sou · GVB325 · 2008-01-01 00:00:00 — Ades & Gleaser (1995) visar i en empirisk studie att högre tullar eller minskad handel (som andel av BNP) samvarierar med en högre koncentration av ekonomisk aktivitet inom länder. Ett sådant mönster förklaras i Krugman & Elizondo (1996) av extra starka länkar mellan leverantörer, slutproducenter och konsumenter när ett land inte är öppet mot omvärlden. Om ett land är slutet är det bättre för företagen att lokalisera sig nära större städer. Om företag omlokaliseras till större städer, ökar dessa städers efterfrågan på arbetskraft. Detta leder till inflyttning av arbetskraft och städernas marknader blir större, vilket lockar till sig än fler företag. Länkarna som skapar denna dynamik kan dock brytas om företagen blir mer internationella, vilket medför att spridningseffekter (t.ex. höga markpriser) får större genomslagskraft. Länkarna bryts genom att företag använder mer importerade insatsvaror vilket bryter företagens länkar bakåt till nationella leverantörer. Företagen säljer också en större andel av sin produktion till andra länder, vilket bryter länken till den lokala marknaden då landet blir mer öppet mot omvärlden. Behrens m.fl. (2003) kommer fram till liknande slutsatser givet att den integration som sker framförallt påverkar sådana handelshinder som kan liknas vid en fast kostnad, t.ex. begränsningar i handeln till följd av skillnader i tekniska standarder. Eftersom de handelshinder som EU:s inre marknad syftar till att ta bort är att likna vid fasta kostnader förutser deras modell en utspridning av ekonomisk aktivitet som en följd av i bildandet (och fördjupningen av) den inre marknaden. En utspridning inom länder kan motverkas om det är så att de handelshinder som tas bort kan liknas vid en tull i stället för en fast kostnad. Om detta är fallet visar Monfort & Nicolini (2000) att koncentrationen inom länder kan öka i stället. Med andra ord innebär deras modell att borttagandet av tullar gentemot omvärlden genom förhandlingar inom världshandelssystemet (WTO) bör ha medfört en ökad koncentration inom länder. Skillnaden mot Behrens m.fl. (2003) ligger i hur transportkostnader definieras och därför beror slutsatserna om en ökad eller minskad koncentration på hur de handelshinder som tas bort ser ut, dvs. det blir en empirisk fråga. Slutligen poängterade Behrens m.fl. (2003) att om någon region har kostnadsfördelar vid export eller import, kan ekonomisk aktivitet komma att koncentreras till denna region om marknaderna i andra länder blir mer betydelsefulla.10 2.2Några tidigare studier kring lokalisering Den teoretiska diskussionen i förra avsnittet ger en överblick av vad som kan förväntas ske då det blir enklare och billigare att transportera produkter och tjänster eller då arbetskraft respektive kapital blir rörligare. Diskussionen visar även på en komplexitet som gör det svårt att exakt förutse hur lokaliseringen förändras vid exempelvis en fördjupad integration mellan EU-länder eller då en bro mellan och byggs. De empiriska studierna blir därmed viktiga för få en uppfattning om relationerna mellan olika teoretiska förklaringsmodeller och de koncentrationsmönster vi observerar. Enligt teorin kommer företagen i en region med hög koncentration av ekonomisk aktivitet att vara mer produktiva om det finns fördelar med koncentrationen. De empiriska studierna som redovisas nedan visar att så är fallet. En ökad koncentration av ekonomisk aktivitet leder alltså till högre arbetsproduktivitet och högre löner. En ofta citerad studie som undersöker sambandet mellan arbetsproduktivitet och koncentration är Ciccone & (1996). De undersöker i vilken mån arbetsproduktiviteten inom regioner (counties) i påverkas av en tätare ekonomisk aktivitet, där tätheten mäts som antalet produktionsfaktorer per arealenhet. Enligt deras studie förklarade lokala koncentrationsfördelar ungefär hälften av all variation i arbetsproduktiviteten mellan 10 Kostnadsfördelar vid export eller import kan bestå i att regionen ligger närmare större marknader eller att den har bättre flygfrakts- eller hamnkapacitet. Studien visar att en fördubbling av sysselsättningstätheten ökar arbetsproduktiviteten . Eftersom tätheten i sysselsättningen påverkar produktiviteten innebär det att en ökad koncentration över tiden påverkar den ekonomiska tillväxten positivt. För har liknande samband hittats. Ciccone (2002) undersökte koncentrationsfördelarna i fem Europeiska länder (, , , och ). En fördubbling av sysselsättningstätheten medförde även i denna studie att arbetsproduktiviteten ökade oberoende av vilket land som studerades. Denna studie visade även på ett geografiskt beroende mellan regioner eftersom produktiviteten Midelfart (2004) sysselsättningens täthet och den genomsnittliga inkomstnivån för regioner i . Däremot var inte sambandet mellan täthet och förädlingsvärde per sysselsatt, som oftast används som ett mått på arbetsproduktivitet, statistiskt säkerställt.11 Även Combes m. fl. (2004) fann att lönerna i franska regioner var högre ju större tätheten i sysselsättningen var. En fördubbling av sysselsättningsintensiteten ökade lönerna . Koncentrationsfördelarna visade sig dock ha en mindre betydelsefull roll i denna studie eftersom den tar hänsyn till olika utbildningsnivåer. För har Braunerhjelm & Borgman (2004) undersökt i vilken mån en ökad koncentration påverkar arbetsproduktiviteten positivt. Skillnaden jämfört med de tidigare nämnda studierna är att koncentration mäts genom ett mått som baseras på fördelningen av de sysselsatta över branscher. En hög koncentration innebär därmed att ett fåtal regioner är specialiserade inom denna bransch. Därmed kopplas inte arbetsproduktiviteten till sysselsättningens täthet utan mer till hur koncentrerad den är över regioner. Studien visar dock att även med detta mått ökar arbetsproduktiviteten inom tillverkningsindustrin ju mer koncentrerad sysselsättningen är. Däremot hittades inte ett liknade samband för tjänsteproduktionen. En högre täthet i de ekonomiska aktiviteterna ger alltså koncentrationsfördelar och det är av intresse att ta reda på i vilken mån dessa kommer från koncentrationskrafter mellan eller inom branscher. Om koncentrationskrafter mellan branscher är de 11 Detta kan dock förklaras av att det senare måttet är mer känsligt för skillnader i kapitalintensitet mellan regioner. krafter som är mest betydelsefulla, innebär en ökad koncentration av alla aktiviteter till en och samma region att produktiviteten ökar. I det andra fallet, då koncentrationskrafterna inte är branschövergripande, är det mer troligt att olika branscher koncentrerar sig till olika regioner. Anledningen till detta är att företagen kan dra fördelar av en ökad koncentration utan att behöva konkurrera med företag från andra branscher om utrymmet och gemensamma produktionsfaktorer i regionen. (2003) studerar i vilken mån koncentrationskrafterna härstammar från krafter inom eller mellan branscher med hjälp av data för arbetsställen i tillverkningsindustri. Resultatet visar att det framför allt är koncentrationsfördelar inom en och samma bransch som påverkar produktiviteten positivt. Vidare var effekten större för högteknologiska industrier. Med andra ord kan koncentrationsfördelarna skilja sig åt mellan regioner eller länder eftersom branschstrukturen ser olika ut. För del fann Midelfart (2004) däremot stöd för att fördelarna var branschövergripande. 2.2.2Ekonomisk aktivitet koncentreras allt mer En viktig fråga är om koncentrationen av ekonomisk aktivitet ökar eller minskar över tiden. Ett antal studier från såväl som har analyserat förändringar i koncentrationsmönster över tiden. Även om resultaten i dessa studier är blandade finns det ett visst stöd för en ökande koncentration av de ekonomiska aktiviteterna inom EU . I visade (1995) att koncentrationen ökade då formades () men därefter har den ekonomiska aktiviteten blivit mer utspridd. Brülhart & Traeger (2005) undersökte koncentrationstrenden i europeiska regioner . De fann att den geografiska koncentrationen av total sysselsättning har varit stabil . Däremot fann de att tillverkningsindustrin i har koncentrerats alltmer . Denna ökning förklarades framför allt av en ökad koncentration inom textil- och konfektionsindustrin (TEKO). För tjänsteproduktion fann de däremot inga signifikanta förändringar i koncentrationsmönstret även om det fanns en tendens till en ökad koncentration . Midelfart m.fl. (2000) studerade koncentrationsmönstret inom EU:s tillverkningsindustri. att skillnaden mellan länders industristruktur ökade något efter 1980 men de fann inga direkta avtryck i koncentrationsmönstret som kunde härledas till etablerandet av den inre marknaden. Även Forslid & Leamer (2006) fann ett relativt stabilt koncentrationsmönster för industriproduktionen inom EU. Däremot fann de, i motsats till Brülhart & Traeger [2005], att koncentrationen minskade något efter att ha ökat . 2.3Att mäta koncentration och specialisering Den vanligaste grundenheten för att studera koncentrations- och specialiseringsmönster är att basera måttet på den ekonomiska aktiviteten inom en viss geografisk enhet och bransch (yir). Denna aktivitet kan då mätas som en andel av den totala aktiviteten i inom samma bransch (yi) eller som en andel av den totala aktiviteten inom samma geografiska enhet (yr). där yir är någon form av aktivitetsmått (t.ex. sysselsättning, förädlingsvärde eller omsättning) inom bransch i och region r, yi den totala aktiviteten inom i samma bransch och yr den totala aktiviteten inom den geografiska enheten r. Mäts den ekonomiska aktiviteten i sysselsättningstermer kan vir därför visa hur koncentrerad TEKO-industrin är till eftersom detta mått visar andel av TEKO-industri. sir visar i stället hur specialiserat är på TEKO-industrin eftersom måttet visar hur stor andel av totala aktivet som utgörs av TEKO-industri. Dessa andelar (dvs. vir och sir) kallas för absoluta andelar eftersom de inte relateras till något representativt område, som t.ex. i stort. Utgångspunkten för dessa mått, dvs. icke- koncentration eller då aktiviteterna är utspridda, är då alla aktiviteter är jämnt utspridda över alla geografiska enheter oavsett skillnader i enheternas storlek. Med andra ord utgår måtten från att aktiviteten inom till exempel jordbruket är lika stor i en mindre region som i en större.12 Ett alternativ är att använda sig av relativa andelar. Dessa konstrueras genom att relatera den absoluta aktivitetsandelen för varje region (dvs. vir och sir) till aktivitetsandelen för den totala populationen (i vårt fall). Måttet skulle till exempel kunna visa hur stor andel av ekonomiska aktivitet som består av TEKO-industri jämfört med hur stor del av hela ekonomiska aktivitet som består av TEKO-industri. Utgångspunkten för en jämn fördelning (icke- koncentration) är därmed att varje geografisk enhet har en lika stor aktivitetsandel som den totala populationen i genomsnitt. Denna studie utgår från en relativ jämförelse, vilket innebär att som helhet blir en representativ geografisk enhet som alla andra enheter jämförs med.13 Ett problem med koncentrations- eller specialiseringsmått är att all ekonomisk aktivitet slås samman i större geografiska enheter. Måtten baseras exempelvis på antalet sysselsatta i en kommun. Detta medför att koncentrationen underskattas om inte sysselsättningen är jämnt utspridd över kommunen. Ju fler platser som slås samman till en (större) enhet desto mer underskattas koncentrationen. Med andra ord blir koncentrationen lägre om län används i stället för kommuner. För att minska risken för en systematisk underskattning av koncentrationen då mindre enheter slås samman till större används i denna rapport dels så små enheter som möjligt, dels viktas måtten med de geografiska enheternas storlek.14 12Enligt Combes & Overman [2003] går en sådan fördelning inte riktigt ihop med befintliga lokaliseringsteorier. 13Se avsnitt A.2.1 i Appendix A för en mer utförlig diskussion. 14I Brülhart, M. & Traeger, R. [2005] diskuteras viktningen. 2.3.1Mått som används i studien15 För att undersöka koncentration av ekonomisk aktivitet används det s.k. entropimåttet vars egenskaper gör det möjligt att säkerställa statistiska förändringar över tiden. Måttet kan även användas för att dela upp koncentrationen mellan olika geografiska delar eller nivåer. Det visar då om koncentrationen består av olikheter mellan mindre enheter som t.ex. kommuner inom län eller om det består av olikheter mellan större regioner som t.ex. mellan län inom ett land. Två olika entropimått används i denna rapport. Det första måttet, topografiskt entropimått, innebär att en viss aktivitet inom en region relateras till regionens yta. Det kan antingen vara den totala aktiviteten eller aktiviteten inom en viss bransch. Måttet utgår således från ett täthetsbegrepp. Aktivitetens täthet inom en region relateras därefter till tätheten i en representativ region (i denna rapport används totalt). Utgångspunkten är därmed att den ekonomiska aktiviteten anses vara icke-koncentrerad eller utspridd om aktiviteten per kvadratkilometer är densamma i alla regioner. Om tätheten ökar mer i en region jämfört med andra regioner, ökar koncentrationsmåttet. Detta entropimått kan liknas vid en topografisk karta där fjällområdet skulle få ett högt koncentrationsmått medan slättområden skulle få ett lågt. Det andra entropimåttet som används är det relativa entropimåttet som undersöker koncentrationen i hur aktiviteten fördelas över branscher. Måttet relaterar därför en branschs andel av den totala aktiviteten i en viss region med branschens andel i . Icke-koncentration är därför likställt med att alla regioners andel av den totala aktiviteten i en given bransch är lika stor. Koncentrationen ökar om några regioner blir mer specialiserade i en bransch jämfört med andra regioner. Detta innebär att även om tätheten i en aktivitet är icke-koncentrerad (t.ex. samma antal sysselsatta per kvadratkilometer), kan det relativa måttet visa att en viss aktivitet är koncentrerad om mängden total aktivitet skiljer sig åt mellan regioner. Anledningen till detta är att även om en viss bransch har lika många sysselsatta i två regioner utgör den en större del av den totala aktiviteten i en region med en liten total sysselsättning än i en region med stor total sysselsättning. 15 Dessa mått beskrivs utförligare i avsnitt A.2 i Appendix A. koncentrerad bransch innebär med detta mått att relativt få regioner i landet är specialiserade inom denna bransch. För att jämföra specialiseringsmönster mellan kommuner används Krugmans specialiseringsindex. Till skillnad från det relativa entropimåttet används detta mått inte för att diskutera om en viss bransch är mer eller mindre koncentrerad utan för att jämföra kommuners specialiseringsmönster. Specialiseringsindexet mäter likheten i den ekonomiska strukturen i en kommun jämfört med den struktur som finns i genomsnitt för alla kommuner. Ju mer en regions fördelning av den totala aktiviteten mellan olika branscher skiljer sig från den genomsnittliga (dvs. den specialisering som hela har) desto mer specialiserad är regionen. För att visa vilken bransch som en region är mest eller minst specialiserad inom används det relativa specialiseringsindexet. Detta mått utser den bransch inom vilken en viss region har den högsta aktivtetsandelen jämfört med samma branschs andel av den totala aktiviteten i , till den bransch som regionen är specialiserad inom. Aktiviteten kan exempelvis mätas som antalet sysselsatta. För att beräkna de olika måtten som diskuterades i avsnitt 2.3.1 används tre olika aktivitetsmått. För det första används befolkningens storlek inom varje kommun som en approximation för ekonomisk aktivitet för att studera långsiktiga trender . För det andra används sysselsättningen inom kommuner och olika branscher. Liknande aktivitetsmått är vanligt förkommande inom ekonomisk litteratur eftersom de är relativt lättillgängliga, men även på grund av att det akademiska intresset för förändringar i sysselsättningsmönster är relevant för utformningen av politiken. I denna rapport delas sysselsättningen upp i 10 olika branscher för medan en mer detaljerad uppdelning görs för åren 1993, 1995, 2001 och 2003. För det tredje används förädlingsvärdet eller bruttoregionalprodukten (BRP) inom olika branscher respektive kommuner. Eftersom vi endast har tillgång till BRP för olika branscher och kommuner används detta mått framför allt för att få en mer heltäckande bild av koncentrationsmönstret genom att jämföra resultat från olika mått 2001 och 2003.16 I huvudsak används den minsta möjliga geografiska enheten, dvs. kommuner, för att minimera risken för en underskattning av koncentrationen.17 Eftersom kommuner är utformade som centralorter till vilka omkringliggande platser är knutna genom offentlig service reducerar användandet av kommuner även i viss mån de problem som kan uppstå om regionala gränser dras godtyckligt. Problemen försvinner dock inte helt och hållet eftersom de kvarstår i storstadsregionerna där kommuner tenderar att flyta ihop jämfört med kommuner i andra delar av landet. Ett alternativ är därför att använda sig av så kallade lokala arbetsmarknadsområden (LA-områden) som utgår från pendlingsmönster. Ett LA-område består av ett antal kommuner varav en agerar huvudkommun till vilken en relativt stor andel av kringliggande kommuners sysselsatta pendlar. Pendlingsmönstret kan vara av stor betydelse då den totala befolkningen används som en approximation för ekonomisk aktivitet eftersom aktiviteten därmed sker någon annanstans än där individerna bor. Även om befolkningen till stor del bor och arbetar inom samma kommun kan en ökad pendling medföra att den koncentration som redovisas påverkas av att individer som arbetar i en kommun bor i en annan på grund av närheten till rekreationsområden, billigare boende eller ren luft. Ökade pendlingsmöjligheter kan därmed leda till en underskattning av koncentrationen av den ekonomiska aktiviteten. Däremot påverkas måtten mindre av pendlingsmönster när sysselsättning eller BRP används för att mäta ekonomisk aktivitet, eftersom aktiviteten mäts i den kommun där produktionen sker och inte där anställda bor. Duranton & Overman (2002) visar med företagsinformation att räckvidden för industriella kluster i är mindre än . Eftersom den lilla skalan är betydelsefull kan sammanslagningar således dölja en utveckling inom större regioner. Effekterna av sammanslagna geografiska enheter analyseras i denna rapport genom att använda LA-områden. SCB:s definition , enligt vilken delades in i 111 LA-områden, används. 16Se avsnitt A.1 i Appendix A för källor och definitioner. 17I rapporten används 284 kommuner för att kunna jämföra koncentrations- och specialiseringsmönster över tiden. De kommuner som skapas knyts samman med den kommun som de har avknoppats från. 2.4.1Långsiktig trend i befolkningstäthet Genom att använda statistik om förändringar i befolkningen kan den långsiktiga utvecklingen av koncentration av ekonomisk aktivitet i studeras.18 Detta görs med hjälp av det topografiska entropimåttet. I diagram 2.1 visas utvecklingen av koncentrationen för både kommuner och LA-områden . minskar koncentrationen i för att sedan öka och accelerera . var koncentrationen som högst . Det var framför allt när tjänstesamhället i etablerades på allvar, med en allt större betydelse för de privata tjänsterna, som befolkningstätheten blev alltmer olik mellan kommuner. Baseras analysen i stället på LA-områden borde detta medföra en lägre koncentration eftersom kommuner med olika koncentrationsnivåer slås ihop. Resultatet i diagrammet bekräftar att så är fallet; måttet döljer skillnader i befolkningstäthet mellan kommuner inom ett och samma LA-område. Förutom att det finns nivåskillnader utvecklas måtten också olika beroende på vilken geografisk enhet som används. Då LA-områden används ökar koncentrationen i samma takt . Detta tyder på att en stor del av nedgången i kommunernas koncentration styrs av vad som har hänt inom större regioner. 18 Befolkningsförändring används som en approximation för total ekonomisk effektivitet. Diagram 2.2 Befolkningskoncentration för kommuner och LA- Kommuner som minsata geografiska enhet LA-områden som minsta geografiska enhet Anm.: Koncentrationsmåttet är baserat på det topografiska entropimåttet då total ekonomiskaktivitet approximeras med befolkningsstorlek. Den minsta geografiska enheten är antingen kommuner eller LA-områden. Källa: Egna beräkningar. För att undersöka varifrån dessa olikheter härrör delas den totala koncentrationen upp i två delar. En del samlar upp olikheter som beror på att kommuner inom ett och samma län skiljer sig åt, medan den andra delen samlar upp olikheter som beror på att kommuner inom ett län skiljer sig åt från kommuner i andra län. I diagram 2.3 visas hur stor andel av den totala koncentrationen som härrör från olikheter inom län för tre olika varianter av det topografiska entropimåttet. Två av dem baseras på kommuner medan den tredje baseras på LA-områden som den minsta geografiska enheten. Skillnaden mellan de två måtten då kommuner används som minsta geografiska enhet är hur länen definieras. En definition utgår helt enkelt från de administrativa länsgränserna, medan den andra tar hänsyn till att kommuner inom vissa LA- områden tillhör olika län. De alternativa länen, som här kallas LA- län, utgår från huvudkommunerna inom varje LA-område och sammanfogar alla kommuner länkade till huvudkommunerna inom varje län. Oavsett vilket länsbegrepp som används skiljer sig utvecklingen inte särskilt mycket åt då kommuner används som minsta basenhet Ungefär hälften av koncentrationsnivån förklarades av att kommuner inom län skiljde sig åt. har dock olikheterna mellan län blivit mer betydelsefulla. Med andra ord ökar befolkningstätheten stadigt i några län medan den minskar i andra. Relationen mellan den del av koncentrationen som består av olikheter inom och den del som består av olikheter mellan län har dock stabiliserats . utgjordes av den totala koncentrationen av koncentration mellan kommuner inom län. Utvecklingen ser helt annorlunda ut om LA-områden används som minsta basenhet. Då består koncentrationen till största delen av olikheter mellan län. av den totala koncentrationen härstammar i detta fall från olikheter inom län och den andelen är stabil . Diagram 2.3 Andel av befolkningskoncentrationen som härstammar från olikheter inom län och LA-län 1968-2005 Kommuner som minsta enhet och LA-län som regioner Kommuner som minsta enhet och län som regioner LA-områden som minsta enhet och LA-län som regioner Anm.: Koncentrationsmåttet är baserat på det topografiska entropimåttet då den totala aktiviteten approximeras med hjälp av befolkningen. Den minsta geografiska enheten är antingen kommuner eller LA-områden. Källa: Egna beräkningar. Eftersom skillnaden mellan att använda län eller LA-län är liten används hädanefter endast LA-län. I texten kommer LA-länen benämnas som län. I diagram 2.4 visas utvecklingen av koncentrationsnivån då kommuner används som minsta enhet. 19 På samma sätt som när LA-områden används som minsta enhet visar detta diagram att det inte finns några trendbrott när det gäller olikheter mellan län. Skillnaderna ökar stadigt . Olikheterna inom länen minskade dock . Befolkningstätheten inom län blev alltså allt mer lika, vilket till och 19 Koncentrationsnivån är uppdelad i de delar som härstammar från olikheter inom respektive mellan län då kommuner använts som basenhet. med resulterade i en minskad total koncentration. var trenden den motsatta och olikheterna ökade igen. Diagram 2.4 Befolkningskoncentration mellan och inom regioner (LA-län) 1968-2005 Anm.: Koncentrationsmåttet är baserat på det topografiska entropimåttet då den totala aktiviteten approximeras med hjälp av befolkningen. Den minsta geografiska enheten är kommuner Källa: Egna beräkningar. Skillnader mellan kvinnor och män