sou · GWB373 · 2008-07-03 00:00:00 — har det centrala ansvaret för tillsynsvägledningen när det gäller miljö- balkens tillämpning, om annat inte följer av 13 a–13 n §§. tillstånd att använda bekämpningsmedel enligt förordningen (2006:1010) om växtskyddsmedel eller förordningen (2000:338) om biocidprodukter, i de fall då tillståndsfrågan skall prövas av som rör fiske och vattenbruk med undantag för 14 kap. , 13 d § Statens i frågor som rör verksamheter, inklusive miljöfarliga verksamheter enligt 9 kap. , inom jordbruks- och trädgårdsområdet eller som rör djurhållande verksamhet, när det gäller 14 kap. , i frågor som beslutat om enligt förordningen (2006:1010) om växtskyddsmedel, och 13 e § Kemikalie- frågor enligt 14 kap. som rör tillverkning, införsel, utförsel eller annat utsläppande på marknaden av kemiska produkter, ... och biotekniska organismer samt allmänhetens hantering av sådana pro- dukter med undantag för a) produkters brandfarliga, oxiderande och explosiva egenskaper, frågor enligt 14 kap. som rör a) material och produkter som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel, och 13 i § Statens produkters brandfarliga, oxiderande och explosiva egenskaper när det gäller de bestämmelser i 14 kap. som rör tillverkning, införsel, utförsel eller annat släppande på marknaden av kemiska pro- SOU 2008:73 Kemikalietillsynen i ett sammanhang enligt12 kap. 6 § som rör skogsbruk och som omfattas av skogsvårdslagen (1979:429), om sådana verksamheter och åtgärder inom skogsbruket som kan påverka miljön i sådana särskilda skyddsområden som avses i 7 kap. 27 § , om verksamheterna inte omfattas av tillsyn enligt någon av punkterna A1-A7, A9-A14 och A17 i bilagan till denna för- i frågor enligt 9 kap. om hälsoskydd i bostäder och lokaler m.m. samt smittskyddsfrågor och övriga hälsoskyddsfrågor av hygie- nisk och medicinsk karaktär, när det gäller 14 kap. , i frågor som beslu- tat om enligt förordningen (2000:338) om biocidprodukter eller för- ordningen (2006:1010) om växtskyddsmedel. Några av ansvaren ovan kan fordra en kommentar eller exempel. ansvar i 13 a § rör tillsynsvägledning för kommunernas operativa tillsyn över att den som använder växt- skyddsmedel eller biocidmedel som hänförs till klass 1 har tillstånd och att villkoren i dessa följs. ansvar rör platspåverkan från eventuell hantering av bekämpningsmedel i samband med fiske och vattenbruk, efter- som vattenbruk rättsligt utgör en miljöfarlig verksamhet. Sådan hantering kan exempelvis röra desinfektionsmedel (biocider) mot sjukdomsalstrande mikroorganismer. tillsynsvägleder normalt om platspåverkan från hantering av bekämpningsmedel. Sådan hantering utgör i sig en miljöfarlig verksamhet på samma sätt som hantering av andra kemiska produkter gör, exempelvis spridning av handelsgödsel. Hanteringen kan också ingå i en annan slags verksamhet. Natur- vårdsverkets ansvar gäller inte för de frågor som faller på andra verk. Hur ansvar för tillsynsvägledning över bekämpningsmedel förhåller sig till framgår inte tydligt i alla frågor. Det beror på att ansvar enligt i vissa avseenden följer av hur skogsvårdslagen (1979:429) reglerar spridning och annan hantering av bekämp- ningsmedel. Ansvar som inte faller på enligt den lagstiftningen faller i stället på . Kemikalietillsynen i ett sammanhang tillsynsvägleder om spridning eller användning av bekämpningsmedel i biotopskyddsområde och när sådan spridning fordrar anmälan om samråd enligt 12 kap. 6 § . I båda fallen ska skogsvårdslagen vara tillämplig. Ansvaret enligt punkten 2 rör s.k. Natura 2000-områden, men ansvaret undantar tillsynsvägledning om spridning i en stor mängd andra s.k. skyddade områden, exempelvis naturminnen, andra biotopskydd än då skogsvårdslagen är tillämplig och strandskyddsområden. ansvar enligt 13 d § punkt 4 omfattar frågor som rör exempelvis kunskapskrav, åldersgränser, tillstånd, godkännande av utrustning, anteckningskrav m.m. för hanteringen av bekämpningsmedel. Att ansvaret rör frågor som verket har beslutat om enligt förordningen syftar troligen på Jordbruks- verkets bemyndigande att meddela föreskrifter. Ansvaret enligt 13 d § för frågor som rör spridning av sådana medel är mer otydligt. Det finns två sätt att tillämpa regleringen på. Ett sätt tar sin utgångspunkt i paragrafens punkt 1. Jordbruks- verkets tillsynsvägledningsansvar omfattar enligt denna punkt verksamheter inom jordbruks- och trädgårdsområdet eller som rör djurhållning, inkl. miljöfarlig verksamhet. Spridning av bekämp- ningsmedel är en del av en verksamhet inom jordbruks- och träd- gårdsområdet och som rör djurhållning. ansvar omfattar i så fall tillsynsvägledning om all påverkan på miljön och människors hälsa som kan uppstå vid spridning och annan hantering av bekämpningsmedel inom jordbruket, i djurhållning och inom trädgårdsområdet. Exempel på sådan användning kan vara spridning på åkrar mot skadeinsekter eller på odlingar i plant- skolor eller bekämpning av ohyra i stallar. Ansvaret omfattar även tillsynsvägledning om föreskrifter (NFS 1997:2) om spridning av kemiska bekämpningsmedel som är utfärdade med stöd av 14 kap. och hur 2 kap. i enskilda fall ska tillämpas i kombination med föreskrifterna, exempelvis om mer långtgående krav bör ställas. Vilken myndighet som meddelar föreskrifter om spridningen med stöd av bemyndiganden i 14 kap. saknar betydelse för tillämpningen av 13 d § i tillsynsförordningen. Ett annat sätt att tillämpa bestämmelsen på är att tolka punkten 4 begränsande. ansvar enligt 14 kap. omfattar i så fall enbart 13 d § punkt 4, som begränsar verkets ansvar enligt 14 kap. till enbart sådana föreskrifter som verket själv meddelat. Frågor som rör spridning av bekämpningsmedel inom jordbruks-, trädgårds- eller djurhållningsområdet faller därför på Naturvårds- Kemikalietillsynen i ett sammanhang verket enligt 13 § i de fall det finns en föreskrift meddelad med stöd av 14 kap. som reglerar spridningen. Enligt 13 d § pkt 1 tillsynsvägleder bara om sådana specifika sakfrågor om spridningen som inte omfattas av föreskriften. Det faller i så fall på att tillsynsvägleda om tillämpningen av 2 kap. vid spridningen, exempelvis om hur mer långtgående krav än de som föreskrifterna reglerar kan ställas i enskilda fall. Det som möjligen talar emot den andra möjliga tillämpningen är vid en jämförelse med hur ansvar enligt 13 c § är reglerat. Här framgår det mycket tydligt att tillsyns- vägledande ansvar för hantering av bekämpningsmedel inte avser frågor som är reglerade genom 14 kap. Punkten 4 i 13 d § är där- emot inte utformad som ett undantag. När det gäller bekämpningsmedel med eventuella explosiva eller brandfarliga egenskaper faller alltid ansvaret på att tillsynsvägleda om just dessa egenskaper vid spridning och annan hantering. Det beror på att ansvar är begränsat till tillverkning, införsel, utförsel eller annat släppande på marknaden. Ansvaren kan omfatta exempelvis flera biocid- produkter (aerosoler) mot insekter, men också båtbottenfärger. Det är drivgasen som gör dem brandfarliga. tillsynsvägleder i frågor som rör användning av bekämpningsmedel i exempelvis lokaler för allmänna ändamål eller bostäder och i frågor som rör tillstånd för att använda bekämp- ningsmedel av klass 1 mot ohyra och skadedjur i sådana lokaler eller bostäder. Överlappningar, avgränsningar m.m. i tillsynsansvaren för bekämpningsmedel följer i övrigt det mönster som vi redogjort för i avsnitt 2.5.3. 2.5.6Operativ tillsyn över varor Av 26 kap. 3 § första stycket framgår att regeringen får föreskriva om fördelningen av det statliga tillsynsansvaret och om ytterligare tillsynsansvar för kommunerna. Kemiska produkter och biotekniska organismer i bilagan till för- ordningen om tillsyn enligt finns förordnanden om tillsynsansvar i fråga om varor. Under rubriken finns sju punkter, D1–D7. Kommunerna anges inte i någon av punkterna. Vi har emellertid tidigare nämnt att ingressen närmast under rubriken kan Kemikalietillsynen i ett sammanhang tolkas på två sätt; antingen som en erinran om ansvaret i 26 kap. 3 § , eller som ett förordnande om ytterligare ansvar. Av remissynpunkterna på vårt delbetänkande framgår att några av remissinstanserna anser att ingressen är ett förordnande som innebär att det kommunala ansvaret omfattar varor. Även synes ha kommit fram till att det kommu- nala ansvaret omfattar varutillsyn.TPF61FPT Vi har även fått synpunkten att tillsynsansvaret för kemiska produkter omfattar en vara om regeringen gjort bestämmelserna om kemiska produkter tillämpliga på varan med stöd av bemyn- digandet i 14 kap. 1 § . Vi anser att varan förblir en vara. Det är nödvändigt att skilja de materiella reglernas tillämplighet på en vara från innebörden av varubegreppet som sådant. Genom den tillkomna definitionen av begreppet vara i 14 kap. blir detta än tydligare. Regeringsformen ställer särskilda krav på föreskrifter om befogenheter och åligganden för kommunerna. Det hade därför varit rimligt att regeringen tagit upp frågan om kommunalt ansvar för tillsynen av varor i förarbeten om avsikten hade varit att ge kommunerna den uppgiften. Där nämns emellertid inte tillsynen över varor särskilt. Å andra sidan omfattade det kom- munala tillsynsansvaret enligt den tidigare lagstiftningen om kemiska produkter även varutillsynenTPF62FPT. När det gäller tillsyns- ansvaret i stort synes regeringens avsikt vid tillkomst ha varit att de kommunala nämnderna skulle ha kvar sitt tidigare tillsynsansvar över verksamheter och att det ansvaret skulle framgå redan av lagtextenTPF63FPT. Som vi nämnt tidigare omfattar det direkt i reglerade kommunala ansvaret för tillsyn enligt 14 kap. uttryckligen endast kemiska produkter, inte varor. Vi menar dessutom att det finns starka skäl för att tolka förord- nanden om tillsynsansvar restriktivt. Det bör krävas att det för såväl myndigheter som enskilda tydligt framgår vem som har befogenhet att utöva tillsyn och därmed har rätt att göra ingripan- den som rör enskilds person och egendom. Vi anser att det av ingressen till punkten D i tillsynsförordningens bilaga inte klart framgår att det kommunala ansvaret omfattar varutillsyn. I de två bestämmelserna nämns kemiska produkter men inte varorTPF64FPT. 61TP PT Se SOU 2001:4, tabellen s. 129 f. 62TP PT Se 26 § förordningen (1985:836) om kemiska produkter. 63TP PT Prop. 1997/98:45, del 1, s. 498. 64TP PT En sådan hänvisning fanns inte i tidigare lydelse av ingressen. Kemikalietillsynen i ett sammanhang I frågan om ingressen ska anses vara ett förordnande eller en erinran går det att göra en jämförelse med ingressen under rubriken . Avfall och producentansvar i samma bilaga. Där anges det att statlig myndighet har ansvar förutom den kommunala nämnden. Enligt 26 kap. 3 § tredje stycket omfattar det kommu- nala tillsynsansvaret avfallshanteringen enligt 15 kap. . Punkterna E1–E4 får också anses röra sådan avfallshantering som alltså omfattas av det kommunala tillsynsansvaret redan enligt bestämmelsen i . Ingressen under punkten E är därmed inget förordnande. En oklarhet i ingressen under punkten D är att – för det fall den ändå ska uppfattas som ett förordnande – det inte framgår om förordnandet i så fall gäller all tillsyn på kemikalieområdet eller endast det som framgår av D1–D7. Det får betydelse för bl.a. frå- gan om det kommunala tillsynsansvaret omfattar detaljistledet för alla varor eftersom t.ex. D1 bara gäller primärleverantörer. Det kommunala tillsynsansvaret enligt 26 kap. 3 § innefattar också tillsyn inom kommunen över miljö- och hälso- skyddet enligt 9 kap. , med undantag för sådan verk- samhet som kräver tillstånd, och avfallshanteringen enligt 15 kap. . Dessa förordnanden torde göra det möjligt för den kommunala tillsynsmyndigheten att t.ex. med stöd av de allmänna hänsynsreglerna ställa krav på hanteringen av varor i en miljöfarlig verksamhet eller att vidta åtgärder mot varor som orsakar hälso- problem i ett bostadsområde. Förordnandena torde däremot vara svårare att använda för att utöva tillsyn över efterlevnaden av regler meddelade med stöd av 14 kap. , t.ex. kontroll av att varor som säljs i en butik uppfyller kraven enligt de begränsningar som finns för utsläppandet på marknaden av vissa ämnen och beredningar, eftersom 26 kap. 3 § innehåller ett särskilt förordnande för det kapitlet. Mot den här bakgrunden konstaterar vi att det är oklart om det finns ett kommunalt ansvar för tillsynen över 14 kap. vad gäller varor. För det fall det finns ett sådant ansvar är det svårt att avgöra dess omfattning. tillsyn som rör varor kan emellertid bli aktuell vid tillämpning av bestämmelserna i 9 kap. eller 15 kap. . Bedömningen av vilket tillsynsförordnande som är tillämpligt i ett enskilt fall kan dock vara svårt att göraTPF65FPT. Oklar- heterna får betydelse vid bedömningen av det statliga tillsynsansvaret. 65TP PT Jfr dom i mål M8471-03 angående föreläggande att förse fartygsmotorer med katalytisk avgasrening. Kemikalietillsynen i ett sammanhang Det statliga tillsynsansvaret enligt Beskrivning avser ansvaren för tillsyn över civila verksamheter. Under rubriken produkter och biotekniska produkter i bilagan till tillsynsförordningen fördelas även tillsyns- ansvar för varor. Det finns emellertid oklarheter i regleringen, bl.a. är det inte säkert om produkt avser kemisk produkt eller vara, exempelvis beträffande ansvar. I vissa fall är det inte heller klart om det med ansvaret för en kemisk produkt följer också ett ansvar för varor som innehåller en sådan produkt. I tabellen nedan finns en sammanställning av punkterna i de delar som kan röra varor. Övriga punkter har vi tagit bort för att göra tabellen enklare. varor (material) och släpper ut på marknaden produkter enligt D3, D4 och ämnen som bryter ned enligt artikel 2.1 i EG- förordning 842/2006 frågor om skydd av den yttre miljön vid hantering av varor enligt B1 utom i fråga om det som anges i D1 Material och produkter som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel, samt nappar utrustning i fartyg som inne- ämnen som bryter ned enligt artikel 2.1 i EG- förordning 842/2006 som släpper ut varor på marknaden med avseende på Kemikalietillsynen i ett sammanhang I avsnitt 2.7.2 går vi närmare in på ansvar och innebörder av begreppet marknadskontroll. Uppdelningen av tillsynsansvaren mellan Kemikalieinspektionen och påverkar även marknadskontrollen så att två myndigheter kontrollerar samma vara i butiksledet utifrån varans olika inneboende egenskaper. Regleringen av Kemikalieinspektionens ansvar för tillsyn inne- håller undantag som rör exempelvis drivmedel och ämnen som bryter ner ozonskiktet. Det är oklar vad undantaget avser. Det går att tolka undantaget som att Kemikalieinspektionen saknar ansvar för de undantagna kemiska produkterna vare sig dessa sitter i en vara eller inte, exempelvis batterier i el-apparater. Vi har redogjort för oklarheterna beträffande länsstyrel- sernas ansvar, vilket blir ännu oklarare för varor än för kemiska produkter i och med oklarheterna i undantagen för Kemikalie- inspektionen. Begreppet yttre miljö har följt med från regleringen av tillsynsansvaren i lagen om kemiska produkter och torde vara främmande för . ansvar för kosmetiska och hygieniska produkter har inte tagits med i tabellen, eftersom dessa inte är varor. Varor som innehåller sådana produkter nämns inte i D3. Sådana varor torde därför falla under Kemikalieinspektionens till- synsansvar enligt D1. Bekämpningsmedel är också kemiska pro- dukter. ansvar enligt punkten D6 ingår således inte heller i tabellen. Begreppet primärleverantör är inte definierat. Det har vi kommenterat tidigare. Begreppet finns i regleringarna av ansvaren för Kemikalieinspektionen och . Leden mellan primärleverantören och användaren är inte reglerade i punkterna D1 och D7. Vem som har tillsynsansvaret för dessa led beror på hur man tolkar omfattningen av det kommunala tillsynsansvaret. Om slutsatsen är att det inte finns något kommunalt tillsynsansvar i fråga om varureglering enligt 14 kap. , framgår det av 5 § tillsynsförordningen att de tillsynsvägledande myndigheterna också utövar den operativa tillsynen inom sina respektive ansvars- områden. ansvar för operativ tillsyn över varor rör utrust- ning. Beträffande punkten G Tillsyn enligt vissa EG-förordningar bedömer vi att den enda punkten under den här rubriken som rör kemikalietillsyn av varor är punkten om avdelning IV i Reach. Kemikalietillsynen i ett sammanhang avdelning IV ingår artikel 33 om information om ämnen i varor. Tillsynsansvaren följer därmed av vad som framgår av punkten D. En osäkerhet som tidigare nämnts är om ansvaret för tillsynen över bestämmelserna i 14 kap. endast regleras i punk- ten D i bilagan till tillsynsförordningen, eller om det finns sådana bestämmelser i andra punkter också. Tillsyn som rör varor torde i alla fall kunna bli aktuell vid tillämpning av regler i andra kapitel i . Såsom nämnts ovan kan det i enskilda fall vara svårt att avgöra vilket tillsynsförordnande som är tillämpligt. Kemikalieinspektionen är med vissa undantag tillsynsvägledande i frågor enligt 14 kap. som rör tillverkning, införsel, utförsel eller annat utsläppande på marknadenTPF66FPT av bl.a. varor och allmänhetens hantering av varor. Ett motsvarande ansvar har för varornas brandfarliga, oxiderande och explosiva egenskaper, men inte beträff- ande operativ tillsyn över allmänhetens hantering av varor med sådana egenskaper. Det ansvaret faller på . Det saknas myndigheter som ansvarar för att tillsynsvägleda om EG-förordningar eftersom ansvaren är begränsade till miljö- balken. På varuområdet får detta betydelse för exempelvis varor som innehåller ozonnedbrytande ämnen såsom värmepumpar. 66TP PT Se vad vi sagt om begreppet utsläppande på marknaden. Kemikalietillsynen i ett sammanhang Splittringen på den centrala myndighetsnivån försvårar både operativ tillsyn, tillsynsvägledning, styrning, uppföljning och utvärdering. På grund av oklarheterna, dubbelregleringar och rådande komplexitet i ansvarsfördelningen ät det svårt för myndig- heterna att veta när de utför sitt uppdrag i strid med eller i enlighet med regleringen. Oklarheterna finns på alla myndig- hetsnivåer. Vi finner det vara nödvändigt att skapa en enkel grundmodell för hur tillsynsansvaren ska fördelas. Då går det att få tillsynen över , Reach och andra EG-förordningar att samspela. Enligt har det i praktiken uppstått en arbetsfördel- ning i produkttillsynen mellan främst Kemikalieinspektionen och de flesta kommuner. Medan Kemikalieinspektionen främst bedriver tillsyn över tillverkare och importörer arbetar kommunerna främst med tillsyn i detaljistledet.TPF67FPT Statliga myndigheters operativa produkttillsyn Kemikalieinspektionens tillsynsansvar omfattar tillverkare och andra primärleverantörer, vilket i praktiken omfattar de ca 1 800 företag som överlåter minst en kemisk produkt. knappt 2 300 företag inkluderar även företag som använder kemikalierna för eget bruk utan att överlåta dem och som inte omfattas av Kemikalie- inspektionens tillsynsansvar på grund av att de inte släpper ut dem på marknaden. För de företag i registret som inte överlåter en produkt finns regler om produktanmälan/verksamhetsanmälan. inspekterade Kemikalieinspektionen av antalet objekt i registret genom att utföra drygt 350 inspektioner. Kemikalieinspektionen använde mer avgiftsfinansierade resurser för att informera om reglerna än till att kontrollera efter- 67TP PT RiR 2006:4, s. 44. Kemikalietillsynen i ett sammanhang levnaden av dem. Tillsynen utövas i huvudsak över kemiska pro- dukter. I avsnitt 2.7.2 tar vi särskilt upp tillsynen över varor. Tillsynen omfattar även kontroll av rutiner och den organisation m.m. som företaget ska ha för att upprätthålla lagefterlevnaden och kvaliteten på det arbete som reglerna ställer krav på. Företagets arbete med att göra produktval är då ett viktigt innehåll i tillsynen. Inspektionerna fördelade sig på både s.k. brevinspektionerTPF68FPT och inspektioner på platsTPF69FPT. Kemikalieinspektionen har till regeringen redovisat hur en ökning av antalet inspektioner går att åstadkomma och vad detta kan innebära.TPF70FPT I rapporten framför verket att ett alternativ eller komplement till att öka antalet inspektioner för att bättre bidra till riskminskningen i samhället, är att mer inrikta tillsynen på företag som sätter ut många produkter eller stora volymer på marknaden, produkter med innehåll av särskilt farliga ämnen eller vars regel- efterlevnad förväntas vara låg. Även tillsynsvägledning åt kom- munerna beskrivs som ett sätt att öka den totala produkttillsynen i samhället. Även kontrollerar kemikaliers klassificering, märkning och produktinformation. Verkets ansvar är avgränsat till de kemiska produkternas brandfarliga, oxiderande och explosiva egenskaper. Tillsynsansvaret är nytt . har lagt ner mycket tid på att identifiera till- synsobjekten och på att utveckla sin kompetens och erfarenheter för tillsynen. Det fanns ca 300 företag i verkets tillsynsregister vid utgången av 2007. Informationen om produkter och objekt hämtar verket från Kemikalieinspektionens produktregister. Detta är inte fullständigt när det gäller kemikaliernas brandfarliga, oxiderande och explosiva egenskaper. behövde inte företagen redovisa dessa i sin anmälan till registret, vilket numera är en skyl- dighet. Antalet tillsynsobjekt för kommer därför sannolikt att öka, men det kommer fortfarande att röra sig om del- vis samma objekt som Kemikalieinspektionen bedriver tillsyn över och delvis samma kemiska produkter. 68TP PT Kemikalieinspektionen förelägger verksamhetsutövaren att sända in produktinformation eller annan dokumentation för att visa på regelefterlevnad. Efter granskning av denna fortgår kontakten i ärendet via brev och telefon. 69TP PT Kemikalieinspektionen besöker verksamhetsutövaren för att kontrollera verksamheten och dokumentation på plats. Kontakten i ärendet fortgår via brev och telefon. 70TP PT Regeringsuppdrag om handlingsplan för att öka antalet inspektioner 2008, daterad 2007- 06-25, dnr 342-382-07. Kemikalietillsynen i ett sammanhang utför sin tillsyn genom att förelägga företagen om att sända in säkerhetsdatablad och etiketter. Efter granskning fortgår kontakterna brevledes. Verket utför även en del besök på plats. utför ingen produkttillsyn, men förfogar över kompetens för sådan tillsyn, exempelvis över de arbetsmiljö- inriktade delarna av säkerhetsdatabladen för kemikalierna, se avsnitt nedan. Det är Kemikalieinspektionen som ansvarar för till- synen enligt i sådana delar, men hämtar stöd från . Exempelvis har i några pro- jekt medverkat på Kemikalieinspektionens inspektioner. Syftet med samarbetet har varit att utveckla Kemikalieinspektionens kompetens i de delar som rör arbetsmiljö. Det förekommer även projektsamarbete där rapporterar upptäckta brister i informationen om arbetsmiljö- åtgärder i säkerhetsdatabladen till Kemikalieinspektionen, som i sin tur ingriper mot leverantörerna av kemikalierna. Det händer också att kontaktar tillverkare om upptäckta brister, men verket kan inte förelägga dem om rättelse. har ca 700 företag i sitt produktregister att bedriva tillsyn över. Verkets tillsyn riktar sig mot tillverkare och andra primärleverantörer av kosmetiska och hygieniska produkter. De flesta av dessa är importörer. Verket utför normalt mellan 75 och 100 inspektioner . I första hand prioriterar verket företag som inte tidigare blivit inspekterade. sker mer riskbaserade val eller riktade kampanjer, exempelvis tillsyn över nya bestämmelser som verket befarar har låg efterlevnadsgrad. Vid inspektionerna kontrollerar att företagen följer kraven i verkets föreskrifter. Dessa gäller produkternas inne- håll av ämnen och deras märkning samt företagens dokumentation om produkterna. Verket kontrollerar om anmälan till produkt- registret är korrekt. Kontrollen omfattar även om produkterna innehåller ämnen som det finns förbud eller begränsningsregler om.