sou · GWB343 · 2008-04-30 00:00:00 — Rätt till asyl (artikel 18) och skydd vid avlägsnande, utvisning och utlämning (artikel 19) har också tagits in i detta kapitel i Stadgan. Den förra grundas på artikel 63 i EG-fördraget och inne- bär att Unionen skall respektera Genèvekonvention om flyktingar. Artikeln överensstämmer med det asylprotokoll som tillfogats EG-fördraget. Den senare artikeln stadgar i dess p. 1 att kollektiva utvisningar skall vara förbjudna och har samma innebörd och räckvidd som tilläggsprotokoll 4 artikel 4 EKMR. Alla beslut skall föregås av en särskild utredning och det är alltså förbjudet att genom en enda åtgärd besluta att utvisa samtliga personer med medborgarskap i en bestämd stat.TPF11FPT praxis rörande artikel 3 EKMR – förbudet mot tortyr, omänsklig eller annan förnedrande behandling – har fått en särskild plats i artikel 10TP PT Mål 4/73 Nold [1974] ECR s. 491, C-240/97 mot kommissionen [1999] ECR s. I- 6571, till exempel. 11TP PT I förklaringen till artikel 19 p. 1 hänvisas till FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter. 2 där det framgår att ingen får avlägsnas, utvisas eller utlämnas till en stat där han eller hon löper en allvarlig risk att utsättas för dödsstraff, tortyr eller andra former av omänsklig eller förnedrande bestraffning eller behandling.TPF12FPT Ingen av dessa bestämmelser har någon egentlig motsvarighet i det svenska skyddet av fri- och rättigheter. 3.4Kapitel 3 – Jämlikhet Artikel 20 till 23 Kapitlet består inledningsvis av en grundläggande regel om att alla människor är lika inför lagen, artikel 20 i Stadgan. Principen åter- finns i någon form såväl i samtliga europeiska konstitutioner som i EG-rätten. Den följs av regeln om icke-diskriminering, där artikel 21 p. 1 skall tillämpas i enlighet med artikel 14 EKMR i den mån den överensstämmer med denna. Diskrimineringsgrunder hämtade från EG-rätten (artikel 13 EG-fördraget), EKMR och konven- tionen om mänskliga rättigheter och biomedicin förs här samman.TPF13FPT Det är inte fråga om en uttömmande förteckning av diskrimineringsgrunder och såväl direkt som indirekt diskriminering avses. Såsom artikeln är konstruerad går det också att konstatera att den inte enbart riktar sig till det allmänna – det finns utrymme för en horisontell tillämpning av artikel 21.TPF14FPT Artikel 21.2 motsvarar artikel 12 i EG-fördraget och skall tillämpas i enlighet med fördraget. Artikel 22 anger att unionen skall respektera religiös, kulturell och språklig mångfald och artikel 23 behandlar kravet på jämställdhet mellan män och kvinnor på alla områden. Bestämmelsen innefattar ett undantag från kravet på likabehandling, nämligen om det sker för att främja jämställdheten. I den svenska grundlagsregleringen finns ingen juridiskt bind- ande reglering om allmän likabehandling. 1 kap. 2 § uttalar att res- pekt för allas lika värde är ett grundläggande mål för den offentliga 12TP PT Jämför domslut i målen mot (dom ) och Soering mot (dom ). 13TP PT Artikel 21 p. 1 lyder: All diskriminering på grund av bland annat kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning skall vara förbjuden. 14TP PT Jämför Rådets direktiv /43/EG av om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung samt Rådets direktiv /78/EG av om inrättande av en allmän ram för likabehandling. Stadgans uppbyggnad och rättigheternas förhållande till RF och EKMR verksamheten, men som nämnts är denna bestämmelse inte avsedd att kunna åberopas såsom rättslig grund av enskilda. I 1 kap. 9 § finns en bestämmelse som kräver att myndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen skall beakta allas likhet inför lagen. Av denna regel följer att det i konkreta beslutssituationer inte får tas ovidkommande hänsyn eller diskri- mineras. Lagstiftaren är dock inte bunden av denna regel. Istället är det konstitutionella skyddet mot lagstiftarens eventuella diskrimi- nering koncentrerat till ett fåtal mera preciserade områden. 2 kap. 15 § förbjuder diskriminering på grund av ras, hudfärg och etni- citet, om det rör en minoritet, medan 16 § förbjuder könsdiskrimi- nering, om det inte sker för att öka jämställdheten i samhället. I 2 kap. 12 finns dessutom vissa regler som skall skydda mot att regler införs enbart för missgynna vissa politiska eller liknande åskåd- ningar. Dessa regler är inte exemplifierade, utan uppräkning av för- bjudna områden skall uppfattas som uttömmande. Vidare är det klart att dessa regler enbart riktar sig mot det allmänna, dvs. inte kan göras gällande visavi enskilda. På detta område kan det således konstateras att det – inom Stadgans tillämpningsområde – kan vara fråga om ganska stora förändringar för svensk rätts vidkommande. Artikel 24 till 26 Även barns rättigheter (artikel 24), äldres rättigheter (artikel 25) och integrering av personer med funktionshinder (artikel 26) har tagits in i kapitlet, av vilka den senare utgör en kodifiering av Euro- peiska sociala stadgan. Dessa regler har inte någon direkt mot- svarighet i EKMR – där dessa grupper indirekt dock får ett skydd genom artikel 14 – och inte heller i RF. 3.5Kapitel 4 – Solidaritet Solidaritetskapitlet har kommit att bli omdiskuterat på grund av att flera rättigheter formulerats såsom varande svagare än andra, medan vissa artiklar inte alls formulerats som vare sig rättigheter eller friheter (se artiklarna 37, miljöskydd – som också stadgas i artiklarna 2, 6, 174 i EG-fördraget – samt 38, konsumentskydd – som grundas på artikel 153 i EG-fördraget). Vidare är det klart att flera av de rättigheter som inkluderats i detta kapitel inte har någon direkt motsvarighet i andra rättighetskataloger. Rätten till arbets- förmedling är inte en klassisk mänsklig rättighet, för att uttrycka saken försiktigt. Redan här kan alltså konstateras att det är i denna del som Stadgan skiljer sig som mest visavi EKMR och RF. Det är därför av värde att studera detta kapitel närmare. Artikel 27 till 32 I kapitlet ingår ett stort antal rättigheter som är kopplade till arbetsvillkor,TPF15FPT till exempel arbetstagarens rätt till information på arbetsplatsen (artikel 27),TPF16FPT rätt till förhandling och kollektiva stridsåtgärder (artikel 28),TPF17FPT rätt till tillgång till kostnadsfria arbets- förmedlingar (artikel 29)TPF18FPT och skydd mot uppsägning utan saklig grund (artikel 30).TPF19FPT Arbetstagare har rätt till rättvisa arbetsför- hållanden (artikel 31) och socialt trygghetssystem för sig och sin familj enligt artikel 33. Rätten till social trygghet är upptagen i arti- kel 34. Definitionen av rättvisa arbetsförhållanden återfinns i direk- tiv 89/391/EEG om åtgärder för att främja förbättringar av arbets- tagarnas säkerhet och hälsa i arbetet samt direktiv /104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. Med arbetsförhållan- den avses samma sak som termen arbetsvillkor som återfinns i 15TP PT Dessa artiklar är inspirerade av sociala stadga (inkl. den reviderade versionen). 16TP PT Artikeln är utformad på följande sätt: Arbetstagarna eller deras representanter skall på lämpliga nivåer garanteras rätt till information och samråd , i de fall och på de villkor som föreskrivs i gemenskapsrätten och i nationell lagstiftning och praxis. Med lämpliga nivåer avses de som föreskrivs i gemenskaps- eller nationell lagstiftning. Artiklarna 138 och 139 EG-fördraget, direktiven /59/EG (om kollektiva uppsägningar), 2001/23/EG (om överlåtelse av företag) och 94/45/EG (europeiska företagsråd) är några exempel på de regelverk som finns på detta område. I den reviderade sociala stadgans artikel 21 ingår också denna artikel och även i gemenskapsstadgan om arbetstagares rättigheter, punkterna 17 och 18. 17TP PT Även denna artikel innehåller en reglering om lämpliga nivåer, jämför med artikel 27 och tillhörande not. Kollektiva åtgärder faller, enligt förklaringen till stadgan, under nationell lagstiftning och så också frågan om de kan genomföras parallellt i flera medlemsstater. Artikel 11 i EKMR anses inbegripa, enligt , en rätt till kollektiva åtgärder. Artikel 28 anses bygga på artikel 6 i Europeiska sociala stadgan samt punkterna 12-14 i gemenskapsstadgan för arbetstagares grundläggande sociala rättigheter. 18TP PT Artikeln bygger på artikel 1.3 i Europeiska sociala stadgan och på punkt 13 gemenskapsstadgan om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter. 19TP PT Skyddet ges i enlighet med gemenskapsrätten (till exempel direktiven /23/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter, samt 80/987/EEG om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens) samt nationell lagstiftning och praxis. Inspirationen till artikeln är hämtad från artikel 24 i den reviderade sociala stadgan. Stadgans uppbyggnad och rättigheternas förhållande till RF och EKMR artikel 141 EG-fördraget.TPF20FPT Artikel 32 stadgar ett förbud mot barn- arbete samt ett skydd av ungdomar i arbetslivet. På så sätt under- stryks också vikten av att skolplikten för barn respekteras samt att deras fysiska, sociala och mentala utveckling inte hindras. Inom EG-rätten finns ett direktiv på området, nämligen 94/33/EG om skydd av minderåriga i arbetslivet.TPF21FPT Vare sig EKMR eller RF innefattar de flesta av dessa detaljerade regler. Av skyddet för föreningsfriheten anses följa vissa arbets- rättsligt relaterade rättigheter och i RF 2 kap. 17 § har också rätten till fackliga stridsåtgärder fått grundlagsstatus. Samma sak torde följa av artikel 11 EKMR. Artikel 32 och 33 Av artikel 33 följer att skyddet av familjen på det rättsliga, sociala och ekonomiska planet skall säkerställas, vilket också följer av arti- kel 16 i Europeiska sociala stadgan. I punkten 2 stadgas att varje arbetstagare skall ha rätt till skydd mot uppsägning på de grunder som har att göra med moderskap (det vill säga tiden från befrukt- ning fram till amning) och rätt till föräldraledighet efter barnets födelse eller adoption, i syfte att kunna förena familjeliv med yrkesliv. Punkten 2 har inspirerats av direktiv /85/EEG om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, har fött barn eller ammar, men också direktiv /34/EG om ramavtalet om föräldraledighet, artikel 8 i Europeiska sociala stadgan samt artikel 27 i den reviderade stadgan har påverkat artikelns utformning. EKMR har vissa regler till skydd för familjen, inte minst artikel 8 om rätten till ett familjeliv. Artikel 12 innefattar förutom en rätt att ingå äktenskap också rätten att bilda familj. En viss ytterligare respekt för familjelivet kan utläsas ur tilläggsprotokoll 3 artikel 2 om föräldrarnas rätt att bestämma över sina barns skolgång. RF saknar denna typ av bestämmelser helt. Artikel 34 behandlar en rätt till social trygghet och socialbidrag. Det är artiklarna 137 och 140 i EG-fördraget, artikel 12 i Euro- peiska sociala stadgan och p. 10 i gemenskapsstadgan om 20TP PT Även i detta fall har gemenskapsstadgan om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter samt den Europeiska sociala stadgan fått utgöra inspirationen till Stadgans artiklar, se punkterna 8 och 19 i det förra instrumentet samt artiklarna 2 och 3 i det . 21TP PT Även artikel 7 i Europeiska sociala stadgan samt punkterna 20-23 i gemenskapsstadgan om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter har tjänat som grund till förevarande artikel. arbetstagares grundläggande sociala rättigheter som utgör grunden för denna bestämmelse. 1.Unionen skall erkänna och respektera rätten till tillgång till social trygghet och socialtjänst som garanterar skydd i sådana fall som moderskap, sjukdom, olyckor i arbetet, omsorgsbehov eller ålderdom samt vid arbetslöshet i enlighet med närmare bestämmelser i gemenskapsrätten samt nationell lagstiftning och praxis. 2.Var och en som är bosatt och förflyttar sig lagligt inom unionen har rätt till social trygghet och sociala förmåner i enlighet med gemenskapsrätten samt nationell lagstiftning och praxis. 3.I syfte att bekämpa social utslagning och fattigdom skall unionen erkänna och respektera rätten till socialbidrag och till bostadsbidrag som, i enlighet med närmare bestämmelser i gemenskapsrätten samt i nationell lagstiftning och praxis, är avsedda att trygga en värdig tillvaro för alla dem som saknar tillräckliga medel. Det är de omfattande och viktiga förordningarna nr 1408/71/EEG och nr 1612/68 som åsyftas i den andra punkten, medan punkten 3 måste respekteras när politik som grundas på artikel 137 p. 2 EG- fördraget skall genomföras. Enligt EKMR har tilläggsprotokoll 1 artikel 1 om skyddet av egendom kommit att innebära en viss rätt till sociala trygghets- system, givet att den enskilde genom avgifter eller annars med- verkat till dessa. Inbetalade avgifter har setts som en potentiell egendom som den enskilda har rätt att få del av, t.ex. utan diskrimi- nering i strid med artikel 14 EKMR.TPF22FPT Ingen sådan rätt föreligger enligt regeringsformen, annat än den allmänna målsättning som anges i 1 kap. 2 §. Artikel 35 till 38 Artikel 35 stadgar hälsoskydd, vilket innebär en rätt till före- byggande hälsovård och tillgång till medicinsk vård enligt de villkor som ställs upp i nationell lagstiftning och praxis. Artikeln grundar sig på artikel 152 EG-fördraget, men också artikel 11 i Europeiska sociala stadgan. Ingen direkt motsvarighet finns i EKMR, men utav staternas ansvar för de enskildas liv (artikel 2 EKMR) följer en förpliktelse att tillhandahålla rimlig vård. RF saknar bestämmelser i 22TP PT Se Gaygusuz mot (dom ). Stadgans uppbyggnad och rättigheternas förhållande till RF och EKMR ämnet utanför 1 kap. 2 §, där rätten till hälsa nämns som något det allmänna skall trygga. Ingen av bestämmelserna ställer som synes några direkta konkreta krav annat än att sjukvård skall finnas. I EG-fördragets artikel 16 har tillgången till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse tagits in, vilket också återfinns i artikel 36 Stadgan. Det är i detta fall fråga om ett återgivande av texten i för- draget och inte någon ny rättighet, men EU måste respektera till- gången till dessa tjänster när de föreskrivs i nationella regler förut- satt att de är förenliga med EG-rätten. Artikel 37 anger att högt ställda miljömål är en integrerad del av unionens politik. Dessa två rättigheter har mer gemensamt med 1 kap. 2 § regeringsformen såsom målsättningar utan egentlig eget konkret innehåll. Samma sak gäller rätten till ett bra miljöskydd i artikel 37 och ett starkt konsumentskydd i artikel 38. Det är som synes av genomgången ovan uppenbart att detta kapitel i hög grad skiljer sig från rättighetsregleringen i RF och den i EKMR. Flera bestämmelser som antingen är målsättningsbetstäm- melser i RF eller helt saknas där återfinns här i rättighetskatalogen. Det är dock värt att påpeka att denna principiella skillnad mellan Stadgan å ena sidan och RF och EKMR å den andra inte är så stor om man ser till hur svensk rätt i övrigt är utformad. De rättigheter som i Stadgan fått överstatlig status är i svensk rätt del av social- och arbetsrätten. Det är således mer en fråga om en skillnad i var i regelsystemet som rättigheterna regleras, än en kvalitativ skillnad i det materiella innehållet i respektive rättsordning. 3.6Kapitel 5 – Medborgarnas rättigheter Till skillnad från merparten av rättigheterna som är upptagna i de övriga kapitlen i Stadgan, så är inte rättigheterna i kapitel 5 univer- sella. Kapitlet är nästan uteslutande riktat till EU-medborgare. Samtliga artiklar i detta kapitel skall tillämpas i enlighet med artikel 52.2 Stadgan, vilket innebär att tillämpningen skall respektera de villkor och begränsningar som EG-fördraget uppställer. Artikel 39 till 41 Kapitlet inleds med varje unionsmedborgares rätt att få rösta och vara valbar till i den medlemsstat där han eller hon är bosatt på samma villkor som medborgarna i den staten, artikel 39.1 Stadgan. Artikeln återger därmed artikel 19.2 EG-för- draget. Vidare återges artikel 190.1 EG-fördraget i Stadgans artikel 39.2, av vilken det framgår att valen till skall vara allmänna direkta, fria och hemliga. På samma sätt är artikel 40, om rösträtt och valbarhet i kommunala val en direkt motsvarighet av den rättighet som artikel 19.1 EG-fördraget stadgar. Rätten till en god förvaltning, som har vuxit fram genom EG- domstolens praxis och vägledande uttalan- den, har kodifieras genom artikel 41 i Stadgan.TPF23FPT Principen innebär (p. 1) att var och en har rätt att få sina angelägenheter behandlade opartiskt, rättvist och inom skälig tid av unionens institutioner och organ. Vidare har en medborgare som kan tänkas bli negativt berörd av en viss åtgärd rätt att bli hörd innan åtgärden vidtas (p. 2, mening 1). Förvaltningens skyldighet att avge en motivering av beslut (p. 2, mening 3) härrör från EG-fördragets artikel 253 och dessutom har var och en rätt att få ta del av de akter som berör per- sonen i fråga (2 men) – dock med förbehåll för berättigade intressen vad avser sekretess, tystnadsplikt och affärshemlighet. Gemenskapen är dessutom skyldig att utge ersättning för skador som orsakats av institutionerna eller dess anställda under tjänste- utövning (p. 3), vilket också följer av artikel 288 EG-fördraget. Slutligen har man som medborgare rätt att i sin kontakt med EU- institutionerna få använda sig av något av de officiella språk som stadgas i fördragen och också få svar på samma språk (p. 4), vilket redan återfinns i artikel 21 st. 3 EG-fördraget.TPF24FPT EKMR innehåller inte någon egentlig bestämmelse om rösträtt, men staterna har åtagit sig att hålla återkommande, fria och hemliga val enligt tilläggsprotokoll 1 artikel 3. I RF regleras rösträtten för svenska medborgare i 3 kap 1–3 §§. I detta sammanhang är det cen- trala att rösträtten i riksdagsval är förbehållen svenska medborgare. 23TP PT Om ombudsmannainstitutets utveckling kan läsas i samlingsvolymen Ombudsman – Origins, , Evolution (2005), som utkom till firande av ombudsmannens jubileum. 24TP PT Artikel 47 – rätten till ett effektivt rättsmedel är också viktig att ha i åtanke i anslutning till detta kapitel, jämför nedan avsnitt 3.7. Stadgans uppbyggnad och rättigheternas förhållande till RF och EKMR Artikel 42 till 45 Artiklarna 42–45 i Stadgan riktar sig till unionsmedborgare och till varje fysisk eller juridisk person som har sitt säte eller är bosatt i en medlemsstat. Rätten till tillgång till , rådets eller kommissionens handlingar följer av artikel 255 EG-fördraget och av artikel 42 i Stadgan. Rätten att vända sig till ombudsmannen fastslås i artiklarna 21 och 195 EG-fördraget och återges i artikel 43 i Stadgan. Stadgans artikel 44 återger rätten att göra framställningar till , som i EG-fördraget följer av artiklarna 21 och 194. Varje unionsmedborgare har rörelse- och uppehållsfrihet inom medlemsstaternas territorier, enligt artikel 45.1 som alltså garanterar samma rättighet som artikel 18 i EG-fördraget. Rörelse- och uppehållsrätt kan också gälla tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta i en medlemsstat (artikel 45.2) förutsatt att institu- tionerna utöver sin behörighet enligt artiklarna 62 och 63 i EG- fördraget. Unionsmedborgares rätt till diplomatiskt och konsulärt skydd (jämför artikel 20 EG-fördraget) följer av artikel 46 Stadgan. I EKMR saknas uttryckliga bestämmelser om tillgång till all- männa handlingar eller motsvarigheten därtill, men en sådan rätt anses kunna uttolkas ur skyddet av informationsfriheten i artikel 10 och skyddet av privatlivet i artikel 8.TPF25FPT I svensk rätt är det reglerna i 2 kap. TF och sekretesslagen (1980:100) som styr tillgången till all- männa handlingar, en reglering som i internationell kontext fort- farande måste anses garantera en hög grad av öppenhet inom för- valtningen. De svenska sekretessbestämmelserna är t.ex. mer pre- cisa och har oftare än de EG-rättsliga öppenhet som huvudregel. Regleringen av ombudsman (JO) i 12 kap. 6 § RF mot- svarar i någon mån den om den europeiske ombudsmannen. Ser man till de mer detaljerade reglerna om kompetenser och befogen- heter står det dock klart att den svenske ombudsmannen har en i allt väsentligt starkare ställning än sin europeiske kollega. Inte minst kontrollen över att förvaltningen följer gällande lagstiftning och kraven på saklighet och objektivitet i 1 kap. 9 § RF kan, genom den ämbetsberättelse JO avger, sägas motsvara utvecklingen av god förvaltning inom EU. Någon direkt rätt för enskilda att göra framställningar till eller liknande finns inte reglerad 25TP PT Ovan (not 13) nämnda handlade bland annat om rätten att få veta om man var föremål för säkerhetspolisens registrering, en rätt som inte fann föreligga i det konkreta fallet. i RF, men torde följa av att det står alla fritt att skriva till i avsaknad av regler om motsatsen. Rörelsefrihet regleras i EKMR tilläggsprotokoll 4 artikel 2 och i 2 kap. 8 § RF. Utlänningar har enligt 2 kap. 22 § inte samma rätt som medborgare, så om det i lag stiftas regler som särbehandlar utländska medborgare så är det grundlagsenligt. Här kan konsta- teras att en rätt till rörelsefrihet som omfattar EU-medborgare gör att denna möjlighet till särbehandling av utlänningar torde vara begränsad till medborgare från s.k. tredje land, dvs. stater utanför EU. Några bestämmelser om diplomatiskt skydd etc. finns inte i vare sig EKMR eller RF. 3.7Kapitel 6 – Rättskipning Artikel 47 till 49 Rätten till ett effektivt rättsmedel, artikel 47, återknyter till såväl artikel 13 EKMR som artikel 6.1 EKMR. Artikel 13 EKMR har tjänat som förebild till artikel 47 st. 1 Stadgan i vilken rätten till ett effektivt rättsmedel garanteras var och en vars unionsrättsligt garanterade fri och rättigheter kränkts. Rättighetsskyddet är dock mer omfattande i gemenskapsrätten; var och en har rätt att inför behörig domstol använda sig av ett effektivt rättsmedel, vilket också fastställt i praxis.TPF26FPT Principen gäller även för medlemsstaterna när de tillämpar gemenskapsrätten.TPF27FPT I st 2 fastslås rätten att inom skälig tid få sin sak prövad i en rättvis och offentlig rättegång och inför en oavhängig och opartisk domstol, inrättad enligt lag. Dessutom skall var och en ha möjlighet att få rådgivning, låta sig försvaras och företrädas. Rättshjälp skall ges om det är nödvändigt för att en person skall få en effektiv möjlighet att få sin sak prövad, artikel 47 st. 3.TPF28FPT Svensk rätt saknar ett liknande stad- gande som artikel 6 och 13 EKMR, något som bidragit till en väsentlig rättsutveckling på området för rättsmedel och kompensa- tion för kränkningar av rättighetsskyddet, inte minst genom 26TP PT Se till exempel mål 222/84 , [1986] ECR s. 1651. 27TP PT Principen gäller för alla rättigheter som garanteras genom unionsrätten. Tanken är inte att ändra reglerna om talerätt eller förfaranden i fördragen, utan skall genomföras i enlighet med fördragen. Jämför mål C-263/02 P Jégo-Quéré, [2004] ECR s. I-3425. 28TP PT Detta följer av praxis, men det finns ett system för allmän rättshjälp vid . Stadgans uppbyggnad och rättigheternas förhållande till RF och EKMR Högsta domstolens och Regeringsrättens rättspraxis . Oskuldspresumtionen (artikel 48.1) och rätten till försvar (arti- kel 48.2) har samma innebörd som motsvarande artiklar i EKMR,TPF29FPT vilket följer av artikel 52.3 i Stadgan. Medlemsstaternas gemen- samma konstitutionella traditioner samt praxis har kommit till uttryck i artikel 49.3, i vilken proportionalitet i fråga om brott och straff framgår. Inte heller dessa bestämmelser har direkta motsvarigheter i svensk grundlag, även om kravet på pro- portionella straff indirekt framgår av kraven i 2 kap. 12 § andra stycket om att rättighetsbegräsningar (såsom t.ex. frihetsstraff) måste vara nödvändiga med hänsyn till de ändamål för vilka de införs.