sou · GVB3106 · 2008-01-01 00:00:00 — Därutöver ska personen ha ett giltigt friskhetsintyg samt vara knuten till ett registrerat lotsföretag. Lodstilsynet har i föreskrifter fastställt vilken grundutbildning lotsaspiranten ska ha genomgått innan ansökan om lotsbehörighet. Vidare anges i den danska lotslagen att lotsar har en plikt att ta med lotsaspiranter på lotsningarna även om aspiranten kommer från ett konkurrerande lotsföretag. För att få ett behörighetsbevis måste lotsaspiranten genomföra ett teoretiskt och ett praktiskt prov i form av en provlotsning i aktuell farled. Vid provet deltar en lots som varit med under praktiktjänstgöringen samt en av Lodstilsynet utsedd examinator. Ett behörighetsbevis för lots gäller och kan förnyas efter ansökan. För att upprätthålla en lotsbehörighet krävs att lotsen gör ett visst antal resor i den farled behörigheten gäller för. Resekravet kan variera mellan 5 och 20 resor. Enligt lotslagen kan fastställa maximala taxor för varje form av lotsning utöver den statliga lotsningsverksam- heten. I praktiken fastställs lotstaxorna av det enskilda lotsföre- taget. Det statliga lotsväsendet ska fastställa sina lotsavgifter så att de är baserade på omkostnaderna för lotsningen och så att de inte överstiger lotsföretagens avgifter. Det statliga lotsväsendet för- väntas vara klar med nödvändiga beräkningsmodeller för taxor . Den statliga lotsningsverksamheten finansieras endast med lotsningsavgifter eftersom den verkar på en kon- kurrensutsatt marknad. Lotsavgift tas bara ut av de fartyg som använder lots. har i lotslagen definierat ett antal begrepp bl.a. land- baserad lotsning som anges vara lotsning som utförs genom kommunikation från land. Vidare har lotsning i lagen definierats som rådgivning till fartygets befälhavare om navigering, färd och manövrering, oavsett om rådgivningen ges ombord på fartyget eller via kommunikation från annat fartyg eller från land. I den danska lotslagen finns också en bestämmelse som gör det möjligt att fastställa närmare regler för att genomföra försök med landbaserad lotsning. Det anges att Farvandsdirektøren fastställer närmare regler för försök med och eventuell etablering av landbaserad lots- ning. I den för och gemensamma VTS-centralen i har förberett en arbetsstation i syfte att kunna pröva landbaserad lotsning. Några försök med landbaserad lotsning har dock hitintills inte genomförts och det är oklart när det kan vara aktuellt. En reviderad lag om lotsning trädde i kraft och överfördes lotsningen från det dåvarande till ett statligt affärsverk, kallat Finnpilot. Utöver lotsning producerar Finnpilot andra stödtjänster för sjötrafiken t.ex. konsultation inom sjöfartssäkerhet och lotsning, tjänster som underlättar fartygsnavigering samt tjänster i anslut- ning till utmärkning av farleder såsom inspektion av farleder och reparation av säkerhetsanordningar. ansvarar Finnpilot för lotsförmedlingsverksamheten i hela . ansvarar för myndighetsuppgifter inom lots- ningen och ska t.ex. övervaka lotsningsverksamheten och fatta de myndighetsbeslut som behövs i anslutning till behörighetsbevis för lotsar samt hantera lotsdispenser. Hamnmyndigheterna kan auktorisera navigatörer som kan vara rådgivare om lotsning i hamnområdet. Enligt lotsningslag och lotsningsförordning ska alla fartyg som anlöper finska hamnar anlita lots om fartygets last är farlig eller skadlig eller om fartygets storlek förutsätter detta. För- utom regler i förhållande till lasten gäller lotsplikt om fartyget är längre än , bredare än eller vid djupgående med last i saltvatten. För Saimens vattenområde och kanal är lotspliktsgränsen 25 meters fartygslängd. kan efter ansökan bevilja ett fartygs befälhavare lotsdispens för ett visst fartyg och en viss farled. Lotsdispens kan även beviljas ett fartygs styrman mot bakgrund av att det anses förbättra fartygssäkerheten och främjar en styrmans kvalificering till befälhavare på fartyget. Det är emellertid endast fartyg vars befälhavare har en lotsdispens som enligt lotsningslagen är befriad från skyldigheten att anlita lots. För att beviljas lotsdispens ska den sökande ha godkänts i den skriftliga examen som ordnar, behärska finska eller svenska samt genomfört en godkänd provlotsning. Vidare ska den sökande ska ha gjort minst 5 färder i farledens bägge riktningar när ansökan gäller lotsdispens för lastfartyg. Antalet genomförda övningsresor ska vara fler vid ansökan om lotsdispens för passagerarfartyg. Lotsdispens beviljas och kan förnyas efter ansökan. Om sökanden under minst 10 färder under de senaste 12 månader- na har deltagit i navigeringen av det fartyg och i den farled som ansökan gäller krävs ingen ny skriftlig examen eller provlotsning. Det finns även en möjlighet att få en form av generell dispens för mycket erfarna befälhavare som gör oregelbundna färder till flera olika farleder. ansvarar för uppkörningar för beviljade av lots- examen och lotsdispens. Sammanlagt är det åtta regionalt placerade personer som ansvarar för uppkörningarna. För att förbättra och upprätthålla farledskunskap gör examinatorerna övningsfärder i simulatorer. Behörighetskraven för lotsar är reglerat i den finska lagen om lotsning och statsrådets förordning om lotsning. En förutsättning för beviljande av behörighet är att lotsen innehar sjökaptensbrev och är vid god hälsa och kondition. Vidare ska lotsen ha genomfört övningsfärder med olika typer av fartyg i farledens båda riktningar. Alla nyanställda lotsar deltar i en grundutbildning anordnad av Finnpilot. För att få behörighet ska lotsen ha godkänts i en av anordnad skriftlig examen och ett praktiskt prov i form av en provlotsning. Lotsen beviljas behörighet för högst och förnyelse kan göras efter ansökan. Grunderna för lotsavgift finns i lagen om men den mer precisa utformningen och nivån fastställs i statsrådets förordning. Lotsavgifterna baseras på lotsad sträcka samt fartygets storlek. I och inom Saimens vattenområde är lotsavgifterna reducerade vilket innebär att fartygen betalar av ordinarie lotsavgift. Vid kusterna täcks kostnaderna för lotsningen av lotsavgifterna men statligt anslag erhålls för det inkomstbortfall som orsakas av det nedsatta priset på Saimen. Lotsavgift betalas endast av de fartyg som anlitar lots. Servicenivån och lotsavgifterna är lika längs kusten trots att antalet lotsningar och lotsningarnas längd varierar. I har möjligheterna att utveckla någon form av lotsning från central i land inte analyserats eller diskuteras i någon större utsträckning. är ansvarig för lotsfrågorna, vilket bl.a. inne- bär ett ansvar för regelverket för lotsning och att fastställa nivåerna för lotsavgifterna. Utförandet av lotsningsverksamheten privatise- beslutade regeringen att det privata monopolet får fortsätta driva verksamheten utan konkurrens åtminstone fram . Därefter är det ännu osäkert om lotsningen ska konkurrensutsättas eller inte. Alla registrerade lotsar ska enligt lagen vara anslutna till (), en nationell sammanslutning för lotsar. NLC ansvarar bl.a. för kvalitetssäkring av lotsningsverksamheten samt utbildning och vidareutbildning av lotsar. Lotsarna är delägare i företaget . Vid sidan av NLC finns fyra regionala distrikt (RLC) där lotsarna verksamma i distriktet är medlemmar Amsterdam-IJmond, Rotterdam-Rijnmond, Scheldemonden och North. Det privata bolaget . ansvarar för att samla in lotsavgifterna och tillhandahåller stöd till lotsarna. Dess uppgift är t.ex. planering, administration, personalfrågor, transporter till uppdrag och IT-frågor. De registrerade lotsarna är delägare i företaget medan övrig stödpersonal t.ex. båtmännen är anställda. Det finns en central lotslag med tillhörande föreskrifter. Tran- sportministeriet fastställer vilka gränser som ska gälla för lots- plikten och gränserna varierar mellan olika regioner. T.ex. i region varierar lotspliktsgränserna mellan 60 meters längd i vissa farleder i andra. För övriga tre regioner varierar gränserna . Fartyg med farlig last måste anlita lots. Vissa fartyg är undantagna från lotsplikten t.ex. lots- båtar, fiskebåtar och fartyg som passerar territorialvatten utan att anlöpa hamn. Det finns även en möjlighet till lotsdispens beroende av besättningens kvalifikationer. För att bli lots krävs en sjökaptensexamen eller utbildning till sjöofficer men inte nödvändigtvis erfarenhet som befälhavare. Efter att ha anställts som lots vidtar utbildning. NLC är ansvarig för den centrala utbildningen på . Därefter ansvarar de regionala sammanslutningarna, RLC, för regional träning inför första styrsedeln. Efter såväl den nationella som den regionala utbildningen måste lotseleven godkännas i en examen som övervakas av en nationell eller regional grupp av statliga examinatorer. är det lotsad sträcka och fartygets storlek som är avgörande för vilken lotsavgift fartyget betalar. Avgiftssystemet ska dock ses över. Det nuvarande systemet för lotsavgifter innebär att större fartyg subventionerar mindre fartyg och större hamnar subventionerar verksamheten i mindre hamnar. Regeringen har beslutat att lotsavgifterna ska anpassas efter kostnaderna vilket t.ex. innebär att den regionala subventioneringen ska upphöra. Nederlands Loodswezen B.V. samlar in lotsavgifterna från de fyra regionerna och efter att kostnaderna är fråndragna får de fyra olika företagen dela på vinsten utifrån kriterier fastställda av lotsarna själva. I förekommer landbaserad lotsning från VTS-centralen vid mycket dåligt väder när lotsen inte kan borda fartyget eller vid andra extraordinära omständigheter. Lotsning från land sker endast på öppet vatten och inte ända in till kaj. Lotsen bordar längre in i farleden. Denna ordning innebär att lotsning från land blir dyrt och inte kostnadseffektivt. En lots blir upptagen i VTS-centralen och en annan måste vara beredd att gå ombord längre in i farleden. För lotsning från land är taxan reducerad och fartyget betalar av den ordinarie lotsavgiften. Vid lotsning från land tillåts inga möten i farleden vilket gör att kapaciteten i farleden sänks och den övriga trafiken påverkas. Erfarenheten från Neder- länderna är att landbaserad lotsning, i den form den praktiseras i , innebär totalt sett ökade kostnader för lotsnings- organisationen. Orsaken till detta är att det krävs två lotsar. förs inga diskussioner i om landbaserad lotsning in till kaj som ett alternativ till lots ombord. ansvarar för utförandet av lotsning. är regionalt indelat i fem olika distrikt och huvudkontoret ligger i . mottar uppdrag om lotsning från Fiskeri- och Kystdepartementet. Huvudregeln är att alla fartyg över 500 BT måste anlita lots. Undantag från lotsplikten gäller t.ex. passagerarfartyg i inrikes linjetrafik samt fartyg i inrikes trafik som inte har farligt gods och där befälhavaren har erfarenhet i farleden – från samma eller liknande fartyg. Om en befälhavare har tillräcklig kompetens och erfarenhet från norska farvatten kan en lotsdispens beviljas. För lotsdispens krävs bl.a. ett visst antal resor i farleden, särskild kunskap om farleden och att personen kan kommunicera på engelska eller skandinaviskt språk. I vissa fall måste den sökande också göra ett muntligt prov. Lotsdispensen gäller och kan efter ansökan förnyas i taget. För befälhavare och fartyg i regelbunden trafik kan, vid förnyelse, lotsdispensen gälla om inne- havaren kan dokumentera minst 12 färder i farledens båda riktningar. En lotsålderman anställd av har rätt att besluta om en tillfällig dispens från lotsplikten. Tillfällig dispens kan exempel- vis beviljas om lots inte kan tillhandahållas eller om det är uppen- bart orimligt att någon ska behöva anlita lots. En sådan tillfällig dispens gäller endast för en resa åt gången. Tillfällig dispens används bara undantagsvis när det är säkerhetsmässigt försvarbart. ansvarar för att rekrytera och utbilda lotsar. I den norska lotslagen anges grundläggande behörighetsvillkor för lotsar och dessa preciseras av Fiskeri- och kystdepartementet. För att bli antagen som lotsaspirant gäller följande; sjökaptensexamen och viss sjötid, inte , godkänd säkerhetsklassning, sjötid och hälsointyg. Ett godkänt teoretiskt och praktiskt prov krävs för behörighet som lots. Examineringen leds av en examenskommission bestående av en lotsålderman, två lotsar och en befälhavare med kunskap om aktuellt farvatten. De tre sista är utnämnda av huvud- kontor för respektive examen. En representant för huvudkontoret är vanligen med under examen. Huvudkontoret utfärdar behörig- hetsbevis för lots samt ansvarar för att kontinuerligt kontrollera att lotsarna uppfyller behörighetskraven. Möjlighet finns också att återkalla ett behörighetsbevis. Lotsningsverksamheten finansieras helt och hållet med de avgifter som tas ut av kunderna. Avgifterna tas ut både från dem som anlitar lots som från övriga inom handelssjöfarten. I tilläm- pas ett system enligt vilket en beredskapsavgift tas ut för alla fartyg med en bruttodräktighet över 500 BT. Beredskapsavgiften baserar sig på fartygets storlek och lotsningssträckan i den farled fartyget använder. Den som har lotsdispens eller är undantagen från lots- plikten betalar endast beredskapsavgiften. Den som anlitar lots betalar både beredskapsavgift och en lotsavgift som varierar be- roende lotsningen tar. Minimiavgiften är en avgift . I har ett försök med landbaserad lotsning genomförts från VTS i Kvitsøy. Under försöksverksamheten fanns en lots även ombord på fartyget beredd att ta över om det skulle visa sig nödvändigt. Försöksverksamheten avsåg inte lotsning ända in till kaj. Lotsen ombord tog över inför manövrering inom hamn- området. Försöket avslutades och ett arbete pågår nu med att definiera landbaserad lotsning i förhållande till ordinarie lots- ning, vilken kompetens som krävs för att utöva landbaserad lotsning samt vilka tekniska hjälpmedel som är nödvändiga. Vidare utreds vilket geografiskt område, vilken typ av fartyg och under vilka förutsättningar som landbaserad lotsning eventuellt kan vara Ett politiskt ställningstagande gällande landbaserad lots- ning väntas . Inom har förslag tagits fram som innebär förenklingar av lotsplikten och förfarandet med lotsdispenser i syfte att effektivisera verksamheten. I förslagen diskuteras bl.a. att utgå från fartygslängd för att definiera vilka fartyg som är lots- pliktiga. Vidare diskuteras möjligheten att definiera korridorer i vissa farleder som skulle kunna vara fria från lotsplikt. har lämnat två rapporter respektive med förslag till Fiskeri- och Kystdepartementet. Politiskt ställningstagande till förslagen väntas . Lotsningen sköts av s.k. Lotsenbrüderschaft, dvs. offentligrättsliga, regionala lotsorganisationer. I praktiken har dessa kooperativ monopolställning. övervakar lotsningen och fast- ställer en riksomfattande lotsavgift efter att ha förhandlat med lotsorganisationerna. Vidare har myndigheten und Schiffahrt ansvar för bl.a. regelverk och tillsyn. Lotsplikten är främst relaterad till fartygets last och storlek. Beroende av farvattnets beskaffenhet förekommer även regionala lotspliktsgränser. För att få en lotsdispens finns ett resekrav om minst sex resor i farleden. Vidare ställs krav på kunskaper i tyska. Ett godkänt teo- retiskt och praktiskt prov som myndigheterna ansvarar för krävs för att få en dispens. Lotsdispensen gäller och kan därefter förnyas. För att upprätthålla dispensen och kunna förnya den utan nya prov krävs att dispensinnehavare färdats minst sex gånger i farleden. Det finns också vissa möjligheter till ett förenklat dispens- förfarande. Exempelvis förekommer i vissa farleder att fartyg som är större än lotspliktsgränsen kan få dispens utan examination om vissa andra villkor är uppfyllda. Dels ska befälhavaren kunna styrka att minst sex färder i farleden med aktuellt fartyg och lots ombord ägt rum , dels ställs vissa krav på utrustning ombord t.ex. fungerande radar och VHF. Behörigheten för lotsar är författningsreglerad. I lag finns ett be- myndigande till att utfärda närmare bestämmelser om kunskapskraven. För att bli behörig som lots krävs i princip ett sjökaptensbrev samt ytterligare sjötid. God hälsa och kun- skaper i engelska är andra krav. Efter att ha blivit antagen som lotsaspirant deltar den blivande lotsen i en åtta månaders praktisk och teoretisk utbildning. Lotsbrödraskapet ansvarar för utbild- ningen som äger rum i det lotsdistrikt lotsen ska arbeta. För examination ansvarar myndigheten und Schiffahrt. Beslut fattas av en examinationsgrupp med fem medlemmar varav två nomineras av Lotsbrödraskapet. Lotsavgifterna fastställs så att de täcker kostnaderna för lön till lotsarna. Lotsavgiften debiteras av Lotsbrödraskapet. Utöver lotsavgifter tas en generell avgift ut av i princip samtliga fartyg som färdas på lotspliktigt vatten. Den generella avgiften ska finansiera lotsningens infrastruktur som lotsstationer, lotsbåtar, driftskostnader för lotsbåtar, båtmännens löner, VTS-centraler och lotsens utrustning. Avgiften tas in av staten som därefter anslår medel till organisationen, Lotsbetriebsverein e.V., som ansvarar för bl.a. lotstransporterna. Organisationen styrs av lotsar och är inte vinstdrivande. I förekommer en form av lotsning från central i land. Det innebär att vid mycket dåligt väder när det är svårt för lotsen att gå ombord finns en lots i hamn som ger råd för att befälhavaren på egen hand ska ta sig till ett mer skyddat område där lotsen kan gå ombord. I lagstiftningen finns en formulering om att rådgivning till fartygets befälhavare också kan ske från land. 4.1.1Sjöfartsverket ansvarar för lotsning Den nuvarande ordningen innebär att är statlig huvudman för lotsningsverksamheten och även har ensamrätt att bedriva lotsning. är ett statligt affärsverk med huvudkontor i och en verksamhet som delvis är decentraliserad till andra orter. Närmare 1 300 personer arbetar på varav drygt en tredjedel arbetar med en av Sjöfarts- verkets huvuduppgifter, att tillhandahålla lotsning. har en fristående ställning men ingår orga- nisatoriskt som en avdelning i med en egen regional organisation. ansvarar för lotspliktens utformning samt regler för dispensgivning och beslut i dispensärenden. tillhandahåller lots under dygnets alla timmar i lotslederna och servicenivån är lika i hela landet. För att lots ska tillhandahållas i önskad tid ska beställningen göras senast i förväg till . 4.1.2Lotsningstjänsten – från beställning till utfört uppdrag Lotsbeställningscentraler finns på sex orter – , , , , och . Beställningscentralerna är bemannade dygnet runt och är i allmänhet samlokaliserade med en VTS-central. En lotsbeställning ska göras senast innan lots önskas. Vid senare beställning eller ändring tillkommer avgifter. För att underlätta planeringen ser gärna att en pre- liminär lotsbeställning lämnas t.ex. i samband med fartygsanmälan i fartygsrapporteringssystemet, FRS. gjordes av lotsbeställningarna via Sjöfarts- verkets webbplats och övriga beställningar per telefon eller fax. Beställningen görs vanligen av en mäklare eller rederiet men det förekommer också att fartygets besättning på egen hand beställer lots. Inom pågår ett utvecklingsarbete som innebär att lotsbeställningar ska kunna göras även via SMS. Sjöfarts- verket ansvarar inte för beställning av bogserbåtar i samband med lotsningen och inte heller för eventuella kontakter med hamnen. Lotsarna är stationerade på en lotsstation men kan vistas i hemmet mellan uppdragen under förutsättning att det inte tar än att infinna sig på tjänstestället – lots- stationen. Även båtmännen är stationerade på en lotsstation men kan på icke schemalagd tid och mellan uppdrag vistas i hemmet. Lotsstationerna är utrustade med bl.a. arbetsrum, rum för över- nattning och allmänna utrymmen. I och är lots- stationen integrerad med VTS-centralen och sjötrafikområdets administration. Sammanlagt finns det 24 lotsstationer varav tre i trafikområde, en i trafikområde och fyra i vart och ett av övriga trafikområden. Om utgångspunkten för ett lotsningsuppdrag är i en annan hamn än där lotsstationen ligger tar lotsen, och vid behov båt- männen, oftast taxi alternativt allmänna kommunikationsmedel eller egen bil. På vissa orter exempelvis , och Oskars- hamn finns dock tjänstebilar som kan användas för transporter mellan hamnarna. Tjänstebilarna kan även användas för andra upp- gifter inom . När ett fartyg ska anlöpa hamn med lots transporteras lotsen ut till fartyget i en lotsbåt bemannad med två båtmän. När lotsen är med från land följer lotsbåten med och transporterar tillbaka lotsen efter avslutat uppdrag. Innan lotsen lämnar fartyget kvitterar befäl- havaren i lotsens handdator antal lotsade timmar och kunden kan få ett preliminärt fakturaunderlag. Lotsbåtarna finns vid lotsstationer- na samt vid ett antal andra hamnar. Vid varje lotsstation finns i allmänhet en snabbgående lotsbåt samt en större lotsbåt som används vid isbildning. Lotsbåtarna kan även användas för t.ex. sjöräddning samt för uppdragsverksamhet som transport av medicin till fartyg eller transporter av ny fartygsbesättning. I tabell 4.1 redovisas en del basfakta om lotsningsverksamheten för . Tabell 4.1 Basfakta för lotsningsverksamheten, per varav anlöp av lastfartyg Antal anställda lotsoperatörerTPF FPT Antal tjänstebilar för transport av lots och båtmän fanns det 219 lotsar anställda, varav fem kvinnor. Båtmännen var 211 män och en kvinna. var totala kostnader för lotsning, inklusive indirekta kostnader, och lotsningsverk- samheten utgör därmed den enskilt största kostnadsposten för . Kostnaderna finansieras till största delen av intäkter från lotsavgifter som uppgick till nästan 355 miljoner kro- nor. Därutöver hade verksamheten övriga externa intäk- ter om från i huvudsak uppdragsverk- samhet som exempelvis när lotsbåtarna används för att transportera besättningar till fartyg. Till detta kommer indirekta rörelseintäkter med . Underskottet i verksamheten på täcks av farledsavgifterna. I tabell 4.2 har kostnaderna för lotsningsverksamheten fördelats på olika poster. 1TP PT arbetar med att renodla arbetsuppgifterna mellan lotsoperatörer och VTS- operatörer. Detta påverkar statistikredovisningen. ingår i denna statistik inte de personer som i och tar emot lotsbeställningar. Kostnader för lotsningsverksamheten fördelat på olika poster, Kostnader för lotsarnas resor (lotsstationer m.m.) är största insjö och utgör tillsammans med en dricksvattentäkt. Stora delar utgörs av öppet vatten men lotsplikt gäller på hela . Lurö skärgård delar i två delar – i södra delen och i norra delen. hamnar är bl.a. , , , Väners- borg, Gruvön och . Lotsningarna inom sjötrafikområde är långa till följd av långa farleder. Exempelvis är farleden mellan och Väners- borg lång. Denna sträcka är uppdelad på två delsträckor, Lärje till samt till , som två lotsar delar på. Varje delsträcka tar cirka fyra till fem tim- mar. I tar en tredje lots vid för vidare lotsning på . Längsta lotsningen på är mellan och . Ingen av lotsningarna på tar . har enligt uppgift inlett en förstudie för att undersöka förutsättningarna för att förändra Milskärsleden genom Lurö skärgård och förbättra utmärkningen. En förändring av Milskärsleden kan komma att förändra omfattningen av lotsplikten på och möjligheterna till lotsdispens. Sammanlagt arbetar 8 lotsar med lotsningar på och 24 lotsar i Trollhättekanal och på . Med undantag för en privat båtmanstjänst i finns ingen båtmannaorganisation i . Lotsbeställningscentral för Sjötrafikområde ligger i men väntas flytta till VTS-centralen i . Det finns ingen VTS-central som ansvarar för sjötrafikinformation och övervakning på . var antalet giltiga lotsdispenser inom sjötrafikområde 71 vilket kan jämföras med 68 dispenser året innan och 79 dispenser . Antalet lotsningar på , dvs. mellan och olika Vänerhamnar, var 2006 samman- lagt 926 stycken. Under ledning av den statlige förhandlingsmannen undertecknades en överens- kommelse, den s.k. Väneröverenskommelsen, mellan ett antal av Vänersjöfartens parter och . Överenskommelsen syf- tade till att utveckla och förbättra förutsättningarna för Vänersjö- farten.