sou · GWB359 · 2008-06-05 00:00:00 — Ålder kan ha betydelse, dock tycks det inte som om äldre skulle ha en generellt sett sämre förmåga att öka sin prestation relativt sett. Även kostens sammansättning kan spela en roll. Klart är att en bristfällig kost försämrar svaret på träning. Kostillskott har dock ingen bevisad positiv effekt generellt sett. Anpassning till regelbunden uthållighetsträning En del av nedanstående anpassningar sker relativt snart (veckor) efter att en träningsperiod inletts, andra är inte mätbara förrän efter månader och vissa tar år att fullt utveckla. Den maximala arbetsförmågan ökar och tiden till utmattning förlängs, uthålligheten förbättras. Detta beror till stor del på att den maximala syreupptagningsförmågan ökar. Efter en tids träning förlängs arbetstiden vid arbete på intensiteter under den maximala främst därför att den s.k. mjölksyratröskeln höjs. Vid en viss submaximal arbetsintensitet är mjölksyrahalten i blodet lägre och mer fettsyror används vid förbränningen samtidigt som glykogen (kolhydrat) sparas. Dessutom är pulsen, blodtrycket och andningsfrekvensen lägre. Slutligen, koncentrationen av stress- hormonet adrenalin är lägre, något som kan uppmätas redan efter några få veckors träning. Effekter på organsystem och vävnader Hjärtats storlek ökar på ett fysiologiskt sätt vilket helt skiljer sig från den hjärtförstoring personer med hjärtsvikt drabbas av. Som en följd slår hjärtat större och kraftfullare slag och den mängd hjärtat kan pumpa ut ökar. Dessutom bildas fler små blodkärl (kapillärer) vilket förbättrar utbytet av syrgas, närings- ämnen och slaggprodukter. Slutligen producerar hjärtats kärlväggar mer kväveoxid (NO) som vidgar kärlen och minskar risken för att blodplättarna skall bilda proppar. I de muskler som tränas bildas fler små utbyteskärl (kapillärer) och dessutom förbättras vidgningsförmågan i kärlen vilket förbättrar tillförseln av bl.a. syrgas och näring. Blodvolymen ökar med 10–eller mer vilket förbättrar transportförmågan. Träning förbättrar andningsmuskulaturens uthållighet. Detta sker genom anpassning på samma sätt som i annan skelettmuskulatur som tränas (se ovan). Andningsminutvolymen under maximalt arbete ökar. Lungornas utbyte av syrgas och koldioxid förbättras. Mängden små utbyteskärl (kapillärer) och mängden mitokondrier (små kraftverk) ökar. Dessutom ökar energilagren i form av glykogen (kolhydrat). Vidare förbättras musklernas känslighet för hormonet insulin vilket förbättrar upptaget av glukos (socker) och den s.k. blodsockerkontrollen. Den totala mängden fettväv i kroppen minskar, till stor del i det farliga fettet i buken – det som syns som kalaskula. Bindväv, ben och brosk Dessa vävnader i stärks och blir hållfastare. Immunsystemet stärks vid måttlig till mer omfattande regelbunden fysisk aktivitet. Vid inaktivitet och extremt hård träning, vilket är ovanligt i ett befolkningsperspektiv, kan immunsystemet försvagas. Regelbunden fysisk aktivitet påverkar ett flertal olika funktioner i människans nervsystem. Funktioner kopplade mer till den fysiska aktiviteten förbättras, exempelvis koordination, balans och reaktionsförmåga. Detta ökar funktionsförmågan vilket kan bidra till det ökande välbefinnande som är förknippat med regel- bunden fysisk aktivitet. Dessutom bibehålls kognitiv förmåga (sär- skilt planering och koordination av uppgifter) bättre, sömnkva- liteten förbättras, depressionssymtom minskar och självkänslan förbättras. Det finns dessutom djurstudier som indikerar att nybildningen av hjärnceller ökar hos djur som får springa. Dessa djur uppvisar dessutom en förbättrad inlärningsförmåga. Andra studier har visat att kärlnybildningen ökar i hjärnbarken efter träning, vilket kan ha betydelse för näringsförsörjningen. Fysisk aktivitet och hälsa hos medelålders och äldre Av naturliga skäl har de allra flesta studier vad gäller fysisk aktivitet och sjukdom eller dödlighet genomförts på medelålders eller äldre personer. Den risk det innebär att vara fysiskt inaktiv är likvärdig med t.ex. den risk som högt blodtryck, höga blodfetter eller rökning innebär för att insjukna i hjärt-kärlsjukdom. aktivitet bedrivs regelbundet minskar dessutom risken kraftigt för insjuknande och förtida död hos den som har andra riskfaktorer (se 1998). En måttligt fysiskt aktiv man eller kvinna lever 3–längre än en fysiskt inaktiv individ. Bland de sjukdomar som kan förebyggas, och i en del fall helt eller delvis behandlas, med fysisk aktivitet ingår: hjärt- och kärlsjukdom (hjärtinfarkt och slaganfall) diabetes mellitus typ II (åldersdiabetes) cancer (särskilt väl kartlagt för tjocktarms- och bröstcancer) alzheimers sjukdom och demens orsakad av kärlsjukdom. Dessutom kan regelbunden fysisk aktivitet ha en positiv inverkan på förekomsten av och läkemedelsbehovet vid astma livskvalitet (ökat välbefinnande/ökad fysisk funktionsförmåga). Vidare har studier visat att regelbunden fysisk aktivitet medför hälsoekonomiska vinster för samhället (se 2007). Sålunda, regelbunden fysisk aktivitet har en rad viktiga effekter: ger positiva hälsoeffekter för män och kvinnor i alla åldrar risken att dö en förtidig död minskar liksom risken att drabbas av eller dö i hjärtinfarkt förändring av aktivitetsgrad ger stora effekter lite är bättre än inget och mer är bättre än lite – de som rör sig minst har mest att vinna på en ökad aktivitetsgrad träning är färskvara – det är sålunda aldrig försent hälsa är starkt förknippad med både nivån på den fysiska kapaciteten och graden av regelbunden fysisk aktivitet eller kalorikonsumtion. Effekter av fysisk aktivitet hos barn och ungdom (för referenser, se 2008). Fysisk aktivitet hos barn och ungdom bidrar till: fysisk utveckling och rörlighet upprätthållande av energibalans/förhindrande av viktuppgång. förbättrad uthållighet och kondition. ökad styrka hos prepubertala barn ökad muskelmassa hos dem i puberteten. Regelbunden fysisk aktivitet hos barn och ungdom påverkar: kroppsfett, bukfett, triglycerider och insulinnivåer hos över- viktiga blodtryck hos dem med mild hypertoni (blodtrycksförhöjning) benhälsa hos prepubertala barn Regelbunden fysisk aktivitet hos barn och ungdom: minskar fysiologiska reaktioner på stress I vilken mån prestation i övriga skolämnen påverkas är ej helt klarlagt även om en del studier visar på intressanta samband. Fysisk funktionsförmåga, exempelvis muskelstyrka och kondition, förbättras vid styrke- respektive uthållighetsträning. Ur ett hälso- perspektiv är effekter på benmassa, kroppsfett och framtida risk- faktorer för exempelvis hjärtkärlsjukdom viktiga. Effekter på den växande individens motoriska, kognitiva, emotionella och sociala utveckling bör också beaktas. Studier av effekter av fysisk aktivitet på växande individers kapacitet kräver särskild hänsyn. Ofta kan mer förklaras av den naturliga mognaden och tillväxten än av den fysiska träningen. För barn med samma kronologiska ålder kan den biologiska åldern skilja sig , vilket naturligtvis påverkar till exempel muskel- styrka. Träning, inte minst för barn och ungdom, måste vara allsidig och lustfylld och innefatta ett stort mått av lek. Psykologiska aspekter är avgörande varför fokus måste ligga på motivation och begrepp som självkänsla, upplevelse av fysisk kompetens, emotio- nell kontroll och koncentration. Det är vidare centralt att barn och ungdom erhåller god nutrition och vätsketillskott inför och i samband med träning och tävling, inte minst om det handlar om långvariga, upprepade moment t.ex. vid evenemang som varar . En god kondition grundas på flera byggstenar, såväl hjärtats för- måga som den lokala muskeluthålligheten. Dessa funktioner är träningsbara redan under uppväxtåren men utvecklas även med stigande ålder och mognad. Vilken dos som krävs i olika åldrar är ej helt klarlagt men en förbättring har i flera studier setts efter utövande av hård till medelhård aktivitet (såsom aerobics, fotboll) 30–per gång minst . Barns muskelstyrka är träningsbar och kan öka med 15–genom styrkeövningar. Styrkeökningen anses vara en anpassning i nervsystemet hos de yngre, prepubertala, barnen hos vilka man inte kunnat finna några effekter på muskelmassan. Under puberteten finns utöver detta belägg för ökning av muskelmassan till följd av träning. En träningsdos på tycks vara tillräcklig för att uppnå styrkeökning. Några tunga belastningar behövs inte, studier visar att det mest effektiva är relativt låg belastning som under ett träningspass upprepas många (13–15) gånger i ett set. Sådan träning kan genomföras med den egna kroppen som mot- stånd såsom i olika lekar eller med lättare vikter. liten vid adekvat handledning/instruktion. finns inga svenska officiella rekommendationer för styrketräning hos barn även om frågan tagits upp i översiktsartiklar (Tonkonogi 2007). I i jämfördes daglig schemalagd fysisk aktivitet hos barn i årskurs 1–3 med barn i en kontrollskola (fysisk aktivitet ) (2003). Eftersom det finns ett samband mellan omogen motorik och koncentrationssvårigheter erbjöds barn som hade sent utvecklad motorik extra motorisk träning . Barnen i gruppen daglig fysisk aktivitet presterade bättre i matematik och svenska än barnen i kontrollgruppen. Sambandet var särskilt starkt bland de barn som fick extra motorisk träning på grund av omogen motorik. Även om detta är en enstaka studie och det inte är säkert att grupperna är helt jämförbara får resultaten anses peka på ett eventuellt mycket viktigt samband. De ungdomar som är fysiskt aktiva har ofta bättre skolpresta- tioner, varför mer motion i skolan skulle kunna förbättra elevernas inlärning. Dock är det oklart om detta samband främst beror på andra faktorer såsom föräldrarnas utbildningsnivå. Stämningsläge och psykisk hälsa Det föreligger ett samband mellan depression och graden av fysisk inaktivitet. Studier på barn och ungdomar stöder att regelbunden fysisk aktivitet, oavsett intensitet, ger effekter på depression och oro (Larun 2006). Det finns ett flertal studier som visar att självkänsla kan förbättras av fysisk aktivitet, något som skulle kunna bidra till förbättringen av studiedeltagarnas stämningsläge i studierna ovan. Hos vuxna med god hållfasthet i skelettet är risken för benbrott lägre. Gymnastik, löpning, tennisspel och ishockey kan positivt påverka benmassansstorlek under uppväxtåren. De största effek- terna av fysisk träning på skelettet uppkommer före puberteten (2002, 2006). Av detta skäl är det särskilt ange- läget med regelbunden fysisk aktivitet redan för flickor. Det finns också studier som visar att effekterna eventuellt kan kvarstå under många decennier och att risken för benbrott är lägre hos dem som tränat och som unga vuxna. Det kan dock baserat på dessa studier inte uteslutas att de som tränat i dessa åldrar från början hade ett starkare skelett eller en bättre motorik som minskar risken för fall. Fetma och riskfaktorer för hjärt- kärlsjukdom Fetma och övervikt i ungdomsåren är förknippat med ökad risk för senare hjärt- och kärlsjukdom. Det är oerhört väsentligt att före- bygga uppkomsten av övervikt och fetma eftersom det är svårt att minska vikten. Fysisk aktivitet i kombination med kostreduktion ger bättre resultat än endast den ena eller andra åtgärden. Det finns studier som visar att en normal vikt hos barn kräver minst 15 000 steg/dag hos pojkar och 12 000 steg/dag hos flickor (Tudor-Locke 2004). Det är många barn och ungdomar, särskilt de överviktiga, som inte uppnår detta dagliga stegantal. Redan under barn- och ungdomsåren påbörjas en del av de kärlförändringar som kan bidra till uppkomst av hjärtinfarkt och slaganfall senare i livet (1998). Riskfaktorer såsom högt blodtryck, höga insulinnivåer i blodet och förhöjda blodfetter kan bidra till dessa kärlförändringar. Ofta är övervikt kopplat till dessa riskfaktorer. I visades att fysisk kapacitet var starkare kopplat än total fysisk aktivitetsgrad till minskad förekomst av riskfaktorer för hjärt-kärlsjukdom hos unga (2005. Sålunda kan fysisk aktivitet av medel- hög/hög intensitet vara avgörande. Träning är viktigast för dem med låg fysisk kapacitet och flera riskfaktorer. Träning har visat kunna sänka blodtrycket och förbättra känslig- heten för insulin (sockertoleransen) hos barn och ungdomar med förhöjt blodtryck respektive sänkt insulinkänslighet. Sålunda, det är mycket viktigt att vara aktiv i ungdomsåren – både för omedelbar hälsa och välbefinnande och för hälsa senare i livet. Risker med fysisk aktivitet och idrott Som ett uttryck för de utmaningar idrotten står inför rekommen- derar den () i sitt yttrande (IOC Consensus Statement on Training the Elite Child Athlete 2005) bl.a. att program för sjukdoms- och skadeöver- vakning inrättas, att volymen och intensiteten av tränings- och tävlingsregimer monitoreras, att kvaliteten på tränare och övrigt idrottsledarskap säkras, att den internationella dopningskoden följs, att ett stödjesystem för en balanserad livsstil tillskapas och att tränare, föräldrar, idrottsadminstratörer, idrottsmedicinare, media och andra bör begränsa tränings- och tävlingsstress hos de aktiva. Det är stor skillnad mellan elitidrott och breddidrott vad gäller risker och hälsa. De enorma fysiska och psykiska påfrestningar som idrottare på nationell och internationell elitnivå utsätts för skiljer sig radikalt från dem som breddidrottare möter. Det är likaledes stor skillnad mellan olika idrotter. Exempelvis skiljer sig lagidrotter från individuella grenar, kontaktidrott från dem utan kropps- kontakt och de idrotter där vikten och eventuellt utseendet spelar en central roll från dem där så inte är fallet. Slutligen är det skillnad mellan uthållighetsgrenar och de mer styrke- och explosivitets- beroende idrotterna. Även riskerna med alltför tidig specialisering bör vägas in (se referenser i TEMA – Tidig specialisering inom idrotten? Överträning har inte studerats hos unga i samma grad som hos vuxna. Det kan beskrivas som en serie psykologiska, fysiologiska och hormonella förändringar som negativt påverkar den idrottsliga prestationsförmågan. Vanliga tecken är kroniska muskel- och ledsmärtor, personlighetsförändringar, ökad vilopuls och försämrad prestationsförmåga. Den unga idrottaren kan också känna sig trött, sakna entusiasm för träning och tävling eller ha svårigheter att genomföra de vanliga träningsrutinerna. Detta kan potentiellt vara ett allvarligt tillstånd. Det är väsentligt att fokusera på det roliga i träningen och minska prestationskraven, att ta ledigt från träning , att göra längre tränings- och tävlingsuppe- håll varannan till och att fokusera på väl- befinnande och att lära idrottaren att vara uppmärksam på tecken som tyder på överträning. Anses vara vanligast i s.k. estetiska idrotter men förekommer eventuellt alltmer även inom andra grenar, kanske beroende på en ökad kommersialisering och medieexponering. Det är mycket vanligare med ätstörningar hos unga inom idrotten än bland ungdomar i stort (se Ätstörningar– en kunskapsöversikt 2004). Särskilt vanligt är det inom idrotter där utseendet och vikten spelar en central roll, men förekomsten är också relativt hög inom flera andra idrotter. Hårt idrottande flickor som kombinerar hög träningsmängd med otillräckligt näringsintag och låg kroppsvikt kan försena första menstruationen eller få menstruationen att upp- höra grund av störd hormonbalans. Som en följd kan benskörhet uppstå. Det är därför viktigt att uppmärksamma särskilt flickors energiintag i förhållande till kaloriförbrukningen. Denna kombina- tion av ätstörningar, menstruationsrubbningar och benskörhet kallas för the female athelete triad. Risken för skador i samband med skolans idrott och hälsa-lektioner är 1,6/1000 lektioner vilket får anses vara oerhört lågt, nästan försumbart. Risken för skador är störst i kontaktidrotter och i high-impact-idrotter som hoppgrenar (Spinks 2007). Exempel på skador och överbelastningstillstånd är korsbandsskador, menisk- skador, överbelastade senfästen (exempelvis Osgood-Schlatter, nedanför knäleden) och ryggbesvär. Vid exempelvis korsbands- skador och meniskskador ökar risken för framtida ledförslitning (artros). Det finns även studier som visar på förslitna kotor hos unga simhoppare. Det finns studier som indikerar att användandet av smärtstillande läkemedel skulle vara mycket vanligt inom vissa idrotter, exempel- vis ishockey. Bruket av kosttillskott är utbrett inom idrotten. Detta är anmärk- ningsvärt eftersom ett mycket stort antal studier entydigt visar att vitaminer och andra kosttillskott inte har någon positiv effekt på prestationsförmågan. Det finns t.o.m. indikationer på att vissa kosttillskott skulle kunna minska träningseffekten. Dopning är en allvarlig sida av idrotten. Förutom att dopning är förbjudet innebär det att missbrukaren fuskar och riskerar allvarliga bieffekter. Anabola steroider har effekt på muskelmassa och styrka (för referenser, se 1996). Därför används det av en del idrottsutövare och kroppsbyggare. Det finns ett antal bieffekter som kan anses vara potentiellt allvarliga, inte minst hos den växande individen. Tillväxthormon har inga prestationshöjande effekter men ökar muskelmassan något och minskar fettandelen vilket gör att de som önskar en deffad kropp emellanåt använder detta medel. En del studier indikerar att alkoholkonsumtionen skulle vara högre bland lagidrottare än bland andra ungdomar. Även om hjärtdöd i samband med idrott är extremt ovanligt får dessa tragiska fall naturligtvis stor uppmärksamhet. Cirka 2–3 av 1 000 av unga idrottsaktiva har medfödda hjärtfel som ökar risken SOU 2008:59 Bilaga 2 för plötslig hjärtdöd. I flera länder har s.k. hjärtscreening av idrottare införts för att identifiera personer med ökad risk (2005). Idrott och infektion hör inte ihop. Risken ökar för bl.a. hjärt- påverkan samt skador på njurar och leder (medarb. Astma – vanligare bland idrottare Elitidrottare som sysslar med uthållighetsgrenar har astma i större utsträckning än de som sysslar med styrkeidrotter (2008). Dessutom har de som utövar vinteridrotter mer astma än sommar- idrottare. Generellt sett är fysisk aktivitet och idrottande positivt för personer med diabetes (sockersjuka). Detta gäller både typ1- diabetes (ungdomsdiabetes) och typ2-diabetes (åldersdiabetes) (medarb. 2008a, 2008b). Det är dock viktigt att blodsockret är väl inställt när idrott skall utövas. Både ett för högt och ett för lågt blodsockervärde skall undvikas. Tre av tio unga hoppar av idrotten (2007). Avhopparna anger bland annat att det inte är roligt,. vill ha tid för annat och att de inte var tillräckligt bra eller kände press. De som hoppar av har lägre självkänsla. En del i detta kan vara tidig specialisering och elitsatsning. , Srinivasan SR, Bao W, , 3rd, Wattigney WA. Association between multiple cardiovascular risk factors and atherosclerosis in children and young adults. New Engl J Med; 338(23):1650-6, 1998. Barn och unga, Kapitel 11 i "FYSS 2008 – Fysisk aktivitet i sjukdomsprevention och sjukdomsbehandling", utgiven av Yrkesföreningar för Fysisk Aktivitet (YFA), p 152 69, 2008. Sammanfattning av resultatet enkätundersökningen Ung Livsstil 2006. – forvaltn.pdf, 2006 Sociala skillnader i ohälsa bland barn och unga i – En kunskapsöversikt. Rapport: 2002:13 , 2002. Plötslig hjärtdöd hos idrottare beror oftast på odiagnostiserad hjärtsjukdom. Kardiell screening av unga idrottare diskuteras. ; 8:560-3, 2005. Kapitel 17 i "FYSS 2008 – Fysisk aktivitet i sjuk- domsprevention och sjukdomsbehandling", utgiven av Yrkes- föreningar för Fysisk Aktivitet (YFA), p 226-35, 2008. , Oddsson K & . Health-related fitness in Swedish adolescents between 1987 and 2001. Acta Paediatr;93:681-6, 2004. Motorik, koncentrationsförmåga och skolprestationer – en interventionsstudie i skolår 1–3. Avhandling, ; 2003. How physical activity can work? Int J Pediatr Obes. 3 Suppl 1:10-4, 2008. Folkhälsans villkor, Folkhälsogruppens rapport nr 9, se ; , Wesslén L. & Rønsen O. Infektioner och idrott. Kapitel 9 i "FYSS 2008 Fysisk aktivitet i sjukdomsprevention och sjukdomsbehandling", utgiven av Yrkesföreningar för Fysisk Aktivitet (YFA), p 130 44, 2008. , M-L & medarb. Metoder för att främja fysisk aktivitet. En systematisk litteraturöversikt. SBU rapport 181. : (), Kapitel 2.6 Ekonomiska konsekvenser av fysisk aktivitet, 2007. Allmänna effekter av fysisk aktivitet, Kapitel 1 i "FYSS 2008 – Fysisk aktivitet i sjukdomsprevention och sjukdomsbehandling", utgiven av Yrkesföreningar för Fysisk Aktivitet (YFA), p 11 37, 2008. . Cardiovascular risk factors in children. Dissertation, , ; 2005. IOC Consensus Statement on Training the Elite Child Athlete. Fysisk träning under tillväxtåren ökar benmassan ; 99(35):3400 3405, 2002. , , Gärdsell P. Daglig gymnastik stärker skelettet. ; 103(40):2979 2980, 2006. Larun L, Nordheim LV, , , & Heian F. Exercise in prevention and treatment of anxiety and depression among children and young people. Cochrane Database Syst Rev. Jul 19;3: CD004691, 2006. Farväl till idrotten? En studie av avbrottsproblematiken inom barn- och ungdomsidrotten. Idrottsforskaren (utg. av för beteende- och samhällsvetenskaplig idrottsforskning); 3:11 18,2007. Raitakari O, Porkka K, , Telama R, Rasanen L & Viikari J. Effects of persistent physical activity and inactivity on coronary risk factors in children and young adults. 140:195–205, 1994. , , Bokedal C & . – en studie i sydvästra . Fysisk aktivitet, matvanor, övervikt och självkänsla bland ungdomar. : Samhällsmedicin & ; 2004. Fysisk aktivitet och folkhälsa. Rapport 2006:13, , 2006. Shephard RJ & Balady GJ. Exercise as cardiovascular therapy. Circulation;99:963-72, 1999. & McClure, RJ. Quantifying the risk of sports injury: a systematic review of activity-specific rates for children under 16 years of age. Br J Sports Med; 41:548–557, 2007. morbidity and the risk of premature death. Regular physical exercise is beneficial for health at all ages. ; 95:4062-7, 1998. Effekter och bieffekter av vissa medel som används i dopingsyfte samt erfarenheter av behandling – översikt av den vetenskapliga litteraturen. I: Doping i folkhälsoperspektiv. Del B (SOU 1996:126), , , 1996. TEMA – Tidig specialisering inom idrotten? Svensk Idrottsforsk- ning, Nummer 1, 2007. Styrketräning för barn – bu eller bä? Svensk Idrotts- forskning;1:38–43, 2007. Tudor-Locke C, Pangrazi RP, , , SD, , et al. BMI-referenced standards for recommended pedometer-determined steps/day in children. Prev Med; 38:857 64, 2004. Secular trends in body dimensions and physical fitness among adolescents in from 1974 to 1995. Scand J Med Sci Sports; 13(2):128–137, 2003. Ätstörningar – en kunskapsöversikt, , FoU- rapport 2004:1. , , , K & . Diabetes mellitus – typ 1-diabetes. Kapitel 23 i "FYSS 2008 – Fysisk aktivitet i sjuk- domsprevention och sjukdomsbehandling", utgiven av Yrkes- föreningar för Fysisk Aktivitet (YFA), p 292–300, 2008a. & . Diabetes mellitus – typ 2-diabetes. Kapitel 24 i "FYSS 2008 – Fysisk aktivitet i sjuk- domsprevention och sjukdomsbehandling", utgiven av Yrkes- föreningar för Fysisk Aktivitet (YFA), p 301 11, 2008b. Om indikatorer för uppföljning av statens stöd till idrotten I direktiven till utredningen anges att utredaren skall föreslå utformning av lämpliga indikatorer för att mäta effekterna av [det statliga] stödet (Dir. 2006:135, sid. 5). Med detta knyter man an till en modell för uppföljning av olika verksamheter respektive sociala förhållanden som blivit allt vanligare inom olika samhällssektorer – i första hand hälso- och sjukvården, folk- hälsopolitiken respektive men också barn- och ung- domspolitiken m.fl. områden. Ordet indikator kommer av de latinska orden indicator och indico vilket betyder angivare respektive ange, utvisa eller röja. En möjlig tolkning av begreppet indikator [] är att se en indikator som en angivare av positiva eller negativa förhållanden. // Indikatorer kan utgöra viktiga verktyg ibland annat politiska beslutsprocesser.