sou · GWB353 · 2008-05-16 00:00:00 — I detta sammanhang anser jag att det är mycket viktigt att den enhet som förvaltar fartygen har en ställning som innebär ett stort mått av självständighet gentemot samtliga inblandade parter. En sådan självständighet är en nödvändig förut- sättning för att enheten ska lyckas med sitt uppdrag att åstad- komma ett effektivt kapacitetsutnyttjande och att samordna olika behov i samband med nyinvesteringar. Ett sätt att åstadkomma en sådan självständighet inom ramen för en existerande myndighet kan vara att chefen för rederiverk- samheten utses av regeringen och att man även utser en intern styrelse för verksamheten. Samtliga fartyg ska samlas inom rederiverk- samheten. Rederiverksamhet ska utgöra en egen resultatenhet inom myndigheten med separat resultat- och balansräkning och med fastställda resultatkrav. Interndebitering ska ske då de producerande enheterna nytt- jar rederiets resurser. Möjligheten att samla större delar av statens fartygsresurser i ett gemensamt rederi bör övervägas. För att utveckla och ytterligare effektivisera verksamheten anser jag att samtliga fartyg ska samlas inom rederi- verksamheten. Genom att rederiet blir en egen resultatenhet inom verket med separat balans- och resultaträkning samt särskilda resultatkrav betonas det kommersiella inslaget i verksamheten i högre utsträck- ning än . Interndebitering bör användas som ett medel för att förbättra kapacitetsutnyttjandet. Rederiet ska också ställa sin fartygskapacitet till förfogande i samband med de upphandlingar som föreslås för produktionsverk- samheten inom de olika delarna av verket. Genom att enheten är en separat division tillförsäkras en konkurrensneutralitet mellan upphandlad verksamhet och den verksamhet som alltjämt bedrivs i egen regi. Tillgång till fartygskapacitet kan också vara en avgörande faktor för att fungerande marknader ska etableras inom vissa områden. Min uppfattning är att en ökad samordning av de statliga fartygsresurserna kan bidra till ett effektivare resursutnyttjande. Enligt min mening kan ett gemensamt statligt rederi dels förbättra möjligheterna att på ett mer effektivt sätt nyttja de statliga far- tygen, dels kan avvägningar mellan olika behov och övrig sam- ordning i samband med nyinvesteringar underlättas. Dessutom kan en samlad verksamhet förbättra möjligheterna till ett effektivt fartygsunderhåll och upprätthållande av en hög beställarkompe- tens. Jag har inom ramen för mitt uppdrag inte analyserat denna fråga närmare. Mitt förslag är dock att möjligheten att samla större delar av statens fartygsresurser i ett gemensamt rederi bör övervägas. ska enligt sin instruktion (2007:1161) svara för: sjögeografisk information inom ansvarsområde (sjökartläggning) samordning av sjögeografisk information i redovisning och dokumentation av gränser till havs samt skötsel och tillsyn av dessa gränsers utmärkning. Den sjögeografiska verksamheten är en viktig del av farledshåll- ningen och syftar bland annat till att beskriva de farleder som ingår i det svenska sjöfartssystemet. Verksamheten består av tre delar: insamling, förvaltning och spridning av information. Genom sjömätning insamlas djupdata som sedan lagras i djupdatabasen. I sjökortsdatabasen ingår de djupdata som används vid produktion av sjökort tillsammans med andra data som behövs vid denna produktion. Det gäller bland annat data om strandlinje, sjösäkerhetsanordningar och farleds- sträckning. Spridningen sker genom framställning och tillhandahållande av sjökort och andra publikationer. I spridningen ingår även distribu- tion av sjösäkerhetsinformation som till exempel navigations- varningar samt väder- och isinformation. Enligt regleringsbrev ska svenska farleder med intensiv fartygstrafik vara sjömätta i enlighet med internationellt antagen standard. Detta mål gäller även de farleder som ofta trafikeras med fartyg som transporterar miljöfarligt gods och olja. I yta räknat innebär målsättningen att 50 000 kvadratkilo- meter ska mätas –2014. Verkets samordnande roll av sjögeografisk information på nationell nivå är inte närmare preciserad. Frågan om sjögeografisk information regleras både nationellt och internationellt. Inom ramen för IMO och dess konvention SOLAS regleras bland annat frågor om rätten att utfärda sjökort. Enligt konven- tionen har åtagit sig att framställa sjökort av ändamålsenlig kvalitet. Här anges också att sjömätning ska utföras och att informationen ska finnas tillgänglig i databaser. I enlighet med kapitel V i SOLAS kan endast staten utfärda officiella sjökort. Staten kan bemyndiga en statlig myndighet att ombesörja utgivningen. Ovanstående bestämmelser finns inför- livade i , SJÖFS 2006:17. Sjögeografisk information regleras även internationellt inom ett flertal andra organisationer. Rätten att samla in, sammanställa och sprida sjögeografisk infor- mation och annan landskapsinformation begränsas i lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation. I förordningen (1993:1745) om skydd för landskapsinformation ges Försvarsmakten, och geologiska under- sökning tillstånd att utföra sjömätning enligt lagen. I samma förordning ges Försvarsmakten, , , geologiska undersökning och tillstånd att inrätta data- baser med landskapsinformation. I förordningen regleras vidare vilken av ovanstående myndig- heter som beviljar tillstånd att genomföra sjömätningsprojekt. För att någon vid sidan av dessa myndigheter ska få rätt att genomföra sjömätning krävs normalt tre olika tillstånd: tillstånd att samla in djupdata – prövas av Försvarsmakten tillstånd att sammanställa data, det vill säga inrätta en databas – prövas av tillstånd att sprida djupinformationen – prövas av . och beslut bygger i huvudsak på de upplysningar som Försvarsmakten lämnar inför besluten. Reg- eringen har gett de tre myndigheterna i uppdrag att lämna förslag till vem som bör ha det samlade ansvaret för tillståndsgivningen (avsnitt 8.5.1). Insamlingen av data benämns sjömätning och består av att mäta djup och att lägesbestämma objekt av nautisk karaktär. Mätningen kan göras till sjöss med fartyg eller från luften med flygplan eller helikopter. Datainsamling från fartyg sker antingen med hjälp av så kallat multibeam-ekolod eller genom en metod benämnd ramning. Ekolodet skickar ut ljudimpulser som reflekteras mot botten och sedan fångas in igen. Den tid detta tar avgör djupet. Vid ramning sänks en så kallad ramstock ner till det djup som ska säkerställas. Fartyget kör sedan över området och eventuell bottenkänning registreras. har två större fartyg som används för sjömätning sjömätaren samt sjömätaren och ramningsfarkosten . Verket har även ett antal mindre sjömätnings- båtar. har ingen egen sjömätningspersonal utan fartygen bemannas med personal från bemanningsföretaget Management som verket har avtal med. Det nuvarande avtalet gäller . hyrdes 14 personer in och ytterligare 22 personer . Det råder brist på nautisk personal som även har kompetens för sjömätning. Ett antal aktörer vid sidan av samlar också in data och om dessa data kommer till del och uppfyller ställda kvalitetskrav lagras de i djupdatabasen. De djupdata som samlas in lagras i djupdatabasen, som förvaltas av . Verket förvaltar även sjökortsdatabasen där de djup- data och annan information som behövs vid produktion av sjökort lagras. Vid sidan av data från nya mätningar uppdateras databaserna för vissa icke prioriterade områden genom att uppgifter från gamla mätningar som finns tillgängliga analogt omvandlas till digitala data och läggs in. Insamlad djupinformation lagras i den digitala djupdatabasen. Här lagras all digital djupinformation samt all analog ramningsinformation. I sjökortsdatabasen lagras i princip all sjögeografisk information som används vid sjökortsproduktion. Databasen uppdateras konti- nuerligt och uppdatering skickas till användare av digitala sjökort. Uppdateringarna publiceras även i Underrättelser för sjöfarande, som utkommer en gång . Sjökortsdatabasen baseras på den internationella standard för digital sjökortsinformation som tagits fram av International Hydro- graphic Organization. Uppgifterna i databaserna används för att producera och uppdatera sjökort och andra navigeringshjälpmedel. De lagrade uppgifterna används också i farledsverksamheten. De sjökort som publiceras innehåller bland annat information om farleder, djup, vrak och strandlinje. Sjökort produceras både i pappersformat och i elektronisk form. Förutom sjökort för handelsjöfarten tar även fram två sjökortsprodukter för båtsportsbruk. Båtsportkort är ordinarie sjökort som har framställts i ett mindre format. Pro- dukten Det levande sjökortet är ett elektroniskt båtsportkort som består av en interaktiv CD. Tillsammans med en GPS kan Det levande sjökortet användas som stöd vid navigering. Sjökort och andra produkter säljs via återförsäljare. 8.2.4 Statliga aktörer och samverkansorgan inom området Lantmäteriet har ett nationellt ansvar för samordningen av den geografiska informationen på motsvarande sätt som Sjö- fartsverket har ansvar för samordning av sjögeografisk information. Ansvaret anges i verkets instruktion och omfattar produktion, samverkan, tillhandahållande och utveckling vad gäller grund- läggande geografisk information och fastighetsinformation. Inom Lantmäteriet finns en division, Metria, som handhar all uppdragsverksamhet inom verket. Divisionen tillkom 1996 i sam- band med att en ny organisation infördes för den statliga lant- mäteri- och fastighetsdataverksamheten. Metria säljer produkter och tjänster kopplade till geografisk information. I detta ingår att samla in, bearbeta och använda geodata. I samarbetet med genomför projektet . Projektet syftar till att skapa en nationell gemensam databas med strandlinjeinformation. SGU har hand om frågor som rör landets geologiska beskaffenhet och mineralhantering. En av myndighetens viktigaste uppgifter är att möta den efterfrågan som finns på geologisk information varav den maringeologiska informationen, det vill säga hur det ser ut under havsbotten, är en del. SGU samlar in geologisk information om berg, jord och grund- vatten. Användare av den information som SGU samlar in är bland andra länsstyrelser, Försvarsmakten, och . Samverkan mellan och är reglerad i en ram- överenskommelse. I överenskommelsen läggs principer för sam- verkan fast inom ett antal utpekade samverkansområden. Ett av dessa områden är tillhandahållande av sjögeografisk information arbete består bland annat av att kartlägga fiskbestån- dens storlek och utbredning samt förändringar i dessa. Verket finns på 15 platser i landet och där har man laboratorier, fiskeri- försöksstationer, utredningskontor, undersökningsfartyg och fält- stationer. till sjöss består av provfiske och uppskattning av fiskbeståndet. Provfisket utförs återkommande på en given rutt utmed den svenska kusten. Vid sidan av detta fiske och analys av fångsten tar verket även vissa vattenprover för räkning. Datainsamlingen sker bland annat med hjälp av det egna forskningsfartyget . uppgift är att på nationell nivå tillhandahålla planerings- och beslutsunderlag för väder- och vattenberoende verksamheter. I sin verksamhet med prognosmodeller för väder och klimatutveck- ling behöver tillgång till vissa data från miljöer. Exempel på sådana data är djupuppgifter, vattentemperatur, salt- halt, vattenstånd, isdata och strömmar. Försvarsmakten genomför insamling av sjögeografisk information både i egen regi och genom upphandling från extern leverantör. Insamlingen görs för svenska hav och kustvatten samt för , och . Genom ett avtal med betalar Försvarsmakten för att få tillgång till verkets databaser med sjögeografisk information. Motsvarande avtal finns med SGU för att få tillgång till myndighetens databaser och med Lantmäteriet för att tillgodose ett allmänt behov av geografisk information. finns inom Lantmäteriet och är tillsatt av regeringen. Rådet ska bereda frågor som rör Lantmäteriets samordningsroll för produktion, samverkan och utveckling inom området geografisk information och fastighetsinformation. medverka i arbetet med en nationell geodatastrategi för den samlade informationsförsörjningen inom geodataområdet bereda och behandla frågor av principiellt och gemensamt nationellt intresse inom geodataområdet bidra till utvecklingen av den nationella och internationella infrastrukturen inom området genom att exempelvis stödja tillämpningen av standarder medverka till ökad samordning mellan berörda myndigheter i frågor rörande informationsutveckling och tillhandahållande av information. har nio ledamöter utöver Lantmäteriets general- direktör, som är ordförande. Ledamöterna kommer från Geologiska Undersökning, i , , Kommuner och Landsting, Väg- verket, för landskapsinformation, , Sjö- fartsverket och Försvarsmakten. är ett forum för dialog om insamling, för- valtning och spridning av sjögeografisk information. I rådet, som hålls samman av ingår ett tiotal myn- digheter och ett antal intresseorganisationer inom sjöfarts- och båtsportområdet. informerar i rådet om sina produkter, sin plan- ering och andra aktiviteter med koppling till sjögeografisk informa- tion. I rådet behandlas samarbetet mellan producenter och använ- dare av sjögeografisk information och medlemmarna får tillfälle att framföra synpunkter och informera om egna aktiviteter inom området. Nedanstående tabell redovisar några av de statliga aktörer som genomför eller låter genomföra sjökartläggning. I begreppet sjö- kartläggning ingår förutom sjömätning även kartläggning av för- hållanden under sjöbotten och olika typer av marinekologisk kartläggning. Tabell 8.1 Omfattning av statliga aktörers sjökartläggning Försvarsmakten genomför viss egen sjömätning för så kallad taktisk kartering. Denna avser dock mindre områden och är av begränsad omfattning. Av nedanstående tabell framgår intäkter och kostnader för den sjögeografiska verksamheten inom –2007. Kostnader för sjömätning ingår ej i denna redovisning utan redovisas under verksamhetsområdet farleder i tabell 9.2. 1TP PT Avser inscanning av äldre data. 2TP PT bidrar med och en viss andel bekostas med EU-bidrag. SOU 2008:53 Sjögeografisk information Resultaträkning i sammandrag för sjögeografisk information, -28,3 -30,5 -32,1 -25,1 -18,0 -17,0 -15,9 -19,3 -19,7 -43,3 -39,8 -35,3 Sjökortsprodukter för båtsportsbruk är konkurrensutsatta och det finns ett antal aktörer på marknaden som tillhandahåller dessa pro- dukter vid sidan av . Som en följd av detta särredo- visas verksamheten. Av nedanstående tabell framgår resultaträk- ningen för sjökortsprodukter för båtsportsbruk avseende 2007. Redovisningen är uppdelad på de två produkterna båtsportkort och Det levande sjökortet. och Det levande sjökortet 2007, tusental kronor Ovanstående resultat innebär en vinstmarginal för båtsportkorten på och på för Det levande sjökortet. som rapporterade sitt arbete 2003 behand- lade frågor om tillgång till grundläggande information för bland annat kartproduktion. Även det offentliga åtagandet för denna produktion diskuterades. och belyste 2006 på uppdrag av regeringen frågor om samverkan mellan myndigheterna i en gemensam rapport: Sjökartläggning i samtid och framtid. Statskontoret har på uppdrag av regeringen utvärderat Sjöfarts- verkets och SGU:s verksamhet och organisation gällande sjömät- ning och marinekologisk undersökning. I rapporten till båtnad för samhället (2006:10) pekade Statskontoret på vissa brister inom området. Som en följd av Statskontorets rapport gav regeringen Försvarsmakten i uppdrag att i samråd med och redovisa förslag till vilken av de tre myndig- heterna som bör ha ett samlat ansvar för hela tillståndsprocessen för sjömätning. Uppdraget ska redovisas . Lantmäteriet – nya vägar för ökad samhällsnytta SOU 2003:111 hade till uppgift att utvärdera den om- fattande omstrukturering av lantmäteriet som ägde rum då 290 olika myndigheter fördes samman till det centrala . Vidare skulle utredningen lämna förslag om det statliga lantmäteriets framtida roll i samhället och om hur verk- samheten borde organiseras och finansieras. I utredningen konstateras att stora delar av konkurrensutsatta uppdragsverksamhet snedvrider konkurrensen och strider mot de grundläggande principer som har slagit fast när det gäller renodling av den statliga verksamheten och statliga myndigheters agerande på marknaden. Utredningen före- slog därför att stor del av verkets konkurrensutsatta verksamhet skulle upphöra eller överlåtas till marknadens aktörer. De verksam- heter som särskilt nämndes var bland annat den kartgeografiska uppdragsverksamheten, direktförsäljningen av kartor, flygfoto, geografisk informationsteknik, mätservice och detaljkartor. En bolagisering av hela eller delar av produktions- och uppdrags- verksamheten prövades men i stället föreslogs en avveckling av de aktuella verksamheterna. Gränssnittet mot behandlades i utredningen vad gällde samordningen av grundläggande informationsförsörjning inom olika delar av samhället. Utredningen föreslog att ett Geodataråd skulle inrättas inom Lantmäteriet som ett stöd för samordningen av grundläggande geografisk information. Rådet skulle samlat behandla frågor av principiellt och gemensam nationellt intresse inom området. Sjökartläggning i samtid och framtid, SGU och 2006:1 SGU och fick 2005 i uppdrag av regeringen att gemensamt och i samråd med andra berörda myndigheter belysa vissa frågor kring sjögeografisk information. I uppdraget ingick att beskriva den kartläggning som genomförs, belysa förutsättningar för att inhämta ytterligare information samt beskriva hur samord- ning sker och hur informationen tillgängliggörs. Inledningsvis beskrivs i rapporten ett ökat behov av sjökart- läggning från fler intressenter. Det tillkommande behovet avser främst natur- och miljövård, men också behov i samband med exploatering för vindkraft, kablar och rörledningar. I rapporten konstateras att det finns en överkapacitet av sjömät- nings- och undersökningsfartyg och att det för nästa generations fartyg kan finnas möjligheter att bygga fartyg som kan kombinera sjökartläggningsuppgifter med andra arbetsuppgifter. Vidare konstateras att det tekniskt sett fanns potential att samordna djupmätning och sjögeologisk kartering i vissa vatten. Myndigheterna konstaterade dock att man gjorde olika geografiska prioriteringar vilket försvårade en gemensam insamling. I rapporten föreslogs en översyn av regelverket för djupmätning och tillgång till djupdata, detta för att samverkan kring leverans till och uttag av data ur djupdatabasen skulle kunna underlättas för de olika aktörer som samlar in och använder dessa data. Sjögeografisk information till båtnad för samhället, Statskontoret 2006:10 Statskontoret fick 2006 i uppdrag att genomföra en utvärdering av och geologiska undersöknings (SGU) verksamhet och organisation gällande sjömätning och maringeo- logisk undersökning. Uppdraget omfattade även frågor om sam- ordning och regelverket på det sjögeografiska området samt om möjligheten till samarbetet mellan och . Statskontoret slutsatser som rör sammanfattas nedan: Möjligheterna att samordna insamlandet av data mellan Sjö- fartsverket och SGU är små. En integrering av kartverksamheten till lands och till sjöss skulle innebära ett stort ingrepp i verksamhet och att frågan därför inte kan anses aktuell om inte den totala myndig- hetsstrukturen på det sjögeografiska området ses över. Om regeringen väljer att göra en sådan översyn bör dock frågan om en integrering av kartverksamheterna aktualiseras. Den rådande ordningen med en tredelad tillståndsprocess för insamling, förvaltning och spridning av sjögeografisk infor- mation är inte ändamålsenlig. Försvarsmakten borde enligt rapporten ges i uppgift att svara för hela tillståndsprocessen. Regeringen borde ge Försvarsmakten, och ett gemensamt uppdrag att närmare utreda förut- sättningarna för att Försvarsmakten prövar samtliga frågor om tillstånd enligt förordningen (1993:1745) om skydd för land- skapsinformation. Regeringen borde ge Försvarsmakten, och ett gemensamt uppdrag att utreda förutsättningarna för att ska få tillgång till djupdata och SGU till sjögeologisk data som andra parter samlar in. bör fråntas uppgiften att samordna sjögeografisk information inom . Detta motiveras mot bakgrund av att man anser att nationella samordningsansvar för grundläggande geografisk information även inbegriper sjö- geografisk information. På den nationella marknaden för insamling av data finns tre stora aktörer: , och . Dessa tre svarar för av den sjömätning som genomförs i privat regi. genomförde en upphandling av sjö- mätningstjänster, vilket resulterade i ett avtal med . I upphandlingen, som avsåg utomskärsmätning, deltog även bolag från , och . Det faktum att flera utländska aktörer deltog i upphandlingen tyder på en funge- rande internationell marknad för sjömätning. Den höga andelen egen produktion inom de statliga myndig- heter som genomför sjökartläggning, det vill säga både sjömätning och annan kartläggning till sjöss, utgör en barriär på mark- naden. har licensavtal angående produktion av sjökorts- produkter för båtsportsbruk med ett 15-tal aktörer. i är en av de större licenstagarna. Licensavgifterna varierar mellan av licenstagarens nettointäkter. För försäljning av de sjökort som verket producerar finns åter- försäljaravtal med cirka 70 företag. Dessa är specialaffärer för sjöfart och boklådor. Därutöver finns cirka 300 försäljningsställen för sjökort. Skillnaden mellan återförsäljare och försäljningsställen är att verket ställer högre krav på lagerhållning på återförsäljarna. 8.5.3Gränssnitt mot andra myndigheter Jag konstaterar att den sjögeografiska verksamheten är av avgörande betydelse för flera delar av verksamhet. Produktionen av sjögeografisk information för handelssjöfartens behov är viktig för att uppfylla de transportpolitiska målen. Likaså utgör den sjögeografiska informationen en viktig och integrerad del av farledshållningen. Uppgifterna i djupdatabasen används som en utgångspunkt vid planering och genomförande av åtgärder i Vidare är det viktigt att förändringar i farlederna snabbt förs in i sjökortsdatabasen och kommuniceras genom Underrättel- ser för sjöfarare. Även lotsningsverksamheten har en tydlig koppling till den sjögeografiska verksamheten – en koppling som kan komma att förstärkas som en följd av den försöksverksamhet med lotsning från land och förslaget om standardiserade färdplaner som jag lämnade i mitt delbetänkande. Mot bakgrund av ovanstående omständigheter bedömer jag att en integrering av den kartverksamhet som bedrivs inom och inom inte vore lämplig. Vad gäller det nationella samordningsansvaret för sjögeografisk information som åligger verket noterar jag att Statskontoret har föreslagit att verket fråntas detta ansvar. Statskontoret anser att samordningsansvar inom grundläggande geo- grafisk information även inbegriper sjögeografisk information vilket innebär att samma ansvar faller på två myndigheter. Vidare framför Statskontoret att man anser att ambitionsnivå inom området är för låg och i allt för stor utsträck- ning enbart omfattar verkets egna data. Samordningsansvaret bör, enligt Statskontoret, även innebära att verket på ett övergripande plan ska driva och utveckla viktiga strategiska och generella frågor på det sjögeografiska området. Som exempel nämns uppgiften att tillhandahålla metadata, det vill säga information om vilken typ av data som finns och var den finns, kring all sjögeografisk infor- mation som avser svenska farvatten. konstaterar i treårsplanen för perioden –2011 att ambitionen med samordningen är att bidra till att samhällets resurser inom området totalt sett används effektivt. Genom att i så stor utsträckning som möjligt göra verkets information tillgänglig för samhället i övrigt bidrar man till ett totalt sett effektivt resursutnyttjande.