sou · GVB317 · 2008-01-01 00:00:00 — Något brott mot diskriminerings- förbudet i artikel 14 i förening med artikel 8 i konventionen förelåg därför inte.TPF25FPT Ett annat exempel är mot Österrike.TPF26FPT i hade kommit fram till att familjemedlemmars rätt att överta hyresavtal vid dödsfall inte gällde i parförhållanden mellan personer med samma kön. Den österrikiska lagen som reglerade frågan var inte avsedd att omfatta sådana parförhållanden. Genom lagen hade man velat skydda den traditionella heterosexuella famil- jen som institution. fann att det borde krävas starka skäl för att rättfärdiga distinktioner grundade på sexuell läggning. Skyddet för den homosexuella familjen som institution var i och för sig ett vägande legitimt skäl, men enligt domstolen var det tämligen abstrakt till sin natur. Enligt konventionen krävdes det också att de medel som användes till att tillgodose ett legitimt ändamål var proportionerliga. I det aktuella fallet innebar detta att det måste visas att det för att skydda traditionella familje- 22TP PT Jfr Dudgeon ./. Förenade kungadömet (1981) och Lustig-Prean och Becket ./. Förenade kungadömet samt och ./. Förenade kungadömet (1999). 23TP PT Jfr ./. (2003) som redovisas i det följande. 24TP PT Dom . 25TP PT Jfr SvJT 2002 s. 402 f. 26TP PT Dom . förhållanden var nödvändigt att undanta homosexuella parförhållan- den från lagens tillämpningsområde. Enligt hade den österrikiska regeringen inte anfört något som visade att detta var nödvändigt. Domstolen ansåg därför att hade utsatts för diskriminering på grund av sin sexuella läggning i strid med arti- kel 14 i förening med artikel 8 i konventionen.TPF27FPT Frågan om diskriminering på grund av sexuell läggning har vidare prövats i B.B. mot Förenade Konungariket.TPF28FPT Engelsk rätt förbjöd homosexuellt umgänge med män , medan åldersgränsen för heterosexuellt umgänge var . fann att denna skillnad ifråga om åldersgränsen inte hade varit grundad på objektiva och godtagbara skäl. B.B., som hade arresterats som miss- tänkt för att ha haft homosexuellt umgänge med en man , hade därför utsatts för diskriminering i strid med artikel 14 i konventionen med avseende på sin rätt enligt artikel 8 i konven- tionen till respekt för sitt privatliv.TPF29FPT är det ett diskriminerande element i en viss handling som bidrar till att denna anses utgöra en kränkning av någon annan bestämmelse i konventionen. Kriminaliseringen av homosexuellt beteende mellan vuxna i Dudgeon mot Förenade har t.ex. ansetts strida mot rätten till respekt för privatlivet i artikel 8 som det också finns ett drag av diskriminering i en sådan kriminalisering. Enligt har i ett sådant fall i allmänhet inte ansett det påkallat att ta ställning till om det föreligger ett separat brott mot diskrimineringsförbudet i arti- kel 14. Det kan dock, hävdar , finnas situationer då diskri- mineringen är så framträdande att det är rimligt att särskilt bedöma förenligheten med artikel 14, trots att det också föreligger en separat kränkning enligt någon annan bestämmelse.TPF30FPT I sjunde tilläggsprotokoll artikel 5 föreskrivs att makar skall vara likställda i fråga om rättigheter och ansvar av privaträttslig natur inbördes samt i förhållande till sina barn, i fråga om äktenskapet, under äktenskapet och i händelse av dess upplös- 27TP PT Jfr SvJT 2003 s. 1015. 28TP PT Dom . 29TP PT Jfr SvJT 2004 s. 376. Beträffande liknande fall, se även SvJT 2005 s. 89 f, 386 och 953. 30TP PT s. 361 f. Vidare anges att artikeln inte skall hindra staterna att vidta sådana åtgärder som är nödvändiga i barnens intresse. Ifrågavarande artikel är avsedd att garantera makars likställdhet i civilrättsligt hänseende såväl under äktenskapet som i samband med dess upplösning. Artikeln kompletterar och utvidgar i viss utsträck- ning det skydd som följer av artikel 8 i förening med artikel 14 i . 4.3.1Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (), den s.k. EU-stadgan,TPF31FPT avser skyldigheter gentemot medborgarna som skall respekteras av unionens institu- tioner och andra organ samt medlemsländerna när de tillämpar EG- rätten. Den understryker därmed att de mänskliga rättigheterna gäller för EU, även om unionen i sig inte är ansluten till någon konvention på området. EU-stadgan är emellertid inte rättsligt bindande, eller har i vart fall inte varit avsedd att vara det.TPF32FPT enades om ett nytt EU-fördragTPF33FPT som innehåller en bestämmelse som gör det möjligt för EU att anslutas till . EU-stadgan ingår som en del i det nya . För att fördraget skall träda i kraft krävs dock att det ratificeras av samtliga medlemsstater, vilket ännu inte har skett. I artikel 9 i EU-stadgan anges att rätten att ingå äktenskap och rätten att bilda familj skall garanteras enligt de nationella lagar som reglerar utövandet av dessa rättigheter. Denna artikel bygger på artikel 12 i i vilken det fastslås att giftasvuxna kvinnor och män har rätt att ingå äktenskap och bilda familj i enlig- het med de nationella lagar som reglerar utövandet av denna rättig- het (jfr avsnitt 4.2). Utformningen av denna rätt har moderniserats så att den också omfattar fall då nationell lagstiftning erkänner andra sätt att bilda familj än att ingå äktenskap. Artikel 9 i EU- stadgan varken förbjuder eller föreskriver att partnerskap mellan per- soner med samma kön kan få samma status som äktenskap. 31TP PT EFT 2000 C 364/01. 32TP PT Förstainstansrätten har hänvisat till EU-stadgan i några mål, t.ex. T-177/01 mot Europeiska kommissionen, varigenom den har fått viss bindande verkan. 33TP PT Fördrag om upprättande av en . denna artikel motsvarar således den rätt som är fastställd i berörda artikel i , men den kan göras mer om- fattande i enlighet med nationell rätt.TPF34FPT EU-stadgan innehåller också bl.a. bestämmelser om rätt till respekt för privat- och familjeliv (artikel 7) samt bestämmelser om tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet (artikel 10). 4.3.2Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemet för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen En av de grundläggande friheter som garanteras genom EG-rätten är fri rörlighet för personer. Den inbegriper rätt att bo och arbeta i en annan EU-medlemsstat. Ursprungligen var den en rättighet för framförallt förvärvsarbetande och deras familjer. har också grupper som studerande, pensionstagare och EU-medborgare i all- mänhet rätt till fri rörlighet inom EU. Alla EU-medborgare har rätt att arbeta i en annan medlemsstat. Begreppet arbetstagare definieras inte i EG-fördraget, men EG- domstolen har tolkat det så att det omfattar alla personer som utför faktiskt och verkligt arbete under uppseende av någon annan och får lön för det. Det avser vidare personer som arbetar och praktikanter. En EU-medborgare som arbetar i en annan medlemsstat måste behandlas på exakt samma sätt som sina kollegor som är medborgare i anställningsstaten när det gäller arbets- villkor. Migrerande arbetstagare har vidare rätt till samma sociala och skattemässiga förmåner som medborgarna i värdstaten.TPF35FPT EG-dom- stolen har fastställt att detta omfattar alla förmåner som, oavsett om de är knutna till ett anställningsavtal eller inte, i regel beviljas inhemska arbetstagare på grundval av deras objektiva status som arbetstagare eller endast i kraft av att de är bosatta inom berörda medlemsstaters territorium. Familjemedlemmar definieras som arbetstagarens make och arbets- tagarens och makens avkomlingar som är eller är bero- ende av dem för sin försörjning, samt släktingar i närmast före- gående led.TPF36FPT har fastställt att med make avses den 34TP PT EU-Karnov 2005 s. 82. 35TP PT Artikel 7.2 i förordning (EEG) nr 1612/68. 36TP PT Artikel 10 i förordning (EEG) nr 1612/68. Vissa internationella bestämmelser SOU 2007:17 ena parten av ett gift par och att sambopartner inte omfattas. Av ett meddelande från Europeiska gemenskapernas kommissionTPF37FPT framgår att kommissionen när det gäller rätten till fri rörlighet har fått frågor om äktenskap mellan homosexuella i medlemsstater där sådana äkten- skap har samma status som traditionella äktenskap. Kommissionen konstaterade i meddelandet (s. 8 f) att ännu inte hade fått någon begäran om avgörande i denna specifika fråga, men den hade konstaterat att eftersom det inte rådde någon enig- het mellan medlemsstaterna om huruvida partner med samma kön kan likställas med makar i ett traditionellt äktenskap, måste slutsatsen bli att makar med samma kön ännu inte har samma rättigheter som traditionella makar i förhållande till EG-rätten om fri rörlighet för arbetstagare. Kommissionen tillade att om en medlemsstat beviljar förmåner för sina egna medborgare som lever i samboförhållanden, bör samma förmåner beviljas migrerande arbetstagare enligt principen om lika behandling när det gäller sociala förmåner. EG-lagstiftningen om social trygghet är en nödvändig förutsätt- ning för att rätten till fri rörlighet för personer skall kunna utövas. För att se till att tillämpningen av olika nationella sociala trygghets- system inte är ofördelaktig för personer som utövar sin rätt till fri rörlighet fastställs i förordningen (EEG) nr 1408/71TPF38FPT vissa gemen- samma bestämmelser och principer, bl.a. principen om likabehand- ling och icke-diskriminering. Syftet med dessa är att säkerställa att en person som utövar sin rätt att fritt röra sig inom EU inte hamnar i underläge i jämförelse med en person som alltid har bott och arbe- tat i en annan medlemsstat. Förordningen (EEG) nr 1408/71 har anpassats, förbättrats och ut- vidgats . Ursprungligen omfattade den endast arbets- tagare och deras familjemedlemmar. Den utvidgades sedan till att omfatta egenföretagare, alla EU-medborgare som har rätt till sjuk- försäkringsförmåner vid tillfällig vistelse utomlandsTPF39FPT och studeran- de. Till följd av domen i Vougioukas-måletTPF40FPT omfattar förordningen också särskilda system för offentligt anställda. PT Meddelande från kommissionen, Fri rörlighet för arbetstagare – att utnyttja alla fördelar och möjligheter, den , KOM (2002) 694 slutlig. PT Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemet för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (EGT L 149, , s. 2), jfr konsoliderad utgåva (EGT L 28, 30.1.1997, s. 1) och därefter gjorda ändringar. 39TP PT Se förordning (EG) nr 3095/95. 40TP PT Mål C-443/93, 1995, s. I-4033. Enligt artikel 4 i EG-förordningen gäller förordningen all lag- stiftning om följande grenar av sociala trygghetssystem: Förmåner vid sjukdom och moderskap. Förmåner vid invaliditet, även sådana som är avsedda att bevara eller förbättra förvärvsförmågan. Förmåner vid ålderdom. Förmåner till efterlevande. Förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar. Förmåner vid arbetslöshet. I artikel 2 föreskrivs att förordningen skall gälla anställda, egen- företagare och studerande som omfattas eller har omfattats av lag- stiftningen i en eller flera medlemsstater och som är medborgare i en medlemsstat eller är statslösa eller flyktingar bosatta inom en medlemsstats territorium samt deras familjemedlemmar och efter- levande. Förordningen gäller också för efterlevande till anställda, egenföretagare och studerande som har omfattats av lagstiftningen i en eller flera medlemsstater, oavsett dessa anställdas, egenföre- tagares eller studerandes medborgarskap, om deras efterlevande är medborgare i en medlemsstat eller är statslösa eller flyktingar som är bosatta inom en medlemsstats territorium.TPF41FPT Av artikel 1 f framgår vilken betydelse beteckningen familjemed- lem har i förordningen. Härmed avses som huvudregel den som de- finieras eller erkänns som familjemedlem eller som betecknas som medlem av hushållet i den lagstiftning enligt vilken förmåner ut- ges.TPF42FPT Om denna lagstiftning betraktar som familjemedlem eller medlem av hushållet endast den som är samboende med den an- ställde, egenföretagaren eller studeranden, skall detta villkor anses vara uppfyllt om personen för sin försörjning huvudsakligen är eko- nomiskt beroende av en anställd, egenföretagare eller studerande. Om lagstiftningen i en medlemsstat inte gör det möjligt att skilja mellan familjemedlemmar och andra personer, som den är tillämp- lig på, skall begreppet familjemedlemmar ges den betydelse som framgår av bilaga I till förordningen. 41TP PT Utan hinder av vad som sägs i artikel 2 har EU-medborgare och familjemedlemmar som är bosatta tillsammans med dem viss rätt till sjukförmåner i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 22 a. 42TP PT I fall som avses i artikel 22.1 a och artikel 31 skall frågan istället bestämmas enligt lag- stiftningen i den medlemsstat inom vars territorium personen är bosatt. I nämnda bilaga föreskrivs för del att vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i avdelning III kapitel 1 i förordningen avses med familjemedlem make eller barn . När det gäller handikappförmåner som enligt en medlemsstats lag- stiftning utges till alla medborgare i den staten som uppfyller före- skrivna villkor, skall uttrycket familjemedlem innebära åtminstone en anställds, egenföretagares eller studerandes make och en sådan per- sons barn som antingen är minderåriga eller ekonomiskt beroende av en sådan person (artikel 1 f sista stycket). I artikel anges betydelsen av beteckningen efterlevande; en per- son som definieras eller erkänns som sådan av den lagstiftning en- ligt vilken förmånerna utges. Om denna lagstiftning betraktar som efterlevande endast den, som var samboende med den avlidne, skall detta villkor anses vara uppfyllt om personen för sin försörjning huvudsakligen var ekonomiskt beroende av den avlidne. Vid tillämpningen av förordningen och anslutande rättsakter upp- kommer frågan om en make med samma kön eller en registrerad partner omfattas av förordningens familjebegrepp (eller omfattas av begreppet efterlevande). Av ovan redovisade bestämmelser fram- går att EG-förordningen inte ger svar på frågan utan hänvisar till medlemsstaternas nationella lagstiftning. I den mån bestämmelser om olika sociala förmåner i den nationella lagstiftningen inte lämnar besked om vem som hör till kretsen familjemedlemmar, bl.a. i vissa fall beträffande vårdförmåner, ges en definition i nämnda bilaga till förordningen. Av 3 kap. 1 § andra stycket lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap framgår att bestämmelser i lag eller annan författning med anknytning till äktenskap och makar tillämpas på motsvarande sätt på registrerat partnerskap och registrerad partner, dock med undantag för bestämmelser som gäller för makar och vars tillämplig- het är beroende av att makarna är av motsatt kön (jfr avsnitt 2.3.6). Härav följer att en registrerad partner enligt svensk lagstiftning i princip har samma sociala förmåner som en make. Från svensk sida jämställs äktenskap mellan två personer med samma kön med registrerat partnerskap. Vid tillämpningen av EG- förordningen i kommer en utländsk make med samma kön, liksom en registrerad partner, således att ha rätt till samma sociala förmåner som en make i ett äktenskap mellan en kvinna och en man. På motsvarande sätt kan ett par som låtit registrera partnerskap i vara berättigat till sociala förmåner om de flyttar till ett annat EU-land som jämställer registrerade partners med makar som har olika kön. Till följd av talrika ändringar har förordning (EEG) nr 1408/71 blivit mycket komplex och svår att tillämpa. Förordningen kommer att ersättas av och Rådets förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. Sist- nämnda förordning trädde i kraft . Det har emel- lertid ansetts nödvändigt att införa en ny förordning för att upp- häva förordning (EEG) nr 1408/71. Förordning (EG) nr 883/2004 skall därför tillämpas från och med den dag tillämpningsförord- ningen träder i kraft, vilket ännu inte har skett. Förordning (EG) nr 883/2004 skall bl.a. tillämpas på alla som är medborgare i en medlemsstat, statslösa och flyktingar som är bo- satta i en medlemsstat och som omfattas eller har omfattats av lag- stiftningen i en eller flera medlemsstater, samt deras familjemed- lemmar och efterlevande (jfr artikel 2). Förordningen är tillämplig på lagstiftning som rör de socialförsäkringsformer som anges i den gamla förordningen samt ytterligare någon förmån.TPF43FPT Vem som är familjemedlem definieras även i den nya förordningen (artikel 1 i). Liksom tidigare skall frågan i princip avgöras enligt nationell lag- stiftning. 43TP PT Artikel 3 i förordning (EG) nr 883/2004 jfr artikel 4 i förordning (EEG) nr 1408/71. är det inte möjligt för par med samma kön att ingå äktenskap i något av de nordiska länderna. Liksom har , , och infört rättsinstitutet registre- rat partnerskap i sin lagstiftning. Utredningen har inhämtat infor- mation om äktenskaps- och partnerskapslagstiftningen i , och . Redovisningen av den danska ordningen byg- ger på skriftliga uppgifter som har lämnats av i och kompletterande uppgifter från Familiestyrelsen medan redovisningen av norsk och finsk rätt i huvudsak bygger på uppgifter som har lämnats av vederbörande departement vid utred- ningens studiebesök i respektive . har flera länder ändrat sin lagstiftning så att möjlig- het öppnats för två kvinnor eller två män att ingå äktenskap. Äktenskap för par med samma kön är tillåtna i , , , och i delstaten , . Enligt upp- gift har också infört en ordning med äktenskap för par med samma kön och registrerat partnerskap som alternativ.TPF1FPT I kan alla par oberoende av kön välja att registrera partnerskap istället för att ingå äktenskap. Utredningen har genom- fört studiebesök i , och . Information om den rättsliga regleringen i har inhämtats från i . Redovisningen av den rättsliga regleringen i bygger på underlag som har tagits fram av en svensk jur. stud. vid . Kapitlet avslutas med en redovisning av den rättsliga regleringen i , , och . 1TP PT Den sydafrikanska äktenskaps- och partnerskapslagstiftningen förbigås i det följande. länder har liksom de nordiska länderna partnerskapslagarTPF2FPT men tillåter inte äktenskap mellan personer med samma kön. Framställningen bygger i huvudsak på information som inhämtats via am- bassader i respektive land. Ambassaderna i , och har översänt skriftliga svar från vederbörande utländska departement medan ambassaden i själv har besvarat utredningens frågor. Till skillnad från äktenskapsbegreppet förekommer inte termen vigsel i samtliga berörda länders rättsordningar. I det följande an- vänds dock vigsel genomgående som beteckning på den ceremoni varigenom ett rättsligt äktenskap konstitueras. Distinktionen mellan kyrklig vigsel och borgerlig (eller civil) vigsel görs med utgångs- punkt från om ceremonin förrättas inom trossamfund (alternativt livssynssamfund) eller i civil ordning av domare, tjänstemän inom offentlig verksamhet, enskilda personer med särskilt förordnande m.fl. Begreppet registrerat partnerskap används även i fråga om partnerskapsliknande rättsinstitut som har en annan benämning i det aktuella landet. Äktenskap för par med olika kön I den danska äktenskapslagen uppställs ett antal äktenskapshinder som bl.a. rör äktenskapsålder, nära släktskap och tvegifte. Bestäm- melserna är något mer ingripande än motsvarade svenska reglering, bl.a. kan halvsyskon inte få dispens att gifta sig. Frågan om det föreligger äktenskapshinder prövas av hemkommunen. I samband med detta fyller de blivande makarna i en äktenskaps- eller partner- skapsförklaring, där bl.a. uppgifter om inbördes släktskap skall anges. För att ett par skall få gifta sig i krävs vidare att en var av parterna är dansk medborgare eller har rätt att vistas i landet enligt den danska utlänningslagens bestämmelser om bl.a. uppe- hållstillstånd. Äktenskap kan ingås genom kyrklig eller borgerlig vigsel. Båda vigselformerna är författningsreglerade och det står i princip var och en fritt att välja vigselform. Den danska folkkyrkan () är knuten till staten. För att ett par skall ha rätt att ingå äktenskap genom kyrklig vigsel i 2TP PT Partnerskapslagar eller annan lagstiftning som i större eller mindre utsträckning jämställer homo- och heterosexuell samlevnad finns även i bl.a. , , , och . folkkyrkan måste minst en av parterna vara medlem i kyrkan. Även ett antal andra erkända trossamfund får lov att förrätta kyrklig vigsel, bl.a. det romersk-katolska trossamfundet, det mosaiska tros- samfundet och i . Kyrk- lig vigsel kan också äga rum inom andra trossamfund, när en av parterna tillhör samfundet, och trossamfundet har präster som den danska kyrkoministern har bemyndigat att förrätta vigslar. Borgerlig vigsel förrättas av representanter för kommunen. Borg- mästaren eller av borgmästaren utsedda kommunala förtroende- valda eller tjänstemän är behöriga att företräda det allmänna som vigselförrättare. Förfarandet är kostnadsfritt. Par som har gift sig borgerligt kan få kyrklig välsignelse i den danska folkkyrkan. För att en vigsel skall vara giltig krävs att den har ägt rum inför en myndighet som är behörig att förrätta vigsel. Vidare skall parterna vid samma tillfälle förklara att de vill ingå äktenskap med varandra och därefter av vigselmyndigheten ha förklarats vara äkta makar. En vigsel som är ogiltig kan godkännas av Familiestyrelsen om det finns särskilda skäl som talar för detta. ambassadörer kan få bemyndigande att förrätta vigsel utomlands, men sådant bemyndigande ges sällan i praktiken. Makar har rätt till äktenskapsskillnad efter sex månaders separation om de är överens och i annat fall separation. I några särskilda fall är omedelbar äktenskapsskillnad möjlig. Frågor om äktenskapsskillnad avgörs av domstol, men om makarna är överens kan beslut om äktenskapsskillnad meddelas av länsstyrelserna (stats- amterne). Beträffande dansk domstols internationella behörighet i äkten- skapsmål finns särskilda bestämmelser i nationell lag. Talan om t.ex. äktenskapsskillnad får väckas vid dansk domstol när 1) svaranden har hemvist i , eller 2) käranden har hemvist i och antingen har bott i landet eller har haft hemvist i landet, eller 3) käranden är dansk medborgare och det bevisas att hon eller han på grund av sitt medborgarskap inte vill väcka talan i hemvistlandet, eller 4) båda makarna är danska medborgare och svaranden inte motsätter sig att frågan väcks vid dansk domstol, eller 5) när ansökan om skilsmässa grundar sig på en separation som har meddelats i . I de internordiska fallen gäller den nordiska äktenskaps- konventionen. Som första land i införde institutet regi- strerat partnerskap som särskild samlevnadsform för par med samma kön. För att ett par skall få registrera sitt partnerskap i upp- ställs vissa anknytningskrav i den danska partnerskapslagen. Regi- strering får endast ske om en av parterna har hemvist i landet och är dansk medborgare eller om båda parterna har haft hemvist i landet före registreringen. Medborgarskap i , , eller jämställs härvid med danskt med- borgarskap och hemvist i nämnda länder jämställs med hem- vist i . Ministern för familje- och konsumentangelägen- heter (familie- forbrugeranliggender) kan bestämma att medborgar- skap och hemvist i ett annat land med lagstiftning om registrerat partnerskap, som motsvarar det danska, också skall jämställas med danskt medborgarskap och hemvist i . Ett sådant beslut har meddelats beträffande . Samma rättsliga hinder som gäller för äktenskap gäller även för registrerat partnerskap. Vidare tillämpas samma regler vid registre- ring av partnerskap som vid ingående av äktenskap i civil ordning. Den som får förrätta borgerlig vigsel är också skyldig att registrera partner. Förfarandet är kostnadsfritt. Präster och andra befattnings- havare inom trossamfund får inte registrera partnerskap i . Däremot kan ett par som registrerat sitt partnerskap få en kyrklig välsignelse i den danska folkkyrkan.