sou · GVB38 · 2008-01-01 00:00:00 — Det brottsföre- byggande arbetet tillsammans med strategisk ledning och sam- ordning uppgick till (). Kostnaden för stabens verksamhet uppgick det året till . Inom primära ansvarsområde, dvs. de län där myndigheten ensam har det övergripande ansvaret för ekobrottsbekämpningen och handlägger alla brottsanmälningar som faller inom dess sakliga kompetensområde (, , län, , och ) bodde drygt 5 miljoner personer (5 081 916). bodde utanför detta geografiska område nära 4 miljoner personer (3 965 836). primära upptagningsområde omfattar således av befolkningen. Till inkom totalt 12 359 brotts- misstankar, varav 10 111 brottsmisstankar rörande sådan eko- nomisk brottslighet som även handläggs vid , medan det till inkom 5 287 brottsmisstankar, klassificerade som ekobrott (mer om denna statistik redovisas i nästa avsnitt). handlade alltså nästan dubbelt så många misstankar som . Enligt årsredovisning för uppgick den kostnad myndigheten lade det året på utredning och lagföring av ekobrott till . Vad gäller personalförhållanden hade 369 årsarbetskrafter . I den operativa verksamheten utgjordes myndighetens personalsammansättning till av personalen av åklagare, medan var poliser, ekorevisorer och annan administrativ personal. Inom polisväsendet avsattes under 117 årsarbetskrafter till ekobrottsbekämpning. Vid fanns knappt 30 tjänster som specialist på ekobrott. Vid skattebrottsenheterna fanns 228 personer anställda för utredning av ekonomisk brottslighet, varav 131 inom primära geografiska ansvars- område och 97 personer utanför det området. Det finns, som framgått av redovisningen ovan, ett stort antal osäkerhetsfaktorer bakom de nu redovisade siffrorna. Förutom de faktorer som har att göra med beräkningen av antalet ärenden, kan den inräknade personalen t.ex. ha ägnat tid åt annan verksamhet än utredning av ekonomisk brottslighet, t.ex. brottsförebyggande verksamhet, utbildning m.m. Vidare kan ekoåklagare vid Åklagar- myndigheten och ekopoliser vid polismyndigheterna ha använts till utredning och handläggning av andra ärenden än ekobrott. Ärenden om ekobrott kan vid dessa myndigheter dessutom ha handlagts av personal som inte är specialister på sådan verksamhet. Mer övergripande kan konstateras att av landets samtliga åklagare ägnar sig åt den brottslighet som klassificeras som ekobrott. Ekobrotten utgör av det totala antalet registrerade brottsmisstankar. och har förklarat att de inte har haft möjlighet att bistå utredningen med underlag som bättre kan återge resursanvändningen än vad som framgår av de här redovisade siffrorna. I likhet med vad som ovan anges beträffande underlag för resurs- användning har utredningen begärt att få ta del av allt material som kan vara av betydelse för en jämförelse av myndigheternas verksamhetsresultat. Det material utredningen härvid erhållit är det som redovisas i bilaga 3TPF1FPT. Det i bilagan redovisade materialet är uppdaterat per . I den följande texten redovisas de uppgifter för som utredningen haft 1TP PT En av utredningens experter har efter utredningens slutsammanträde inkommit med visst ytterligare statistikmaterial avseende , dels rörande fördelningen mellan mängd- och projektärenden, dels den statistik som nedan redovisas, dock i andra enheter (ärende och person). möjlighet att ta del av. De nedan redovisade uppgifterna är även hämtade från myndigheternas årsredovisningar fram samt den undersökning utredningen genomfört om utfallet i domstol, se bilaga 4. Av det statistiska underlag som redovisas i bilaga 3 framgår bl.a. att av inkomna ärenden till utgörs av ärenden om skattebrottslighet eller bokföringsbrott av något slag. Av övrig brottslighet förekommer endast oredlighet mot borgenärer (233 anmälningar) och brott mot aktiebolagslagen (148) i någon större utsträckning. Noterbar är den stora ökningen av grova skattebrott . En förklaring till detta kan vara att en särskild brottskod för detta brott infördes . I övrigt har det inte skett några större förändringar av sammansättningen, förutom en viss minskning av skattebrott avseende mervärdesskatt och en ökning av antalet brott mot aktiebolagslagen . Andelen misstankar om grovt skattebrott av det totala antalet inkomna misstankar om skattebrott uppgick a . Antalet inkomna brottsmisstankar har kontinuerligt stigit , med en särskilt markant ökning . Från 7 863 anmälningar har antalet stigit till 12 2005. har antalet inkomna brottsmisstankar minskat något, till 11 234. Antalet ärenden har dock ökat . I fråga om sådana ekobrott som även handläggs vid Åklagar- myndigheten framgår av bilaga 3 att det inkom 10 111 brottsmisstankar. Det totala antalet ärenden i balans uppgick per till 3 137. Exklusive domstolsbalans uppgick antalet till 2 290, jämfört med 2 934 ärenden Detta var en ytterligare minskning i förhållande till balansen per , som uppgick till 3 702. Detta har inneburit en trendändring, då balanserna fram t.o.m. ökade. Andelen lagförda brottsmistankar har legat mellan , med den högsta siffran . Även fördelningen av lagföringsbeslut mellan strafföreläggande, åtal- sunderlåtelse och åtal har varit relativt under dessa år. Tiden från färdigt förundersökningsprotokoll till beslut i åtalsfrågan har varierat mellan åren. uppgick medelvärdet , för att sjunka . , har emellertid ökat till 109 dagarTPF2FPT. Denna ökning beror enligt på den stora balansavarbetning som skett , vilket har lett till längre genomströmningstider. I bilaga 3 finns även uppgifter om ärenden med frihetsberövande och ärenden där det förekommer talan om näringsförbud. Härav framgår bl.a. att antalet häktningsframställningar i förhållande till det totala antalet inkomna ärenden i stort sett har varit . Även antalet beslut om anhållande har i förhållande till det totala antalet inkomna ärenden varit i stort sett oförändrat . förekom 126 häktningsframställningar och 250 beslut om anhållande. Att verksamhetsresultat förbättrats framgår bl.a. av att produktiviteten, räknat som antalet avslutade ärenden per medarbetare, ökade . I denna jämförelse är inräknat samma brottstyper för Åklagar- myndigheten som ingår i sakliga kompetensområde. Det bör härvid noteras att det endast i enstaka undantagsfall förekommer polisiär förundersökningsledning avseende ekobrottsutredningar. Den statistik som här redovisas återspeglar därmed även Polisens verksamhet. I det statistiska underlaget för ingår emellertid också brott mot insiderstrafflagen, för vilka myndigheten har ett rikstäckande ansvar. Här kan också konstateras att det, av vad som framgår av vårt underlag, är mycket sällsynt förekommande att Ekobrotts- myndigheten övertar ärenden från enligt 2 § första stycket 4 förordningen med instruktion för Ekobrotts- myndigheten. Det borde således inte mer än marginellt påverka denna jämförelse. I likhet med vad som gäller för utgör skattebrottslighet och bokföringsbrott den klart dominerande 2TP PT Vad avser tiden från brottsanmälan till beslut i åtalsfrågan har utredningen endast haft tillgång till uppgifter. medelvärde för tidsåtgången emellan dessa händelser uppgick . Det var en minskning i förhållande . gruppen brottsmisstankar med av det totala antalet brottsmisstankar inom den grupp brottstyper som ingår i denna jämförelse. Även vad avser förändringar i förhållandet mellan olika brottstyper liknar utvecklingen hos den som skett hos . Antalet misstankar om skattebrott avseende mervärdesskatt har dock till skillnad mot vad som gäller för ökat mer än genomsnittet. Vidare har antalet anmälda grova skattebrott ökat markant , vilket torde ha samma förklaring som motsvarande utveckling för . En noterbar ökning har också skett av antalet anmälningar om brott mot aktiebolagslagen. Andelen misstankar om grovt skattebrott, i förhållande till det totala antalet misstankar om skattebrottslighet, uppgick till 3, . Antalet inkomna brottsmisstankar har också det i likhet med utvecklingen för stigit , med en särskilt stor ökning till 2004. inkom 3 738 misstankar om här aktuella brott, medan summan uppgick till 5 287. Antalet inkomna brottsmisstankar har ökat till totalt 5 570. Av dessa hänför sig dock 940 anmälningar till ett ärende. Andelen lagförda brottsmisstankar har för här aktuella brotts- misstankar ökat hos . Från av antalet inkomna anmälningar till . har dock andelen fallit tillbaka till . Av dessa beslut ledde till åtal . För uppgick tidsåtgången från färdigt förundersökningsprotokoll till beslut i åtalsfrågan i medel . har detta medelvärde sjunkit . Det föreligger ingen påtaglig skillnad mellan Åklagar- myndigheten och vad gäller antalet häktningsframställningar och beslut om anhållande i förhållande till det totala antalet inkomna ärenden på respektive myndighet. För del uppgick i ekobrottsärenden antalet häktningsframställningar till 58 och antalet beslut om anhållande till 134. Avslutningsvis kan konstateras att generellt har effektiviserat sin verksamhet. Antalet avslutade brottsmisstankar per årsarbetande ökade från 2002 till 2004. skedde en minskning till 654 ärende, vilket har sin förklaring i att det under det året skedde en stor inrekrytering av aspiranter och extra åklagare under utbildning. Utredningen har under arbetets gång i olika sammanhang uppmärksammats på att i flera större mål med stort massmedialt intresse inte fått bifall till någon del av åtalet. Detta kan givetvis framstå som misslyckanden men utredningen vill understryka att det inte finns underlag för att bedöma om förundersökning eller beslut i åtalsfrågan borde ha hanterats annorlunda i dessa fall. Det finns andra tänkbara skäl till att åtalen inte vunnit bifall. Det skulle i och för sig vara av intresse för utredningens uppdrag att få klarhet i eller i vart fall en större insikt i hur väl underbyggda åtalen i ekomål generellt sett är. Någon sådan undersökning finns emellertid inte och går inte heller att genomföra inom ramen för denna utredning. Enligt de uppgifter som varit tillgängliga för utredningen finns inte heller någon statistik som visar i vilken utsträckning åtal i ekomål leder till fällande dom. För att få någon uppfattning om hur det förhåller sig har utredningen därför, som framgår av bilaga 4, inhämtat uppgifter om utfallet i några utvalda tingsrätter gällande vissa specifika brottstyper. I underlaget ingår de tre storstads- tingsrätterna, där inhämtandet har begränsats till vissa grova brott, medan det för övriga tingsrätter även omfattar normalgraden av de i bilagan angivna brotten. Det redovisade materialet är inte av den omfattningen att några som helst säkra slutsatser kan göras utifrån det. Det kan i vart fall konstateras att bifallsandelen för skattebrott mellan tingsrätter inom primära geografiska verksamhets- område och de tingsrätter som är belägna utanför detta område inte markant skiljer sig åt. Vidare förekommer ingen märkbar skillnad mellan andelen bifall för åtal om skattebrott i förhållande till åtal för bedrägeri. Vad som kan noteras är att den förhållandevis mycket låga bifallsandel som förekom vid för åtal om grovt skattebrott klart har förbättrats , till att då ligga på en nivå som är jämförbar med bifallsandelen för åtal om grovt bedrägeri vid samma tingsrätt. Vi har på ett flertal olika sätt fått ta del av synpunkter på hur ekobrottsbekämpningen är utformad och organiserad. Det har bl.a. skett vid studiebesök, enkäter, den hearing utredningen anordnat samt möten med andra berörda myndigheter och organisationer. Vad avser de enkäter utredningen tillställt dels de anställda vid , förutom staben, samt ekoåklagarna vid , har svarsfrekvensen inte varit på en nivå som kan anses tillräcklig för att anse de där angivna synpunkterna som representativa. Hos besvarade 128 av 340 enkäten, hos besvarade 9 av 28 ekoåklagare vår enkät. Svarsfrekvensen hos de anställda inom Ekobrotts- myndigheten har varit särskilt låg bland kammaråklagarna. En förklaring till den låga svarsfrekvensen inom Ekobrotts- myndigheten kan vara att utredningen, efter samråd med Eko- brottsmyndighetens ledning, valde att inte genomföra undersökningen anonymt. En majoritet av de anställda hos som besvarat enkäten och som tidigare haft anställning hos Åklagar- myndigheten eller någon polismyndighet anser att ekobrotts- bekämpningen bedrivs på ett bättre sätt inom Ekobrottsmyndig- heten. De vanligaste angivna motiven till denna ståndpunkt är att utredningspersonalen är samlokaliserad och utför förundersök- ningsarbetet i arbetsgrupper, att det inom ges bättre möjligheter till specialisering och utbildning samt att resurserna för ekobrottsbekämpning är fredade. Denna uppfattning har personal vid redovisat även i andra sammanhang. Den minoritet som angett att brottsbekämpningen bedrivs sämre inom har förklarat det med att de anser att myndigheten är en byråkratisk organisation, alltför präglad av en åklagarkultur. En vanligt förekommande synpunkt såväl bland dem som besvarat dessa enkäter som bland dem som i övrigt givit syn- punkter på förändringsbehovet är att den nuvarande geografiska uppdelningen bör tas bort och att det i stället bör skapas en nationellt samordnad organisation för utredning av ekonomisk brottslighet. Ett flertal skäl har anförts till stöd för denna ståndpunkt. Ett är att en uppdelning kan innebära en viss rättsosäkerhet eftersom myndigheterna kan ha skilda metoder i sina brottsutredningar, vilket i sin tur kan ge olika resultat för den misstänkte beroende på var i landet brottet utreds. Ett annat skäl som angivits är att det kan medföra komplikationer i brottsutredningsarbetet, där förunder- sökningar rörande samma eller närstående företag eller personer, bedrivs vid både och . Vidare anses en enhetlig organisation för hela riket kunna skapa samordningsvinster, så att resurserna kan sättas in där de bäst behövs och en enhetlig metodutveckling och utbildningsprogram kan skapas för samtliga ekobrottsutredare. Slutligen anses den nuvarande ordningen försvåra samordningen med andra berörda myndigheter, som , m.m. En annan synpunkt som framförts från flera håll, bl.a. vid de samtal som förts med personal i samband med studiebesök, i enkätsvaren och vid den av utredningen anordnade hearingen, är att det finns svårigheter att med nuvarande utformning kunna byta arbetsgivare och ägna sig åt bekämpning av andra former av brottslighet. Det tycks särskilt vara åklagare inom som upplever att de inte har möjlighet att återgå till . Det har framförts att detta förhållande även kan påverka intresset bland Åklagar- myndighetens åklagare att söka tjänster hos Ekobrotts- myndigheten, eftersom man då befarar att man inte har möjlighet att söka sig tillbaka. Även från poliser har liknande synpunkter framförts, med innebörd att det bör ges bättre förutsättningar att växla mellan olika specialiteter. Såväl åklagare som poliser har i de diskussioner utredningen deltagit i vid studiebesök samt vid andra kontakter utredningen haft under arbetets gång givit uttryck för att de skarpa skotten mellan verksamheterna gör att de som är anställda inom Eko- brottsmyndigheten kan tappa i kompetens vad gäller mer allmän åklagar- respektive polisverksamhet. För åklagarnas del kan det t.ex. gälla tvångsmedelsanvändningen, som inte är lika frekvent förekommande vid som vid en åklagar- kammare inom . I detta sammanhang har även efterfrågats bättre möjligheter att delta i och kurser och utbildningsdagar. Skilda synpunkter har även framförts beträffande det förhållandet att numera bedriver egen underrättelseverksamhet. Flera som utredningen talat med vid ser detta som något mycket positivt, då det både har förbättrat myndighetens kunskaper om ekobrottsligheten och givit nya möjligheter i utredningsverksamheten. Andra, bl.a. poliser utanför , har vid samtal påpekat den därigenom ytterligare ökade spridningen av underrättelseverksamhet till fler myndigheter som ett problem för den samlade brottsbekämpningen. De befarar att detta medför brister i samordningen, särskilt med hänsyn till de begränsningar som finns mot samkörning av underrättelseinformation. Under- rättelsecentrum inrättade för vissa brottstyper kan enligt dem försvåra bekämpningen av blandbrottslighet, särskilt den grova organiserade brottsligheten, där huvudinriktningen numera är att inrikta insatserna mot vissa särskilt kriminellt aktiva personer och samordna underrättelse- och utredningsverksamhet mot dessa. 4.7Sammanfattande jämförelse mellan Ekobrotts- myndigheten och övrig ekobrottsbekämpning Vi har alltså inte haft tillgång till ett underlag som gör att vi närmare kan analysera myndigheternas resultat i förhållande till de resurser som avsätts för ekobrottsbekämpning. Den information vi trots allt tagit del av kan inte leda till någon annan slutsats än att det inte föreligger några större skillnader ur effektivitetssynpunkt mellan den ekobrottsbekämpning som bedrivs vid Ekobrotts- myndigheten i förhållande till den som bedrivs vid Åklagar- myndigheten och polismyndigheterna. Det finns i vårt underlag inget som talar för att myndigheternas ärendestruktur skiljer sig åt mer markant. Den enda uppgift som pekar i den riktningen är att andelen misstankar om grovt skattebrott är högre hos än . Det finns dock en viss tveksamhet till dessa siffrors riktighet med hänsyn till att det är fråga om en ny brottskod. bör också beaktas att varken andelen häktningsframställningar eller andelen beslut om anhållande skiljer sig åt mellan myndigheterna. Utredningen, som redan i ett tidigt skede av arbetet försökte få tillgång till jämförelse- material som återgav svårighetsgraden i respektive myndighets ärendemassa, har först efter utredningens slutsammanträde fått ta del av kompletterande uppgifter rörande mängd- och projekt- ärenden inom . Det finns således inte något tydligt stöd i det underlag utredningen haft tillgång till som bekräftar den bild som förmedlats av såväl anställda inom som andra, att de arbetsformer som används av ger särskilt goda förutsättningar för ett effektivt utredningsarbete. Möjligen kan den utveckling av arbetsformerna inom och Polisen som skett , vilken gått i samma riktning, ha bidragit till att det inte förekommer några tydliga skillnader i den tillgängliga statistiken om myndigheternas ekobrottsbekämpning. Vid sidan av ärendenas svårighetsgrad och det möjligen därmed sammanhängande förhållandet att är verksam inom storstadsregionerna, har inte framkommit några andra fakta som särskiljer resultat från övrig ekobrottsbekämpning. En utveckling som dock måste noteras är att har förbättrat sina resultat och genomfört vissa förändringar av sin verksamhet som ytterligare kan komma att förbättra resultatet, t.ex. mängd- målsreformen. Å andra sidan måste också det förhållande att Åklagarmyndig- heten och polismyndigheterna ansvarar för mer glesbefolkade områden beaktas, vilket medför att dessa myndigheters organisa- tion för ekobrottsbekämpning består av mindre enheter som är mer sårbara och därmed inte ger samma förutsättningar till ett kontinuerligt arbete med lika hög produktivitet som kan ske vid en större enhet. Detta gäller särskilt för en sådan verksamhet som ekobrottsutredningar, där ärendena emellanåt kan vara mycket stora och komplexa och kräva en stor tidsåtgång av utrednings- personalen. I detta sammanhang bör också uppmärksammas att förbättrat sina resultat. 5Inslag i europeisk ekobrotts- bekämpning Den ekonomiska brottsligheten har fått ökat internationellt intresse. Orsakerna till detta torde vara att terroristaktiviteter anses vara finansierade via sådan brottslighet samt p.g.a. de mycket uppmärksammade händelserna i några storbolag , bl.a. , och WorldCom. Inom det internationella rättsområdet har särskilt uppmärk- sammats behovet av att förbättra möjligheterna att kunna frysa och beslagta sådana tillgångar belägna i ett annat land som utgör utbyte av brottslighet eller som kan komma att användas för brottslighet i det egna landet. Det finns nu också antydningar till en förändrad syn på ekonomisk brottslighet på europeisk nivå. Organised crime, situation report 2005 – Focus om the threat of economic crime, betonas bl.a. att distinktionen mellan organiserad brottslighet och ekonomisk brottslighet är lika relevant som tidigare, eftersom de organiserade brottslingarna i stor utsträckning agerar som vanliga affärsmän, som det finns allt större likheter mellan hur legala och brottsliga firmor eller organisationer är uppbyggda. Det ifrågasätts därför om inte organiserad brottslighet snarare bör ses som en del av den ekonomiska brottsligheten i dess vidare mening. Av betydelse för ekobrottsbekämpningen på europeisk nivå är även det institutionaliserade rättsliga samarbetet över nations- gränserna som förekommer vid Europeiska unionens båda organ; Eurojust och Europol. Det är en organisation som skall förbättra de nationella brottsbekämpande myndigheternas möjligheter att komma åt gränsöverskridande och organiserad brottslighet. är 25 nationer medlemmar i och har representanter vid dess huvudkontor i . Inslag i europeisk brottsbekämpning med internationell anknytning kan åklagare och polis i medlems- länderna via sin representant i Eurojust, ofta på informell väg, skapa kontakter för utbyte av information med brottsbeivrande myndigheter i andra medlemsländer. Eurojust kan även hjälpa till med samordningen mellan flera länder vid tillslag mot gräns- överskridande brottslighet och det förekommer att kopplingar mellan brottsutredningar som pågår i flera medlemsstater upptäcks inom Eurojust. Vad gäller ekonomisk brottslighet är det särskilt penningtvätt som förekommer inom ramen för Eurojusts verksamhet. Europol är inriktat mot bekämpning av internationell organiserad brottslighet i olika former, t.ex. narkotikasmuggling och terrorism. Organisationen inrättades i begränsade former , men har fått ett utökat ansvarsområde. De grundläggande förutsättningarna för att Europol skall stödja brottsbekämpande verksamhet i medlemsländerna är att det finns fakta som tyder på förekomsten av en brottslig organisation eller struktur, samt att det är två eller fler medlemsstater som berörs av brottsligheten. Ett av de prioriterade områdena för Europol är ekonomisk brottslighet, särskilt penningtvätt. Det stöd Europol kan erbjuda är att underlätta utbytet av information, genom de sambandsmän som är stationerade vid Europol, tillhandahålla operativa analyser, ta fram strategiska rapporter samt tillhandahålla expertis och tekniskt stöd för utredningar. I detta kapitel redovisas i fortsättningen hur den nationella ekobrottsbekämpningen är organiserad i andra europeiska länder. Särskild tonvikt läggs vid de länder där det förekommer särskilda organisationer för ekobrottsbekämpning. Det land i som först såg ett behov av en särskild organisa- torisk lösning för bekämpning av ekobrottslighet var . I ett betänkande från ett utskott under det danska justitie- departementet konstaterades att det av erfarenheterna från ett antal större brottsutredningar framgick att det fanns en krets personer, understödda av starka finansiella intressen, med kompetens att utnyttja brister i lagstiftning och i kunskapsnivån inom polis- och åklagarväsende till att begå bl.a. bedrägerier och Inslag i europeisk brottsbekämpning Detta betänkande resulterade i den presenterade s.k. Bagmandsrapporten. Förslagen i rapporten ledde dels till ändringar i lagstiftningen, dels till inrättandet av Stats- advokaten for Særlig Økonomisk Kriminalitet (SØK), . SØK har ett rikstäckande uppdrag att handlägga utredningar gällande ekonomisk brottslighet när det finns grund att anta att brottet har särskilt stor omfattning, är ett led i en organiserad brottslighet, har utförts genom användning av särskilt kvalificerade affärsmetoder eller som av annan anledning är av särskilt kvalificerad karaktär. SØK är organisatoriskt underställt Rigsadvokaten och ingår således i det danska åklagarväsendet. Det finns förutom SØK ytterligare en specialiserad rikstäckande enhet, Statsadvokaten for Særlig Internationale . Därutöver finns sex regionala stads- advokater.