sou · GVB350 · 2008-01-01 00:00:00 — Ett annat underliggande argument var att tillmötesgå kritiken som menade att begreppet mångkultur kunde relateras till en kulturali- sering av exempelvis invandrares behov. Ett begrepp som gjorde intåg under integrationspolitiken är etnicitet. I den allmänna debatten används etnisk och kulturell identitet ofta som synonymer. Begreppet etnicitet har sitt ursprung i det grekiska ordet ethnos vilket betyder folk. Den mest före- kommande synen på etnicitet, den som i etnologisk forskning kal- las den primordiala synen, karaktäriseras av föreställningen att varje person bär en tillhörighetskänsla inom sig som är knuten till mar- körer som språk, födelseplats eller biologiska kriterier. Detta syn- sätt på etnicitet utgår från att människan har en inneboende benä- genhet att i första hand främja överlevnaden av andra som tillhör samma etnicitet. Etnicitet antas vara en del av individens innersta sanna väsen (sidan 33). Rasbegreppet kommer från liknande föreställningar om att människor som tillhör samma ras har mer gemensamt med varandra än med andra som tillhör andra raser. Erfarenheterna av integrationspolitikens genomförande visar också att etnicitet används som ett rumsrent begrepp för att peka ut personer som har mörk hud- och hårfärg utan att använda begreppen utlänning eller invandrare. Inom integrationspolitiken är det därför begreppen etnicitet och mångkultur som bidrar till att upprätthålla ett vi-och-de- tänkande. Idéhistorikern menar till exempel att det tycks som om den nya besattheten av rena kulturer och etniciteter helt enkelt har ersatt ras med kultur utan att någonting på djupet har förändrats (, SOU 2005:41 sidan 169). Historiskt sett har etnicitetsbegreppet också använts för att kategorisera de som man upplever som primitiva och underlägsna. I användes etnicitetsbegreppet flitigt för att benämna judar, irländare, italienare och andra folkslag som betraktades som underlägsna den övriga befolkningen som var av huvudsakligen brittisk härkomst, och inte diskuterades i termer av etnicitet (1998 sidan 4). Samma sak gäller i dagens där definierandet av något som etniskt ofta är en omskrivning för att något är osvenskt eller avviker från . Det är alltid de andra som har en etnici- tet eller är mångkulturella. De som uppfattas som (svens- kar) i samhället definieras varken i etniska eller kulturella termer. Den kanadensiska forskaren har uttryckt detta på följande sätt: Those who see themselves as being without culture also regard them- selves as being without race and ethnicity. They simply identify them- selves as Canadians. For these individuals, culture is identified as that which is possessed by Others, by people with particular look, who are often characterized by their skin color and/or other physical featu- res, as well as by dress (or costume), food, religious practices and other visible factors. Även om den integrationspolitiska propositionen ansåg att begrep- pet mångkultur skulle bytas ut mot mångfald har termen mång- kultur fortsatt att förekomma i den offentliga retoriken. Utnäm- ningen av till ett Mångkulturår är ett sådant exempel. När det gäller begreppet kultur är det få samhällsvetenskapliga begrepp som kan sägas vara så svåra att fånga som detta begrepp. Begreppet kultur används för det konstnärliga eller som ett paraply- begrepp för en samling regler, värden och symboler som antas delas av en grupp människor (m.fl. 1999 sidan 9). Begreppet mångkultur bygger därför på en föreställning om ett tillstånd där flera kulturella grupper lever sida vid sida. I själva verket är begreppen etnicitet och kultur mångtydiga och olika människor har olika uppfattningar om vad det innebär att till- höra en viss kulturell eller etnisk grupp. Det finns ingen gemensam natur eller egenskap som alla de som definieras av andra, eller av sig själva, som medlemmar i etniska, kulturella eller religiösa grup- per delar. Därför gäller att när myndigheterna eller företagarnas verksamhetsplaner efterlyser/önskar ökad etnisk och kulturell mångfald handlar det om att man önskar fler personer som är födda utanför och som har mörkt hår eller kraftigt pigment bland sina besökare, personal, klienter, kunder eller vårdtagare. En genomgång av myndigheternas årsredovisningar visar tydligt att etnicitet och kulturell bakgrund tolkas som utländsk bakgrund. När myndigheterna ska redovisa vad de har gjort för att svara upp mot regeringens krav på ökad etnisk och kulturell mångfald, redovisas genomgående statistik som beskriver situationen för per- soner med utländsk bakgrund (: Från invandrar- politik till invandrarpolitik, 2005). Ingen myndighet har redovisat statistisk utifrån etnicitet eller kulturell bakgrund trots att det är detta som regeringen i de allra flesta fall efterlyser i myndigheternas styrdokument. Förklaringen till detta är att etnicitet och kulturell identitet är svåra begrepp att operationalisera. Efter regeringsskifte har nya ord gjort intåg i den integrationspolitiska diskursen. har fokus kommit att hamna på begreppet utanförskap. Enligt officiella dokument (Alliansens valmanifest samt regeringsförklaringen ) ska den nya integrationspolitiska inriktningen fokusera på att bryta utanförskapet. I regeringsförklaringen, som den nya regeringen läste upp , betyder utanförskap på vissa ställen i texten att inte ha ett arbete. På andra ställen, som till exempel när den framtida integrationspolitiken nämns, kan utanförskap betyda många olika saker. Enligt regeringsförklaringen ska den framtida integrationspolitiken i vilket fall styras av följande princip: utöver den i behövs det ingen särpolitik för invand- rare, utan en politik som frigör människors inneboende kraft och bryter det utanförskap som har fått fotfäste i . Varken i regeringsförklaringen från öppnandet av 06/07 eller i alliansens valmanifest definieras utanförskapet, det konstateras bara att det finns en del människor som befinner sig i ett utanförskap. Detta indikerar också indirekt att det finns före- ställningar om ett innanförskap som är eftersträvansvärt. Idén känns igen från tidigare retorik inom invandrar- och integrations- politiken. Det är vi mot dem. Vi som inte är utanför, inte segrege- rade men däremot integrerade. De som befinner sig i ett utanför- skap, är segregerade eller åtminstone inte integrerade. En historisk genomgång av den invandrar- och integrations- politiska diskursen visar att politikens förändringar har bestått av införandet av nya begrepp utan att de har definierats och därmed fått en innebörd. Faran med att inte definiera begrepp och därmed ändra inriktningen på allvar är att man riskerar att skapa en illusion av förändring genom nya ord, utan att något änd- ras i grunden. Dessutom riskerar man att begreppen får samma laddning och innebörd som de begrepp som de avser att ersätta. Utöver nya begrepp som ska definieras behöver synsättet på svenskheten och svensk kultur förändras för att det ska bli möjligt att komma ifrån ett vi-och-de-tänkande. Alla samhällen är och har alltid varit föremål för ständiga förändringar. Detta gäller även det som kallas för svensk kultur och svenskhet. Det som anses utgöra svensk kultur och svenskhet är inte samma sak som det som uppfattades som svensk kultur och svenskhet . Men paradoxen är att vi människor upplever kulturen och den nationella identite- ten som något statiskt. Vi talar oftast om kultur som om den vore något homogent och nationell/etnisk identitet som om den vore något oföränderligt sedan urminnes tider. För del har migrationen, globaliseringen och informa- tionsteknologin bidragit till att samhället har genomgått en drama- tisk förändring . De nya livsstilarna, trosuppfatt- ningarna och värderingarna, som har gjort intåg med migrationen, har inte alltid fått bli en naturlig del av eller fått bidra till att uppdatera svenskheten. Istället har dessa nya inslag förpassats till en existens i ett segregerat tillstånd. Alltför mycket som inte defi- nieras som svenskt beteende förväntas utövas/ uttryckas/mani- festeras på marginalscener som exotisk krydda. Livsstilar, språk, trosuppfattningar och idéer som upplevs som annorlunda definieras som mångkultur. Svensk kultur blir därmed det som utövas av oss och mångkultur är det som utövas av de andra. Svensk kultur och mångkultur eller innanförskap och utanförskap blir därmed etiketter som delar upp samhället i ett vi och ett de. I klarspråk innebär det att har kommit att ommöbleras men föreställningen om och svenskheten tillhör en svunnen tid. Samhället är mångfaldigt men föreställningen om det är enfal- Bilden av , svenskhet och svensk kultur behöver därför uppdateras så att den kommer i samklang med det samtida och de samtida svenskarna. Kulturen är ett viktigt instrument för att genomföra denna uppdatering eftersom kulturen är en viktig symbolkraft. Kulturen är också det kitt som binder ihop ett sam- hälle till en sammanhängande helhet. Kulturlivet, i vid mening, har därför en viktig nyckelroll eftersom det är genom kulturen som identiteter skapas och återskapas. Om vi inte lyckas med denna uppdatering av svenskhet spelar det ingen roll om de övergripande målen talar om jämlikhet eller allas lika värde, samhället kommer att fortsätta vara segregerat i ett vi och ett de. Qaisar , var huvudsekreterare i den numera nerlagda Ju 2005:09 och är revisions- direktör på . Han har arbetat på och med integrations- och flyktingfrågor. Alliansens valmanifest samt regeringsförklaringen Regeringsförklaringen SOU 1974:69 3 – invandrarna och minoriteterna Proposition 1975:26 Riktlinjer för invandrar- och minoritetspolitiken SOU 1984:58 Invandrar- och minoritetspolitiken SOU 1996:55 , framtiden och mångfalden Proposition 1997/98:16 Från invandrarpolitik till integrationspolitik RiR 2005:05 Från invandrarpolitik till invandrarpolitik , Nationalism, 1994 , Ethnicity & Nationalism – Anthropological Perspectives, 1998 Mångfald, integration, rasism och andra ord: ett lexikon över begrepp inom migration och etniska relationer, , 1999. Intersektionalitet – så funkar det Det är , det kunde vara vilket annat land som helst. Kapitalismen proklamerar utegångsförbud. Klasstriderna lyser upp nätterna och är sedan lika plötsligt borta. Allting återgår till lugn. Med de orden avslutar poeten, författaren och chefredaktören dikten historiska minnet av två veckors blinda revolter. Utan någon närmare information om när dikten är publicerad får man anta att den handlar om kapitalismens exploate- ring av arbetare och arbetarklassens revolt mot sina förtryckare. Lägger man däremot till en tidsangivelse, , förskjuts plötsligt bilden av ett klasskrig. Dikten handlar om upploppen i förorter . För de av oss som följde händel- serna genom mediernas rapportering framgick det tidigt att de som revolterade var barn och barnbarn till invandrare. Med tanke på koloniala historia och den rasism som präglar det franska samhället har den identiteten en betydelse. Och inte bara den identiteten, migrationsbakgrunden, utan andra identiteter som etnicitet och hudfärg kan också vara viktiga för att försöka förstå vad upproren i handlade om. Att som runda av sin berättelse med ordet klasstrider och på det sättet ta ifrån konflikten dess rasmässiga dimension tycker jag är intressant. Det är intressant för det visar hur en analys av orättvisor blir brist- fällig när man bara använder ett perspektiv åt gången, i det här fallet ett klassperspektiv. Ett bredare perspektiv hade till exempel kunnat inkludera hur både klass, hudfärg och etnicitet spelade roll för händelserna i . Den här texten handlar om det, om inter- sektionalitet och hur det går till att ha ett intersektionellt perspek- tiv i praktiskt arbete. skrev den svarta amerikanska juristen och forskaren en artikel som blev tongivande för intersektionalitetsarbetet. I Mapping the : Intersectionality, Identity Politics, and Violence Against Women of Color visar Crenshaw hur arbetet mot mäns våld mot kvinnor utgår från vita kvinnors liv och behov. Crenshaw menar att svarta kvinnors liv inte bara påverkas av sexism utan även av rasism, till exempel diskrimi- nering på arbetsmarknaden. Ytterligare en viktig faktor i svarta kvinnors liv är ekonomisk fattigdom. De villkoren har betydelse för hur mäns våld mot svarta kvinnor slår mot kvinnornas vardag och liv. Till exempel, menar , har svarta kvinnor som utsätts för våld färre möjligheter att få stöd av vänner och släktingar när de behöver skydd. Våldet är alltså format av andra aspekter än enbart kön. Den här analysen, att se hur flera positio- ner samverkar i ett visst läge, grundar sig på ett intersektionellt per- spektiv. Vidare, menar , ligger den vita också till grund för hur man utformar åtgärder mot våldet. I de åtgärderna tas inte hänsyn till kvinnor vars liv kantas av sexism, rasism och fattigdom, vilket gör att skydd och resurser inte kommer alla kvin- nor till del. Dessa frågor, som handlar om hur feminism definieras och utifrån vems villkor kunskap och krav formuleras, lyftes fram av svarta feminister i . Det var som utvecklade intersektionalitetsperspektivet. Bakgrunden var att svarta kvinnor motarbetades i både medborgarrättsrörelsen och i den feministiska rörelsen. När svarta kvinnor osynliggörs på det sättet förpassar man svarta kvinnors identitet till en plats varifrån det inte går att tala, menar . Crenshaw är också noga med att understryka att intersektionalitet inte är en teori om identitet; intersektionalitet handlar om att ta in flera identitets- grunder när man tittar på hur den sociala världen är organiserad. Det handlar om ett bredare seende. Första gången jag hörde ordet intersektionalitet var i ett radioprogram i P1. Det kan ha varit första gången som begreppet kom upp i svenska medier, för det året, 2002, gav forskarna de los och ut antologin (o)lika förklädnader, en bok som i ett svenskt sammanhang var banbrytande för såväl feministisk forskning som aktivism. Bokens undertitel är , klass och etnicitet i det post- koloniala . I det första kapitlet skriver Mulinari, de los och själva och sätter en intersektionell ram för resten av boken. Viktiga kategorier för att analysera makt, menar de, är kön, klass, etnicitet och sexualitet. Intersektionalitet är att en kategori aldrig upplevs i sig själv. Alla kvinnor har inte samma upplevelse av att vara kvinna. Du kan vara en vit arbetarklasskvinna som är heterosexuell eller en svart medelklasskvinna som är lesbisk: de levnadsvillkor du har formas i skärningspunkten för (flera) makt- strukturer. Mulinari, de los och kritiserar den dominerande svenska feminismens oproblematiserade förhållande till etnicitet och ras. I likhet med Crenshaw invänder de mot femi- nister som glömmer bort (eller helt enkelt inte bryr sig om) att patriarkatet inte går att avskilja från hur kvinnors liv påverkas av rasism, fattigdom och heteronormativitet. Av det följer att femi- nistiska strategier inte heller kan formuleras utan att ta in ras, etni- citet, klass och sexuell läggning. De skriver: Vår utgångspunkt är att en problematisering av makt, i synnerhet maktrelationer mellan kvinnor, är central för att kunna förverkliga feminismens emanci- patoriska potential. Naiti del är jurist och använder sig av ett intersektionali- tetsperspektiv i sitt vardagliga arbete och i den forskning hon tidi- gare bedrev. Inspirationen till sitt examensarbete om sexualbrott mot kvinnor, ett examensarbete som senare blev en del i en större forskningsrapport, fick hon från sin mammas arbete med kvinnor som varit utsatta för våld i hemmet. Som jurist har Naiti del varit ombud, undervisat på universitet och gjort flera studier om rättsväsendet. När rapporten om sexualbrott offentliggjordes blev den en stor nyhet. Den visade nämligen att av alla våld- täktsanmälningar inte leder till åtal. Men vid sidan av det fick Naiti del fram andra uppgifter. –Jag ville titta på om alla brottsoffer behandlades lika av polisen eller om det fanns skillnader mellan svenska och invandrade kvin- nor. Jag kom fram till att det fanns skillnader. Det fanns en benä- genhet att göra mer ofullständiga utredningar med invandrar- kvinnor. Benägenheten att förhöra kvinnorna var mycket lägre, speciellt om mannen var svensk. Jag kunde också se att polisen som förhörde blev mer känslomässig när det var svenska brottsoffer, de frågade mer om kvinnans känslor. Jag menar att man på det sättet bygger upp sympati för brottsoffret som inte byggs upp på samma sätt när du låter bli att fråga om känslor. Det är nyckeln för att få upp ett ärende i rätten för det ökar trovärdigheten för offret. –På vilket sätt var ett intersektionellt perspektiv behjälpligt i den studien? –Jag tror att jag såg saker som jag inte skulle ha sett annars. Jag hade inte varit vaksam på både genus- och etnicitetsaspekten om jag inte haft en intersektionell analys bakom. Och det berikar ana- lysen mer, den blir mer komplex. I stort sett handlar allt mitt arbete om mänskliga rättigheter och frågan: Behandlas alla lika För att kunna svara på den frågan måste man gå in på flera aspekter. –Om du inte hade haft ett intersektionellt perspektiv, hur hade studien blivit då? –Som det ofta blir med sexualbrott, det vill säga: Har kvinnan samtyckt eller har hon inte samtyckt? Och den frågan gäller också för utländska kvinnor. Men man kan gå djupare. Jag kom till exem- pel fram till att det krävdes att invandrarkvinnorna hade visat mer motstånd än de svenska. Hade jag inte tänkt på både genus och etnicitet hade jag kanske sagt att alla kvinnor missgynnas lika mycket just för att de är kvinnor, men då hade jag inte sett ojäm- likheten som beror på etnicitet. Så hette en samtalsserie som föreningen anordnade på i . Backspace är en ideell kulturförening som jobbar med olika slags projekt, det kan vara en performance på stan under , det kan vara litteraturkvällar, filmvisningar eller föreningens tidskrift , men oavsett vad så har arbetet en intersektionell grund: det finns en strävan efter att förstå och handskas med värl- den utifrån en vidare syn på makt. Det vet jag för jag är själv med i Backspace. Så här långt i texten har intersektionalitet handlat om feminism och våldet mot kvinnor. Det är inte konstigt eftersom intersektio- nalitet är skapat av svarta feministiska kvinnor som ville politisera sina liv och världen omkring dem. Men intersektionalitet är inte bara begränsat till olika typer av feministisk aktivism. Intersektio- nalitet är ett perspektiv som går att använda sig av i alla möjliga sammanhang. Som i , där frågor som rörde sig kring offentlighet och på vilka villkor männi- skor syns i offentligheten diskuterades. Det första samtalet hade rubriken sexualitet i en färgbesatt värld – finns på den koloniala kartan? och syftade till att komma bort ifrån hur man iden dominerande debatten ser på rasism. I antas rasism vara något som en liten grupp förvirrade högerextremister och pensionärer ägnar sig åt. Varken rasism, eller det ännu mer sällsynta begreppet kolonialism, ingår i den svenska självbilden. Backspace undrade om det var en sann självbild. I pro- gramutskicket skrev vi: Vi samlas för att försöka hitta plats på den koloniala kartan. Har en kolonial historia? Hur har den i så fall påverkat vår tids bilder av kvinnor och sexualitet? Laddas kvinnor med olika värden utifrån hudfärg och etnicitet? Vad menas med exotisering? Vad spelar svarthet och vithet för roller i en kultur besatt av färg? Hur hänger föreställningar om kön ihop med nationalistiska idéer? Panelen reder ut och diskuterar alltifrån symbolspråk i reklam och media till hur historia skrivs och tystnader uppstår. Panelen bestod av aktivister och forskare (de flesta var både och) och de hade olika bakgrund, erfarenheter och intresseområden. Samtalet blev vardagsnära där både panelens och publikens person- liga erfarenheter fick ta stor plats. Många ur publiken delade med sig av känslor och tankar utifrån att leva som icke-vit i . Många berättade att de sällan fick tillfälle att prata på sina egna vill- kor, att de ofta var rädda för att uppröra om de påtalade sexism, rasism eller homofobi. Samtalen blev givande eftersom människors berättelser togs på allvar och det inte fanns en strävan efter att förenkla komplexa frågor. Det intersektionella perspektivet använ- des brett som ett verktyg för att undersöka skeenden och fenomen som involverar maktförhållanden. –Intersektionalitet är krångligt. Kvinnor har olika förutsätt- ningar och olika intressen. Man måste handskas med det, och det blir knepigt att förhålla sig till, säger , post- kolonial forskare vid och skribent. –Det finns olika sätt att närma sig intersektionalitet. Solidaritet handlar inte bara om att kvinnor enas, utan också om att vita västerländska medelklassfeminister måste sluta betrakta sig som att de är privilegierade uttolkare av det feministiska projektet. De måste erkänna att de inte vet vad stora delar av världen vill eller behöver. kan man inte prata om vita medelklassfeminister som en enhetlig grupp, menar . –Det finns ett behov av ett intersektionellt perspektiv inom västerländsk feminism, eftersom den är enhetlig på grund av att medelklassen eller vänsterintellektuella kretsar är bara vita, eller bara hetero. Och det finns en mängd människor och intressen som inte ryms i dessa befrielseprojekt, det vill säga i medelklassfeminism eller traditionell västerländsk vänsterintellektuell tradition. , som är genusforskare vid och skribent, framhåller också maktaspekten i intersektionalitet. Men hon tycker att man ibland gör det onödigt komplicerat när man pratar om vad intersektionalitet innebär. –Begreppet intersektionalitet kan låta som en matematisk for- mel . Men jag säger så här: Det är skillnad på att vara tolerant och att vara normkritisk. Jag tycker att det finns ett enormt stort arbete att göra i när det gäller vithets-privilegier. De av oss som har vissa privilegier i termer av att vi är svenska och vita i en värld som upphöjer vithet, vi har ett visst arbete att göra för att avkolonisera oss själva. Och det är ett arbete som aldrig blir klart så länge det finns rasism. Om vi, och då menar jag mina vita systrar, kan kräva av män att de måste inse att de lever i en värld där de har privilegier kan vi också kräva av oss själva att kritiskt granska de privilegier vi har. berättar om något hon tänkt mycket på som hon funnit i den postkoloniala teoretikern texter. Det handlar om migranters tvetydiga förhållande till kapitalismen, där de å ena sidan exploate- ras, å andra sidan sätter sitt hopp till kapitalismen. –Det tycker jag sätter nya frågor på agendan. Många vill till exempel att deras barn ska ta sig vidare i systemet. De vill inte nöd- vändigtvis vara fria från konsumtionen eller ägandet. Spivaks idé, så som jag förstår den, är att man genom att ta sig vidare i det kapita- listiska systemet kan agera för att bekämpa det, och särskilt dess sexistiska och rasistiska aspekter. Man kan ställa krav. Likaså kan man genom att skaffa sig nationalitet se till att andra, som annars inte kan få det, får det. Och, genom att skaffa sig en medelklasställning och kärnfamilj kan man ta sig och utrymme för politisk kamp och skaffa sig ekonomiska resurser för att hjälpa sin extended family eller motståndsrörelser någon annanstans. Jag tror att Spivaks idé är att utmana den politiska strategi som handlar om avståndstagande, och istället prata om hur man kan agera inom olika system för att förändra dem. För många människor handlar det om att få det bättre materiellt, sedan kan man protestera mot saker. Intersektionalitet är ett perspektiv man anlägger på verklighe- ten, säger , men hon ser också intersektiona- litet som en metod, som ett sätt att agera på. Det handlar om att ta ställning mot rasism och sexism och att inte anta att alla förtryckta grupper har samma strävan efter eller vision av frihet. tycker att ett intersektionalitetsperspektiv i grund och botten handlar om att bekämpa orättvisor.