sou · GWB341 · 2008-04-23 00:00:00 — I detta sammanhang bör slutligen också nämnas bestämmelserna om åtalsunderlåtelse i 20 kap. 7 § där åklagaren ges möjlighet att underlåta att åtala för brott om det av särskilda skäl är uppenbart att det inte krävs någon påföljd för att avhålla den misstänkte från vidare brottslighet och om det med hänsyn till omständigheterna inte heller av andra skäl krävs att åtal väcks. Enligt 20 kap. 7 a § har åklagaren också möjlighet att meddela åtalsunderlåtelse efter det att åtal väckts, om det kom- mit fram sådana förhållanden som, om de förelegat eller varit kända vid tiden för åtalet, skulle ha föranlett åtalsunderlåtelse. Vid en genomgång av de bestämmelser som vi redovisat här finns sådana möjligheter att underlåta att döma ut påföljd som det talas om i artikel 26. Enligt vår mening föreligga därför inte något hinder för att tillträda konventionen i denna del. 50TP PT Jareborg, , Allmän kriminalrätt, 2001, s. 361 f. konvention om bekämpande av handel med människor 6.1.23Ansökan ex parte och ex officio Bedömning: Det finns inte något hinder för att tillträda konventionen i den delen som avser ansökan ex parte och ex officio. I artikel 27 stadgas om ansökan ex parte och ex officio. I artikeln sägs bl.a. att varje part ska se till att utredning eller lagföring av gärningar som straffbeläggs i enlighet med denna konvention inte ska vara beroende av t.ex. anmälan som gjorts av brottsoffret, åtminstone inte i de fall brottet har begåtts helt eller delvis inom brottsoffret territorium. Part ska också se till att offer för ett brott som begåtts inom en annan parts territorium än det där brottsoff- ret uppehåller sig få klaga till de behöriga myndigheterna i den stat där de stadigvarande uppehåller sig. Den behöriga myndigheten som tar emot klagomålet ska, i den mån den inte själv är behörig i detta hänseende, hänskjuta den till behörig myndighet i den part inom vars territorium brottet har prövats. Vidare ska varje part genom lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder i enlighet med förhållandena i sin nationella lag för varje grupp, stiftelse, förening eller enskild organisation vars syfte är att bekämpa handel med människor eller skydda de mänskliga rättigheterna, trygga möjlig- heten att assistera och/eller stödja brottsoffer med hans eller hen- nes samtycke under brottmålsförfaranden som gäller en sådan gär- ning som straffbeläggs i enlighet med artikel 18. Vad först gäller det krav som uppställs i artikel 27 punkten 1 hör de brott som straffbeläggs i enlighet med konventionen under all- mänt åtal enligt 20 kap. 3 § RB. Människohandel tillhör därmed inte den kategori som kräver att målsäganden anger brottet till åtal. uppfyller därmed konventionens krav i den delen. I artikel 27 punkten 2 sägs att myndigheterna i del land där brottet har begåtts, men där offret inte bor, ska garantera att han eller hon ska få göra anmälan i det land där offret bor. För närva- rande finns rutiner för hur anmälningar som görs i olika länder hanteras och vidarebefordras, såväl om brottet begås här av en utländsk medborgare som om en svensk medborgare utsätts för brott utomlands. Även för det fall att en svensk medborgare utsätts för brott utomlands och gör en anmälan här finns rutiner för hur anmälan ska översättas och vidarebefordras till det land där brottet begåtts. Om exempelvis en svensk bosatt i utsätts för brott konvention om bekämpande av handel med människor här av en tysk medborgare, häktas gärningsmannen i sin frånvaro och efterlyses internationellt. informeras i särskilt. Om däremot en svensk medborgare utsätts för brott utomlands kan han eller hon göra en anmälan där och en till svensk polis när han eller hon kommer hem. Anmälan skickas till där den översätts och till i det berörda landet för åtgärd som överensstämmer med landets lagstiftning. Om slutligen en svensk medborgare utsätts för brott utomlands, men inte hinner anmäla det där kan anmälan tas upp i och skickas till där den översätts och skickas till i det berörda landet för vidare handläggning. Till följd av det nu sagda, och med hänsyn till att konventionen inte uppställer något krav på lagstiftning i denna del, anser vi att , förutsätt att den ändring som vi föreslår i 2 kap. 3 § brotts- balken genomförs, uppfyller kravet i artikel 27 punkten 2 i kon- ventionen. I artikel 27 punkten 3 behandlas frågan om rätt till stöd för ett offer för människohandel under ett brottmålsförfarande. Artikeln uppställer i den delen krav på att parterna ska vidta lagstiftningsåt- gärder för att kunna tillträda konventionen. I lagen om målsägan- debiträde ges möjlighet att förordna målsägandebiträde för bl.a. offer för människohandel. Av lagens 3 § framgår att biträdet ska lämna målsäganden stöd och hjälp. Enligt 20 kap. 15 § rättegångs- balken har en målsägande också rätt till stöd från en stödperson. En sådan person kan anlitas om målsäganden är i behov av moraliskt stöd. En stödperson har inga möjligheter att företa några rättsligt dispositioner, vilket emellertid inte heller krävs i artikeln. Att det förordnas ett målsägandebiträde enligt lagen om målsägandebiträde utesluter inte att målsäganden också bistås av en stödperson. I och med regleringen i lagen om målsägandebiträde och 20 kap. 15 § kan det inte anses föreligga hinder för att till- träda konventionen beträffande denna fråga. konvention om bekämpande av handel med människor 6.1.24Skydd för brottsoffer, vittnen och personer som samarbetar med de rättsvårdande myndigheterna. Bedömning: Det finns inte något hinder för att tillträda konventionen i den delen som avser krav på skydd för brotts- offer, vittnen och personer som samarbetar med de rätts- vårdande myndigheterna. I artikel 28 stadgas om skydd av brottsoffer, vittnen och personer som samarbetar med de rättsvårdande myndigheterna. Där sägs att varje part ska vidta de lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder som erfordras för att trygga effektivt och lämpligt skydd mot möj- liga repressalier eller hot, särskilt under loppet av och efter utred- ningen om lagföring av förövare för bland andra offer, offrens familjer och vittnen. Vidare ska varje part vidta de lagstiftningsåt- gärder eller andra åtgärder som erfordras för att säkerställa och erbjuda olika slags skydd. Häri kan ingå fysiskt skydd, placering, identitetsbyte och hjälp med att erhålla anställning. Ett brottsoffer som är barn ska åtnjuta särskilda skyddsåtgärder med beaktande av barnets bästa intresse. I artikeln uttalas också att parterna ska vidta de lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder som erfordras för att skydda gruppmedlemmar, stiftelser, föreningar eller enskilda orga- nisationer som utför sådana aktiviteter som anges artikel 27 punk- ten 3 mot möjliga repressalier eller hot, särskilt under loppet av och efter utredningen om och lagföringen av förövare. I artikel 28 punkten 1 stadgas att parterna ska ombesörja skydd åt offer för människohandel, de som anmäler brott eller annars samarbetar med myndigheterna, vittnen, och familjemedlemmar till offer och vittnen under loppet av och efter utredningen och lagfö- ringen av gärningsmannen. Vad gäller skydd för den personkrets som nämns i artikeln finns en rad olika aktörer som bär ansvar för att skydda och hjälpa t.ex. bevispersoner. Inledningsvis bör nämnas att polisen naturligtvis spelar en viktig roll i dessa sammanhang. Av 2 § punkten 4 i polislagen framgår att det åligger polisen att lämna allmänheten skydd när sådant bistånd lämpligen kan ges av polisen. Till polisens uppgifter hör enligt 3 § polislagen också att samarbeta med andra myndigheter och organisationer. Särskilt åligger det polisen att fortlöpande samarbeta med myndigheterna inom social- tjänsten och underrätta dem om förhållanden som bör för- anleda någon åtgärd av . Vid mycket allvarliga hot konvention om bekämpande av handel med människor förekommer det att den som hotas får livvaktsskydd. Eftersom denna åtgärd är mycket resurskrävande och innebär ett stort ingrepp i den enskildes integritet förekommer det emellertid sällan. Ofta handlar det istället om att tillfälligt eller permanent omlokali- sera den som hotas till en annan ort. Detta i kombination med andra åtgärder, såsom anordnande av larmanordningar och skydd av den hotades personuppgifter, anses oftast ge ett fullgott skydd. En annan aktör som är viktig i arbetet med hotade personer är . ansvarar för brottsoffer enligt 5 kap. 11 § socialtjänstlagen, där det föreskrivs att socialnämnden ska verka för att den som utsatts för brott och dennes anhöriga får stöd och hjälp. Också andra bestämmelser i socialtjänstlagen kan aktua- liseras i ärenden där någon utsatts för hot. I 2 kap. 2 § första stycket socialtjänstlagen anges ett generellt och yttersta ansvar för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behö- ver. Detta kan inkludera olika former av åtgärder i förhållande till förföljda personer. Även 3 kap. 1 § socialtjänstlagen kan vara rele- vanta för ansvar att ge stöd till utsatta personer. Där anges att kommunen ska svara för omsorg och service, upplys- ningar, råd, stöd och vård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. I detta sammanhang bör också nämnas lagen (1988:688) om besöksförbud som tillkom i syfte att ge ett bättre skydd för den som hotas förföljs eller trakasseras. I 1 § i lagen föreskrivs att för- bud får meddelas för en person att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna person. Besöksförbud får meddelas om det p.g.a. särskilda omständigheter finns risk för att den mot vilken förbudet avses gälla kommer att begå brott mot, förfölja eller på annat sätt allvarligt trakassera den som förbudet avser att skydda. Vid bedömningen av om sådan risk föreligger ska särskilt beaktas om den mot vilket förbudet avses gälla har begått brott mot den andra personens liv, hälsa, frihet eller frid. Också vad avser domstolsförfaranden finns bestämmelser som syftar till att på olika sätt skydda den personkrets som nämns i artikeln. I samband med en förhandling i domstol är det exempelvis möjligt att genomföra säkerhetskontroll i enlighet med lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol. Finns det vidare anledning att anta att en målsägande eller ett vittne av rädsla eller annan orsak inte fritt berättar sanningen pga. parts eller någon åhö- rares närvaro, får rätten enligt 37 kap. 3 § och 36 kap. 18 § rätte- konvention om bekämpande av handel med människor gångsbalken förordna att parten eller åhöraren inte får vara närva- rande vid förhöret. Detsamma gäller om part eller åhörare hindrar målsäganden eller vittnet i hans berättelse genom att t.ex. falla honom eller henne i talet. Enligt vår uppfattning skapar de här nämnda möjligheterna till skydd för de som nämns i artikel 28 sådana möjligheter till skydd att det inte finns något hinder att tillträda konventionens artikel 28 punkterna ett, två och fyra. I artikel 28 punkten 3 fokuseras särskilt på barn och barns behov av skydd. De bestämmelser som vi redogjort för ovan gäller också för barn. Här bör även nämnas möjligheten för rätten att enligt 36 kap. 4 § särskilt pröva om barnet med hänsyn till omständigheterna får höras som vittne. Bestämmelsen har kommit att leda till att förhör med en målsägande eller ett vittne som är oftast förebringas genom uppspelning av videförhör. Därmed skyddas också barn från eventuella hot som förekommer under förhandlingar i domstol. Är barnet under finns också möjligheten att hålla förhör inom stängda dörrar enligt 5 kap. 1 § . Mot bakgrund av det ovan anförda och det som sagts föreligger enligt vår bedömning inte heller något hinder mot att tillträda artikel 28 punkten 4. 6.1.25Specialiserade myndigheter och samordningsorgan Bedömning: Det finns inte något hinder för att tillträda konventionen i den del som rör specialiserade myndigheter och samordningsorgan. I artikel 29 sägs bl.a. att varje part ska vidta de åtgärder som erford- ras för att trygga att personer eller organ blir specialiserade i bekämpandet av handel med människor och skydd av vittnen, att sådana personer eller organ ska ha det nödvändiga oberoendet i enlighet med de grundläggande principerna i parternas rättssystem för att de ska kunna utföra sina uppgifter effektivt och fritt från obehörigt tryck. Vidare ska varje part tillgodose eller förbättra utbildning för de behöriga tjänstemännen i förebyggande och bekämpande av handel med människor. Utbildningen ska dessutom innehålla moment som rör mänskliga rättigheter. Parterna ska slut- ligen också överväga att tillsätta nationella rapportörer om männi- konvention om bekämpande av handel med människor skohandelsfrågor för övervakning av statens institutioners brottbe- kämpningsaktiviteter och tillämpning av nationella lagstiftnings- krav. Som framgår av artikeln och som vi framhållit tidigare är det av största betydelse att det vidtas utbildningsåtgärder och specialise- ringar inom de yrkeskategorier som kan komma i kontakt med människohandel och offer för människohandel. Vad gäller punkten 4 i artikeln har en nationell rapportör om människohandelsfrågor inom RKP, vilket visat sig fungera mycket bra och vilket varit till stor hjälp för att samla och sprida erfarenheter och kunskaper om människohandel.TPF51FPT Mot bakgrund av det sagda finns det enligt vår bedömning inte något hinder för att tillträda konventionen i denna del. Förslag och bedömning: För att ska kunna tillträda konventionen beträffande artikel 30 punkten a) krävs en lagänd- ring i sekretesslagen (1980:100) i syfte att skydda uppgifter om offrets privatliv under ett domstolsförfarande. En sådan lagänd- ring ska ske genom att brottet människohandel läggs till i upp- räkningen i 9 kap. 16 § första stycket sekretesslagen. I övrigt finns det inte några hinder för att tillträda konventionen i denna del. I artikel 30 stadgas om domstolsförfaranden. I artikeln uttalas bl.a. att varje part ska vidta de lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder som erfordras i enlighet med konventionen för skydd av de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna, särskilt artikel 6, för att i domstolsförfarandet trygga skyddet av offrens privatliv och, i förekommande fall, deras identitet, och offrens säkerhet och skydd mot att bli utsatta för hot. Artikeln tar uttryckligen sikte på att skydda uppgifter om offret under domstolsförfarandet. Vad gäller punkten a) nämns särskilt skyddet av privatliv och, i förekommande fall, identitet. Utgångs- punkten vad gäller uppgifter beträffande parterna som deltar i ett 51TP PT Uppdraget som nationell rapportör om människohandel omfattar människohandel med kvinnor och barn för sexuella ändamål och innebär bl.a. en skyldighet rapportera till regeringen om utvecklingen av sådan handel, hur den kan förebyggas och bekämpas. I uppdraget ingår också att samarbeta med Europol och . konvention om bekämpande av handel med människor domstolsförfaranden är att uppgifterna är offentliga. I sekretessla- gen görs dock undantag för vissa brott genom att det i 9 kap. 16 § sekretesslagen föreskrivs att sekretess gäller hos domstol i mål om ansvar för bl.a. sexualbrott för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Människohandelsbrottet i 4 kap. 1 a § nämns dock inte i uppräkningen i 9 kap. 16 §, varför det inte finns någon möjlighet att sekretessbelägga sådana uppgifter beträffande offer för människohandel. För att ska kunna tillträda konventionen bör det därför införas en liknande möjlighet att sekretessbelägga uppgifter i mål om människohandel. Enligt vår mening bör det ske genom att människohandelsbrottet läggs till i den redan befintliga uppräkningen i bestämmelsen i 9 kap. 16 § sek- retesslagen. Vad därefter gäller punkten b) i artikeln finns särskilda bestäm- melser i om säkerhetskontroll i domstol i lagen om säkerhetskontroll i domstol. Dessa regler sedda tillsammans med de som vi redovisat i samband med genomgången av artikel 28 innebär enligt vår bedömning att det inte föreligger något hinder för att tillträda konventionen i den delen. Bedömning: Det finns inte några hinder för att ska kunna tillträda konventionen i den del som gäller domsrätt. I artikel 31 sägs att varje part ska vidta de lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder som erfordras för att kunna utöva jurisdiktion över brott som är straffbelagda i enlighet med denna konvention när brottet exempelvis förövats inom dess territorium eller av en av dess medborgare eller av en statslös person med stadigvarande uppehållsort inom dess territorium, om brottet är straffbart där det begicks eller om brottet har begåtts utanför en stats territoriella jurisdiktion, eller mot någon av dess medborgare. I artikeln sägs också att varje part ska vidta de åtgärder som erfordras för att kunna utöva jurisdiktion över brott som omfattas av denna kon- vention när den misstänkte personen befinner sig inom dess terri- torium och den inte utlämnar personen i fråga till annan part endast p.g.a. personens nationalitet efter att ha mottagit en framställning om utlämning. konvention om bekämpande av handel med människor Tillämpligheten av svenska lag och frågor om svensk straffrätts- lig domsrätt regleras i huvudsak i 2 kap. . Enligt 1 § i det kapitlet döms efter svensk lag och vid svensk domstol om brottet begåtts i . Enligt 4 § anses ett brott begånget där den brottsliga handlingen företogs, så ock där brottet fullbordades eller, vid försök, där brottet skulle ha fullbordats. Så snart någon del av den brottsliga handlingen har ägt rum här i riket, är hand- lingen i sin helhet att anse som begången i . Svensk domstol är enligt 2 kap. 2 § också behörig att döma för brott som har begåtts utomlands, om brottet har begåtts av en svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i , eller av utlän- ning utan hemvist i , som efter brottet blivit svensk med- borgare eller tagit hemvist här i riket eller av annan utlänning som finns i landet om det på brottet kan följa fängelse . Svensk domstol har enligt 2 kap. 3 § 7 punkten också en for- mellt vidsträckt behörighet att döma för brott begångna utanför , bl.a. avseende brott med ett minimistraff om fyra års fäng- else i straffskalan. Det finns dock ett principiellt krav på åtalsför- ordnande för brott begångna utomlands enligt 2 kap. 5 § andra stycket . Artikel 31 första punkten a)-c) innehåller en skyldighet att kunna utöva domsrätt när människohandelsbrottet förövats inom dess territorium, ombord på ett fartyg som för dess flagg eller ombord på ett luftfartyg som är registrerat enligt dess lagar. I de fallen föreligger svensk domsrätt med stöd av 2 kap. 1 § och 2 kap. 3 § punkten 1 . Enligt artikelns andra punkt kan parterna i en förklaring till generalsekreterare förklara att den förbehåller sig rätten att inte tillämpa eller endast i särskilda fall tillämpa eller under särskilda förhållanden tillämpa jurisdiktionsreglerna i punk- terna 1 d) och e) eller någon del av punkterna. Vad gäller de situa- tioner som beskrivs i punkten d) föreligger svensk domsrätt enligt 2 kap. 2 § . Däremot saknas enligt den nu gällande lydelsen av 2 kap. bestämmelser som innebär att det föreligger svensk domsrätt vad gäller punkten e), dvs. när brottet förövats mot en svensk medborgare. Av vårt förslag till ändring i 2 kap. 3 § framgår att vi anser att kravet på dubbel straffbarhet i 2 kap. 2 § bör utgå genom att det i 2 kap. 3 § läggs till en ny punkt, 6 a, som föreskriver att kravet inte gäller om brottet är konvention om bekämpande av handel med människor människohandel enligt 4 kap. 1 a § eller försök, förbe- redelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja sådant brott. Om vårt förslag genomförs innebär det att svensk domstol ges domsrätt också i de fall där ett sådant brott begås mot en svensk medborgare oavsett var brottet begås. skulle därmed uppfylla samtliga de krav som uppställs i artikel 31 punkten ett. I annat fall bör med stöd av artikel 31 punkten två reservera sig mot punkten e) vid ratifikationen. Vad slutligen gäller det fall som beskrivs i artikel 31 punkten 3 är svensk domstol behörig enligt 2 kap. 2 § . Mot bakgrund av de uppgifter som vi redovisat här anser vi, under förutsättning att det av oss föreslagna förslaget till ändring i 2 kap. 3 § genomförs, inte att det föreligger något hinder för att tillträda konventionen i den del som avser jurisdiktion. För det fall vårt förslag inte genomförs bör i en förklaring till generalsekreterare förbehålla sig rätten att inte tillämpa punkten e). Om vårt förslag till ändring i 2 kap. 3 § genomförs måste det undersökas om andra förklaringar bör återkallas. 6.1.28Allmänna principer och åtgärder för internationellt samarbete Bedömning: Det finns inte något hinder för att tillträda konventionen i den del som beskriver allmänna principerna och åtgärder som ska gälla för internationellt arbete. I artikel 32 föreskrivs att parterna ska samarbeta med varandra i enlighet med bestämmelserna i denna konvention och de interna- och regionala instrument och arrangemang som överens- kommits på grundval av enhetlig eller ömsesidig lagstiftning och nationella lagar i syfte att förebygga och bekämpa handel med människor, skydda och lämna stöd till brottsoffer, samt ta hänsyn till undersökningar eller förfaranden gällande brott som straffbe- läggs i enlighet med denna konvention. Den svenska lagstiftning som reglerar det internationella rätts- liga samarbetet utgörs av lagen (2005:562) om internationell rätts- lig hjälp i brottmål. Lagstiftningen ger såväl domare som åklagare möjlighet att bistå andra stater med åtgärder som är möjliga att konvention om bekämpande av handel med människor vidta under en svensk förundersökning och rättegång samt under samma villkor och förutsättningar som gäller under en svensk för- undersökning och rättegång. Det bör här också framhållas att Sve- rige i mycket stor omfattning har deltagit i det internationella sam- arbetet i frågor som rör människohandel. Enligt vår bedömning föreligger inget hinder för tillträda konventionen beträf- fande de åtaganden som uppställs i artikeln. 6.1.29Åtgärder beträffande hotade eller försvunna personer Bedömning: Det finns inte något hinder för att tillträda konventionen i den del som avser åtgärder beträffande hotade eller försvunna personer. I artikel 33 stadgas om åtgärder beträffande hotade eller försvunna personer. I artikel uttalas bl.a. att om en part med stöd av uppgifter som den förfogar över har skälig anledning att tro att livet, friheten eller den fysiska integriteten för en person som avses i artikel 28.1 är i omedelbar fara inom en annan parts territorium, ska den part som har uppgifterna i vissa fall förmedla dem till den senare parten, så att lämpliga skyddsåtgärder vidtas. Vidare uttalas om hur par- terna ska förfara när det gäller saknade personer. Beträffande punkten 1 i artikel 33 finns redan befintliga struktu- rer för vidarebefordrande av sådan information på sätt beskrivs i artikeln i den delen. Om det finns misstanke om att ett brottsoffer, oavsett vilket brott han eller hon utsatts för, befinner sig i fara vidarebefordras den informationen från svensk polis efter sedvanlig sekretessprövning via , Europol eller utlandsstationerade polissambandsmän. Redan genom de nu befintliga rutinerna bör det inte anses föreligga något hinder för att ska kunna till- träda konventionens i den delen. Vad gäller punkten 2 i artikel innebär den inte något krav som medför att det finns något hinder för att skulle uppfylla konventionen i den delen. konvention om bekämpande av handel med människor Bedömning: Det finns inte några hinder att tillträda konventio- nen i den delen som avser information. I artikel 34 regleras frågor om information. Där regleras bl.a. i vilka fall och på vilket sätt information ska vidarebefordras mellan par- terna och vilka villkor som kan uppställas beträffande sekretess. Bestämmelsen beskriver hur det internationella rättsliga samar- betet bör gå till i generella ordalag.