sou · GVB360d11 · 2008-01-01 00:00:00 — Snöförhållanden, vårtemperaturer och topografi visade sig vara de viktigaste faktorerna för vegetationen (Pettorelli m.fl. 2005) som också påverkar rennäringens (och andra gräsätares) möjligheter att expandera, reduceras eller stanna kvar på dagens nivå av betestryck. Tjäle och permafrost Tjäle är en viktig process i fjällen genom att den skapar rörelser i markskiktet, vilket i sin tur skapar flytjords- och andra sluttningsprocesser samt uppfrysningspolygoner och andra strukturmarker. Denna dynamik i markskiktet är viktig för att skapa fjällens SOU 2007:60 Bilaga B 30 61 vegetationstyper och har även utpekats som en viktig evolutionär process för flora efter istiden (1990). En extrem aspekt på tjäle är permafrost. Permafrostområden beräknas minska drastiskt till följd av den globala uppvärmningen. Detta kan också påverka och bidra till en nordlig expansion av busk- och skogsmark (2005). I norra är det främst fysiska parametrar som styr permafrostutbredningen och även om mänskliga aktiviteter har pågått i dessa områden är de försumbara på avrinningsområdesnivå. Klimatförändringar i dessa områden med ökad nederbörd i form av snö kommer troligen att leda till att permafrosten försvinner inom några årtionden, åtminstone i lägre liggande områden. (m.fl. 2006). I förekommer palsar (permafroststrukturer i torvmark) i den sydliga gränszonen för permafrost och dessa ingår som ett prioriterat skyddat habitat i EU:s Habitat Directive. Palsar och den associerade myrmarken är områden som karakteriseras av en hög diversitet av fåglar och även unika geomorfologiska processer. Dessa områden är klimatberoende och påverkas nu negativt av den regionala uppvärmningen. Modellering av dessa områdens utbredning för flera olika klimatscenarier visar att en liten förändring (och nederbörd) får stora effekter på utbredningen av palsar. Alla övriga testade scenarier predikterar en total förlust av områden som är lämpliga för palsmyrmarker . Detta skulle bl. a. få konsekvenser för bl.a. migrerande fåglar (Fronzek m.fl. 2006). Snötäckning och vinterförhållanden på fjällhed Av biotopschemana ovan framgår att minskat snötäcke (genom snöfattigare eller blåsigare klimat) skulle leda till att vegetationen blir mer utsatt , under förutsättning att vintertemperatur, snö- och isdrev är tillräckliga för att skada icke snöskyddad vegetation. Detta skulle i sin tur leda till ökad utbredning av vindblottor, dvs mer utpräglat kalfjäll. Om, å andra sidan, vinterförhållandena blir alltför milda, innebär minskat snötäcke bara , vilket skulle ge ökad tillväxt av ris, buskar och annan snöhållande vegetation, på vindblottornas bekostnad. För att förutsäga hur det blir behöver vi således från klimatforskarna information om vintertemperaturer och från ekologerna Bilaga B 30 SOU 2007:60 62 information om vilka vinterförhållanden, exempelvis extremer, som behövs för att skada uppstickande vegetation . Mosaik av vindblottor, läsidor och snölegor. Av detta resonemang framgår att medelvärden i snödjup, temperatur etc. knappast är tillräckliga. För temperatur behöver vi veta extremer, för snötäckning värden för själva kalfjället, inte bara medel för olika fjällregioner (O. , muntl.). Snömängd i kombination med avblåsning är också avgörande för biologisk mångfald knuten till snölegor, både små snölegor i vindblotte-läside-snölegemosaiken och stora hängdrivor nedanför fjällhedarna. De senare är i sin tur motorn i en rad alpina biotoper, exempelvis sippervattenkärr (se biotopschema), alpina vattendrag och biotoper präglade av flyjordsrörelser. Generellt innebär förekomsten av stora snölegor att vatten från vinternederbörden blir tillgängligt inte bara under vårsnösmältningen, utan även långt in , dvs. Minskade snölegor, exempelvis genom att mer vinternederbörd kommer som regn eller att snön inte blåser av från fjällheden (t.ex. genom mer vegetation), skulle innebära torrare förhållanden i många sluttningar. Klimatets respektive markanvändningens betydelse för alpina skogsgränser har man inom centraleuropeisk naturvård alltmer diskuterat vad som egentligen skapar skogsgränser i bergstrakter. Traditionellt har trädfria vegetationstäckta bergsområden ansetts naturliga, men ökad uppmärksamhet mot markanvändningshistoria har väckt frågan om hur många av vegetationstäckta SOU 2007:60 Bilaga B 30 63 kalfjäll som egentligen skulle bestå utan fortsatt nyttjande. I exempelvis verkar bergtall kunna kolonisera så gott som all mark med tillräckligt tjock jord. I Skandinaviska fjäll är skogsgränsen otvivelaktigt starkt påverkad av klimatet, men frågan är om inte markanvändningens (rennäringens) betydelse även här har underskattats (Linkowski & 2006, 2006a). Snötäckning och renbete Kortare vinter ger längre betessäsong för renarna, vilket i viss mån skulle kunna kompensera för ökad tillväxt. Vi skulle även behöva bättre kunskap om vilken betydelse renbetet (i samspel med gnagarbete) har för vindblotte-läside-snölegemosaiken i relation till betydelsen av vinterförhållanden (föregående punkt). Betet kan antas påverka den dels genom tramp och bete , dels genom att minska täckningen av snöhållande vegetation. I brist på renbete (till vänster om stängslet) tar busksnår över vegetationen i artrik alpin kalkgreäsmark. Bilaga B 30 SOU 2007:60 64 Snötäckning och gnagarbete Frekvensen av milda dagar avgör hur snön fryser fast på marken, i sin tur avgörande för gnagarbete (och gnagarcykler?) , vilket starkt påverkar fördelningen mellan olika ris och örter, samt risens utbredning totalt sett. Risens utbredning påverkar i sin tur hur mycket snö som fastnar på fjällheden. Vi vet inte vilken frekvens av milddagar som ger effekt på gnagarpopulationer och gnagarbete. Renbete som naturvårdsåtgärd? Vi kommer inte att kunna påverka klimatet i fjällen, men rennäringen kan däremot i viss mån påverka vilka effekterna på fjällens biotoper blir. Det är angeläget att utvärdera markanvändningens respektive klimatrelaterade processers påverkan på biologisk mångfald, för att hitta eventuella möjligheter att kompensera oönskade klimateffekter med ändrad markanvändning. Klättrar alla vegetationsbälten uppåt? Det kan antas att vegetationsbältena förskjuts uppåt (mot en högre altitud) i alpin och subalpin miljö vid förväntade klimatförändringar. Vi vet dock inte ifall denna förskjutning inträffar på alla nivåer (vilket skulle slå ut högalpin biologisk mångfald som inte kan klättra uppåt), eller om förhållande i exempelvis högalpint bälte även framgent blir tillräckligt högalpina (vilket skulle slå ut biologisk mångfald i lägre bälten genom att den trängs både nerifrån och uppifrån). Här behövs kunskap om eventuella kritiska gränsvärden i exempelvis snötäckning och vintertemperatur, samt om hur vegetationsbälten fördelar sig i fjällen. För den senare kunskapen torde det vara möjligt att studera befintliga gradienter i fjällen, både nord-sydliga och öst-västliga. Vandrar alla vegetationszoner norrut? I många avseenden förändras biologisk mångfald på samma sätt längs en nord-syd-gradient som längs en höjdgradient. De frågor som ovan ställts om klättring uppåt måste på motsvarande sätt SOU 2007:60 Bilaga B 30 65 diskuteras för vandringen norrut. I vilka avseenden kan vi, exempelvis, förvänta oss avbrott i migrationspotentialen, och i vilka avseenden kan vi förvänta oss att vår biologiska mångfald kommer att klara sig i arktiska områden i ? Ett exempel på avbrott är norra palsmyrar (se ovan) vilka saknar potential längre norrut genom avsaknad av myrmarker. Generellt utgör Skandinaviska halvön tillsammans med en återvändsgränd för åtskilliga arktiska och subarktiska naturtyper (O. , muntl.). Humiditet och öst-västgradienten Fjällens vegetation påverkas i hög grad av fuktigheten , vilken varierar från väster (hög humiditet) till öster (låg) i fjällkedjan. Med fuktigare somrar kan renlavar antas bli mer konkurrenskraftiga och få potential att dominera vegetationen vid svagt renbete. Samma sak gäller med varmare vårar och höstar eftersom lavarna har potential att tillväxa vid lägre temperatur än kärlväxter. Biologisk mångfald och glaciärer Glaciärer är resultat av hög vinternederbörd i kombination med låg sommaravsmältning. Kraftigt ökade snömängder kan alltså i princip leda till att glaciärer växer även i ett mildare klimat. få glaciärer minskar dock f.n. och den vanligaste åsikten är att de kommer att försvinna. Det borde vara möjligt att med befintlig kunskap utvärdera vilka effekter det skulle få på biologisk mångfald knuten till exempelvis jökelälvar, sippervatten och glaciärernas närområde. Alpina och subalpina myrar Torvbildning i är till stor del betingad av syrefattiga förhållanden genom stillastående vatten. I kalla områden bildas torv också genom att låg temperatur minskar nedbrytningen av växtmaterial. Alpina myrar bildas och vidmakthålls därför av en balans mellan produktion (ökar med högre temperatur och till en viss gräns större vattentillgång) och nedbrytning (ökar med högre Bilaga B 30 SOU 2007:60 66 temperatur). Vattentillgången är i sin tur en kombination av tillflöde och avdunstning, där det senare ökar med högre temperatur. Många alpina och subalpina myrmarker anses ha börjat bildas i samband med ett kallare och därför mer fuktigt klimat omkring 500 B.C (1990). Hur balansen kommer att ändras i de svenska fjällen vet vi inte, men eftersom särskilt kalkrika myrmarker hör till fjällens artrikaste biotoper finns anledning att särskilt belysa problemet, exempelvis genom modellering baserat på fältdata och övervakning. Ändrad torvbildning i ett varmare klimat kan antas ha relativt stor betydelse för fjällens biologiska mångfald totalt sett. Även upphörd traditionell hävd av gamla slåttermyrar bidrar starkt till pågående förändringar i dessa biotoper. Skoglandskapet mot skogens biologiska mångfald Totalt sett minskar biologisk mångfald i skogsekosystem, genom att arealen naturskog (i vid mening) fortfarande minskar genom avverkning, och genom att få skogsarter kan ha livskraftiga populationer i den produktionsskog som skapas. finns så lite naturskog kvar att biologisk mångfald sannolikt påverkas negativt av fragmentering, dvs. av att en stor del av resterande naturskogsfragment är små och isolerade från varandra. Fragmenteringen gör även att naturliga processer, t.ex. brand, saknas och även att de blir svåra att införa genom skötsel. I många skyddade skogsbiotoper hotas biologisk mångfald av bristen på störningsregimer, exempelvis brand i boreal skog och skogsbete i byarnas närhet. Effekter av klimat på skogsbruk I är skogsbruk pågående markanvändning på av arealen av de produktiva skogsbiotoperna. Dagens produktionssystem, med slutavverkning (föryngringsavverkning), beståndsanläggning och beståndsvård för volym- och kvalitetsproduktion har så genomgripande effekt på skogsbiotopernas biologiska mångfald att man vanligtvis skiljer mellan produktionsskog och skog där naturliga processer ännu är påtagliga (naturskog, konti SOU 2007:60 Bilaga B 30 67 nuitetsskog, skog med höga naturvärden, nyckelbiotop och liknande begrepp). Vid bedömning av klimateffekter på biologisk mångfald är det därför nödvändigt att skilja mellan produktionsskog (där effekterna till största delen kommer att bero på markanvändningen) och icke-produktionsskog, exempelvis i skyddade områden. Naturskog Det är ett pågående arbete att skydda vissa kvarvarande naturskogsfragment från skogsbruk, i princip genom naturreservat (större områden) och biotopskydd (mindre). tas hänsyn till biologisk mångfald vid avverkning, även om variationen är stor mellan olika delar av och mellan avverkningsytor. Hänsynen utgörs av exempelvis sparade högstubbar, evighetsträd och hänsynsytor. För att bedöma hur klimatförändringar kan Bilaga B 30 SOU 2007:60 68 tänkas påverka mer krävande biologisk mångfald, t.ex. rödlistade arter, i skogen, måste vi först veta hur olika slags skydd och hänsyn påverkar biologisk mångfald. Naturreservat och nyckelbiotoper är definierade av att ha hög biologisk mångfald, och skydd av sådana områden har därför i de flesta fall stor positiv effekt. Eftersom skyddade områden i viss mån präglas av naturliga processer kan klimatförändringar tänkas få stor betydelse i vissa skogstyper. Vilka skogstyper det rör sig om torde gå att uppskatta genom att sammanfatta olika skogsbiotopers ekologi som föreslagits under klimatförändringar och nyttjande. Effekten av hänsyn vid avverkning är däremot förvånansvärt dåligt känd med tanke på hur stora resurser som satsas på hänsynen (K , muntl.). Studier pågår och medan många anser att hänsynen har stor betydelse indikerar vissa studier att hänsyn i produktionsskog knappast kan hysa livskraftiga populationer av mer krävande arter såvida inte landskapet innehåller relativt stor andel icke-produktionsskog i vilken arterna kan överleva under de långa ogynnsamma perioderna (exempelvis ungskogsfasen) i produktionsbestånden (O. Kindvall, muntl., Ranius & Kindvall 2006). Effekter av klimatförändringar på biologisk mångfald relaterad till hänsyn i produktionsskog kan därför antas vara mycket begränsade jämfört med landskapets innehåll och kontinuitet av livsmiljöer för skogsarter, i sin tur en effekt av hur skogsbruket bedrivs En förväntad klimateffekt i skyddade områden hänger samman med att utbredningen av de flesta inhemska trädarter i vid ett varmare klimat antas expandera norrut. I förutspås gran att naturligt dra sig tillbaks från kustområdena i sydöstra och centrala men kvarstå i de inre delarna av (Bradshaw m.fl. 2000). Även skogsbränder och extrema väderhändelser, angrepp av skadedjur, svampar etc. kan förändra sammansättning och utbredning av skogsbiotoper och arter där dessa tillåts utvecklas fritt (t.ex. 2000). I produktionsskog väljer vi själva trädslag. J. (under publicering inom ramen för utredningen) menar att granen även fortsättningsvis kommer att vara gångbar i produktionsskog. Därtill diskuteras ökad användning av främmande trädslag, exempelvis sitka-gran, som anpassningsåtgärd till ökad risk för barkborreangrepp i ett varmare klimat (t.ex. Skogseko 1:2007). SOU 2007:60 Bilaga B 30 69 Ändrad produktionspotential och ekonomiska förhållanden Både jord- och skogsbruk kommer att direkt påverkas av förändringar i medeltemperatur och variation i klimatet i norra och södra delarna av . I och norra förväntas klimatförändringarna få positiva effekter genom en längre växtsäsong/högre tillväxt, nya områden som lämpar sig för odling samt möjligheter för nya grödor/trädslag. Å andra sidan kan många aspekter på klimatförändringarna, exempelvis ökad nederbörd, minskat snötäcke, frost och tjäle få negativa effekter på de nuvarande produktionsbestånden vilket kan leda till att de behöver avvecklas med minskat ekonomiskt utfall som följd (Maracchi m.fl. 2005). Vindskador och ökad frekvens av extrema vindtillfällen (stormar och orkaner) diskuteras givetvis i relation till skog. Det finns dock ännu inget entydigt scenario för huruvida dessa kommer att öka i styrka och/eller antal i . Då jord- och skogsbruk i de södra delarna av kan komma att påverkas negativt av exempelvis torrare förhållanden, kan ekonomiska konkurrensförhållanden, behov av mat-, energi och fiberproduktion leda till en intensifiering och förändring av de arellea näringarna i de norra regionerna (2002). Biologisk mångfald i skogar kommer således att påverkas starkt av nationella och internationella förhållanden och policies. Ändrad produktion skapar nya produktionsproblem Ett ändrat klimat kan antas leda till ökat behov av pesticider mot sjukdomar, parasiter och skadeorganismer till följd av längre växtsäsong, minskad begränsning av kalla vintrar, inflyttning av nya arter, plantering av nya trädslag osv. Effekterna på biologisk mångfald och miljön av dessa förändringar bestäms till stor del av hur vi väljer att hantera detta ökande behov, samt vilka typer av produktion vi väljer. På motsvarande sätt kan vi förvänta oss ökat behov av näringstillförsel inom skogsbruket, både genom ökad urlakning och genom nya produktionsformer, exempelvis produktion av biobränsle (t.ex. 2001). Så länge skogspolitiken jämställer produktions- och miljömål är säkerställande av biologisk mångfald en fråga för både skogsbruket Bilaga B 30 SOU 2007:60 70 och naturvården. Noss (2001) argumenterar att ett skogsbruk som tar tillräckliga hänsyn till biologisk mångfald har goda förutsättningar att klara biologisk mångfald även under ett snabbt förändrat klimat. Mer omsorg bör dock ägnas åt att säkerställa skydd för klimatrefuger och spridningskorridorer (Noss 2001). Biobränsleproduktion Biobränsleproduktion i skogen diskuteras under rubriken klimatförändringar och nyttjande. Hotas boreala arter av invasion söderifrån? Potentialen för sydliga skogsarter att förekomma längre norrut kan antas öka, men vi vet inte (1) om potentialen kommer förverkligas genom spontan spridning, eller (2) om sådan kolonisation innebär att nordliga skogsarter slås ut och därmed skulle behöva sprida sig ännu längre norrut eller till högre altitud. Där skogsbruk är den dominerande störningsfaktorn påverkas konkurrensförhållanden mellan arter fr.a. av markanvändningen, och eventuella ytterligare effekter av klimatförändringar kan antas få begränsad betydelse för skogsarter (se tidigare resonemang om val av referensnivå). I skyddade områden skulle invandring av sydliga arter dock kunna bli ett hot mot biologisk mångfald, exempelvis mot rödlistade arter. Mer eller mindre död ved i skogen? Vissa klimatmodeller förutsäger ökad stormfrekvens, och även med konstanta vindförhållanden kan vi antagligen förvänta oss ökade stormskador på skog genom sämre rotfäste i mildare klimat. Detta skulle kunna leda till mer och jämnare flöde av död ved i skogen, med stora positiva effekter på biologisk mångfald. Även kraftigare och mer frekventa barkborreangrepp skulle kunna ge samma resultat. I produktionsskogen är det dock inte självklart att volymen död ved ökar eftersom det är troligt att ökade storm- och insektsskador skador leder till hårdare krav på bortforsling av veden. I har högsta tillåtna volym nydöd gran redan sänkts från fem per hektar, och restriktionen kan komma att följas upp med krav på sök-och-plock-åtgärder. SOU 2007:60 Bilaga B 30 71 Resultatet kan således bli minskad volym död ved, särskilt som alla grövre stormfällen vanligtvis tas ut när man väl söker igenom ett bestånd, inte bara volymen överstigande (andelen genomsökta bestånd är därför en viktig faktor, vilken i sin tur beror av gränsvärdet för högsta tillåtna volym). I skyddade områden är det mer troligt att vedvolymen ökar, men även i skyddade områden har bortforsling genomförts för att undvika smitta på intilliggande produktionsskog. En effekt av ökad tillväxt i kombination med ökad risk för storm och insektsskador vid ett varmare klimat är att omloppstiderna kan komma att sänkas. Detta skulle ytterligare missgynna biologisk mångfald i produktionsskog genom bl.a. klenare och yngre träd, ökad störningsfrekvens och minskad beståndskontinuitet. Bilaga B 30 SOU 2007:60 72 Ökad användning av främmande trädslag? Ett alternativ till kortare omloppstider är att använda trädslag som är mer resistenta mot storm och insektsangrepp och som bättre utnyttjar den ökade tillväxtpotentialen. Contortatall används redan i stor skala och för diskuteras bl.a. sitka-gran. Eftersom få av våra svenska skogsarter kan utnyttja de främmande trädslagen får plantering av sådana kraftigt negativa konsekvenser för biologisk mångfald. Ökade behov av skogsgödsling. Ökad produktion i kombination med ökad urlakning och ökat uttag av grot, stubbar etc. för biobränsle kommer att öka kravet på skogsgödsling. Effekterna av skogsgödsling på skogens biologiska mångfald varierar beroende på gödseltyp och gödslingsmetod, men har negativa effekter. Fr.a. mykorrhizasvampar drabbas av de höjda näringsnivåerna efter gödsling, dvs. relativt oberoende av metod och substans. Skogsbruk i nya områden? Trots att produktionsskogen redan omfattar av den produktiva skogsmarksarealen expanderar produktionsskogen fortfarande på naturskogens bekostnad. Vissa skogstyper är dock någorlunda fredade från skogsbruk, exempelvis impediment (alltför lågproduktiv skog) och fjällbjörkskog. I den senaste skogsutredningen (SOU 2005:39) diskuteras emellertid möjligheten att i ett annat klimat expandera skogsbruket även till sådana områden. Även om sådana biotoper bara delvis fungerar som förstärkningsområden för biologisk mångfald i mer produktiva skogstyper, skulle sådan expension bli negativ för biologisk mångfald. Ökad risk för skogsbränder nämns ofta som en förväntad klimateffekt i de delar av som antas bli torrare . Detta skulle i så fall ge positiva effekter på de artgrupper som är hotade av bristen på bränder och efterföljande succession i SOU 2007:60 Bilaga B 30 73 skogsbestånd (arter som klarar sig på brända hyggen har redan börjat visa positiva trender). Vi har emellertid dålig kunskap om framtida brandfrekvens, inte minst mot bakgrund av framtida val av skogsproduktion. Det bör också betonas att effekterna av brand på biologisk mångfald i hög grad beror på hur de brunna bestånden hanteras. Exempelvis har flertalet av dagens naturvårdsbränningar effekt enbart på arter knutna till själva brandfältet, eftersom brandområdena planteras och beståndsvårdas som vanliga ungskogar. Ändrad nedbrytning av ved? Vedlevande organismer utgör en avsevärd andel av de minskande skogsarterna. Relativt små förändringar i mängden, flödet av och kvalitén hos den döda veden kan därför antas få stora effekter på skogens biologiska mångfald. Till de viktigaste förutsättningarna för denna grupp är vedens nedbrytningsförhållanden, exempelvis vilken svamp som står för nedbrytningen av cellulosa och lignin. Temperatur och humiditet kan antas påverka nedbrytningsförhållandena men det är dåligt utrett vilken effekt det kan antas få på vedorganismer, relativt andra faktorer. Ändrad livsmiljö för epifyter och markkryptogamer? En annan artrik grupp med stor andel hotade arter är epifyter på gamla träd. Särskilt ädellövträd och asp är artrika, men även gran. Många av de mer krävande arterna är utpräglat konkurrenssvaga och utnyttjar t.ex. långsam tillväxt av trädkronan hos gamla träd, nybildningen av hård skorpbark på grovstammiga lövträd, samt näringsbrist och torkstress. Vid fuktigare klimat och mera nederbörd kan konkurrensförhållandena antas ändras. Liknande effekt kan förväntas i bottenskiktet, där snabbt växande väggmossa och husmossa under fuktiga milda höstar kan konkurrera ut både andra mossor, lavar och många kärlväxter. I vilken mån är bristen på exponering en temperaturfråga? En lika stor brist i svensk skog som död ved är bristen på solexponering (t.ex. de 2004). I produktionsskog eftersträvas täta bestånd, både för hög volymtillväxt och hög Bilaga B 30 SOU 2007:60 74 kvalité. I täta bestånd blir livsmiljön både för kall och för mörk för många organismer. Frågan är i vad mån förhållandena i produktionsskog kan antas förbättras i ett varmare klimat, eller kanske försämras genom ökad molnighet (leveranser/Utredningen_diff/index.htm). En viss förtätning av skogen förutspås (2005), men i produktionsskog bestäms beståndens täthet till allra största delen av markanvändningen, dvs. stamtäthet och trädslagsval vid beståndsanläggningen, samt röjning och gallring därefter. I Naturskog kan klimatbetingad accelererad förtätning däremot bli ett hot mot biologisk mångfald, särskilt med tanke på pågående förtätning/förgraning till följd av brist på brand. Det är angeläget att i naturskog studera mikroklimat och biologisk mångfald längs befintliga temperatur-, exponerings- och soltimme-gradienter, i syfte att identifiera viktiga mekanismer som underlag för prediktion. Nya skogsbiotoper I de delar av som blir blötare kan en ökad potential för sumpskogsbiotoper förväntas, både genom att skogsmark rent allmänt blir fuktigare, genom ökad översvämning i strandmiljöer och genom att skog inom vissa dikningsföretag blir svårbrukad.