser i urvalsramen insamlas därmed uppgifter för ca en miljon individer , vilket utgör av de anställda i den privata sektorn. Den privata sektorn definieras som privata och offentliga aktiebolag, ekonomiska föreningar/stiftelser, handelsbolag och kommanditbolag samt intresseorganisationer, finansiella aktiebolag och institutioner. Till den privata sektorn räknas även hushållssektorns ideella organisationer. Som anställd definieras personal med marknadsmässig lönesättning i åldern 18–som arbetat . Personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, ombordanställda, betingsanställda, arvodesanställda samt projektanställda och ägare/delägare utan avtalad lön och/eller tid ingår inte i målpopulationen. Målpopulationen består av två delar; arbetare och tjänstemän. Som arbetare definieras anställda tillhörande LO:s avtalsområde. Som tjänstemän definieras anställda tillhörande /TCO:s avtalsområde samt anställda med medarbetaravtal. Bilaga 6 till LU 2008 I denna studie analyseras näringslivet som helhet samt uppdelat på fyra olika branscher, som förenklat benämns som fyra branscher i denna rapport. I IKT-branschen ingår branscher enligt Svensk närinsgrensindelning (SNI) 30–33, 64.2 och 72. IKT-branschen definieras därmed i huvudsak som i en del andra studier som tillämpar tillväxtbokföring och analyserar IKT-branschen separat, se t.ex. , G.