sou · GVB360d3 · 2008-01-01 00:00:00 — 37.Likställighetsprincipen bör inte utgöra ett hinder för kommu- ner att finansiera åtgärder på enskilt ägda fastigheter som syftar till att förebygga naturolyckor. För att säkerställa att frågan behandlas lika i alla kommuner regleras detta i en särskild lag, se kapitel 1. 38.Skogsvårdslagens (1979:429) 20 § ändras så att skyldigheten till samråd inför avverkning utökas till hela renbetesområdet, se kapitel 1. 39.PBL bör kompletteras med ett explicit omnämnande av ras och skred vid sidan av olycka, översvämning och erosion, så att det blir tydligt att riskerna för ras och skred ska beaktas vid lokalisering av bebyggelse. Därtill bör begreppen ras och skred definieras i författningstext, så att innebörden av begreppen blir tydliga. 40.PBL bör kompletteras så att möjlighet ges att fastställa krav i detaljplanen på säkerhetshöjande och skadeförebyggande åtgärder för att förhindra eller minska risken för översväm- ningar, ras, skred och erosion, genom att exempelvis använda funktionsbaserade krav. 41.PBL bör också kompletteras så att kommunen ges rätt att utföra åtgärder på annans mark som har stor betydelse för att skydda omgivande bebyggelse. Utredningar om ändrad lagstiftning Inom några områden som vi inte haft möjlighet att utreda i detalj ser vi att det kan finnas behov av att ändra lagstiftningen. Här föreslår vi att särskilda utredningsinsatser görs. Vi har funnit att det är komplicerat att ompröva vattendomar, särskilt kan äldre domar vara mycket komplicerade. Ändrade klimatförhållanden ökar behovet av omprövning av vattendomar. Vi föreslår att en utredning tillsätts som ser över vattenlagen med syfte att förnya den. Klimatförändringarna innebär nya förutsättningar för höga flöden och dammsäkerheten. Vi anser därmed att motiven stärks för förslag om en översyn av dammsäkerhets- området. 42.En utredning bör genomföras för att analysera behovet av omprövningar av vattendomar med tanke på klimatföränd- ringar. Utredningen bör se över lagstiftningen kring vatten- verksamhet i sin helhet och särskilt föreslå förändringar som underlättar omprövningar med hänsyn till översvämnings- risker och markavvattning. Utredningen bör även behandla tillstånds- och ägarlösa dammar. 43.En översyn bör göras av dammsäkerhetsområdet om det nuvarande systemet svarar mot de krav på säkerhet som sam- hället ställer . Översynen bör pröva samhällets behov av att tydligare reglera dammägarnas egenkontroll, tillsynsvägled- ningens och tillsynens omfattning liksom krav på kompetens och hur tillsynen ska finansieras. Översynen är angelägen utifrån dagens klimat och utifrån förändringar i klimatet. Statlig finansiering av investeringar Anpassning av trafikinfrastrukturen kräver långsiktiga investe- ringar. Vi anser att klimatanpassning bör ingå i de transport- politiska målen. Fortlöpande anpassning till ett ändrat klimat bör ske vid utbyggnad och drift av trafikinfrastrukturen. Särskilda medel för klimatanpassning bör avsättas vid kommande transport- och infrastrukturpolitiska beslut. Vi föreslår vidare att ett nytt anslag inrättas för större statliga investeringar som syftar till att minska sårbarheten i ett förändrat klimat. Vi bedömer att anslaget kommer att behövas löpande fram- över, men att storleken bör anpassas till behoven. För de projekt som är aktuella bör statliga förhandlingsmän utses. Vi anser att anslag 7:2 Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor spelar en viktig roll för att initiera förebyggande åtgärder i kommunerna och fungerar som verktyg för kunskapsöverföring och kvalitetssäkring av åtgärderna. Vi föreslår därför att anslaget behålls i sin nuvarande form och på nuvarande nivå, men att vissa förändringar bör göras i utform- ningen av kriterierna för stöd och att stödnivån bör sänkas. Framtida snöförhållanden kommer sannolikt att ställa nya krav på vinterbetesmarker för rennäringen. Trycket på betesmarker utan fastslagen renbetesrätt kommer då att öka. Anslaget 45:1 bör därför kunna användas för att teckna renbetesavtal, där markägaren erhåller kompensation. Anslaget 45:1 bör därför också utökas. Risken för större och mer intensiva skogsbränder kommer att öka . Snabb upptäckt och släckning kommer att bli än mer angeläget eftersom stora bränder kan kräva mycket stora resurser och ge höga kostnader. Fortsatt statlig finansiering av brandövervakning är därför motiverad. 44.Anpassning av transportinfrastrukturen till ett förändrat klimat bör ingå i de transportpolitiska målen. Medel till klimatanpassning av transportinfrastrukturen avsätts . 45.Ett anslag för investeringar för att förebygga naturolyckor bör instiftas i statbudgeten. bör efter samråd med berörda myndigheter ta ställning till när ett sådant äskande bör göras och bereda ärendet. Länsstyrelserna bör fungera som uppsamlande instans för potentiella projekt och förmedlare av förslag till . Anslagets storlek bör anpassas efter det behov som föreligger. Åtgärderna bör finansieras gemensamt av staten och de aktörer som drar nytta av åtgärderna, såsom kommuner och företag. Fördelningen av kostnaderna bör avgöras i särskild ordning för varje enskilt fall. Grundprincipen bör vara att den som drar nytta av en åtgärd också tar den största delen av kostnaden. genomförandet bör läggas på lämplig myndighet eller annan instans, beroende på åtgärdernas karaktär. Anslaget ska gälla storskaliga projekt med kostnader som överstiger kommunens eller regionens betalningsförmåga, och som bedöms ha hög prioritet ur sårbarhetsperspektiv. Det bör finnas synnerliga skäl till att staten ska bidra till finansieringen av åtgärden. Exempel på kriterier kan vara att åtgärden avser ett stort område som omfattar flera kommuner eller län, skydd av områden av nationellt intresse, omfattande åtgärder, t.ex. invallning av hela stadsområden, som överstiger kommunens betalningsförmåga inom rimlig tidsperiod. 46.En förhandlingsman bör utses för att genomföra en förhand- ling kring finansieringen av ökat utskov genom sluss samt vid . Förhandling bör ske med kom- munerna som ligger kring . Även intäkter genom offentlig-privat samverkan kan övervägas. Statens finansiering bör ske via det föreslagna anslaget för storskaliga förebyggan- de åtgärder. Avseende finansiering av åtgärder vid sluss bör även komma ifråga. Förhandlings- mannen ska föreslå en ordning för hur förhandlingens resultat ska säkerställas och genomföras. 47.Då beslut fattats om långsiktig lösning för ökade avtappnings- möjligheter i bör en förhandlingsman utses. Förhand- lingen ska resultera i ett förslag till finansiering av åtgärderna. Kostnaden bör delas mellan staten och de aktörer som drar nytta av åtgärden, såsom kommuner kring och samt innehavare av vattenrättigheter. Även intäkter genom offentlig-privat samverkan kan övervägas. För statens del av finansieringen bör det föreslagna anslaget komma ifråga. För- handlingsmannen ska föreslå en ordning för hur förhand- lingens resultat ska säkerställas och genomföras. 48.Anslaget 7:2 Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor behålls på nuvarande nivå om . Belastningen på anslaget minskas genom att storskaliga åtgärder, såsom invallning av städer, lyfts bort och hanteras i särskild ordning. Bidragsprocenten ändras från till av åtgärdskostnaden. 49.Räddningsverket bör få i uppdrag att efter samråd med SGI, och Kommuner och Landsting ta fram kriterier för anslaget för att skrivas in i reglerings- brev. Följande bör ingå i kriterierna: Erosion bör inkluderas. Statsbidrag bör inte utgå till åtgärder för att skydda bygg- nad som är byggd . Innan ansökan beviljas ska även ansvaret för underhåll av den anläggning som ansökan avser vara klarlagd. En mall för beräkning av vinster för kommunen av att ny bebyggelse möjliggörs bör tas fram. Klimatförändringar ska beaktas vid behovsbedömningen och utformningen av åtgärderna. 50.Sametingets anslag 45:1 Främjande av rennäringen m.m. bör framöver även kunna användas för utgifter uppkomna till följd av ingångna avtal med markägare om vinterbete. Anslaget 45:1 ska framgent uppgå till 60 miljoner . 51.Fortsatt statlig finansiering av brandövervakning och luftburen övervakning i samband med omfattande skadeutbrott bör ges. och stödformer påverkar många områden. Det är viktigt EU-reglerna att inte förhindrar eller försvårar anpassnings- åtgärder. Tvärtom bör regler utformas så att de stödjer en klimat- anpassning. Behovet av att minska övergödningen och tillförseln av kväve och fosfor, särskilt till , kommer att bli större i ett för- ändrat klimat. Reformeringen av EU:s jordbrukspolitik kommer att bli särskilt viktig. Förutsättningarna för naturvårdspolitiken kommer att förändras med ett förändrat klimat, anpassning av regelverk och strategier bör övervägas. EU:s externa politik får allt större betydelse. Behoven av anpass- ning till ett förändrat klimat bör integreras, bl.a. i bistånds- politiken. EU lägger betydande resurser på forskning. Klimatförändringar och anpassning bör ges en framskjuten position. 52.Sverige bör verka för en översyn av samtliga EU:s rättsakter så att de dels inte hindrar anpassningsåtgärder, dels, där så är möjligt, främjar sådana åtgärder. 53.Sverige bör verka för att klimathänsyn integreras i EU:s finansieringsinstrument, inklusive strukturfonderna. 54.Sverige bör vara pådrivande för åtgärder på EU-nivå som minskar sårbarhet i ett förändrat klimat inklusive: fosfatförbud för tvättmedel i hela EU utbyggd rening av punktkällor integrering av klimathänsyn i fiskeförvaltningen hänsyn till näringsämnesproblematiken vid EU-finansierade infrastrukturprojekt och anpassningsåtgärder 55.Sverige bör särskilt verka för att ökat fokus läggs vid närings- ämnesproblematiken och påverkan på vid komman- de översyner av EU:s jordbrukspolitik. 56.Sverige bör verka för en översyn av EU:s naturvårdspolitik i syfte att öka fokus på klimatförändringarnas effekter vid skyddet av ekosystem och arter. 57.Sverige bör verka för att EU fortsatt är aktivt i de inter- nationella förhandlingarna kring anpassningsfrågor, för att genomföra anpassningsprojekt som också ger nytta för unionens grannländer och för att klimat och anpassning ges en framskjuten plats i EU:s biståndsarbete. 58.Sverige bör verka för att EU:s forskningsfinansiering inklu- derar forskning kring anpassning till klimatförändringar, inklusive kunskapssammanställningar och uppföljningar. Behoven av forskning och kunskapsuppbyggnad kring ett förändrat klimat, effekter och anpassningsåtgärder är omfattande. Vi be- dömer att förstärkningar av nuvarande forskningsfinansiering inom området och en utökad samordning av insatserna är nödvändiga. Vidare ser vi ett omfattande behov av informationsinsatser, se avsnitt 5.8 och 5.9. I det ansvar för klimatförändringar och anpass- ning som vi föreslår ges till olika myndigheter bör även ingå insatser för att informera om frågan. 59.Vi föreslår att ett nytt institut bildas med inriktning på klimatforskning och klimatanpassning. Formerna för institutet bör utredas. Vi föreslår att institutet förutom de medel som de överflyttade verksamheterna disponerar får ett tillskott på . Ett av de viktigaste inslagen i våra förslag är att ett antal myndig- heter får nya eller utökade uppgifter. Kostnaderna för de uppdrag och utökade ansvarsområden som vi föreslår för statliga myndig- heter får i de flesta fall tas inom befintligt anslag för respektive myndighet. Vi bedömer att uppgifterna är av en storleksordning som kan bäras genom att omprioritera inom myndighetens upp- gifter. I de fall vi bedömt att uppgifterna är mycket omfattande har viföreslagit budgetförstärkningar, se tabell 6.1 i avsnitt 6.4. Myndigheternas arbete med klimatanpassning syftar till att förebygga framtida skador och därmed också minska framtida kostnader. Åtgärdernas art och geografiska spridning gör att de även bör kunna bidra till ökade arbetstillfällen och regional utveckling. Kommunernas ansvar för att ta hänsyn till klimatförändringar och risker för naturolyckor i den fysiska planeringen lyfts fram genom att preskriptionstiden förlängs. Det innebär ett ökat eko- nomiskt ansvar. Kommuners och fastighetsägares möjlighet att få bidrag för att vidta förebyggande åtgärder mot naturolyckor minskas också något i och med att andelen av kostnaden som är bidragsberättigad sänks. Vi lägger vidare ett lagförslag med inne- börden att kommunerna under vissa förhållanden har rätt att bidra till finansiering av förebyggande åtgärder mot naturolyckor på enskilda fastigheter. Förslaget innebär endast ett klargörande av nuvarande lagstiftning för att undvika att sådana bedömningar skiljer sig mellan olika kommuner. Dessa förslag innebär potentiellt något ökade kostnader för kommunerna. föreslår vi att kommuner och regioner som får bära stora kostnader på grund av risk för naturolyckor ska kunna få stöd från ett nytt anslag för investeringar med syfte att förebygga naturolyckor. Vi bedömer att denna prioritering är rimlig och ger en förbättrad ansvarsfördelning. Vidare föreslår vi att dataunderlag som behövs för den fysiska planeringen förbättras och görs fritt tillgängligt för kommuner och myndigheter. För många små kommuner är detta viktigt eftersom kostnaden för höjddata, fördjupade karteringar och analyser av översvämnings-, ras- och skredrisker är betydande. Vi föreslår också att stödet till kommunerna från , SGI och länsstyrel- serna ökar. Sammantaget innebär detta att betydande nya resurser läggs på stöd till planering och förebyggande åtgärder. Vi föreslår också utökade informationsinsatser som stöd för kom- munerna. Sammantaget bedömer vi att de stöd som vi föreslår ges till kommunerna kommer att innebära betydande förstärkningar av kommunernas möjligheter att planera bebyggelse och verksamhet på ett sätt så att framtida kostnader till följd av klimatförändringar och extrema väderhändelser hålls nere. innebär alltså våra förslag sannolikt betydande besparingar för kommunerna. Skogsvårdslagen föreslås ändras så att skyldigheten till samråd inför avverkning utökas till hela renbetesområdet. Detta kan med- föra utökade ledtider för beslut i de berörda områdena. Krav finns emellertid på anmälan av slutavverkning senast åtgärder påbörjas. Den extra tid ett samråd kan ta får bedömas som en rimlig inskränkning och bör ställas i relation till de förbättringar som kan åstadkommas. Vidare föreslår vi att anslaget 45:1 Främjande av rennäringen m.m. utökas. Vi bedömer att detta bör leda till att omfattande och kostnadskrävande domstolsprocesser på grund av markkonflikter undviks. Detta medför kostnadsbesparingar för staten, vilket helt eller delvis kan kompensera för kostnadsökningen. Finansieringen av de förslag som kräver att extra medel tillförs föreslås ske genom skattehöjningar alternativt offentlig-privat sam- verkan, se avsnitt 6.4. Skatter har generellt två effekter: de sänker disponibelinkomsten och styr beteendet så att konsumtionen av den beskattade varan minskar. Två av de alternativ som diskuteras är miljöskatter, dels på växt- husgaser, dels miljöskadliga insatsvaror. Syftet med sådana skatter är i huvudsak att vara styrande, dvs. att beteendet ska påverkas så att användningen av den miljöskadliga substansen minskar, och därmed även skattebasen. Den minskade konsumtionen är således en önskvärd effekt. Den kan dock få negativa konsekvenser för de enskilda och företag som omfattas. En ökad skatt på bränsle drabbar hushåll och små företag med hög energikonsumtion, exempelvis hushåll i glesbygd samt transportföretag. av skattesatserna som krävs för att finansiera våra förslag är dock mycket små per individ räknat. En normalbilist släpper ut omkring koldioxid , och en långtradare kan bidra med koldioxid (2007). En ökning av koldioxid- skatten , dvs. i runda tal , motsvarar således en ökad kostnad med för en normalbilist och för en långtradare. En särskild fastighetsskatt på markvärdet i vattenkraftverk inne- bär en beskattning av de överskott som stigande elpriser medför i existerande kraftanläggningar. Företagens möjligheter att över- vältra en sådan skatt på konsumenterna genom högre elpriser är mycket begränsade, så länge priserna på den nordiska elmarknaden bestäms genom marginalkostnadssprissättning. Hushåll och företag drabbas därför inte av ökade kostnader på grund av skatten. Vi bedömer inte att våra förslag har negativa konsekvenser för miljön, sysselsättning och offentlig service, jämställdheten mellan män och kvinnor, de integrationspolitiska målen, personlig inte- gritet, brottsligheten eller den kommunala självstyrelsen. De even- tuella konsekvenser som våra förslag kan medföra för enskilda, näringsliv och små företag har berörts ovan. Majoriteten av de förslag som redovisas i avsnitt 6.1 innebär inte ökade statliga kostnader, utan får finansieras inom befintlig budget. Vissa av förslagen innebär omfattande nya uppgifter eller betydligt utökade uppgifter. I några fall ser vi därför ett behov av att berörda myndigheter ges extra medel. Det gäller tillhandahållande och uppbyggnad av en höjddatabas, en geografiska analys över förut- sättningar för skred m.m., skredkarteringar med databas, samord- ningsfunktion på länsstyrelserna, utökat ansvar i planprocessen och jourverksamhet vid SGI, en särskild informationsresurs vid , ökat anslag till rennäringen samt informationskampanj till skogs- ägare. Vidare föreslås att forskningen tillförs medel för forskning kring klimatförändringar och klimatanpassning. Beräknade kostnader för dessa åtgärder redovisas i tabell 6.1. SOU 2007:60 Slutsatser och förslag Kostnader för föreslagna uppdrag till myndigheter Lantmäteriet: Skapa och Engångskostnad, betalas ut Engångskostnad, betalas ut vattendragen till att beakta Engångskostnad, betalas ut kampanj till skogsägare. SGI: Utökade skredkarteringar. Engångskostnad, betalas ut Kostnadsberäkning: SGI (2001). SGI: Fördjupade analyser av Kostnadsberäkning: SGI (2006). för ras och skred. SGI: Kartering av stranderosion. modell och inventering, därefter Bedömning av SGI. SGI: Stöd till kommuner och Kostnadsberäkning: SGI (2006). samhet för akuta händelser. Ökad anslag 45:1 Främjande av Sammanlagt är kostnaden för ovanstående förslag , och därefter . Utöver dessa uppdrag föreslår vi ett nytt anslag för investeringar för skydd mot naturolyckor. De åtgärder som skulle finansieras av det nya investeringsanslaget är först och främst åtgärder för att förhindra översvämningar av och . För att kunna bedöma kostnaderna för åtgärder i krävs fördjupade under- sökningar, som i sig beräknas kosta . Att borra en ny tunnel uppskattas kosta 3,5 , medan merkostnaden för att säkra mot ras och skred vid ökad avtappning inte kunnat anges närmare än till ett spann mellan 1,7 och . Kostnaderna för att öka utskovsmöjligheterna ur uppgår till cirka 650 miljoner (för en närmare redogörelse av åtgärder och kostnader för att öka utskovet ur och , se utredningens delbetänkande SOU 2006:94). Andra åtgärder som kan komma i fråga för bidrag från ett sådant anslag är invallningar av översvämningshotade städer. För alla dessa åtgärder gäller att kostnaderna bör delas mellan staten och de som har nytta av åtgärderna. Det går inte att fastställa generellt hur stor del staten bör gå in med i de olika fallen. Osäkerheten om kostnaderna och hur mycket staten ska gå in med gör att det är svårt att fastslå storleken på anslaget framöver. Vi förordar inte en fondering, eftersom detta i onödan låser statliga medel. Hur mycket pengar som behöver anslås till denna typ av åtgärder kommer variera, och det är därför lämpligt att storleken på anslaget fastläggs i samband med budget- arbetet. Kartering av för att undersöka förutsättningarna för ökat utskov från bör genomföras. Det innebär en kostnad på , dvs. Tillsammans med de utökade medlen för karteringar, databaser, information och forsk- ning uppgår den summa ska finansieras till . Finansieringen av ytterligare åtgärder får diskuteras då kostnaden för dem är bättre kända. Vi bedömer dock att måste anslås till detta. Tillsammans med kostnaderna för de myndighetsuppdrag som redovisats ovan innebär det att måste finansieras efter den första femårsperioden. Vi ser fyra möjliga principer för att finansiera de ökade kostnader åtgärdsförslagen innebär. Den första principen är att förorenaren betalar, dvs. att klimatanpassningsåtgärderna betalas genom att beskatta de utsläpp som orsakar klimatförändringarna. principen är att utnyttja intäkterna av klimatförändringarna till att finansiera kostnaderna för dem, vilket kräver en omfördelning mellan de aktörer som får vinsterna och de som får kostnaderna. Den tredje principen är att stävja klimatanpassningsåtgärder som är miljöskadliga genom att öka beskattningen, exempelvis på vissa insatsvaror. Den fjärde principen slutligen är samfinansiering mellan offentlig och privat sektor. För de tre första principerna ger vi några räkneexempel som avser att belysa hur stora skatte- höjningar det skulle kunna bli fråga om. En kombination av de olika finansieringsformerna är naturligtvis också möjlig. 1) Förorenaren betalar En skatt på den dominerande växthusgasen, koldioxid (CO2B B), fyller två samtidiga syften. Dels betalas kostnaderna för klimatföränd- ringarna av de aktiviteter som orsakar den, dels minskar skattens styrande effekt de framtida utsläppen. Intäkterna från CO2B -B skatten var knappt 27 miljarder (SCB, Statistikdatabasen). En ökning av den generella CO2B -B skatten med en procent skulle således innebära ökade intäkter för staten med , exklusive anpassningseffekter. Styreffekten för bränsleskatter varierar för olika bränslen och användningsområden. Den största delen av koldioxidskatte- intäkterna kommer från skatt på bensin, diesel och eldningsolja. Räknat förbrukning skulle en ökning av skattesatsen , dvs. , bara på dessa bränslen ge cirka 270 miljoner i ökade intäkter. På lång sikt beräknar man att pris- elasticiteten på bensin är cirka -0,7 till -0,8 (, 2006). Det innebär att om priset ökar , så minskar konsumtionen . På kort sikt, då utbyte av vagnpark mm inte hunnit ske utan anpassning främst sker via minskade körsträckor, beräknas priselasticiteten vara endast -0,2 till -0,3. Elasticiteten för dieselanvändning är avsevärt mycket lägre än för bensin, och kan skattas till cirka 0,2 på lång sikt (, 2004). För villaolja uppskattas priselasticiteten ligga på cirka 0,5 (Miljö- vårdsberedningen 2004). Räknat med dessa styreffekter ger en höjning av CO2B -B skatten med ökade skatteintäkter på och minskade CO2B -B utsläpp med , se beräkningar i Bilaga A 7. På kort sikt minskar inte bränsleförbrukningen lika mycket. Intäkterna från bensinskatten kan uppskattas minska med på kort sikt och på lång sikt på grund av den höjda skattesatsen. Om bensinskatten ökas med så blir intäkten exklusive anpassningseffekter. Anpassningseffekten minskar intäkterna till på kort sikt och på lång sikt. 2) De som tjänar på klimatförändringarna får vara med och finansiera kostnaderna för de som förlorar på dem Ett mildare klimat och ökad nederbörd beräknas öka tillväxten i skogs- och jordbruk samt öka potentialen för vattenkraften. I jord- och skogsbruket ökar dock också riskerna för skador. För vatten- kraften är de förstärkningar av dammar mm som kan behövas inte i samma storleksordning som intäktsökningarna. En ökad skatt på vattenkraft skulle innebära att staten tar hem något av den ökade naturresursränta som klimatförändringarna ger upphov till, och använder den till att förbättra förutsättningarna för de områden där klimatförändringarna har en negativ påverkan. Beräkningarna för ökad vattenkraftpotential på grund av klimat- förändringar visar på en ökning mellan . I genom- snitt har vattenkraften levererat . Extrema våtår, som 2000 och 2001, var produktionen uppe i . , som också var med mycket nederbörd, levererades . Om den genomsnittliga tillförseln skulle stiga till , dvs. en ökning på () , motsvarar det en ökad intäkt på 2,4 miljarder vid ett elpris på per kWh.