sou · GVB397 · 2008-01-01 00:00:00 — 2007/08:1, uo 24. SP håller normaler inom ett fyrtiotal storhetsområden, grupperade kring de sju basmätstorheterna av SI-systemet – längd, massa, tid, elektrisk ström, termodynamisk temperatur, ljusstyrka respektive materiemängd. I förordningen (1989:527) om riksmätplatser anges SP:s riksmätplatsansvar i enlighet med tabellen nedan. Med hänsyn till att frågor om tid och frekvens utgör en särskild del i utredning- ens uppdrag bör noteras att tid och frekvens, som framgår av tabellen, ingår bland de mätstorheter som SP ansvarar för i sin riks- mätplatsverksamhet. Tabell 2.1 Mätstorheter i SP:s riksmätplatsansvar, enligt förordningen om riksmätplatser Inom några områden av väsentlig betydelse realiseras måttenheter- na direkt i förhållande till sina definitioner, dvs. SP håller primär- normaler eller utför mätningar på primär nivå. I andra fall håller SP sekundärnormaler. Spårbarheten hämtas då från den Internationella byrån för mått och vikt eller från andra nationella metrologiinstitut genom att s.k. transportnormaler kalibreras med regelbundna inter- . Oberoende av metoden att erhålla spårbarhet deltar riks- mätplatsen i internationella jämförelsemätningar. Det traditionella – och ojämförligt vanligaste – sättet att från riksmätplatsen föra ut spårbarhet till avnämare som är verksamma längre ned i spårbarhetshierarkin är att dessa låter kalibrera refe- rensinstrument som i sin tur sedan används som bas för att föra ut spårbarhet på lägre nivåer. SP:s kalibreringsverksamhet inom ramen för riksmätplatsansvaret omfattar uppdrag till såväl kalibrerings- laboratorier o.d. som tillverkande- och andra företag med egna omfattande mätbehov och resurser. är det ca 1 100 kunder som efterfrågar kalibreringstjänster på riksmätplatsnivå. Bland SP:s kunder i sådana kalibreringsuppdrag finns såväl stora som små och medelstora företag. En majoritet av kunderna är stora företag, men av dem bedöms vara små och medel- stora företag, dvs. företag med färre än 200 anställda. Vidare kan sägas att av kunderna är ackrediterade kalibrerings- laboratorier och internationella kunder. Kalibrerings- uppdragen är avgiftsfinansierade. uppgick intäkterna från kalibrering på riksmätplatsnivå till ca . På den noggrannhetsnivå som SP verkar på i sin riksmätplats- verksamhet har institutet i stort sett inga konkurrenter i . Däremot finns konkurrens i den meningen att kunderna om de så önskar kan vända sig till nationella metrologiinstitut i andra länder. SP:s forskning och utveckling inom metrologin bedrivs i fyra insatsområden. Det handlar inte om grundforskning, utan om- rådena styrs av samhällets behov och utgår från arbetet med de primära mätresurserna och nationell normaliehållning. De fyra områdena är: Mätteknik inom IKT Informations- och kommunikationsteknik. Arbete för att utveckla spårbar mätteknik inom elektronik, mikrovågor, optik/optoelektronik, t.ex. för att verifiera mikro- vågslänkar som en del i en tillverkningsprocess. Mätteknik inom processteknik. Arbete för att utveckla spårbar mätteknik inom processindustrin, t.ex. mätning under dyna- miska förhållanden eller mätningar on-line i en produktion. Mätteknik inom nanoteknologi. Arbete för att ta fram spårbara mätningar inom ett förmodat viktigt framtida teknikområde, t.ex. spårbar längdmätning i en nanoskala för partikelundersök- ningar eller mätningar på nya material för medicinska implantat. Arbete för att förbättra en metod för normaliehållning, t.ex. att utvidga ett visst mätområdes omfatt- ning. uppgick kostnaderna för FoU-verksamheten inom metro- login till ca . Av detta finansierades 8,7 mil- joner kronor via det allmänna anslaget till riksmätplatsverksamhet, och resten kom från externa källor. Extern (del-) finansiering skedde bl.a. i form av projekt från EU, , Post- och tele- styrelsen och . SP har totalt sett en omsättning på och ca 850 medarbetare. Riksmätplatsverksamheten, som i huvudsak bedrivs inom ramen för enheten Mätteknik, hade en omsättning på ca . Via det allmänna statsbidraget för metrologiTPF24FPT utgår ca till SP:s riksmätplatsverksamhet. Av dessa medel skall ca användas för metrologisk kärn- verksamhet (normaliehållning och deltagande i internationella jäm- förelsemätningar), för investeringar i referens- utrustning och för mätteknisk och metrologisk FoU. Dessutom används ca för verksamhet inom mätteknik inom kemi samt tidhållning inom den svenska delen av Internet. 2.3.3SSI:s verksamhet som riksmätplats () är riksmätplats för joniserande strålning. SSI utsågs till riksmätplats . Mätplatsen på SSI har dock utvecklats ur en mångårig erfarenhet av mätningar av strål- ning inom institutet eller dess föregångare. Således initierades mät- verksamheten . I riksmätplatsansvaret ligger att SSI håller de nationella norma- lerna för joniserande strålning, erbjuder kalibrering mot dessa, samt medverkar i och/eller finansierar utveckling av mätmetoder och metrologiforskning m.m. De normaler som hålls av SSI är på sekundärnivå och är kalibre- rade mot internationella primärnormaler vid Internationella byrån för mått och vikt, National Physical Laboratory () eller Physikalisch-Technische Bundesanstalt (). SSI har tre laboratorier: ett terapilaboratorium, ett röntgen- laboratorium med två röntgenapparater och ett nuklidlaborato- rium. Riksmätplatsen erbjuder kalibrering för den verksamhet med joniserande strålning som bedrivs i landet – i vissa fall är det föreskrivet att sådan kalibrering skall ske. SSI utför ca 100 140 kalibreringar per år.TPF25FPT Kunderna kommer främst från sjukvård och 24TP PT Anslaget 38:10 Upprätthållande av nationell metrologi m.m. under utgiftsområde 24 Näringsliv. 25TP PT skedde dock en nedgång i antalet kalibreringar, på grund av att SSI flyttade och mätplatsen då revs och byggdes upp på nytt i nya lokaler. industri – antalet uppdrag brukar vara relativt jämnt fördelade mellan dessa två grupper. Behovet av att med kalibrerade instru- ment kunna mäta stråldoser för anställda och strålning från olika material är således stort inom t.ex. kärnkraftsindustrin, övrig industri, sjukvård och forskningsverksamhet. Likaså är hög grad av mätnoggrannhet väsentligt för patienter i samband med strål- behandling och röntgendiagnostik. SSI sorterar under och har totalt ca 110 anställda. Riksmätplatsen finns på avdelningen för personal- och patientstrålskydd. Verksamheten vid riksmätplatsen innefattar förutom metrologi även utredningsarbete och forskning inom dosimetri. har antalet tjänster varierat mellan 4 och 5, varav ca 2,5 tjänster används för metrologi och resten för dosi- metri. Kostnaderna för riksmätplatsverksamheten uppgår till ca 3,5 4 miljoner kronor . Merparten täcks av anslag genom att SSI tilldelas medel (3,för ) via det allmänna anslaget till metrologi på budget.TPF26FPT Men därtill ger kalibreringsuppdragen, som är avgiftsbelagda, intäkter som uppgår till ca . Villkoren för SSI:s uttag av avgifter på området framgår av 14 § i förordningen (2005:894) om teknisk kontroll. Enligt denna får en riksmätplats som är myndighet ta ut avgift för utförda mätningar enligt föreskrifter som mätplatsen meddelar efter samråd med . I förordningen anges inget särskilt eko- nomiskt mål. Enligt vad SSI framfört till utredningen är dock den taxa som institutet tillämpar för kalibreringsuppdragen i stort sett baserad på den kostnad institutet har för att utföra kalibreringen. I är SSI ensamt om att erbjuda kalibreringar av det slag institutet utför. SSI saknar dock inte konkurrens, då de flesta länder i har ett nationellt laboratorium dit svenska kunder kan vända sig om man så önskar. Ackrediterade laboratorier finns också i en del länder bl.a. och . 26TP PT Genom anslaget 38:10 Upprätthållande av nationell metrologi m.m. under utgiftsområde 24 Näringsliv. gavs ett mindre bidrag för underhåll och, efter ett särskilt ansök- ningsförfarande, för vissa investeringar från , medan merparten av verksamheten finansierades via SSI:s allmänna anslag från . beslutade regeringen emellertid att SSI:s riksmätplats helt skulle finansieras från , varvid SSI:s bidrag från minskades med 2,3 mil- joner kronor och bidraget från ökade med motsvarande belopp. Riksmätplatserna håller alltså normaler på den högsta noggrann- hetsnivån i . Som framgått ovan vänder sig företag m.fl. som har behov av kalibrering i vissa fall direkt till riksmätplatserna. Vanligare är dock att företagen köper dessa tjänster från kalibre- ringslaboratorier, dvs. organ som håller normaler på nivån under riksmätplatserna i spårbarhetshierarkin. Dessa laboratorier hämtar spårbarhet från riksmätplatsnivån (eller motsvarande utländska institut) och säljer kalibreringstjänster på en öppen marknad. Ovanstående gäller dock i första hand för SP:s område. Inom området joniserande strålning finns således inga ackrediterade mät- platser i . Bland kalibreringslaboratorierna finns både företag som är ackrediterade av SWEDAC som ackrediterat kalibreringslabo- ratoriumTPF27FPT och icke-ackrediterade företag. Det bör dock noteras att inte samtliga ackrediterade laboratorier erbjuder kalibrerings- tjänster på en öppen marknad, utan i flera fall har man främst valt ackreditering för företagets egna behov. De ackrediterade kalibre- ringslaboratorier som säljer kalibreringstjänster till utomstående bedöms totalt sysselsätta omkring 400 500 personer i . Bland dessa ackrediterade kalibreringslaboratorier finns flera små och medelstora företag, men också några enstaka relativt stora företag vilka till följd av sin storlek står för en stor del av de syssel- satta i sektorn. De icke-ackrediterade kalibreringslaboratorierna torde sysselsätta några hundra personer. Mätteknisk verksamhet sker till stor del på frivillig grund, t.ex. därför att företag av kvalitetssäkringsskäl har bedömt att man har ett egenintresse av att låta kalibrera sina mätinstrument. Inom vissa områden har det dock bedömts vara av särskilt samhälleligt intresse att genom reglering säkerställa tillräcklig trovärdighet för mät- 27TP PT Det handlar om ca 80 företag. som är ackrediterade av SWEDAC. En sökning i SWEDAC:s databas över giltiga ackrediteringar ger dock flera träffar avseende kalibrering, eftersom vissa företag har mer än en ackreditering (se . Den ackreditering det här är fråga om prövas och beviljas inom ramen för SWEDAC:s roll som nationella ackre- diteringsorgan. Ackrediteringsverksamheten är inte föremål för föreliggande utrednings arbete. För en gjord redogörelse för ackrediteringsverksamheten och dess förut- sättningar, se SOU 2006:113. Mätteknisk verksamhet som sålunda är reglerad i lag eller annan författning benämns legal metrologi. 2.4.1EU-regler och internationella förhållanden Legal metrologi omfattar i huvudsak legala krav på mätningar och mättekniska metoder, på mätinstruments beskaffenhet och kon- troll av sådana instrument samt på förpackningar. Legala krav på mätinstruments beskaffenhet och kontroll av sådana instrument kan avse såväl skedet innan nya mätinstrument sätts på marknaden som i drift varande mätinstrument. För skedet innan ett mätinstrument ges marknadstillträde finns harmoniserade EG-regler. Regleringen har reformerats genom introduktionen av det s.k. mätinstrumentdirektivet (MID), som trädde i kraft den 30 oktober 2006.TPF28FPT Direktivet är utformat enligt EU:s s.k. nya metod för teknisk harmonisering, som började införas . Detta innebär bl.a. att de grund- läggande kraven på de mätinstrument som omfattas av direktivet är utformade som väsentliga krav – som tar sikte på instrumentens prestanda – och inte som konstruktionsspecifikationer.TPF29FPT Mät- instrumentdirektivet omfattar ett tiotal grupper av mätinstru- ment.TPF30FPT Därtill finns ett särskilt nya metoden-direk- tiv avseende icke-automatiska vågar.TPF31FPT För de instrument som omfattas av mätinstrumentdirektivet var det tidigare vanligt att ett oberoende organ (ofta en myndighet) i förväg skulle godkänna mätarkonstruktionen i form av ett typgod- kännande för att instrumentet skulle få säljas och användas. Genom införandet av mätinstrumentdirektivet är tillverkarna inte längre bundna till systemet med typgodkännanden, utan kan välja mellan olika förfaranden för att visa överensstämmelse med de krav som ställs. Motsvarande ordning gäller även för instrument som om- fattas av direktivet om icke-automatiska vågar. 28TP PT och rådets direktiv /22/EG av om mätinstru- ment. 29TP PT EU:s system för harmonisering av produktkrav beskrivs närmare i avsnitt 3.1.2. Se även SOU 2006:113 för en gjord, mer utförlig redogörelse för hur detta system ser ut och har utvecklats över tiden. 30TP PT Vattenmätare, gasmätare och volymomvandlare, aktiva elenergimätare, värmemätare, mät- system för kontinuerlig och dynamisk mätning av mängder av andra vätskor än vatten (ett exempel är bensinpumpar), automatiska vågar, taxametrar, längdmått, dimensionsmätinstru- ment, avgasmätare. 31TP PT Rådets direktiv /384/EG om icke-automatiska vågar. den som kan tillämpas, s.k. moduler, varierar från tillverkar- deklaration till att ett oberoende tredjepartsorgan i vissa fall skall granska produktionen. Dessa oberoende organ, s.k. anmälda organ, är sådana som av en medlemsstat bedömts kompetenta att utföra provning, kontroll eller certifiering under direktivet och av med- lemsstaten anmälts till EU för sådana uppgifter. En tillverkare kan vända sig till valfritt europeiskt anmält organ, dvs. de anmälda organen konkurrerar med varandra i ett öppet system. För när- varande finns totalt ca 80 anmälda organ under MID och drygt 300 anmälda organ under direktivet om icke-automatiska vågar. Under såväl MID som direktivet om icke-automatiska vågar finns ett svenskt anmält organ – i båda fallen handlar det om SP. Den offentliga tillsynen av att kraven i de båda direktiven följs, sker i efterhand genom marknadskontroll. I vissa avseenden skiljer sig mätinstrumentdirektivet från andra nya metoden-direktiv. Normalt är sådana direktiv totalharmonise- rade, dvs. medlemsstaterna får varken tillämpa strängare eller mildare krav än vad som följer av direktivet. Mätinstrumentdirek- tivet är dock utformat som ett optionellt direktiv, vilket ger en medlemsstat möjlighet att självständigt besluta vilka av direktivets instrument som i landet skall vara ett lagligen kontrollerat mät- instrument. Kravet på att använda kontrollerade mätinstrument för vissa mätningar kan därför skilja sig åt mellan medlemsstaterna. Man kan dock endast välja mellan att införa eller inte införa direk- tivets krav för ett visst mätinstrument. Om en medlemsstat före- skriver att ett lagligen kontrollerat mätinstrument, som omfattas av direktivet, skall användas för en viss bestämd mätuppgift skall direktivets krav följas utan inskränkning. Några nationella sär- bestämmelser är således inte tillåtna för instrument som omfattas av direktivet. Krav på i drift varande mätinstrument omfattar främst krav på återkommande kontroll, vilket innebär att instrumentet med vissa intervall skall genomgå föreskriven verifiering. Sådana krav har liten betydelse för den fria varurörligheten inom EU, varför medlems- staterna kan besluta om dem i huvudsak självständigt. Den legala metrologins omfattning varierar mellan olika länder. Den svenska metrologiska lagstiftningen är huvudsakligen be- gränsad till att ge konsumenterna skydd mot oriktig mätning och vägning. Att ha en sådan begränsning är relativt ovanligt i jäm- förelse med t.ex. såväl övriga nordiska länder som i stort. Genom att mätinstrumentdirektivet gjorts optionellt har kunnat behålla denna utgångspunkt för sin reglering. Inom EU finns harmoniserade, metrologiska regler även för annat än mätinstrument, bl.a. vissa regler avseende förpackningar, främst om krav på och kontroll av förpackningsstorlek och kon- troll av mängduppgifter på färdigförpackade varor. Den verksamhet som bedrivs inom legal metrologi kan grovt sett sägas omfatta att formulera de regler som skall gälla, att kon- trollera att reglerna följs (t.ex. att mätinstrument lever upp till ställda krav), samt att bedriva allmän tillsyn och marknadskontroll. Hur olika länder valt att organisera dessa uppgifter varierar. Vissa länder (t.ex. , och ) har separerat sådant kravställande som delegerats till myndighetsnivå, och därtill höran- de tillsyn, från återkommande kontroll. Den återkommande kon- trollen utförs då av oberoende kontrollorgan skilda från tillsyns- myndigheten. Andra länder (t.ex. ) bedriver dessa uppgifter integrerat i en organisation. En liknande uppdelning finns mellan länder som valt att införa konkurrens i den återkommande kon- trollen (detta gäller t.ex. i , och ) och län- der som valt att inte göra detta. För kontroll som avser skedet innan nya mätinstrument sätts på marknaden är däremot, som framgått ovan, de nationella frihetsgraderna mindre. Beträffande de instrument som omfattas av mätinstrumentdirektivet gäller t.ex. att fri konkurrens skall råda mellan de anmälda organen i de fall obero- ende tredjepartsorgan skall användas. Internationellt samarbete inom legal metrologi sker på global nivå inom ramen för den metrologi (OIMLTPF32FPT), vilken etablerades . är signatär till den konvention som är grunden till OIML. Medlemsstaternas organ för styrningen av OIML är den internationella konferensen, som möts , och den styrande internationella kommit- tén, som möts . Det löpande arbetet inom OIML sker i tek- niska kommittéer. SWEDAC representerar i OIML. I sker samarbetet inom legal metrologi huvudsakligen 1990 bildade organisationen , som är ansvarig myndighet för legal metrologi i , är svensk signatär. I denna egenskap deltar SWEDAC i WELMEC Com- 32TP PT Organisation Internationale de Métrologie Légale. 33TP PT European Cooperation in Legal Metrology. Ursprungligen omfattade samarbetet främst och gick under beteckningen Western European Legal Metrology Cooperation, därav akronymen WELMEC. Förkortningen behölls även efter att samarbetet breddats till att också omfatta länder i . mittee som utgör organisationens beslutande och policyskapande organ. WELMEC arbetar med att skapa en gemensam harmonise- rad syn på tolkning av direktiv och frågor kring marknadskontroll. Arbetet sker i ett stort antal arbetsgrupper. Genom att regelverket avseende legal metrologi numera till stor del har sin grund i gemensam europeisk lagstiftning (direktiv) sker också ett omfattande samarbete på EU-nivå, i olika kommissions- och rådsarbetsgrupper. För svensk del deltar SWEDAC i ett antal sådana grupper. Mellan och finns också ett väl utvecklat samarbete. Även mellan de ansvariga myndigheterna i de olika nordiska länderna förekommer visst samarbete. Förekomsten av regler för mått och vikt har en mycket lång his- toria. Redan under de tidiga civilisationerna kring flodområdena vid , och utvecklades former för sådan reglering, t.ex. tillämpades metrologiska regler vid byggandet av de egyptiska . Grekerna övertog mätningskunskaperna från och och överförde dem till romarna. Romarna införde ett enhetligt måttsystem för hela sitt imperium. I etablerades mätningskonsten , och i mer centra- liserad form under tid. Efter Meterkonventionens tillkomst infördes i ett regelverk för meter och kilogram som ersatte tidigare regelverk för aln, pund, m.m.TPF34FPT Den reglering som infördes i samband med Meterkonven- tionens tillkomst – i form av en förordning – kom i huvudsak att gälla fram , då den ersattes av Lagen om mått och vikt. Denna ersattes i sin tur av lagen (1971:1081) om bestämning av volym och vikt. Motiven för regleringen förändrades i samband med den införda lagen. Meningen med den lagstiftning som hade gällt tidigare var i första hand att främja riktigheten i mätningar för affärstransaktioner och liknande verksamhet. När lagstiftningen reformerades ansågs det emellertid att parter- na borde ha ett egenintresse av att klara ut riktigheten i mätningar för affärstransaktioner, varför samhällets inblandning inte skulle behövas. Den nya lagen inriktades istället mot att tillgodose kon- 34TP PT Se Ohlon (1991) för en historisk exposé över den legala metrologins framväxt. sumenternas behov av skydd mot oriktigheter vid bestämning av massa och volym. Krav på användning av kontrollerade mätdon kom därför att huvudsakligen gälla bensinpumpar och butiksvågar. Därtill fanns författningsbestämmelser om kontroll av vissa mät- don även vid sidan av lagen, t.ex. avseende såväl el-, vatten- och värmemätare som taxametrar. Den nu gällande regleringen av legal metrologi är . De grundläggande bestämmelserna finns i lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon, och i förord- ningen (1993:1066) om måttenheter, mätningar och mätdon. Lag- stiftningen infördes huvudsakligen för att göra det möjligt för att, på det mättekniska området, uppfylla sina åtaganden enligt . Enligt lagen och förordningen om måttenheter, mätningar och mätdon kan legala krav på mätningar, mättekniska metoder, mät- dons beskaffenhet och/eller kontroll ställas om det behövs för att uppfylla internationella överenskommelser eller om det är befogat från konsumentsynpunkt. Föreskrifterna skall dessutom avse skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, kommunikationer eller näringsverksamhet. Föreskrifter kan också meddelas om krav på och kontroll av förpackningsstorlek och kontroll av mängdupp- gifter på färdigförpackade varor samt krav i fråga om särskild kundvåg i detaljhandeln. Föreskrifter får meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. SWEDAC är utsedd till föreskrivande- och tillsynsmyndighet för frågor om legal metrologi, med undantag för tillsyn av färdigförpackade livsmedel, som ligger på och kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder. I jämförelse med situationen i andra länder i är en för- hållandevis liten del av metrologin författningsreglerad i . Detta då den svenska metrologiska lagstiftningen huvudsakligen är begränsad till att ge konsumenterna skydd mot oriktig mätning och vägning. Den svenska linjen inom metrologiområdet har bland annat sin grund i en önskan om att inte i onödan reglera förhållan- den mellan näringsidkare. Det bör dock poängteras att begräns- ningen till konsumentintresse inte är strikt genomförd, utan det kan även förekomma att relationer mellan näringsidkare regleras, t.ex. avseende elmätare. Beträffande den legala metrologins omfattning bör också sägas att det finns andra mätningar som är reglerade i svensk lagstiftning, men som inte betraktas som en fråga om legal metrologi, t.ex. vissa mätningar inom miljöskydd. Som beskrevs i avsnitt 2.4.1 kan legala krav på mätinstruments beskaffenhet, och kontroll av att dessa uppfylls, avse såväl skedet innan nya mätinstrument sätts på marknaden som i drift varande mätinstrument. För skedet innan marknadstillträdet finns harmo- niserade EG-regler, som måste följa. Däremot kan i huvudsak självständigt besluta om krav på i drift varande mät- instrument, vilket i första hand omfattar krav på återkommande kontroll. Krav på återkommande kontroll innebär att mätinstrumentet med vissa tidsmellanrum skall genomgå föreskriven verifiering, dvs. en granskning av om dess felvisning ligger inom ett tillåtet tole- ransintervall. I finns krav på återkommande kontroll för ett flertal mätinstrument som används för mätning vid försäljning till konsumenter, t.ex. elmätare, vågar och bensinpumpar. Ansvaret för att den återkommande kontrollen kommer till stånd åvilar i normalfallet säljaren av den tjänst som mäts. Kraven på hur den återkommande kontrollen skall utföras varierar mellan olika mät- instrument, t.ex. med avseende på tidsintervall mellan kontroller, om alla mätare skall kontrolleras eller om stickprov tillåts, och vem som skall utföra kontrollerna. I allmänhet tillämpas öppna system, dvs. de organ som utför kontrolluppdragen gör detta i konkurrens. De organ som vill konkurrera om provnings- eller kontrolluppdrag inom det öppna systemet måste i allmänhet uppfylla vissa före- skrivna kompetenskrav.