sou · GWB359 · 2008-06-05 00:00:00 — Även om merparten av stödet rimligtvis återförs till föreningarnas barn- och ungdoms- verksamhet (jfr 9.3.3) kvarstår alltid möjligheten att åtminstone delar av bidraget utnyttjas till köp av spelare eller andra elitsats- ningar. Det är följaktligen svårt – om ens möjligt – att under rådan- de omständigheter kartlägga eller bedöma omfattningen av statens totala stöd till svensk elitidrott. Ett tredje problem handlar om att försöka fastställa orsakssam- band i något så osäkert som talangsatsningar inom elitidrotten. Funnes det en direkt koppling mellan resurser, utvecklingsmetoder och idrottsliga framgångar skulle tävlingsidrotten snabbt förlora sin nerv och mening. Men som friidrottsexperten . påpekat, så räcker det inte med att ge idrottsaktiva goda förut- sättningar att utveckla sina talanger. Lika viktigt är att individerna i fråga besitter den nödvändiga (fysiska) talangen, får möjlighet att upptäcka sina talanger och slutligen finner det mödan värt att göra den satsning som krävs för att nå den yppersta världseliten.TPF59FPT Därtill återstår alla okontrollerbara faktorer som kan påverka utfallet i specifika tävlingar såsom de tävlandes dagsform, skador, misstag osv. Det är således rimligt att stöd och resurser kan stärka talangfulla idrottares möjlighet att hävda sig i den internationella konkurrensen. Att värdera eller isolera talangstödets betydelse från alla andra faktorer som inverkar på specifika idrottsliga prestationer är dock synnerligen komplicerat. 58TP PT , Elitidrott i utveckling, (under utgivning). 59TP PT A. , Svensk elitidrott i internationell konkurrens i (red), . 1903–2003 (2002). Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter Mot denna bakgrund blir följande analys snarare en redogörelse för det statliga elitidrottsstödets utformning och en diskussion av ett antal centrala aspekter än en regelrätt utvärdering av dess resultat. Framställningen inleds med en kort analys av elitidrottens svaga ställning i den statliga idrottspolitiken. Därefter diskuteras statens elitidrottsstöd inom ramen för 1) specialidrottsförbundens organisationsstöd 2) RF:s särskilda elitsatsningar 3) SOK:s talang- program 4) riksidrottsgymnasierna. Avslutningsvis pekas på tre dimensioner av betydelse för statens framtida elitidrottsstöd. 9.5.1Offentligt stöd till elitidrott – en kontroversiell fråga? Under större delen av präglades den statliga idrotts- politiken av en stark ambivalens i synen på elitidrott. Visserligen uppskattade den politiska maktens företrädare att svenska idrottare utmärkte sig i olika internationella sammanhang. Likaså beviljades tidigt statligt stöd för svenska idrottstruppers deltagande i Olym- piska spel och internationella mästerskap. Detta hindrar dock inte att elitidrotten och med dess starka fokus på resultat och presta- tioner – ofta upplevdes som alltför spektakulär och tävlingsinriktad för att kunna förenas med principen om en sund, folkhälsoinriktad och bred folkrörelseidrott. Dess publika dragningskraft och medföljande koppling till marknadssektorn gjorde givetvis inte saken bättre. Den kluvna inställningen fick till följd att riksdag och regering sällan accepterade elitidrott som ett självständigt kulturfenomen. I den politiska retoriken legitimerades det hela istället enligt devisen att topp föder bredd, det vill säga att statens idrottspolitiska mål framförallt handlade om bredd- och motionsidrott men att elit- idrott kunde accepteras eftersom det lockade barn och ungdomar till att själva börja idrotta. Elitidrotten var inte bra i sig själv – den var ett medel för andra – breddidrottsliga – mål. Ett första tecken på en mer positiv syn på elitidrott kom med idrottsutredning och dess klassiska betänkande Idrott åt alla. Visserligen framhölls även här att statens stöd till idrotten främst motiverades av verksamhetens folkhälso- och folkrörelse- aspekter. Likaså underströks elitidrottens betydelse för att locka ungdomen till idrotten. En nyhet var dock tillägget att många medborgare uppskattade att besöka idrottsevenemang och följa radions och televisionens idrottsutsändningar vilket motiverade ett Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter erkännande av elitidrotten som en kulturföreteelse i samhället fullt jämförbar med andra sådana.TPF60FPT Det definitiva idrottspolitiska genombrottet för elitidrotten som självständigt och accepterat samhällsfenomen kom . Även om diskussionen om ett särskilt talangprogram hade startat inom idrotten redan efter i dröjde det ända till 1998 – och en osedvanligt medioker medalj- skörd vid i – innan finansieringen kunde lösas. Både inom idrottsrörelsen och i regeringskretsar uppfattades utveck- lingen inom svensk elitidrott nu så oroande att regeringen erbjöd sig att bidra till ett större och flerårigt utvecklingsprogram i SOK:s regi under förutsättning att även näringslivet slöt upp bakom satsningen. Med beslutet etablerades en ny princip i svensk idrottspolitik: att statens idrottsstöd inte enbart har till syfte att främja idrottsrörelsens hälsobefrämjande och ideella aspekter utan även kan utnyttjas för att stärka den svenska elitidrottens interna- konkurrenskraft.TPF61FPT presenterade Idrottsutredning sitt slut- betänkande, Idrott och motion för livet. Även här gick det att utläsa en påtagligt positiv syn på elitidrott. Detta manifesterades i en osedvanligt ingående analys av elitidrottens existensvillkor följt av konkreta förslag om ökade resurser till bland annat elitidrotts- utveckling, idrottsforskning och till riksidrottsgymnasierna.TPF62FPT Regeringens respons blev inte lika positiv. I det följande årets stora idrottspolitiska proposition – En idrottspolitik för 2000-talet – på- pekades visserligen att bredd- och elitidrott kompletterar och berikar varandra. Likaså befästes den påbörjade talangsatsningen. Merparten av elitidrottsdiskussionen kom dock att kretsa kring idrottsrörelsens förhållande till marknadssektorn. Viktigare än att legitimera elitidrotten som ett självständigt kulturfenomen var således att markera principen att statligt stöd inte kunde komma ifråga för den s.k. kommersiella underhållningsidrotten.TPF63FPT Den kluvna syn på elitidrott som genomsyrade idrotts- proposition återspeglades i regeringens förordning om statsbidrag till idrottsverksamhet från (SFS 1999:1177). Känne- tecknande för förordningen är nämligen att den visserligen tillåter att elitidrott stöds med statliga medel men att statens idrotts- 60TP PT SOU 1969:29, Idrott åt alla, Betänkande avgivet av , s. 36–37. 61TP PT För tillkomsten av SOK:s talangprogram, se med Topp- och talangprogrammet i OS-Magasinet nr 1 (2008). 62TP PT SOU 1998:76: Idrott och motion för livet. 63TP PT Prop. 1998/99:107, En idrottspolitik för 2000-talet – folkhälsa, folkrörelse och underhållning. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter politiska mål uteslutande handlar om folkhälsa, bredd och före- ningsdemokrati. Mer konkret kan statsbidrag beviljas till RF och SOK för att möjliggöra förberedelser inför och deltagande i internationell tävlingsverksamhet. Likaså kan medel tillföras kom- muner för att skapa bättre möjligheter för elitsatsande ungdomar att kombinera sin idrottsutövning med utbildning vid riksrekryte- rande idrottsgymnasier. Syftet med dessa åtgärder ska dock inte vara att öka antalet svenska medaljer vid internationella idrotts- evenemang – det ska istället vara att uppnå mer övergripande och breddinriktade mål såsom att utveckla barns och ungdomars intresse för idrott eller främja integration och god etik. Budskapet är att elitidrotten (alltjämt) intar en sekundär plats i statens idrotts- politik och att dess legitimitet huvudsakligen baseras på en förmåga att locka den breda allmänheten till idrott och fysisk aktivitet. 9.5.2Elitidrott inom ramen för specialidrottsförbundens verksamhet Enligt idrottsrörelsens organisatoriska princip är varje SF ansvarigt för sin idrott. I detta ingår att arrangera mästerskap på olika nivåer, bedriva landslagsverksamhet och att utveckla talanger. Grunden till svensk elitidrott finns således i den breda verksamhet som bedrivs i de olika specialidrottsförbunden, deras regionala motsvarigheter (SDF) och på lokal föreningsnivå. Av detta följer att – i alla fall merparten av – RF:s 68 SF avsätter åtminstone delar av sina intäkter till elitidrottsliga aktiviteter. Storleken på dessa belopp avgörs av faktorer som förbundens ekonomiska ramar och interna prioriteringar i frågor som bredd/elit, tävling/motion, ung- dom/vuxna osv. Statens viktigaste stöd till specialidrottsförbunden utgörs av RF:s s.k. basbidrag. Detta stöd uppgick till . Att delar av detta belopp tillförs elitidrotten är en direkt följd av förbundens elitidrottspolitiska ansvar. Hur mycket av SF- stödet som tillfaller elitidrotten är däremot oklart. I detta samman- hang bör nämnas att regeringen begär in uppgifter från RF om hur stor del av SF-anslaget som används för direkt eller indirekt stöd till bredd- respektive elitverksamhet. RF gör dock ingen systematisk uppföljning av hur medlemsförbunden utnyttjar sina medel. Fördelningen mellan bredd- och elitidrott utgör följaktligen ett av de återrapporteringskrav som RF inte efterlever. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter En fingervisning av stödets storlek ges dock av Idrotts- utredning som gjorde bedömningen att cirka en tredjedel av SF- stödet utnyttjades för landslagsverksamhet och landslagsför- beredelser.TPF64FPT Om denna bedömning stämmer, uppgick elitstöd via specialidrottsförbunden till . Därmed utgör SF-bidraget det enskilt största elitstödet i statens nuvarande idrottspolitik. Vid sidan av SF-stödet bedriver ett antal aktiviteter med syfte att stärka svensk elitidrott.TPF65FPT Viktigaste i detta sammanhang är RF:s elitstöd, där mycket av resurserna är knutna till förbundets Elitidrottscentrum (EIC) förlagt på i . Inom ramen för elitstödet erbjuds specialidrottsför- bunden: stöd i arbetet med att ta fram s.k. talang- och elitplaner med utgångspunkt i specifika grenprofiler, utvecklingstrappor, träningskoncept m.m. nätverksträffar för erfarenhetsutbyte mellan olika individer och grupper utbildning av landslagsaktiva och deras ledare/tränare med särskilt fokus på prestationsfaktorer tränarutbildningar i samarbete med . RF:s elitstöd utgår från de fyra kompetensområdena idrotts- fysiologi, idrottsmedicin, idrottspsykologi, idrottsnutrition. Stödet är riktat till alla SF med internationell tävlingsverksamhet. För de olympiska förbunden utformas stödet efter överläggningar med ().TPF66FPT RF:s aktivitet på är främst inriktad på specialidrotts- förbundens verksamhet på landslagsnivå. För regionalt och lokalt stöd till elitidrotten finns istället nio s.k. regionala elitidrotts- centrum (Reg-EIC). Dessa utgör stödresurser i alltifrån fysiologisk och psykologisk support till karriärrådgivning och utbildnings- 64TP PT Utredningen uppskattade elitstödet via SF-bidraget till totalt av ett totalt SF-stöd på , se SOU 1998:76, s. 121, 167. 65TP PT För en redogörelse av RF:s elitstöd, se RF elitstöd 2008, PM, daterat . 66TP PT Verksamhetsberättelse med årsredovisningar 2006, (2007), s. 15–18. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter verksamhet och bedrivs i samverkan mellan samtliga DF och SISU- distrikt i den berörda regionen. RF:s elitstöd uppgår till cirka 13 miljoner kro- nor. Den största delen – – utgör fasta kost- nader (löner, hyra, material m.m.) för verksamheten på . Därtill får samtliga nio Reg-EIC ett årligt bidrag på 300 000 kro- nor. Resterande medel, , utnyttjas till olika former av stöd åt specialidrottsförbunden såsom träffar och utbild- ningar, subvention av kostnader i samband med utvecklingsläger samt för utvecklingsprojekt.TPF67FPT Övrig verksamhet inom RF med syfte att stödja svensk elitidrott Bland RF:s övriga bidrag och aktiviteter med koppling till elit- idrotten kan nämnas antidopinggruppens arbete, vissa forsknings- och utvecklingsprojekt och särskilda bidrag för att stödja specialidrottsförbundens internationella agerande. Vidare har RF och AB inrättat ett gemensamt elitidrottsstipendium med syfte att ge elitidrottare möjlighet att förena idrott på landslagsnivå med eftergymnasiala studier. Stipendiet är på per stipendiat och utdelas till ett 50-tal aktiva . Statsbidraget till uppgick till . Medlen fördelas mellan förberedelser/del- tagande i , talangutveckling och administration. SOK:s statsbidrag är preciserat i regeringens regleringsbrev men utbetalas via . Det senare innebär att RF är formellt ansvarig att återrapportera hur SOK utnyttjat sitt bidrag. Reellt sett vidarebefordrar dock RF endast SOK:s egna redo- görelser. Regeringens återrapporteringskrav rörande SOK:s verksamhet är sparsamt formulerade. I regleringsbrevet framhålls endast att en redovisning av bidraget skall göras och att denna ska vara styrkt av revisor.TPF68FPT Mot denna bakgrund kan det konstateras att SOK:s 67TP PT Uppgift från RF. 68TP PT Se exempelvis Regleringsbrev för avseende anslag 30:1 Stöd till idrotten, regeringsbeslut , JU 2006/3271/D. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter återrapportering är förhållandevis utförlig. Som exempel kan nämnas att SOK:s rapport verksamhet både innehöll en redogörelse och planer för verksamhet . Till rapporten bifogades även utkast till verksamhets- berättelse, en redogörelse för medelsanvändning inom elitprogram- met (med revisorsintyg), aktiva i elitprogrammet, verksamhetsplan samt beräknade kostnader för i och 2010.TPF69FPT SOK:s talangprogram inleddes . Satsningen möjliggjordes genom ett regeringsbeslut om att skulle utdelas till SOK för talangutveckling under förutsättning att näringslivet bidrog med lika mycket. Programmet, som gavs namnet Olympisk Offensiv 1998–2004, kom att bestå av tre delar: 1.Ett topprogram med målet att ge främsta aktiva idrottsutövare optimala förutsättningar att förbereda sig inför kommande . 2.Ett talangprogram med målet att ge de mest lovande talangerna optimala möjligheter att ta steget till den absoluta världstoppen. 3.Ett supportprogram där tränare och aktiva skulle få tillgång till högsta möjliga kompetens på olika områden av betydelse för elitutvecklingen. Utformningen av talangsatsningen baserades på ett antal över- gripande principer. Bland dessa kan nämnas ambitionen att kunna ge åtminstone några aktiva chansen att kompromisslöst satsa på sin idrott, att rikta stöd efter behov och potential och ge alla aktiva samma möjlighet oavsett den specifika idrottens kommersiella kraft, att utgå från ett helhetsperspektiv på den aktives livssituation samt att ligga nära utan att ta över förbundens och landslags- ledningarnas ansvar.TPF70FPT Därtill baserades både topp- och talang- programmet på individuella och fleråriga utvecklingsplaner och anpassningar efter varje deltagares individuella behov. 69TP PT SOK, Rapport för samt budgetunderlag för med utblick mot 2010, , Dnr, Ku 2007/1690. 70TP PT , Utvärdering SOK:s Olympiska Offensiv 1998–2004, opublicerad rapport till SOK (2004), s. 2. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter 1998–2004 deltog som mest närmare 200 personer i topp- och talangprogrammet. Olympisk Offensiv 1998–2004 hade som övergripande ambition att placera bland de tolv bästa nationerna vid i . Detta resultat uppnåddes inte till fullo. i blev visserligen en framgång med tolv medaljer att jämföra med ett mål på tio. I i blev resultatet sju medaljer, vilket kan betraktas som ett steg på väg mot visionens tio medaljer (en vision som för övrigt överträffades rejält det följande i där slutresultatet blev hela fjorton medaljer). i blev däremot en besvikelse. Trots att OS-truppen bedömdes som en av de starkaste bidrog bakslag i form av skador, sjukdomar och missade internationella kval till att svenska idrottare erhöll sammanlagt sju medaljer medan ambitionen var att få hela tjugo stycken. I SOK:s verksamhetsberättelse konstaterades att resultatet vid inte infriade förväntningarna. tillades att detta inte berodde på talangprogrammet som gett många lovande aktiva möjlighet till en fullvärdig satsning mot världs- toppen och resulterat i att 35 aktiva sedan starten hade tagit steget från lovande till medaljplats vid ett världsmästerskap.TPF71FPT Som ett ytterligare mått på satsningens effekter kan nämnas att SOK gör kontinuerliga bedömningar av hur många elitaktiva som har s.k. dokumenterad medaljkapacitet i sommar- respektive vinteridrotter. Enligt denna statistik hade antalet elitidrottare med medaljkapacitet ökat från 20 till 48 –2004.TPF72FPT uppdrog SOK även åt en extern utredare, , , att utvärdera den genomförda talangsatsningen. Utvärdering inkluderade såväl granskning av idédokument, beslutsunderlag, verksamhetsplaner m.m. som intervjuer med operativt ansvariga inom SOK, förbunds- kaptener/landslagledare och aktiva i talang- och topprogrammet. Resultatet blev synnerligen positivt. Enligt Hogedal hade talang- satsningen präglats av genomtänkta utgångspunkter, helhets- perspektiv och en konsekvens i utförandet. Vidare framhölls att SOK:s operativt ansvariga haft starkt stöd och att de aktiva i programmen upplevt sig som bekräftade oavsett den egna idrottens storlek eller karaktär. Även om de idrottsliga resultaten inte till 71TP PT Verksamhetsberättelse 2004, (2005), s. 5. 72TP PT Olympisk Offensiv 2005–2012, informationsfolder, (u.å). Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter fullo uppnåddes, menade att målet på 20 medaljer vid i fungerat som en positiv kraft för alla inblandade.TPF73FPT beslutade om fortsatt Olympisk Offensiv för åren 2005–2012. genomfördes vissa förändringar. De tidigare topp- och talangprogrammen slogs samman till ett gemensamt program. Därtill infördes ett försteg – det s.k. utmanarprogrammet – med syftet att stödja de olympiska specialidrottsförbundens arbete med att få fram nya talanger. Detta bidrag skräddarsys efter varje förbunds behov och kan gå både till aktiva på gränsen till topp- och talangprogrammet och till insatser i tidigare utvecklingssteg. Slutligen beslutades att ett fast resursteam skulle inrättas med experter på olika ämnesområden för stöd till aktiva och tränare i alltifrån kravanalyser, utvecklingsstrategier till träningsidéer och utvärderingar.TPF74FPT Begreppet idrottsgymnasium växte fram . Bakgrunden var att Idrottsutredning i betänkandet Idrott åt alla hade uppmärksammat problemet av att elitsatsningar ofta ledde till att de aktiva valde bort studier. Idén om särskilda idrotts- gymnasier ingick således i ett helhetsperspektiv för den enskilde idrottaren med det sociala ansvaret i fokus.TPF75FPT Former och huvud- mannaskap har varierat , men ansvarar RF för landets 60 Riksidrottsgymnasier i frågor rörande dimensionering, medelstilldelning, avtalsskrivning samt kvalitetsutveckling. Verk- samheten omfattar cirka 1300 elever fördelade över 36 olika idrotter. Enligt RF är syftet med verksamheten: att samla talanger som har förutsättningar att som seniorer nå internationell elit och erbjuda dem möjlighet att kombinera elitidrott och studier på en eller flera platser i , då det finns ett behov utifrån en specifik idrott. På detta sätt ges talanger optimala tränings- förutsättningar på ett sätt som inte kan erbjudas på hemorten.TPF76FPT Enligt direktiven skall utredningen analysera om stödet till riksidrottsgymnasierna skapar förutsättningar för framgångsrika 73TP PT Hogedal (2004). 74TP PT Verksamhetsberättelse 2004, (2005), s. 10. 75TP PT , Nya perspektiv på riksidrottsgymnasierna – Vad flickor och pojkar värdesätter i RIG-verksamheten. 76TP PT Bilaga 4 till RS protokoll nr. 3, (2003). Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter Frågan sönderfaller egentligen i två delar. En första aspekt handlar om huruvida verksamheten med riksidrotts- gymnasier skapar förutsättningar för framgångsrika elitidrottare. Den andra aspekten handlar om huruvida dessa förutsättningar därefter i praktiken producerar den svenska idrottseliten. I frågan om förutsättningar kan konstateras att det råder delade meningar inom idrottsrörelsen om värdet av RIG-systemet. Detta är måhända inte konstigt med tanke på idrottsrörelsens mångfald av grenar med skilda förutsättningar och behov. Medan vissa specialidrottsförbund anser det synnerligen viktigt med tillgång till ett eller flera riksidrottsgymnasier, anser andra att talanger utvecklas bättre i välfungerande föreningar på lokal nivå.TPF77FPT Till följd av kritiken mot RIG-systemet fick ett antal SF –2006 möjlighet att pröva nya modeller för att kombinera elitidrott och utbildning. I den efterföljande utvärderingen blev slutsatsen att det finns behov av att utveckla nya och flexiblare modeller utifrån förbundens idrottsliga strukturer.TPF78FPT RF har i denna fråga haft kontakt med företrädare från både Utbildningsdeparte- mentet och . Det föreligger således olika uppfattningar om i vilken utsträckning riksidrottsgymnasier skapar förutsättningar för fram- gångsrika elitidrottare. Men har riksidrottsgymnasierna i praktiken frambringat den svenska idrottseliten? I detta sammanhang kan konstateras att verksamheten är tydligt elitprofilerad. Medan den ursprungliga RIG-verksamheten betonade det sociala ansvaret före idrottsliga prestationer är den rådande ambitionen att via selektion i intaget hitta ungdomar med förutsättningar att nå internationell elit i vuxen ålder. Därtill ska skolformen erbjuda de bästa förutsättningarna för elitsatsande studenter att vidareutveckla sina talanger och intressen . Huruvida verk- samheten ger önskade resultat är svårbedömt. Någon systematisk uppföljning har nämligen inte gjorts på . Den senast utvärde- ringen gjordes 2000 av Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi () och publicerades i rapportern Kroppen eller knoppen. Undersökningen omfattade drygt 500 elever som genomgick riksidrottsgymnasier åren 1982–1993. Av dessa uppgav att de som seniorer inte satsat på elitidrott. sade sig ha tävlat på svensk mästerskapsnivå och på internationell 77TP PT , Kombinationen Elitidrott och Utbildning, Riksidrottsför- bundet (2007). 78TP PT Ibid. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter SOU 2008:59 Resultatmässigt sade sig en tredjedel ha resultat från svenska mästerskap och från internationella tävlingar. 18 pro- cent hade tagit medalj i svenska mästerskap, hade medaljer från och ingått bland de tio bästa i världsmästerskap eller . I förhållande till den uttalade målsättningen – att som seniorer nå internationell elit – synes resultat inte uppseendeväckande gott. En analys av gymnasie- betygen visar dessutom att studieresultatet i de teoretiska ämnena var något sämre än riksgenomsnittet (vilket dock delvis uppvägdes av att eleverna hade höga betyg i idrotts- och specialidrottsämnen). Flickor uppvisade ett betydligt bättre studieresultat än pojkar.TPF79FPT En annan studie av intresse är Vägen till A-landslaget av och . I denna undersökning ingick närmare tre fjärdedelar av hela den svenska A-landslagstruppen (över 1 000 elitaktiva) . Av dessa idrottare hade en av fem gått på ett riksidrottsgymnasium, vilket bedömdes som en hög siffra eftersom en tredjedel av berörda idrotter inte hade RIG- verksamhet. Av dem som gått på ansåg att verk- samheten haft stor/mycket stor betydelse för deras idrottsutveck- ling. Flickorna var något mer positiva än pojkarna.TPF80FPT Resultaten överensstämmer med tidigare studier rörande 1980- och 1990- talens RIG-elever.TPF81FPT I olympiska idrotter finns det uppgifter från SOK rörande 2000. Av sommaridrotternas deltagare i talang- programmet hade sex av 104 gått på ett riksidrottsgymnasium. För vinteridrotter var motsvarande siffror 19 av 42. Sammantaget hade således knappt två av tio en utbildning från ett riksidrottsgym- nasium – och nästan samtliga kom från en vinteridrott. Sammanfattningsvis föreligger det olika uppfattningar om i vilken utsträckning riksidrottsgymnasier ger goda förutsättningar till att utveckla framgångsrika elitidrottare.