sou · GWB349 · 2008-05-15 00:00:00 — En reform skulle inledningsvis medföra ökade transaktionskostnader för vissa borgenärer och bolagen själva efter- som de individuella avtalen skulle bli mer omfattande. På skulle dock förmodligen mer standardiserade avtalsklausuler användas. För aktieägare och bolag som är i behov av kredit från finansiärer eller leverantörer skulle i praktiken de nu lagstadgade kraven ersättas av krav från anpassande borgenärer. Någon förenkling ur denna aspekt blir det således inte fråga om. Sådana ökade krav skulle dock inte påverka aktieägare i exempelvis ett mindre företag där det inte finns något behov av krediter. För denna grupp skulle således ett borttagande av kravet i lagen vara mer positivt. Utifrån företagarnas perspektiv skulle alternativet innebära en ökad tillgänglighet till aktiebolagsformen, men detta till priset av att anpassande borgenärer i ökad utsträckning skulle ställa hårdare krav för att säkerställa sina fordringar. Dessa avtalsvis ställda krav skulle också i viss mån gynna borgenärer som inte kan reglera för- hållandet till bolaget. Ett borttagande av kapitalkravet samt ändringar i kapitalskyddet uppfattas dock exempelvis av såsom en försämring i borgenärsskyddet. En annan konsekvens som är att beakta vid ett borttagande av delar av kapitalskyddet är huruvida principen om det begränsade personliga ansvaret kan komma att inskränkas. Detta kan bli fallet eftersom anpassande borgenärer som kompensation för att det inte längre finns något kapitalkrav kommer att i större omfattning kräva någon form av personlig säkerhet. Därigenom finns risk för en ur- holkning av principen om det begränsade ansvaret för bolagets för- pliktelser. Vidare måste beaktas om en sådan urholkning skulle kunna bli fallet på grund av ett ökat antal rättsfall angående s.k. ansvars- genombrott. I avsnitt 3.1.6 redogörs närmare för olika rekvisit som bedöms avgörande för om ansvarsgenombrott kan komma i fråga. Vid en jämförelse med exempelvis , där flera borgenärsskydds- regler saknas i förhållande till svensk rätt, så är praxis kring ansvars- genombrott betydligt mer utvecklad. Ett borttagande av kapitalgrän- sen skulle i en större utsträckning leda till fall där det ifrågasätts huruvida aktieägarna för den verksamhet som bedrivs har tillfört ett tillräckligt kapital och som således skulle ha betydelse för det s.k. underkapitaliseringsrekvisitet. En sådan rättsutveckling skulle kunna äventyra aktiebolagsformens användbarhet och attraktivitet eftersom den grundläggande principen att delägare inte ansvarar personligen är grunden för aktiebolagets funktion i näringslivet. Det skulle således kunna öka osäkerhetsmomentet i all närings- verksamhet i aktiebolagsform. Även om således en hel del kan tala för att kravet på ett lägsta aktiekapital borde tas bort, inte minst eftersom detta inte innebär något större skydd för borgenärerna, så finns det som framgår ovan även skäl som talar emot ett sådant borttagande. Som framgår när- mare av avsnitt 5.5 finns det inte heller anledning att förändra regelverket på grund av att bolag hemmahörande i väljer att registrera sitt bolag i en annan EU-medlemsstat. Eftersom bestämmelserna i andra bolagsdirektiv om kapitalkrav och kapitalskydd gällande publika aktiebolag inte avses reformeras så finns det inte heller av det skälet anledning att på samma sätt överväga en reform av den svenska rätten. Det kan inte heller bortses från att kapitalkravet anses ha en betydelse som seriositets- spärr när det gäller att skydda aktiebolagsformen från att utnyttjas i oseriösa syften, se avsnitt 5.4. Vi har därför kommit fram till att det i vart fall inte finns skäl att i svensk rätt ta bort kravet på minimikapital. 6.2.2Varför ska kravet på aktiekapital sänkas? Som tidigare framförts har konkurrensaspekter mellan medlemssta- terna i EU inte ansetts som ett övertygande argument för att sänka aktiekapitalet, se avsnitt 5.5. Vi har inte heller funnit övertygande stöd för att en sänkning av aktiekapitalet i sig skulle påverka nyföretagandet. Däremot skulle en sänkning av kapitalkravet innebära att aktiebolagsformen blir mer tillgänglig för vissa företagare, se närmare avsnitt 5.6. I många branscher krävs det ett startkapital som minst motsvarar dagens mini- minivå och ibland långt mer än så. För dessa verksamheter skulle det knappast innebära någon fördel med ett sänkt aktiekapital. Det handlar i stället om de företag där kapitalbehovet inte uppgår till ett belopp om och där kravet på kapital således ses som ett hinder att välja aktiebolagsformen. Kapitalbehovet varierar betydligt beroende av framför allt verksamhetens art och omfattning. Enligt en studieTPF1FPT är den genomsnittliga kostnaden för att starta ett företag . Då avses både kostnader för att komma igång med verksamheten och personliga kostnader för att klara sig under etable- ringsfasen. Detta talar för att en sänkning skulle vara till fördel för i vart fall en viss grupp av företagare. Det är framför allt verksamheter 1TP PT Entreprenörsspegeln 2007, utgiven av Forum för småföretagsforskning, i och . inom tjänstesektorn, där investeringar i materiella tillgångar inte be- hövs i någon större omfattning, som kan behöva ett lägre kapital- krav. utgjorde nystartade företag inom tjänstenäringar en andel om av alla nystartade företag. Inom tjänste- näringar avsåg finansiell verksamhet och andra företagstjänster, utbildning, hälso- och sjukvård samt andra samhälls- och persontjänster, varuhandel, repara- tioner samt restaurang- och hotellrörelse samt transport och kommunikation.TPF2FPT Ett stort antal nya småföretagare skulle därmed kunna uppfatta en sänkning av kapitalkravet som positivt och därmed överväga att använda aktiebolagsformen. En ökad valfrihet för företag med lägre kapitalkrav talar därför för en sänkning av aktiekapitalet. Som redan inledningsvis påtalades har dock försämringen av penningvärdet i realiteten redan inneburit en sänkning av kapitalkravet. Frågan är således om några och i så fall vilka negativa effekter som kan inträda på grund av en sänkning. Nedan görs en sådan avväg- ning i förhållande till de i direktiven angivna beloppsgränserna om och . 6.2.320 000 kr eller ? Ovan har redogjorts för olika effekter som kan förutses om kravet på minimikapital tas bort. Det kan ifrågasättas om vissa av dessa effekter även kan få betydelse vid en sänkning av aktiekapitalet. En första fråga är huruvida en sänkning av aktiekapitalet skulle påverka borgenärerna så att de för att kompensera sänkningen i stället skulle ställa ökade krav på bolagen avseende exempelvis säkerheter och information. Det har i utredningen framkommit att bankerna bedömer att en mindre sänkning av kapitalkravet kan ske utan dessa effekter. Det är dock omöjligt att bedöma var denna gräns går och detta kan även variera mellan olika borgenärer. Effekter av ökade krav från anpassande borgenärer kan dock förutses bli mindre vid en sänkning till än till . Vidare har, som ovan an- förts, vissa företag inte behov av kredit m.m. och skulle därför inte beröras av en sådan effekt. Generellt kan dock ett ökat krav på personliga säkerheter, som förutses bli fallet om gränsen sätts för 2TP PT (), Nyföretagandet i och 2006, S2007:004, s. 41. lågt, innebära en inskränkning av principen om det begränsade per- sonliga ansvaret och därmed fördelarna med aktiebolagsformen. För icke-anpassande borgenärer som inte avtalsvis kan säkra sina fordringar är det rimligt att en sänkning av kapitalkravet uppfattas som en försämring och då i ännu högre utsträckning om gränsen sänks till än till . Som framgått ovan är ett skäl för att ha kvar kravet på minimi- kapital att detta anses utgöra en seriositetsspärr på så sätt att risken minskar för att aktiebolagsformen används i otillbörligt syfte, se av- snitt 5.4. Denna spärr får naturligtvis större effekt ju högre kapital- kravet är. En annan omständighet att beakta är att ju lägre kapitalkravet är desto större risk råder för att bolaget hamnar i en tvångslikvidations- situation. En sådan situation innebär ett antal krav på bolaget och därmed ökade administrativa kostnader. Efter en avvägning mellan intresset av att fler mindre företag ska få ökad tillgång till aktiebolagsformen och de olika effekter som en sänkning innebär har vi kommit fram till att en sänkning bör ske men inte till en lägre nivå än . Förslaget går således ut på att kravet på minsta aktiekapital för privata aktiebolag sänks från till . Detta är en nivå som historiskt är mycket låg, se avsnitt 2.3. 6.3Successiv inbetalning av aktiekapitalet vid nybildning Alternativt förslag: I aktiebolagslagen (2005:551) erbjuds en möjlig- het till successiv inbetalning av aktiekapitalet vid nybildning av privat aktiebolag innebärande att minst en fjärdedel av aktie- kapitalet ska inbetalas vid bildandet. Förslaget kan kombineras med en sänkning av minimikapitalet till . Vi har övervägt ett alternativ innebärande en möjlighet till successiv inbetalning av aktiekapitalet vid nybildning. Denna möjlighet har tidigare erbjudits enligt svensk rätt, se avsnitt 3.3. Som framgår nedan finns det både för- och nackdelar med en sådan reglering. Vid sidan av huvudförslaget har vi valt att även presentera hur en lagreglering med successiv inbetalning vid nybildning skulle kunna I det alternativa förslaget ingår även en möjlighet att sam- tidigt sänka minimikapitalet till . Effekterna av en sådan lagreglering kan till stor del jämföras med dem som kan förmodas uppstå vid en sänkning av aktiekapitalet. Genom en i lag erbjuden möjlighet till successiv inbetalning av aktiekapitalet skulle stiftarna erbjudas en större flexibilitet vid bola- gets bildande. Detta skulle kunna vara särskilt betydelsefullt i fall där stiftarna är olika resursstarka. Genom att aktietecknarna skulle få på sig att betala aktiekapitalet skulle även tillgänglighet till aktiebolagsformen öka till fördel för framför allt vissa mindre företag. Denna effekt skulle bli större om aktiekapitalet sänktes till . Möjligheten till en successiv inbetalning av aktiekapitalet vid ny- bildning erbjuds enligt flera länders rättsordningar och då både för motsvarande publika och privata aktiebolag. Det är exempelvis fallet i , , , och . Bestäm- melserna är i huvudsak utformade enligt EU:s andra bolagsdirektiv av vilket framgår att av det nominella beloppet eller det bokförda parivärdet ska betalas vid bolagets bildande. Däremot krävs i samtliga av länderna , , och att ska betalas in vid bolagets bildande för att kunna registreras. Enligt svensk rätt har detta motiverats med att det är först när aktiekapitalet blivit inbetalt som borgenärerna får någon form av kompensation för det bortfall av personligt ansvar för bolagets förpliktelser som inträffar i och med registreringen.TPF3FPT En effekt av successiv inbetalning av aktiekapitalet kan bli att före- tagets anpassande borgenärer ställer högre krav på säkerheter och information fram till dess aktiekapitalet är helt inbetalt. Exempelvis har från olika banker framförts att krav på personlig borgen eller krav på att ägarna tillskjuter egna medel förutses bli fallet intill dess är inbetalt eller i vart fall uppgår till . Sådana krav skulle kunna bli än mer påtagliga om aktiekapitalet sam- tidigt sänks till och därmed kunna få negativa effekter på kreditförsörjningen för mindre bolag. Liksom tidigare framhållits påverkar dock detta förhållande inte de företag som på grund av verk- samhetens art saknar behov av kredit från exempelvis kreditinstitut eller leverantörer. Förslaget innebär ett ökat informationsbehov för den som avser att bilda ett företag. Bestämmelserna kan vidare uppfattas som krång- 3TP PT Prop. 1975:103 s. 204. De bolag som överväger en successiv inbetalning av aktiekapi- talet får ett visst administrativt arbete och därmed ökade admini- strativa kostnader. Detta är inte en önskvärd konsekvens utifrån målet att förenkla regelverket för mindre företag. Härtill kommer att lagstiftaren både i och i gått ifrån ett tidigare system med successiv inbetalning efter negativa erfarenheter utifrån att full inbetalning inte alltid skedde. En över- gång till full betalning motiverades bl.a. med hänsyn till borgenärs- intressena och då särskilt det allmännas skatteanspråk, se avsnitt 3.3. Mot dessa olika negativa effekter får dock ställas att aktiebolags- formen blir mer tillgänglig för mindre företag. Förslaget innebär att stiftarna får avgöra om möjligheten till suc- cessiv inbetalning av aktiekapitalet ska användas eller inte. Stiftarna har därmed att, i förekommande fall, i stiftelseurkunden ange inom vilken tid aktiekapitalet ska betalas. Vidare har stiftarna möjlighet att i bolagsordningen närmare ange vad som ska gälla härför, exem- pelvis att betalning ska ske efter anmaning av styrelsen. En lagreglering innebärande successiv inbetalning av aktiekapitalet vid nybildning kan utformas på olika sätt. Vi har valt att föreslå att aktietecknare vid bolagets bildande ska inbetala minst en fjärdedel av samtliga tecknade aktier inklusive eventuell överkursfond för att kunna registreras. Detta utgår från utformningen i EG:s andra bolags- direktiv samt regleringen i flera andra länder och då avseende både publika och privata aktiebolag. Detta innebär en lägsta inbetalning vid bolagets bildande om för det fall minsta tillåtna aktiekapital uppgår till eller för det fall minsta tillåtna aktiekapital uppgår till . För obetald del av aktierna uppstår en betalningsförpliktelse för aktieägaren gentemot bolaget. En fordran som har uppkommit genom att aktiekapital har tecknats, men inte betalats in ska tas upp som en egen rubrik i balansräkningen, se 3 kap. 3 § årsredovisningslagen (1995:1554) med hänvisning till bilaga 1 till lagen. I de jämförda länderna varierar reglerna huruvida apportegen- domen måste betalas till fullo vid registrering eller om successiv inbetalning får ske. Vi har inte funnit skäl att föreslå annat än att successiv inbetalning av aktiekapitalet även, på samma sätt som en- ligt aktiebolagslag, ska kunna ske med apportegendom. För obetald del av aktierna är aktieägaren således personligt betal- ningsansvarig och denna skyldighet upphör först sedan full betalning erlagts. Enligt det andra bolagsdirektivet gällande publika aktiebolag ska aktier som har getts ut mot apportegendom vara fullt betalda från bolagsbildningen eller tillståndet att börja verk- samheten. Fråga är om det i lagen ska finnas en tidsgräns för när aktiekapitalet ska vara till fullo inbetalt eller om det ska vara upp till aktieägarna att själva reglera detta. För de flesta jämförda länderna finns det inte någon i lagen utsatt tid för inbetalning. Inte heller en- ligt svensk rätt bör det i lagen finnas någon sådan tidsgräns. Det blir således stiftarna själva som har att besluta om vilka tidsgränser som ska gälla för inbetalning av aktiekapitalet. 6.3.3Överlåtelse av obetald aktie Enligt 2 kap. 21 § första stycket ABL får en skuld på grund av aktie- teckning inte kvittas mot en fordran hos bolaget. Kvittningsför- budet har motiverats med att borgenärer som är aktietecknare inte bör gynnas framför andra fordringsägare i den mån bolaget visar sig vara insolvent. Enligt andra stycket samma paragraf gäller att vid överlåtelse av en aktie som ännu inte är fullt betald, är förvärvaren, så snart han eller hon anmält sig för införing i aktieboken, ansvarig för betalningen tillsammans med överlåtaren. Dessa bestämmelser blir på samma sätt tillämpliga vid successiv inbetalning vid nybildning. Det är angeläget att styrelsen har möjlighet att vidta adekvata åtgär- der om en tecknad aktie inte betalas . Enligt gällande rätt finns sådana bestämmelser när det exempelvis gäller nyemission. De nya bestämmelserna om successiv inbetalning av aktiekapitalet vid nybild- ning bör därför i detta avseende utformas i enlighet med dessa.TPF4FPT Detta innebär att om en aktie inte betalas i rätt tid, dvs. den tid som framgår av stiftelseurkunden eller om så bestämts efter anmaning 4TP PT Prop. 1975:103 s. 337 och prop. 2004/05:85 s. 353. av styrelsen, så ska styrelsen ha rätt att förklara aktien förverkad. Denna bestämmelse ska dock inte begränsa bolagets möjligheter att i stället driva in fordran på sedvanligt sätt. Innan rätten till aktien förklaras förverkad ska styrelsen upp- mana den betalningsskyldige att betala och underrätta denne om att rätten till aktien annars kan förklaras förverkad. När det gäller be- stämmelserna kring nyemission finns det inte i lagtexten något krav på särskild form för betalningsuppmaningen. Även en muntlig betalningsuppmaning är således tillräcklig. Eftersom det kan vara svårt att bevisa att en uppmaning med korrekt innehåll avlämnats föreskrivs att styrelsen ska anses ha uppfyllt sin skyldighet om en skriftlig uppmaning har skickats till den berättigades postadress med rekommenderat brev. Om den berättigades postadress inte är känd för bolaget, ska styrelsen anses ha uppfyllt sin skyldighet, om upp- maningen gjorts i dels Post- och , dels den eller de ortstidningar som styrelsen bestämmer. Denna reglering bör på motsvarande sätt gälla för föreverkande av aktier vid successiv in- betalning vid nybildning. Så länge en förverkad aktie inte förklarats ogiltig kan styrelsen låta någon annan överta aktien och betalningsansvaret för det teck- nade beloppet. Detta innebär att själva förverkandeåtgärden inte medför att aktien upphör att existera. Den bör därför inte tas bort från aktieboken, men en anteckning ske att aktien förverkats för aktietecknaren. En förverkad aktie kan vara delvis betald av aktieägaren. En fråga är huruvida detta belopp ska återbetalas till aktieägaren efter för- verkandet. Regleringen aktiebolagslag i detta avseende var föl- jande. Då aktie förklaras förverkad, kan vad å aktien inbetalts ej återfordras. Har aktie förklarats övertagen av annan, må ej heller vad som tidigare inbetalats återfordras, förrän den som övertagit aktien till fullo betalt denna. aktiebolagslag fanns inte längre någon möjlighet till suc- cessiv inbetalning av aktiekapitalet. I 2 kap. om bolagets bildande fanns dock bestämmelser om förverkande av aktie som inte betalats . Om en aktie förklarats förverkad och inte övertagits av annan som erlagt full betalning, skulle den, för vilken aktien förverkats, gentemot bolaget svara för en femtedel av full betalning för aktien. I förarbetena till lagTPF5FPT uttalades att den ursprunglige aktie- tecknaren borde befrias från sitt betalningsansvar, om hans aktier förklarats föreverkade och övertagits av annan som erlagt full betal- ning för aktierna. Om full betalning inte hade erlagts av annan som övertagit aktierna, uppkom frågan i vilken utsträckning den ursprung- lige aktietecknaren borde vara skyldig att fullgöra sina förpliktelser mot bolaget trots att aktierna förverkats. Det ansågs oskäligt, om en stor del av aktiekapitalet betalats in och aktietecknare på grund av t.ex. ekonomiska svårigheter inte kunde fullfölja sitt åtagande, att hela det inbetalda beloppet blev förverkat. För att skapa en schablon- regel bestämdes att bolaget skulle kunna kräva ersättning med en femtedel av det belopp som skulle betalas för aktien. Om aktieteck- naren betalat mer hade han alltså rätt att få tillbaka överskjutande belopp. Dessa bestämmelser ägde motsvarande tillämpning vid ny- emission. I förarbetena till den nu gällande aktiebolagslagen ansågs att de gällande bestämmelserna om förverkande i allt väsentligt borde ha samma innebörd i den nya lagen. När det gällde bestämmelsen om att den för vilken aktie har förverkats ska svara för en femtedel av aktiens värde om aktien inte övertas av någon annan ansågs dock att denna inte skulle tas med. Detta beroende på att bestämmelsen aldrig tillämpats samt att bestämmelsens effekt på aktietecknarnas betalningsvilja ansågs obetydlig.TPF6FPT Mot bakgrund av detta finns det inte anledning att nu reglera på annat sätt än att belopp som betalats på aktie som förklaras för- verkad enligt 2 kap. 21 a § första stycket ABL enbart återbetalas om aktien övertagits och till fullo betalts av annan. 6.3.5Registrering av betalning av tecknade aktier För att successiva inbetalningar av tecknade aktier ska bli offentliga och för att kontroll ska kunna ske av att betalning sker i rätt tid krävs att efter anmälan registrerar betalning. Därför ska styrelsen, inom efter att tiden för att betala aktier gått ut vara skyldig att till anmäla betalning av aktierna för registrering. När detta ska ske beror på vad som stadgats i stiftelse- urkunden. Vidare kan vara överenskommet att betalning ska ske efter anmaning av styrelsen. Detta innebär att styrelsen kan ha att 5TP PT Prop. 1975:103 s. 306 ff. 6TP PT Prop. 2004/05:85 s. 353. till inkomma med anmälan om registrering av betal- ning . Betalning för aktierna får endast registreras när full och godtagbar betalning har lämnats för de i anmälan upptagna tecknade aktier. Prövningen av om kravet på godtagbar betalning av aktier är upp- fyllt förutsätts ske på grundval av uppvisat intyg från kreditinstitut enligt 2 kap. 17 § ABL angående betalning i pengar och uppvisat yttrande från revisor enligt 2 kap. 19 § ABL angående betalning med apportegendom. I detta sammanhang kan noteras att Utredningen om revisorer och revision i sitt delbetänkande Avskaffande av revisions- plikten för små företag (SOU 2008:32) lämnat förslag om att av aktiebolagen ska ha revisionsplikt. Det yttrande som avses i 2 kap. 19 § ABL kan dock avges av en revisor som är fristå- ende från bolaget. Förslaget om att det inte längre, för vissa företag, ska vara krav på att ha en revisor kopplad till bolaget har därför inte betydelse i här aktuellt hänseende. En anmälan för registrering ska utformas i enlighet med bestäm- melserna i 1 kap. 1 och 2 §§ aktiebolagsförordningen (2005:559). Vidare bör i aktiebolagsförordningen tas in bestämmelser om att det i anmälan om betalning av aktie ska anges vilken eller vilka aktier som betalats och med vilket belopp samt hur stor del av det regi- strerade aktiekapitalet som är till fullo betalt. Vidare att ett intyg från ett sådant kreditinstitut som avses i 2 kap. 17 § ABL och ett revisorsyttrande enligt 2 kap. 19 § ABL ska ges in. Enligt 3 kap. 1 § punkten 6 aktiebolagsförordningen ska en avgift om betalas vid registreringsanmälan. Om full betalning inte erläggs för registrerat aktiekapital eller, i förekommande fall, registrerat minimikapital som anges i bolags- ordningen, inom den i stiftelseurkunden angivna tiden är bestäm- melserna om likvidation i 25 kap. ABL tillämpliga, se avsnitt 6.3.6. Om bolag som i sin bolagsordning angett minimi- och maximi- kapital och det registrerade aktiekapitalet är högre än minimikapi- talet, kan en särskild reglering behövas. Om anmälan om betalning visar att visserligen så många aktier som ingår i minimikapitalet blivit till fullo betalda, men ej samtliga aktier därutöver, ska Bolags- verket efter bolagets hörande registrera nedsättning av det förut registrerade aktiekapitalet med beloppet av de aktier som inte blivit till fullo betalda. Att en sådan nedsättning kan ske utan iakttagande av de borgenärsskyddsregler som annars gäller vid nedsättning av aktiekapitalet kan försvaras med att borgenärerna under bolagets bildningsstadium alltid bör räkna med risken att full inbetalning inte kommer att ske av tecknat aktiekapital till den del det överstiger det i bolagsordningen angivna minimikapitalet. I och med att ned- sättningen registreras blir de aktier som ingår i nedsättningsbeslutet ogiltiga. För det fall bolaget i vissa fall underlåter att agera på visst sätt kan besluta att bolaget ska gå i likvidation. Detta ska enligt 25 kap. 11 § ABL exempelvis ske när bolaget inte till på föreskrivet sätt har kommit in med anmälan om styrelse eller med årsredovisning. På samma sätt bör kunna besluta om likvidation om bolaget inte inom föreskriven tid, dvs. tid angiven i stiftelseurkunden eller efter anmaning från styrelsen, inkommer med anmälan om betalning av aktierna.