sou · GVB320 · 2008-01-01 00:00:00 — Däremot bör en återkallelse kunna aktualiseras vid fall av upprepad misskötsamhet. De tidsramar som gäller för övriga återkallelser, dvs. lägst och högst , bör gälla även vid återkallelse i nu berörda fall. Vid beslut om återkallelse vid upprepade överträdelser torde normalt en kort återkallelseperiod komma i fråga. Som anförts i avsnitt 7.1.3 är det vanskligt att säga om skulle komma att bedöma av FSU föreslagna Återkallelse av yrkesfiskelicens och fartygstillstånd avgifter som straff i mening. För att inte riskera att förfarandet kommer i konflikt med förbudet mot dubbel prövning i artikel 4.1, skall dock beslutet om återkallelse ske på grundval av beslutet eller besluten om sanktionsavgift. Det får alltså bara ske en prövning av frågan om överträdelse har begåtts. I avsnitt 8.3.1 har behandlats vissa processuella frågor som äger tillämpning även i detta avsnitt. Vid överträdelser som behandlas i det straffrättliga systemet finns i vissa fall en möjlighet att meddela varning (50 a § tredje stycket fiskelagen). FSU anser att det inte finns något behov av varningsinstitutet i fråga om överträdelser som föranleder sanktionsavgift. Bedömning: Svensk myndighet har inte befogenhet att återkalla licens och tillstånd utfärdade av utländsk myndighet. Det finns inte något behov av en särskild reglering av återkallelse av licens och tillstånd utfärdade av svensk myndighet för utländska fiskare. I FSU:s direktiv anges att utredningen skall beakta huruvida återkallelse av licens och tillstånd kan avse även utländska fiskare. Vad gäller licens och tillstånd som utfärdats av en utländsk myndighet har inte svensk myndighet någon befogenhet att återkalla dessa. Däremot kan en utländsk fiskare enligt FSU:s förslag drabbas av sanktionsavgift om han eller hon begår överträdelser inom svensk jurisdiktion. Det finns en bestämmelse i 6 § fiskelagen som ger möjlighet att utfärda särskilda tillstånd för utländska fiskare att bedriva yrkesmässigt fiske på svenskt vatten. Denna bestämmelse hade sin betydelse främst före inträde i EU. regleras tillträdet till gemenskapens vatten av EU. Fram till utgången av finns dock en viss möjlighet för en medlemsstat att reglera tillträdet till fiske i vatten från baslinjen.TPF20FPT Enligt uppgift från finns inte några sådana tillstånd utfärdade av . 20TP PT Artikel 17.2 rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, EUT L 358, 31.12.2002, s. 59 (Celex 32002R2371). Återkallelse av yrkesfiskelicens och fartygstillstånd bakgrund härav torde det inte finnas något behov av att nu införa regler om återkallelse av särskilda tillstånd för utländska fiskare som utfärdas av . I detta sammanhang bör nämnas att medlemsstaterna skall samarbeta med varandra och med tredje länder för att se till att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken följs. I detta syfte skall bistå andra medlemsstater och tredje länder på det sätt som krävs för att bestämmelserna skall efterlevas. Bland annat skall en medlemsstat som upptäcker att ett fiskefartyg bryter mot bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken överlämna all relevant information till de länder som berörts av överträdelsen. En medlemsstat får vidare överlåta den rättsliga uppföljningen av en överträdelse till de behöriga myndigheterna i vederbörande medlemsstat om denna samtycker till det. En förutsättning är dock att en sådan överlåtelse skapar bättre förutsättningar för att uppnå kravet på att de rättsliga åtgärder som vidtas är av sådan art att de effektivt berövar de ansvariga det ekonomiska utbytet av överträdelsen eller framkallar de effekter som står i proportion till överträdelsens allvar. Sådana åtgärder kan bl.a. bestå i återkallelse av licens.TPF21FPT 21TP PT Artikel 28 rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, EUT L 358, 31.12.2002, s. 59 (Celex 32002R2371) och artikel 31 och 33 rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken, EUT L 261, 20.10.1993, s. 1 (Celex 31993R2847). 9Graden av oaktsamhet vid brott mot EG-förordningar I kommittédirektiven anges att sanktionsbestämmelserna i fiske- lagen i vissa fall begränsar möjligheterna att ingripa mot överträdelser inom yrkesfisket i den omfattning som gemenskaps- rätten förutsätter. Endast den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken kan dömas till ansvar, trots att gemenskapsrätten ställer mer omfattande krav på effektiva sanktioner. För straffansvar vid brott mot föreskrifter krävs inte att oaktsamheten skall ha varit grov, i stället räcker det med oaktsamhet av normalgraden (avsnitt 2.3.4). I fråga om det subjektiva rekvisitet ställs alltså högre krav för brott mot EG- förordningar än för brott mot nationella myndighetsföreskrifter. I detta kapitel behandlas frågan om denna skillnad bör bestå. 9.1Kravet på grov oaktsamhet Fiskelagen upptar ett flertal straffstadganden (avsnitt 2.3). Endast i ett av dessa uppställs för ansvar krav på att handlandet skall ha varit grov oaktsamt, nämligen i fråga om brott mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Den aktuella straffbestämmelsen infördes ursprungligen i lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeri- politiken (dåvarande 11 § andra stycket). Lagen, som trädde i kraft , föranleddes av medlemskap i unionen och innehåller bestämmelser som behövs för att den gemensamma fiskeripolitiken skall kunna genomföras i . Lagstiftningsärendet omfattade tre nya lagar, utöver den nämnda lagen även lagen (1994:1710) om EG:s förordningar om jordbruksprodukter och lagen (1994:1708) om EG:s Graden av oaktsamhet vid brott mot EG-förordningar förordningar om miljö- och strukturstöd.TPF1FPT I de tre lagarna intogs snarlika straffbestämmelser som för ansvar uppställde krav på uppsåt eller grov oaktsamhet. Förarbetena ger ingen ledning i frågan om varför ett krav på grov oaktsamhet uppställs. De upptar inte heller några uttalanden av vikt för bedömningen av när en oaktsamhet är att bedöma som grov. flyttades straffbestämmelsen från lagen om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken till 40 § fiskelagen.TPF2FPT Syftet med lagändringen var att samla alla bestämmelser som rör det nationella fisket – även bestämmelser som sammanhänger med EU-medlemskapet – i fiskelagen. Straffbestämmelsen vidgades till att omfatta även överträdelser av föreskrifter om anmälningsskyldighet, bearbetning av fisken ombord och om förvaring av fisk i sump samt om förvaring av fiskeredskap ombord.TPF3FPT Kravet på grov oaktsamhet kommenterades inte i den proposition som föregick lagändringen.TPF4FPT Förslag: Även oaktsamhet som inte är grov skall kunna föranleda straffansvar enligt 40 § andra stycket fiskelagen vid överträdelser av EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Under utredningsarbetet har företrädare för kontroll- myndigheterna och rättsväsendet påtalat att den skillnad i subjektivt hänseende som straffbestämmelserna i fiskelagen uppställer orsakar problem i tillämpningen. Det sammanhänger med att materiella bestämmelser i och Fiskeri- verkets föreskrifter samverkar, t.ex. genom att regler i före- skrifterna fyller ut gemenskapsbestämmelser. Det torde vara förenat med stora svårigheter att i en sådan situation i praktiken tillämpa olika subjektiva rekvisit för ansvar beroende på den materiella bestämmelsens ursprung. I förarbetena ges inget svar på varför ett krav på grov oaktsamhet uppställts för överträdelser av gemenskapsbestämmelser medan 1TP PT Prop. 1994/95:75, bet. 1994/95 JoU7, rskr. 1994/95:126. 2TP PT Prop. 1995/96:8 s. 15, bet. 1995/96:JoU5, rskr. 1995/96:85. 3TP PT Prop. 1995/96:8 s. 23. 4TP PT Prop. 1995/96:8. Graden av oaktsamhet vid brott mot EG-förordningar något sådant krav inte finns för överträdelser av nationella regler. FSU har inte heller kunnat finna några godtagbara skäl för en sådan skillnad. I straffbestämmelser på andra områden, t.ex. miljö- området, uppställs normalt inte krav på grov oaktsamhet beträffande brott mot EG-förordningar (jfr 29 kap. 8 § 25–28 och 9 § ). Mot denna bakgrund bedömer FSU att även oaktsamhet som inte är grov bör kunna föranleda straffansvar vid överträdelser av EG:s förordningar om den gemensamma fiskeri- politiken på sätt anges i 40 § andra stycket fiskelagen. Förslaget innebär en viss utvidgning av det straffbara området. En sådan utvidgning ligger i linje med gemenskapsrättens krav på att överträdelser mot EG:s förordningar i större utsträckning skall kunna beivras. Även om förslaget innebär en viss utvidgning av det straffbara området är emellertid den primära avsikten att skapa mer enhetliga bestämmelser i fråga om otillåtna beteenden av likartat slag. Genom den föreslagna ändringen uppnås överensstämmelse mellan de straffbestämmelser i fiskelagen som träffar yrkesfisket. Det förhållandet att straffansvar skall kunna inträda vid aktuella överträdelser även om inte oaktsamheten anses grov innebär inte att varje oaktsamhet hur ringa den än är skall kunna föranleda ansvar. Av allmänna principer följer att straffrättsligt ansvar för oaktsamhet inte skall komma i fråga för varje avvikelse från den eftersträvade . En viss marginal föreligger alltså mellan det helt aktsamma och det oaktsamma. Generellt torde motivet till att begränsa ansvaret till grov oaktsamhet vara att straffansvaret skall gälla endast mer allvarliga fall. Det bör framhållas att gärningar som är ringa alltjämt kommer att undantas från straffansvar. Den begränsningen är avsedd att markera att endast straffvärda handlingar skall medföra ansvar enligt de straffrättsliga bestämmelserna. I 11 § lagen om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken finns en straffbestämmelse som bl.a. omfattar överträdelser av kvalitetsnormer och andra bestämmelser för handel med fisk och fiskprodukter. För ansvar enligt detta lagrum krävs att gärningen begåtts uppsåtligen eller av grov oaktsamhet. Bestämmelsen reglerar inte fisket i egentlig mening. FSU bedömer att denna reglering inte omfattas av utredningsuppdraget (avsnitt 1.3.3). Såvitt FSU erfar har inte heller bestämmelsen 5TP PT Prop. 1988/89:113 s. 19. Graden av oaktsamhet vid brott mot EG-förordningar orsakat några tillämpningssvårigheter. Något förslag om att utvidga detta straffansvar lämnas därför inte. Förslag: De nya bestämmelserna bör kunna träda i kraft . Sanktionssystemet på fiskeområdet är inte tillräckligt effektivt. Det är därför angeläget att de nya bestämmelserna träder i kraft . Detta bör kunna ske . Förslag: I fråga om överträdelse som skett före de nya bestämmelsernas ikraftträdande skall äldre bestämmelser tillämpas. De författningsförslag FSU lagt fram innebär bl.a. att vissa över- trädelser som tidigare föranlett straffrättslig påföljd fortsättnings- vis i stället skall föranleda sanktionsavgift. för bestämmelsernas ikraftträdande kommer vissa redan begångna överträdelser ännu inte ha hunnit beivras. Frågan är i vilken ordning dessa skall behandlas. Att påföra sanktionsavgifter för överträdelser som begåtts före ikraftträdandet skulle strida mot retroaktivitetsförbudet i 2 kap. 10 § regeringsformen.TPF1FPT De nya reglerna bör därför inte tillämpas på överträdelser som skett före deras ikraftträdande. Av betydelse för frågan om behandling av överträdelser som begåtts före ikraftträdandet är även lagen (1964:163) om införande av . I 5 § andra stycket angiven lag framgår att straff 1TP PT Jfr prop. 1975/76:209 s. 125. skall bestämmas enligt den lag som gällde när gärningen företogs. Detta är dock inte fallet om annan lag gäller när dom meddelas, om den nya lagen leder till frihet från straff eller till lindrigare straff. Från denna princip görs undantag i fråga om nu inte aktuella situationer. Angiven bestämmelse har enligt förarbetena generell räckvidd, dvs. även utanför brottsbalken.TPF2FPT Bestämmelsen ger uttryck för principen att den lindrigaste lagen bör tillämpas. De förändringar FSU föreslår innebär straffrihet för de gärningar som kan föranleda sanktionsavgift. Lämnas frågan om hur överträdelser begångna före ikraftträdandet skall behandlas oreglerad innebär det därför att dessa inte kan beivras. Den sanktionsavgift som enligt FSU:s förslag skall ersätta straffet är formellt att anse som lindrigare, något som normalt bör få genomslag bakåt i tiden. I praktiken kommer dock sanktions- avgifterna i många fall vara högre än de bötesstraff som hade kommit i fråga enligt tidigare reglering. Den lindrigaste lagens princip gör sig i anledning härav inte särskilt starkt gällande. har i rättsfallet NJA 2001 s. 409 uttalat att det inte finns något formellt hinder mot att i en övergångsregel föreskriva undantag från regeln i 5 § andra stycket lagen om införande av . I avgörandet anges visserligen att något sådant undantag i praktiken inte torde förekomma. Med hänsyn till vad som ovan anförts anser FSU dock att skäl föreligger att göra ett undantag från denna regel. FSU förordar därför att äldre bestämmelser tillämpas på överträdelser som skett före den nya lagens ikraftträdande och föreslår en övergångsbestämmelse med denna innebörd. Utöver förslaget om sanktionsavgifter föreslår FSU även en möjlighet till interimistiska beslut om återkallelse av yrkesfiske- licens och fartygstillstånd. Dessutom föreslås en viss utvidgning av det straffbara området vid överträdelser av EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Beträffande dessa förslag finns inget behov av övergångsbestämmelser. 2TP PT Prop. 1964:10 s. 99. För kommittéers och särskilda utredares arbete gäller bestäm- melserna i kommittéförordningen (1998:1474). I 14 § anges att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommunerna, landsting eller företag eller andra enskilda, skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, skall dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, skall kommittén föreslå en finansiering. Vidare följer av 15 § att om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. I FSU:s direktiv anges att konsekvensbedömningen, utöver en samhällsekonomisk analys, skall innehålla en beräkning av förslagens ekonomiska konsekvenser för kontrollmyndigheterna och de berörda företagen.TP PT 11.1Statsfinansiella och samhällsekonomiska konsekvenser Bedömning: FSU:s förslag bör i allt väsentligt inte ha några negativa ekonomiska konsekvenser. FSU:s förslag innebär att tilldelas ett par nya uppgifter. föreslås få möjlighet att fatta interimistiska beslut om tidsbegränsad återkallelse av yrkesfiskelicens och fartygstillstånd . FSU bedömer att denna möjlighet kommer att utnyttjas sparsamt och därmed inte orsaka några beaktansvärda merkostnader. kommer enligt förslaget vidare att få uppgiften att besluta om sanktionsavgift. En av utgångspunkterna för utform- ningen av FSU:s förslag har varit att ärenden om sanktionsavgifter skall kunna avgöras snabbt och utan större resursåtgång. kostnad för hanteringen av dessa ärenden bör därför kunna begränsas. Den av FSU föreslagna avkriminaliseringen medför att befrias från uppgiften att upprätta åtals- anmälningar i de fall överträdelsen kan medföra sanktionsavgift. I den delen innebär förslaget en viss besparing för verket. En i sammanhanget svårbedömd faktor av betydelse för kostnaden är hur många sanktionsavgifter som kommer att beslutas. Någon ledning kan erhållas genom en jämförelse med det danska systemet. godkändes i 217 bötes- förelägganden på fiskets område. Vid denna jämförelse bör ett par faktorer beaktas särskilt. Å ena sidan omfattar det danska systemet med bötesförelägganden betydligt färre överträdelser än det sanktionsavgiftssystem FSU föreslår. Å andra sidan är den danska fiskeflottan mer än dubbelt så stor som den svenska. Det kan sammantaget, även med beaktande av statistik från angående i vilken utsträckning loggboksblad insänds för sent (avsnitt 6.3.3), förväntas att antalet ärenden om sanktionsavgift blir något fler än antalet i godkända bötesförelägganden. har enligt uppgift till FSU för avsikt att uppdra åt Kammarkollegiet att bevaka och driva in sanktionsavgifterna (avsnitt 7.10). Uppdraget kommer att medföra en viss kostnad för . Denna kostnad kommer sannolikt att bli högst I sammanhanget kan nämnas de avgifter Kammar- kollegiet debiterar för kollegiets hantering av miljösanktionsavgifter. Kollegiet debiterar för uppläggnings- avgift, för betalningsuppmaning och i förekommande fall för ansökan om verkställighet. Snittkostnaden för kollegiets hantering av en miljösanktionsavgift var föregående år . kostnad bör i vart fall inte överstiga de nu redo- visade. En svårbedömd omständighet av betydelse för kostnaden att bevaka och driva in avgiften är hur många som frivilligt betalar densamma. Det förutsätts att kostnader finansieras via anslag och det innebär att vissa medel kan behöva tillskjutas. Enligt FSU:s förslag skall till lämna sådana uppgifter som kan antas behöva vid prövning av ärenden om administrativa sanktioner. Kust- bevakningen skall lämna motsvarande uppgifter till polisen. Några beaktansvärda merkostnader uppkommer därför inte för med anledning av FSU:s förslag. FSU:s samlade förslag ålägger inte de berörda fiskeföretagen några nya skyldigheter. Några ökade kostnader i allmänhet kommer förslagen således inte att medföra för företagen. Förslagen kan förhoppningsvis också bidra till att i någon mån motverka illojal konkurrens. Åtgärderna syftar till att säkerställa ett hållbart fiske, vilket är till nytta för fiskeföretagen. Förslagen kommer att ha negativa ekonomiska konsekvenser endast för dem som åläggs administrativa sanktioner. Sanktions- bestämmelserna är vidare utformade så att de inte skall drabba oskäligt hårt. 11.1.3Domstolar, polis och åklagare Förslagen, såvitt avser sanktionsavgifter, innebär att överträdelser som tidigare hanterades av polis, åklagare och allmänna domstolar fortsättningsvis kommer att hanteras av och allmänna förvaltningsdomstolar, dvs. Länsrätten respektive Kammarrätten i och Regeringsrätten. Förslagen innebär således en besparing för de tre förstnämnda myndigheterna. Det är behäftat med stora svårigheter att kvantifiera denna besparing och dess storlek bör inte överskattas. Enligt FSU:s förslag skall polismyndigheten till lämna sådana uppgifter som kan antas behöva vid prövning av ärenden om administrativa sanktioner. FSU bedömer att sådana uppgifter behöver lämnas endast i ett fåtal fall . Några beaktansvärda merkostnader uppkommer därför inte med anledning av detta förslag. Det är svårt att göra en tillförlitlig uppskattning av det antal ärenden om sanktionsavgifter som kommer att handläggas av förvaltningsdomstolarna. En osäkerhetsfaktor av avgörande betydelse för frågan är i vilken utsträckning den som ålagts avgift kommer att överklaga beslut. Det är emellertid högst troligt att antalet ärenden kommer att vara större än det antal mål de allmänna domstolarna handlägger rörande brott mot fiskelagstiftningen. Även om så blir fallet torde det dock bli fråga om ett relativt litet antal mål som kommer att bli föremål för prövning i domstol. Förfarandet vid prövningen av beslut om sanktionsavgift är dessutom betydligt mindre omfattande än prövningen av brottmål. Även interimistiska beslut om återkallelse av licens och tillstånd kommer att kunna överklagas till förvaltningsdomstol. Även om dessa beslut skulle överklagas i relativt stor utsträckning, bedömer FSU inte att förslagen i denna del innebär någon beaktansvärd kostnadsökning för förvaltnings- domstolarna. FSU gör sammantaget den bedömningen att förslagen inte kommer att medföra några negativa ekonomiska konsekvenser för rättsväsendet. 11.2Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet FSU föreslår att överträdelser av vissa angivna regler skall föranleda sanktionsavgift. De regler som omfattas av denna ordning föreslås bli undantagna från det straffbara området. Förslaget innebär således en avkriminalisering. FSU bedömer emellertid att förslagen innebär att fler överträdelser kommer att beivras. Beivrandet kan vidare förväntas bli såväl enklare som snabbare. myndigheternas resurser kommer enligt FSU:s bedömning att användas mer effektivt. Införandet av en effektivare sanktion kan förväntas leda till bättre efterlevnad av aktuella regelverk. Detta bör leda till att kontrollmyndigheterna i minskad utsträckning behöver ingripa mot de kategorier av överträdelser som omfattas av FSU:s förslag om sanktionsavgifter. Även FSU:s förslag om möjligheten att interimistiskt återkalla licens och tillstånd bör ha en preventiv effekt. Förslagen kan således förväntas ha en i vid mening brottsförebyggande effekt. Förslagen har inte någon inverkan på den kommunala själv- styrelsen. FSU har även beaktat de övriga samhällsfrågor som anges i 15 § kommittéförordningen, men har funnit att förslagen inte har sådan betydelse att särskilda överväganden behövs. FSU föreslår ändringar i fiskelagen och förordningen om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen. Vidare föreslås att en ny bilaga införs i nämnda förordning. Innehållet i bilagan kommenteras inte särskilt i detta kapitel. Urvalet och grupperingen av bestämmelser har emellertid behandlats i avsnitt 7.2. 12.1Förslag till lag om ändring i fiskelagen (1993:787) 40 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot föreskrifter som meddelats med stöd av 19 §, 20 § första stycket eller 21–23 §§ döms till böter eller fängelse i högst , om inte annat följer av 41 §. Till samma straff döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken genom otillåtet fiske eller genom att behålla fisk ombord, bearbeta fisk ombord, förvara fisk i sump eller omlasta, föra i land, föra in i landet eller saluhålla fångst i strid mot bestämmelserna eller genom att bryta mot bestämmelser om förvaring av fiskeredskap ombord eller om anmälnings- eller uppgiftsskyldighet. Vad nu sagts gäller bara om inte annat följer av 41 §. Till ansvar enligt första eller andra stycket skall inte dömas om gärningen är ringa eller kan föranleda sanktionsavgift enligt 50 c §. Den som gör sig skyldig till försök eller förberedelse till brott som avses i första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Ändringen i paragrafens andra stycke innebär en viss utvidgning av det straffbara området. Förslaget medför att även oaktsamhet som inte är grov skall kunna föranleda straffansvar vid överträdelser av EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Genom ändringen uppnås enhetlighet i subjektivt hänseende mellan första och andra stycket. Tillägget i tredje stycket innebär att gärningar som kan föranleda sanktionsavgift undantas från det straffbara området. Det är således inte nödvändigt att avgift ålagts i det enskilda fallet. Tillägget är föranlett av att dubbla sanktioner, dvs. straff och sanktionsavgift, inte bör förekomma för samma gärning. Ändringen i andra stycket är kommenterad i kapitel 9. Tillägget i tredje stycket är kommenterat i avsnitt 7.12. 50 a § En yrkesfiskelicens får återkallas om den har meddelats på grund av felaktiga uppgifter i ansökan eller om licensinnehavaren vid upprepade tillfällen har fällts till ansvar för överträdelse av bestämmelser om fiske.