sou · GVB382 · 2008-01-01 00:00:00 — Den nu aktuella utredningen ska fortsätta detta arbete, bl.a. genom intervjuer med de kvinnor och män som varit placerade vid institution eller i familjehem och genom att ta del av arkivmaterial. Forskning visar också att det är vanligt med övergrepp även från andra placerade barn/ungdomar. Det handlar då om samman- sättningen av de placerade barnen, t.ex. kan äldre och yngre barn, offer och förövare placeras tillsammans. Själva institutionsmiljön kan också skapa en negativ smittoeffekt där kriminella erfarenheter och kunskaper kan förhärligas mellan de placerade bar- nen/ungdomarna på en institution. Enligt forskningen verkar s.k. distansplaceringar ha betydelse för risken för övergrepp. Om barnet är placerat långt hemifrån kan både föräldrar och i den placerande kommunen få svårare att hålla tät kontakt med barnet. Docent , vid , Social- högskolan i , har granskat länsstyrelsernas tillsyn av HVB.39 Sallnäs slutsats är att en riskbedömning utifrån de risk- faktorer som en institutionsmiljö potentiellt kan innehålla saknas i såväl som länsstyrelsernas tillsynsplanering. Sallnäs menar att tillsynen borde utgå mycket mer från vad som är känt om institutionsmiljöers potentiellt negativa sidor; det behövs mer kun- skaps- och forskningsbaserad kontroll och insyn och mindre admi- nistrativ sådan. Sallnäs föreslår bl.a. att de placerade barnen och andra (föräldrar, personal) ska få ökade möjligheter att framföra klagomål och att det ska införas en anmälningsplikt för personalen. 38Sallnäs, , Institutionsvård av barn och ungdomar ur , (red. Denvall & ,), 2006 Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen 13.3.6Barnet i – i praktiken Länsstyrelserna har redovisat hur barnperspektivet används och hur barnet synliggörs inom kommunernas socialtjänst under 2005.40 Detta kommer till uttryck i ärenden som direkt rör barn och unga, men också i ärenden som rör t.ex. en eller flera vuxna i barnets omedelbara närhet. Ärendena rör då barn och unga indirekt och konsekvenserna för dem kan bli allvarliga om dessa inte synliggörs. Inom individ- och familjeomsorgen finns brister inom bl.a. eko- nomiskt bistånd. Här handlar det om att kommunerna inte alltid startar utredningar trots att det finns stora problem eller att utred- ningarna tar allt . Med sådana brister finns en stor risk att det uppstår allvarliga konsekvenser för de enskilda barn och unga som berörs. I många utredningar synliggörs inte barnen och det framgår inte vilka konsekvenser familjens dåliga ekonomi får för barnen. fanns totalt 47 927 barn som levde i famil- jer som hade långvarigt ekonomiskt bistånd.41 I kommuner som beaktar barnets perspektiv i ärenden om eko- nomiskt bistånd har detta märkts t.ex. genom att barnfamiljer som vräkts från sin bostad fått hjälp till en ny bostad från . När det gäller barnavårdsutredningar påtalar flera länsstyrelser att många kommuner blivit bättre på att beakta barnperspektivet och oftare låter barnen komma till tals i utredningarna. I många andra kommuner finns dock brister. Det handlar bl.a. om att man inte låtit barnen få komma till tals i utredningarna och att de inte heller synts i dokumentationen. Ofta saknas också beskrivningar av konsekvenserna för barnen av att en insats har beviljats och följ- derna av att socialnämnden valt att inte bevilja en insats. Av vård- planerna har det inte heller framgått om barnen deltagit i plane- ringen av den vård vid hem för vård eller boende som de fått. Många kommuner är dessutom av kostnadsskäl återhållsamma med att placera barn utanför det egna hemmet, som vård- tiderna på behandlingshem förkortas. I stället satsar många kom- muner allt mer på verksamheter som barnfamiljer kan vända sig till för att få stöd och hjälp utan biståndsbedömning. Risken finns dock att barn i familjer som saknar kunskap och förmåga att söka upp öppenvården, inte får den hjälp de behöver och att inte heller barnens skyddsbehov uppmärksammas. 40Social tillsyn 2005, och Länsstyrelserna; 2006 41Uppgifter hämtade från i kontakt med handläggare Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen har tillsyn över HVB ägt rum i knappt hälften av alla tillståndspliktiga enskilda HVB. Detta trots att Soci- alstyrelsens föreskrifter och allmänna råd för hem för vård eller bo- ende anger att socialnämndens tillsyn ska innefatta inspektion av verksamheten vid enskilt bedrivna hem för vård eller boende (HVB) minst en gång per år.42 Länsstyrelserna har noterat att många kommuner har långa vän- tetider till familjerådgivning och utredningar om medgivande till adoption, och innan utredning om vårdnad, boende och umgänge påbörjas. Exempel på ytterligare brister när det gäller insatser för barn och familjer är att beslutade insatser inte verkställs eller att det tar innan de verkställs. Exempel på brister i bemötandet är att ofta är alltför passiv i sina försök att få kontakt med de barn och familjer som berörs och man har inte aktivt sökt kontakta de klienter som eftersökt kontakt. Bristerna i hand- läggningen, framförallt i de små kommunerna, beror ofta på att kommuner har svårt att rekrytera och behålla erfaren personal. Bland personal finns en stor efterfrågan på stöd och handledning när det gäller handläggning av barnavårdsanmälningar. I länsstyrelsernas tillsyn har man noterat att det är många männi- skor som har särskilda svårigheter att få den hjälp och det stöd de behöver, bl.a. barn och unga med funktionshinder eller psykisk problematik. Det handlar också om vuxna med missbruksproblem eller psykiska störningar, eller en kombination av båda, samt kvin- nor som misshandlats. Sannolikt finns det i många av dessa fall också barn inblandade och som därmed också har det svårt. Svårigheter med att få stöd beror ofta på bristande samverkan mellan olika enheter inom kommunens socialtjänst och mellan hälso- och sjukvården, vilket också kan bidra till att ingen tar något ansvar. När det gäller barn med funktionshinder har undersökningar från visat på brister i fritidsverksamheter och färdtjänst för dessa barn och ungdomar.43 T.ex. brister det i sam- verkan mellan kultur- och fritidsförvaltningarna och barn- och ungdomshabiliteringarna.44 Länsstyrelserna har också i uppdrag att rapportera i årsredovisningarna hur kom- muner och andra samordnar insatser och samverkar genom indivi- 427 kap. 1 § SOSFS 2003:20 (S) 43Många syns inte men finns ändå, BO:s rapport till regeringen . 44Fritid för barn och unga med funktionshinder. En inventering av kultur- och fritidssatsningar inom kommuner. Handikappförbundens samarbetsorgan (HSO); 2006 Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen duella planer och då särskilt för barnfamiljer. Av redovisningen framgår att det ofta brister i förekomsten av sådana individuella planer och när de finns är de inte alltid av god kvalitet. Endast ett fåtal länsstyrelser har valt att genomföra särskilda tillsynsinsatser kring förekomsten av och rutiner för individuella planer. De allra flesta rapporterar dock att man konsekvent berör frågan om vikten av individuella planer i kontakt med tillsynsobjekten, även i andra tillsynssammanhang. Flera länsstyrelser har också haft utbildning och informationsinsatser kring detta.45 Länsstyrelserna lyfter också fram barn som har varit placerade i familjehem eller på institution, och som inte får sina behov av bostad och sysselsättning tillgodosedda när placeringen upphör. Ensamkommande flyktingbarn och asylsökande barn vars speciella behov inte uppmärksammats är ytterligare exempel. har under 1999-2005 bedrivit projektet i Centrum – BBIC46. BBIC är ett system för handläggning och dokumentation i utredningar, planering och uppföljning som alla kommuner i landet kan få tillgång till. Det har utvecklats av tillsammans med sju projektkommuner i . Projektet har utvärderats och har fast- ställt krav för att kunna arbeta med BBIC. Det krävs bl.a. att man har genomgått en BBIC-utbildning. Ett stort antal kommuner har genomfört eller påbörjat utbildningen, som arrangeras av Social- styrelsen. har också utkommit med dels en handbok, men också allmänna råd om personalens kompetens vid handläggning och uppföljning av ärenden som rör barn och unga47. har en kunskapsöversikt, Samtal med barn i social- tjänsten (, ) givits ut. 46http:///Amnesord/barn_ungdom/BBIC/index.htm 47SOSFS 2006:14 (S) Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen 13.3.7Barnperspektivet i hälso- och sjukvården 1999 beslutade om en nationell strategi för att förverk- liga . 48 I propositionen angav regeringen ett antal områden inom hälso- och sjukvården där insatser skulle göras för att uppfylla konventionens krav. Dessa var t.ex. barnkompetensen inom BVC, barns behov när de vistas på sjukhus, skolhälsovården och ungdomsmottagningarna. har genom en särskilt tillsatt arbetsgrupp tagit fram förslag för att stärka den allmänna eller breda barn- kompetensen inom hälso- och sjukvården för barn och ungdom.49I rapporten anges bl.a. att den standard för barn och ungdomar inom hälso- och sjukvården som för sjuka barns behov (NOBAB) tagit fram bör tillämpas som kvalitetsinstrument. En nationell konferens behandlade barnkompetensen inom hälso- och sjukvården och vid denna diskuterades framgångs- rika arbetssätt och utbyttes erfarenheter om hur man möter barns specifika behov inom hälso- och sjukvården. En skrift, Mötet med barnet – barnkompetens inom hälso- och sjukvård, innehåller vad som framkom vid konferensen och skriften har distribuerats till hälso- och sjukvårdspersonal och politiker inom kommuner och landsting. pågår ett arbete med att anpassa hälso- och sjukvården för både föräldrar och deras barn. Det sker genom utveckling av arbetsmetoder, rutiner och miljöer med syfte att tillgodose barns behov. I har antagits en policy gällande barnperspektiv i vuxenvården. fick i 2006-års regleringsbrev i uppdrag att redo- visa vilka utvecklingsmöjligheter som finns i användningen av barnkonsekvensanalyser inom olika verksamheter inom myndig- heten. Som svar på detta har bl.a. beslutat att barn- perspektivet konsekvent ska finnas med i myndighetens arbete. Det betyder t.ex. att det inför varje projekt ska göras systematiska barnkonsekvensanalyser.50Detta senare gäller inte bara Social- styrelsens uppgifter inom hälso- och sjukvården. 1997/98:182, 1998/99:SoU6 49Åtgärder för att stärka barnkompetensen inom hälso- och sjukvården. Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen 13.4Ett barnperspektiv vid tillsyn 13.4.1Tidigare rapporter, utredningar m.m. I kapitel 2 anges några viktiga utgångspunkter för utredningen som helhet. Två av de rapporter som nämns handlar om tillsynen över vård av barn; dels dåvarande om granskning av tillsynsmyndigheternas tillsyn av behandlingshem för barn och unga (RRV 2002:6) (avsnitt 2.1), dels dåvarande Riks- dagens revisorers rapport om granskning av tillsynen över familje- hemsvården (Förs. 2002/03:RR8) (avsnitt 2.2). Dessa rapporter tar upp brister i omfattningen av och inriktningen på tillsynen. RRV anser bl.a. att länsstyrelserna behöver bli bättre på att inhämta kun- skap om de placerade barnens och ungas situation bl.a. genom samtal med dessa, samt att oanmälda besök bör göras i större omfattning. Några av de utredningar som redovisas under kapitel 3, har i någon mening rört barn, både vad gäller tillsynen, men också vad gäller andra frågor som t.ex. tillståndsgivning för verksamheter som rör vård av barn och unga, samt om lägger an ett barnperspektiv även i andra delar än de som primärt rör vård av barn och unga. Så har t.ex. Sociala barn- och ungdomsvårds- kommittén (se avsnitt 3.3) lämnat förslag som avser att stärka barn och ungdomars ställning vid vård inom . Dessa för- slag behandlas i propositionen Utvecklingen av den sociala barn- och ungdomsvården m.m. (prop. 2006/07:129) som överlämnades till . Vräkning och hemlöshet drabbar också barn Betänkandet Vräkning och hemlöshet – drabbar också barn (SOU 2005:88) är ett exempel på andra delar av än de som primär rör vård av barn och unga. Det handlar om att barn- perspektivet gör sig gällande i bedömning av om och hur en familj ska få stöd i en sådan situation. Utredningen konstaterade att måste bli bättre på att uppmärk- samma barns villkor i händelse av en familjs vräkning från bostaden och föreslog bl.a. att , hyresvärdar samt kronofogde- myndigheter ska öka sin samverkan kring dessa frågor. Social- styrelsen bör bidra till att höja kunskapsnivån för att förhindra att barnfamiljer vräks. Utredningen bedömde också att tillsynen av Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen kommunernas arbete kring dessa frågor behöver utvecklas, men lämnade inga förslag kring det. Regeringen har därefter antagit en strategi för att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden.51 Strategin ska löpa , 2007-2009, och omfattar fyra mål för det fortsatta arbetet: xAlla ska vara garanterade tak över huvudet och erbjudas fort- satta samordnande insatser utifrån individuella behov. xAntalet kvinnor respektive män som är intagna eller inskrivna på kriminalvårdsanstalt, behandlingsenhet, har stödboende eller vistas på hem för vård eller boende (HVB) och inte har ordnat bostad före utskrivning ska minska. xInträde på den ordinarie bostadsmarknaden ska underlättas för kvinnor respektive män som befinner sig i boendetrappor, träningslägenheter eller andra former av boenden som tillhan- dahålls av eller andra aktörer. xAntalet vräkningar ska minska och inga barn ska vräkas. En utredning har tillsats för att göra en översyn av hyreslagen och där ingår även ett uppdrag att överväga hur barnperspektivet kan förtydligas (dir. 2006:85, dir. 2007:9). Regeringen har också gett i uppdrag att ta fram ett vägledande material för att utveckla och säkra rutinerna i kommunernas arbete med att motverka vräkning, särskilt för barnfamiljer. Detta uppdrag ska redovisas . i barn- och ungdomsvården Sociala Barn- och ungdomsvårdskommittén resonerade också om huruvida det för den sociala barnavården borde införas ett liknande system med anmälningsplikt för personalen som finns för personal inom äldre- och handikappomsorgen (). Anmäl- ningsplikten innebär att personal som uppmärksammar eller får kännedom om ett allvarligt missförhållande i omsorgerna om någon enskild, genast ska anmäla detta till socialnämnden eller den som är ansvarig för enskild verksamhet. Sociala Barn- och ung- domsvårdskommittén menade att personalen vid ett HVB omfattas av den allmänna skyldigheten i 14 kap. 1 § socialtjänstlagen att 51 Faktablad, , , Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen anmäla till om man får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. Kommittén menade att detta skapar tillräckliga förutsättningar för att missförhållanden i vården av barn och unga skall uppmärk- sammas och föreslog därför inte någon ytterligare reglering. Om det vid länsstyrelsernas tillsyn av skulle visa sig att uppföljningar av vården av barn och unga inte görs på det sätt som avsetts ansåg kommittén att en reglerad anmälningsplikt måste övervägas.52 Det finns också andra åsikter om behovet av anmälningsplikt för missförhållanden i omsorgerna om barn. är den instans som har placerat ett barn och där tanken är att själva insti- tutionsmiljön ska utgöra barnets skydd. Om institutionen då bris- ter i något avseende och missförhållanden faktiskt förekommer, kan en anmälningsplikt för personalen fungera som ett yttersta säkerhetsnät..53 Synpunkter från BO, Rädda barnen och på Sociala barn- och ungdomsvårdskommitténs betänkande (), Rädda barnen och (Barnens rätt i samhället) har i yttranden över Sociala barn och ungdomsvårdskommitténs slutbetänkande Källan till en chans (SOU 2005:81) berört frågan om barns rättigheter och möjligheter att i praktiken få komma till tals inom den sociala barn- och ung- domsvården, såväl i utredningssammanhang som som barnet är placerat. anser att både länsstyrelserna och ska ansvara för att göra oanmälda besök samt att det i besöket ska ingå ett ansvar för att tala med barnen i enrum. Vidare anser man att länsstyrelserna (förslagsvis) ska få i uppdrag att informera place- rade barn och ungdomar om deras rättigheter under placerings- tiden.54 BO menar att en fjärde övergripande målsättning i den nationella handlingsplanen behövs, nämligen att öka barnets delaktighet i alla aspekter av vården. När det gäller tillsynen pekar även BO på vik- ten av att länsstyrelserna och ska göra oanmälda 52SOU 2005:81, s. 341 53Sallnäs, , Institutionsvård av barn och ungdomar; 2006 Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen besök och att man ska samtala med de placerade barnen i enrum. Man föreslår också att bör ges i uppdrag att utfärda riktlinjer för hur länsstyrelserna ska handlägga anmälningar från barn och unga om missförhållanden inom hem för vård eller boende och familjehem. I likhet med föreslår BO också att länsstyrelserna bör få i uppdrag att informera barn och unga om vilka rättigheter de har under placeringen och om att man kan vända sig till länsstyrelserna om man har klagomål.55 Rädda barnen slutligen, tar också upp vikten av att tillse barnets rätt till att komma till tals i den sociala barn- och ungdomsvården. När det gäller tillsynen vill Rädda barnen att man i lag ska specifi- cera att länsstyrelserna ska göra tillsyn över samtliga verk- samheter, att oanmälda inspektioner bör ske samt att man måste samtala med barnen i enrum. Rädda barnen föreslår också ett tillägg i socialtjänstlagen som syftar till att tydliggöra länsstyrelsernas roll vid händelse av klagomål. Vidare menar barnen att man ytterligare bör skärpa soci- altjänstens löpande tillsynsansvar genom att föreslå att social- nämnden bör granska verksamheten minst , varav en gång genom ett oanmält besök. Även där anser Rädda barnen att det ska vara tvingande för nämnden att samtala med det placerade barnet i enrum. 13.4.2Tillsyn av insatser för barn och unga Liksom övriga statliga myndigheter har och läns- styrelserna sedan antagandet av den nationella strategin för barn- konventionens förverkligande ett ansvar att genomföra barn- konventionen inom sina ansvarsområden. Tillsynen kan också fun- gera som ett effektivt sätt att uppmärksamma och påverka kom- muner i vissa frågor. Länsstyrelserna har bl.a. i uppdrag att bidra till att kommunerna använder sig av individuella planer för funktions- hindrade i större utsträckning, särskilt när det gäller barnfamiljer. Regeringen har särskilt efterfrågat information från läns- styrelserna om hur barnperspektivet har beaktats i deras tillsyn. Länsstyrelserna har också fått i uppgift att se hur barnperspektivet slagit igenom i kommunerna, bl.a. hur synpunkter från barn har beaktats i samt i vilken utsträckning kommunerna gör barnkonsekvensanalyser. Hur barnens förhållanden har upp- 55 , , yttrande, dnr. Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen märksammats i de fall då deras mödrar har utsatts för våld och hanteringen av barn med hemvist i som söker hjälp hos svenska utlandsmyndigheter, är också något som regeringen har gett länsstyrelserna i uppdrag att titta närmare på i tillsynen. Läns- styrelserna har konstaterat att de kommuner som har haft ärenden som rör barn med hemvist i som sökt hjälp hos svenska utlandsmyndigheter har lagt ned mycket engagemang och resurser för att bistå dessa barn.56 Endast i något fall har kritiserats för att handläggningen varit felaktig och passiv och sak- nat ett barnperspektiv. Länsstyrelserna har, som svar på ett återrapporteringskrav i regleringsbrevet , redovisat hur barnperspektivet har beaktats i verksamhetstillsynen. Av dessa redovisningar framgår ofta exempel på verksamhetstillsyn som rör insatser för barn och då främst inom individ- och familjeomsorgen. Granskningarna har avsett handläggning av anmälningar, barnavårdsutredningar, insat- ser i familjehem och hem för vård eller boende för barn i vålds- utsatta familjer, barn till föräldrar med missbruksproblem och ärenden som rör ungdomar med missbruksproblem. Även social- tjänstens arbete med vuxna missbrukare har granskats utifrån ett barnperspektiv. I granskningen ingår att se om utredare träffar bar- nen och om de får framföra sina synpunkter i utredningen. Man granskar om barnen gjorts delaktiga i det arbete som rör dem och om samverkan mellan berörda skett med fokus på barnet samt hur barns behov av stöd och skydd tillgodoses av socialtjänsten.57 Ytterligare exempel på hur en del länsstyrelser har valt att mer systematiskt införliva ett barnperspektiv i tillsynsarbetet, är att man i till projektplanen för verksamhetstillsynen har en rubrik med barnperspektivet. Vid varje verksamhetstillsyn ska ställning tas till hur detta perspektiv ska beaktas i tillsynen. i har arbetat med att utveckla hur man kan genomföra barnkonsekvensanalyser i handläggningen av ärenden som rör barn. på har vid tillsyn av barnutredningar gjort bedömning enligt BBIC (Barns Behov i Centrum) för att se om barnets behov och föräldrars omsorgs- förmåga har belysts allsidigt och om barnen kommit till tals och är synliga i utredningarna. 7012-06-7553, Länsstyrelserna, i Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen i har , då barnperspektivet förstärktes i socialtjänstlagen, granskat kommunernas barnavårds- utredningar. Inledningsvis bedrevs tillsynen på ett traditionellt sätt genom granskning av akter. Med hjälp av en granskningsmall ställ- des frågor kring varje granskad akt om barnen hade kommit till tals, om deras förhållanden var beskrivna och om gjort en bedömning av barnens behov.58 De kommande tre årens tillsyn (1998-2000) gav visserligen en bild av en liten förbättring, men det var alltför få av de granskade akterna som hade med barn- perspektivet i handläggningen. Allt för ofta fokuserade utredning- arna på föräldrarna, medan barnen var mer eller mindre osynliga. konstaterade således att det fanns stora brister i kommunernas barnavårdsutredningar. Tanken var att tillsynen inte enbart skulle kontrollera rättssäkerheten. Man ville också bidra till en ökad kvalitet i kommunens barnavårdsutredningar, som man ville ha möjligheten att kunna uttala sig om tillståndet i hela länet. Kommunerna involverades mer aktivt i tillsynen. Med hjälp av en enkel mall med ett antal frågor skulle handläggarna granska varandras barnavårdsutredningar. För att skulle ha kontroll över arbetet, beslutades att skulle dubbelgranska ett antal utredningar från varje kommun. Gensvaret på metoden blev mycket positivt. Samma metod användes . Under detta år grans- kades 535 barnavårdsutredningar från samtliga kommuner utom en (i stället för som tidigare endast ca tio kommuner ). Av dessa dubbelgranskades 110 akter av . Man kunde konstatera att det skett en kontinuerlig kvalitetsförbättring. menade också att kvaliteten på handläggningen var mycket högre i de fall då socialsekreteraren hade samtalat med barn än i de fall man inte hade gjort detta.59 59PM granskning av barnavårdsutredningar , i Jämställdhets- och barnperspektiv m.m. i tillsynen Tillsynen av hem för vård eller boende I länsstyrelsernas regleringsbrev gavs ett omfattande upp- drag att bl.a.särskilt utöva strukturerad och operativ tillsyn över samtliga enskilda och offentliga verksamheter där barn och unga ges insatser av (barnuppdraget). Uppdraget pågår under 2006-2007 och ska avrapporteras . fun- gerar som projektledare för den del som rör granskningen av hem för vård eller boende. Till projektledaren finns en projektgrupp knuten. I den ingår företrädare från ett par länsstyrelser och avstämning sker kontinuerligt. Projektgruppen har i sin tur löpande kontakter med samverkansgruppen mellan och läns- styrelserna. En direkt följd av uppdraget är att länsstyrelserna genomför tillsyn vid samtliga hem för vård eller boende och då även för samtal med de placerade barnen. När det gäller den tillsyn som sker över enskilda och offentliga verksamheter som rör barn, i huvudsak hem för vård eller boende, har både länsstyrelser och kommuner ansvaret.