sou · GVB360d12 · 2008-01-01 00:00:00 — Departementet koordinerar och fördelar resurser med hjälp av ett central databas, övervakning, prognoser, observationsstationer och man försöker utarbeta åtgärdsplaner anpassade efter enskilda regioner och städer. Norra delen av landet har kommit längre i arbetet medan men södra delen ligger efter. I sammanställs en bulletin, där tröskeln tre dagars extrem värme utlöser en rad åtgärder från regioner och kommuner. Detta kan t.ex. vara att utfärda varningar till allmänheten, öka antalet sjukhusplatser och preventivt skriva in vissa gamla. Tröskeln är en kombination av temperatur och SOU 2007:60 Bilaga B 35 83 fuktighet som varierar mellan olika platser i landet. Erfarenhetsmässigt orsakar värmeböljor störst skada i storstäder, och särskilt viktigt är det att ha beredskap inför den första sommarhettan. Protezione Civile understryker den avgörande betydelsen av att ha en fungerande länk mellan prognoser och konkreta åtgärder. 2.6 Kustnära områden & Höjning av havsnivån Den förväntade höjningen av havsvattennivån kan komma att utgöra problem för de kustnära områdena. Särskilt kan det uppstå problem länkade med den förväntade bristen på fuktiga områden i anknytning till flodmynningar; en ökad saltvatteninträngning i färskvattenområden, vilket i sin tur påverkar jordbruk och dricksvattensystem ; en ökad erosion av låglänta områden; stränders utformning kan förändras till följd av skyddsåtgärder. Dessutom förväntas en höjning av havsnivån påverka jordbruk, industriproduktion, turism, hälsa och framförallt försäkringsbranschen. inledde 2003 arbetet med , vilket skall skydda från dagens högvatten och den framtida havsnivåhöjningen. Projektet innebär att 79 jättelika stålbarriärer monteras fast på havsbottnen vid infarterna till Venediglagunen. ska vara klart och bedöms kosta minimum . 2.7 Jordmånen Den italienska jordmånen väntas försämras till följd av klimatförändringarna, ifall inte åtgärder vidtas. förväntar man ska drabbas av jordskred och erosion p.g.a. ökad avrinning i slutningar och kuperade områden, medan lågland förväntas drabbas hårt av den stigande havsvattennivån samt den ökade saltvatteninträngningen. I södra väntas risken för ökenomvandling att öka. Två faktorer bidrar till ökenomvandling: att nederbördsmängden understiger ; att torrperioden sträcker sig över . Den italienska jordmånen, om än konstbevattnad, riskerar att allvarligt försämras om inte nuvarande jordbruksformer, vilka utsätter jorden för stora påfrestningar, ses över. Bilaga B 35 SOU 2007:60 84 2.8 Vattenresurser vattenresurser väntas utsättas för allvarliga påfrestningar till följd av klimatförändringarna. Den största vattenkonsumenten i är jordbrukssektorn, i norr använder man sig av ytvatten medan man använder sig av artificiella bassänger i centrala och södra delarna. Både grund- och ytvatten är känsliga för klimatförändringarna, då vattenkonsumtionen ständigt ökar medan tillflödet, i form av nederbörd, är eller minskar. Vattentillgången är särskilt viktig i södra då man ofta utsätts för torka. var vattentillgången så dålig i södra att man knappt kunde täcka dricksvattenbehovet. Risken för översvämningar såväl som risken för otillräckliga vattenresurser, väntas öka . Särskilt södra väntas bli drabbat hårt, vilket ytterligare skulle spä på de regionala skillnaderna mellan norr och söder. med allt fler torkor har också frekvensen av översvämningar ökat. Sådana kom också betydligt fortare vid än i norra (s.k. Fast floods). Man räknade med att risk för översvämning rådde på av territoriet. Anpassningsåtgärder: har 150 milj. euro anslagits på nationell nivå för förebyggande investeringar (plus 50 milj. för underhåll av existerande skydd). Till detta ska läggas de betydande resurser som regioner och kommuner investerar i förebyggande åtgärder. 3 Forskningssatsningar, program och synteser (the for , Energy and Environment) är ett forskningsinstitut som arbetar med klimatmodelleringar och insamlande av klimat data. Man insamlar bl.a. historisk data om hur Medelhavstemperaturen samt saltnivån utvecklats . jobbar i tätt samarbete med ISAC-CNR (– ) och man framlagt ett flertal analyser av utvecklingsfaser. CESI () heter ett forskningscenter vilket har som uppdrag att utröna interaktionen mellan elektriska system (kraftproduktion, transport och distribution) och klimatförändringar. SOU 2007:60 Bilaga B 35 85 (Italian Insitute of Geophysics and Volcanology) är ett institut vilket i huvudsak sysslar med geokemiska och vulkanologiska obeservationer, vilka är av vikt för klimatforskning. NITCAR (Nitrogen and Carbon Balance – CNR) syftar till att utröna vilka som är de viktigaste faktorerna för kol- och nitrogencykeln i jordmånen. SOMIT (Soil Organic Matter in Italian Agricultural Soils) är ett projekt där ett flertal italienska universitet samarbetar för att utröna hur den jordmånen kommer att utvecklas, bland annat till följd av högre kolhalter. CLIMAGRI (Climate Change and Agriculture) koordineras av Central Office of Agrarian in och finansieras av MIPAF (Ministry for Agriculture and ). Projektet har som mål att: definiera klimatvariationer på ett nationellt plan i termer av kvantitativ data, med särskild referens till jordbrukssektorn att ge stöd till de politiska beslutsfattarna, både på nationell och internationell nivå, genom att förbättra italienska forskares kredibilitet vid klimatrelaterade händelser att främja allmänhetens kunskapsbas om miljöskydd att stärka agro-meteorologiska strukturer, med särskild avseende på de agro-meteorologiska databaserna. SINAPSI är ett samarbetsprojekt mellan , , ett flertal universitet plus flera andra intressenter. Man kartlägger och undersöker hur klimatförändringarna påverkar de ekosystemen. AEROBORG (Climatic Effects of the ) hur de organiska komponenterna i aeosol och moln kommer att påverkas/utvecklas . 4 Ansvarsfördelning och organisation vid extrema väderhändelser Ministerierna är stora och fungerar enligt principen om ministeransvar där ministerierna även handlägger operativa frågor som i normalt delegeras till myndigheter. Ministerierna är uppdelade i direktorat eller institut som leds av en generaldirektör. Bilaga B 35 SOU 2007:60 86 Ministrarna är ansvariga för sina sakområden och kan ställas till svars inför parlamentet. De geografiska ansvarsområdena finns på fyra nivåer: 14 ministerier, 20 regioner, 95 provinser och ca 8000 kommuner. Fem regioner har särskilt utbrett självstyre: , , Trentino–(Sydtirolen), dAosta och Friuli– . Regionernas autonomi har generellt sett ökat . Varje region har ett fullmäktige som väljs i allmänna val var femte år. innehar den verkställande makten och är ansvarig inför fullmäktige. polisväsende styrs från och direktoratet för den nationella poliskåren. Polisen är sedan representerad på regional nivå. Parallellt med den civila polisen finns de så kallade carabinieri, en semi-militär poliskår som arbetar nationellt och som medverkar i polisens arbete vid utredning av grövre brott och hantering av större kriser. Ansvarsprinciper I är huvudprincipen att en kris eller katastrof ska hanteras så lokalt som möjligt, dvs. Om en katastrof är så omfattande att den inte kan hanteras av kommuner själva, aktiveras provinsers krishanteringsresurser. Varje provins har en prefekt utsedd av regeringen för att övervaka och leda genomförandet av katastrofberedskapsfrågor. Om en katastrof är av så omfattande slag att den involverar provinsnivån, leds krishanteringen av prefekten. Under normala förhållanden ansvarar provinserna för prognoser och förebyggande verksamhet i enlighet med de nationella och regionala programmen. Regionerna har en planerande funktion. Regioner, provinser och kommuner samordnas och stöds centralt av departementet för civilt skydd, som ligger direkt under premiärministerns kansli. Departementet förbereder nationella räddningsprogram och katastrofplaner. Vid en kris eller katastrof av nationell omfattning ansvarar Protezione Civile för krishanteringen. Protezione Civile ansvarar även för att definiera procedurer för krishantering och för att övervaka att tillräckliga resurser avsätts inom krisberedskapsområdet. SOU 2007:60 Bilaga B 35 87 Vid en kris utomlands där italienska medborgare riskerar eller bekräftas vara berörda, faller ansvaret för krishanteringen på utrikesministeriet och dess krisenhet. Krisenheten ansvarar för att löpande utarbeta och uppdatera hotbildsbedömningar av en rad regioner i världen. Man har också det övergripande ansvaret för kris- och evakueringsplanerna för de italienska beskickningarna utomlands. Vid en insats sker ett nära samarbete mellan utrikesministeriets krisenhet och räddningstjänsten. Försvarsmaktens roll Civilt-militärt samarbete sker på flera områden. Vid större katastrofer, till exempel vid jordbävningar, samarbetar inrikesministeriet med försvarsministeriet för att mobilisera resurser och undsätta befolkningen. Vid behov kan räddningstjänsten även begära resurser från Carabinieri. Ett exempel på civil-militärt samarbete är relationen mellan Carabinieri och Unità di Crisi, utrikesministeriets krisenhet som beskrivs nedan. Unità di Crisi disponerar utöver ordinarie resurser en grupp carabinieri som står beredd på 24/7-basis för att med två dygns varsel resa vart som helst i världen och bidra till italienska medborgares säkerhet på plats eller hjälpa till vid en eventuell evakuering. Sammanlagt hålls ett hundratal soldater på detta vis hålls i beredskap. italienska författningen inrymmer endast kriser orsakade av krig, och den rättsliga ramen för krishantering är inte anpassad för svåra påfrestningar på samhället i fredstid. Vid en nationell kris krävs därför att parlamentet utfärdar ett krigstillstånd för att regeringen ska få befogenhet att agera. Den politiska ledningen av rådet för civilt skydd, som agerar under premiärministern, kan utfärda ett undantagstillstånd, bestämma dess längd och definiera krisnivån. Bilaga B 35 SOU 2007:60 88 Protezione Civile Protezione Civile är en central krismyndighet direkt underställd regeringschefen. Dess huvuduppgift är att hantera kriser och katastrofer. Myndigheten agerar direkt på regeringschefens uppdrag. Vid en kris ges myndigheten befälsrätt över övriga statsförvaltningen, efter bemyndigande av regeringschefen d.v.s. premiärministern. Protezione Civile besitter inte egna materiella resurser, förutom den personal som förutsetts leda och samordna en insats. Man vänder sig alltså efter behov till aktörer som , försvarsmakten, poliskårerna och frivilligrörelsen. I en krissituation är myndigheter skyldiga att villfara en begäran från Protezione Civile om resurser. Detta innebär också att samordningsprocesserna är korta och att man snabbt kan bli operativ. Myndighetens eget arbete är samlat kring en central kommitté om 90 personer med teknisk expertis, uppdelad i ett tiotal arbetsgrupper. Varje sådan grupp har ingående kunskap om olika typer av räddningstjänst. På grundval av rekommendationer från arbetsgrupperna och kommittén beslutar generaldirektörer och hans stab vilka resurser som ska rekvireras. Kontakterna med blåljusmyndigheter och andra aktörer kan ske på chefsnivå, men ofta sköts kontakterna längre ner i hierarkin. I det italienska systemet finns heller inte anledning att förankra ett agerande på generaldirektörsnivå, och chefen för kan alltså fatta beslut som är bindande för andra myndighetschefer. Volontärer och frivilligorganisationer En viktig resurs i det italienska krishanteringssystemet är de närmare sju miljoner frivilliga som i händelse av en kris ställer sig till räddningstjänstens förfogande. Protezione Civile har ett mycket gott anseende i och får gott gehör i sina mer formella kontakter med statliga myndigheter. Såväl Protezione Civile som utrikesministeriets Unità di Crisi har ett nära samarbete med enskilda organisationer i . Röda Korset och spelar av tradition en mycket viktig roll i allt humanitärt arbete i . SOU 2007:60 Bilaga B 35 89 Unità di Crisi – utrikesministeriets krisenhet Krisenheten på italienska utrikesministeriet har till uppgift att följa internationella krissituationer och konfliktområden, för att på bästa sätt kunna skydda italienska medborgare och ta tillvara italienska intressen utomlands. Organisatoriskt är enheten direkt underställd ministeriets generalsekreterare. Krisenheten har dock en egen budget. I praktiska termer innebär det att utrikesministeriet, sedan budgeten fastställts, inte har inflytande över resursallokeringen. Detta gör att man vid behov utan onödig byråkrati kan använda sig av privata aktörer. Unità di Crisi har stående fullmakter som möjliggör för enheten att exempelvis utan dröjsmål rekvirera kapacitet för flygtransporter. Det gäller både privat (charterplan, ambulansflyg och om nödvändigt reguljära flighter) och från försvarsmakten. 5 Finansieringsformer/Försäkringar för stöd vid extrema väderhändelser har uteslutande ett marknadsbaserat försäkringsskydd system mot naturkatastrofer. Egendomsförsäkringar, privata såväl som för kommersiella verksamheter, ersätter vanligtvis stormskador medan det är mer ovanligt med skydd mot andra extrema väderhändelser. Försäkringsskydd mot skador relaterade till landsänkningar och frost är mycket ovanliga. I de fall skydd mot naturkatastrofer ingår i tecknad försäkring, är det oftast till följd av att försäkraren valt tilläggsförsäkring med s.k. medium eller stor risk policy. I de fall en försäkrare väljer en liten eller medium (beroende på bolag) policy erhåller den försäkrade inte skydd mot naturkatastrofer. Skydd mot avbrott i affärsverksamhet till följd av naturkatastrof är fortfarande relativt ovanligt. har det föreslagits att ska närma sig det franska försäkringssystemet vad gäller naturkatastrofer. Det senaste förslaget att införa semiobligatoriskt försäkringsskydd mot naturkatastrofer avvisades dock av regeringen . Bilaga B 35 SOU 2007:60 90 6 Åtgärder som har vidtagits Antagandet av Plan for Climate Protection samt National Plan for Sustainable Development kan ses som vidtagna åtgärder. centrala krismyndighet, Protezione Civile, samt det italienska utrikesministeriets krisenhet har fått mycket beröm, både internationellt samt nationellt, för sina effektiva insatser i samband internationella katastrofer. Liksom i övriga länder finns det en rad åtgärder som ligger i startgroparna, men inte mycket har implementerats . 6 1 Generella anpassningsstrategier och åtgärdsförslag undersöker på nationell basis vilka effekter klimatförändringarna kommer medföra, hur sårbart samhället är för klimatförändringar samt vilka anpassningsmöjligheter man har. Rapporten ska publiceras . Climate Change Impact and Adaptation Program, under departementet , är det statliga program som finansierar forskning och aktiviteter för att minska sårbarhet mot klimatförändringar. Programmet ska även väga fördelar mot nackdelar med klimatförändringarna, för att man ska kunna vidta adekvate och välunderbyggda åtgärder. Programmet är även en främjare av ökad interaktion mellan forskare och intressenter, genom and (C-CIARN). Man har även en projektdatabas där man publicerar olika rapporter vilka behandlar klimatförändrings- och anpassningsproblematiken. Man menar att det finns fem grundläggande anpassningsapproacher som kan användas mot en identifierad risk: 1. Förebygga skada – Genomför anpassningsåtgärder för att minska sårbarheten för klimatförändringar. Tolerera skada – Gör inget för att reducera sårbarheten, acceptera eventuella förluster. Sprid eller fördela skadan – Minska inte sårbarheten, men sprid skadebördan över olika system eller olika befolkningsgrupper. SOU 2007:60 Bilaga B 35 91 4. Byt ut verksamheter – Substituera verksamheter vilka inte kommer att vara hållbara under ett förändrat klimat, mot verksamheter som kommer vara det. Byt lokalisering – Flytta verksamheten eller systemet publicerade Climate Change Impact and Adaptation Program rapporten and Adaptation: A Canadian Perspective, vilken presenterar en genomgång av hur olika sektorer i kommer att påverkas av klimatförändringarna. Man identifierade även framtida forskningsbehov (se punkt 4). publicerade () rapporten , Nature, People – Indicators of Changing Climate, där man fokuserar på vilka effekter klimatförändringarna kommer att innebära för natur och människor. 2 Effekter av klimatförändringar och anpassningsåtgärder sektorsvis 2.1 Jordbruk enorma storlek innebär de regionala variationer kommer att vara stora, vad gäller effekter av klimatförändringarna. Generellt förväntas dock den frostfria säsongen att öka med en . En längre frostfri säsong kan tänkas öka möjligheterna att odla fler sorters grödor. En klimatförändring väntas också reducera tiden mellan sådd och skörd, vilket minskar risken för frostrelaterade skador på skörden. Oljeväxtskörden väntas minska till följd av den ökade påfrestning grödan kommer att utsättas för i form av fukt. Man förväntar även att man under vissa säsonger kommer att få en otillräcklig nederbörd, vilket medför allvarliga konsekvenser för . Man förväntar även att det odlingsbara jordbruksområdet kommer att expandera norrut, vilket kommer möjliggöra en ökad produktion. Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: se över valet av grödor, så att man får en större variation och därmed minskar sårbarheten; flytta jordbruksproduktionen från mindre lämpade områden till bättre lämpade områden; utveckla grödor vilka tål klimatförändringarna bättre; utveckla varningssystem för extrema Bilaga B 35 SOU 2007:60 92 väderhändelser; utveckla och intensifiera konstbevattningssystemen; integrera klimatanpassningsaspekten i jordbrukspolitiken. 2.2 Skogsbruk Klimatförändringarna förväntas ha både positiva och negativa effekter för skogsnäringen. Precis som för jordbruket kommer det att uppstå stora regionala skillnader. Förväntade generella negativa effekter är: ökad frekvens och förändring i mönstret av naturliga störningar (t.ex. skogsbränder eller skadeinsekter); en minskning av den boreala skogsarean och biomassa; en föryngring av trädstrukturen i skogen; störningar vid skogsgränserna, särskilt vid norra och södra gränserna; en ökad nordlig geografisk spridning av vissa individuella trädarter med mellan (spridningen kan dock begränsas t.ex. till följd av förändringar i jordens karaktär); skogarnas artsammansättning kan förändras; en högre halt av luftföroreningar vilket påverkar skogens hälsa negativt. Förväntade generella positiva effekter är: delar av den boreala skogen kommer att ersättas av tempererad skog, vilken växer fortare och som lagrar kol fortare; expansion norrut av boreala skogar, in områden som är trädlösa; ökad biomassastånd i vissa områden; trädens snabbare mognadstakt innebär ökad skogsproduktion, då trädens skördetid tidigareläggs. Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: koncentrera skogsvårdsinsatserna till de områden som är minst sårbara; anpassa skördetiderna till det förändrade klimatet; återplantera trädarter vilka tål klimatförändringarna bättre; förbättra skyddet av existerande skogar genom att intensifiera antibrand- och antiskadedjursprogram; beakta möjligheten att korta rotationstiden, för att därmed minska antalet risker trädens utsätts för under sin livslängd. Då risken för skogsbränder förväntas öka har man initierat skogsvårdsprogrammet FireSmart vilket ger rekommenderar bättre bränsleanvändningen i skog. De områden som implementerat programmet har reducerat mängden skadad skog till följd av skogsbränder . SOU 2007:60 Bilaga B 35 93 2.3 Fiskeri Under förutsättning att klimatförändringarna innebär ett varmare och torrare klimat i de flesta regioner i så kommer sektorn att utsättas av en rad förändringar: mindre och mer varierande fångster av lax i de södra havsområdena; större och mer stabila fångster av lax i de norra havsområdena; mindre fångster, till följd av en sämre tillförsel av färskvatten, i de Atlantiska havsområdena; ökad fångst i de Arktiska havsområdena till följd av att issmältningen medför en bättre näringsomsättning; ett minskat fiskbestånd i de södra sötvattentäkterna till följd av lägre vattennivåer och sämre näringsomsättning i ifrågavarande områden; en förändrad kvot mellan kall- respektive varmvattenfiskarter i de södra sötvattentäkterna, till de senares fördel; en ökning av fiskbestånden i de norra sötvattentäkterna till följd av längre växtsäsonger; en ökad artdiversifiering i de norra sötvattentäkterna, med en ökad förekomst av fiskarter härstammande från söder, och en minskad förekomst av fiskarter härstammande från Arktiska områden. Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: förstärka de system som övervakar att överfiske inte förekommer; intensifiera fiskodlingar så att den nuvarande artsammansättningen bibehålls; inplantera robusta fiskarter i områden som kommer drabbas hårt av klimatförändringarna; en ökad hänsyn till fiskhabitat vid planering och byggande i kustnära områden; uppmuntra modernare fiskmetoder. 2.4 Vattenresurser Klimatförändringarna förväntas innebära stora effekter på vattenresurser. Större delarna av förväntas erfara reducerade vattenflöden i floderna under lågsäsongen, lägre vattennivåer i sjöar och högre vattentemperaturer. I västra , där vattenflöden är avhängiga snösmältningen, kommer man att få tidigare vårfloder och maxflöden. Dessa förändringar påverkar i sin tur vattenförsörjningen, vattenkraftproduktionen, renhållningssystem och färskvattenförsörjningen. Grundvattnet kommer att utsättas för ökade påfrestningar, särskilt i de södra delarna av landet. Minskad permafrost kan orsaka terrängförändringar, vilket kan leda till att mindre sjöar torkar ut och utsätts för ökad erosion. Bilaga B 35 SOU 2007:60 94 förväntar sig även högre koncentrationer föroreningar i floderna, både vid lågvatten och vid högvatten, bland annat till följd av den förväntade ökningen av kraftiga skyfall. Den kraftiga nederbörden medför att gödsel och bekämpningsmedel rinner ut i vattendragen. Planerade anpassningsåtgärder är bland annat: allmän bättre hushållning med vattenresurserna; ökade åtgärder vad gäller förberedelse för torka och allvarliga översvämningar; ökade åtgärder för att skydda vattenkvalitén mot jordbruks-, industriellt- och mänskligtavfall; förnyelse av vattenövervakningssystemen för vattenkvalité och vattenkvantitet; förbättra procedurerna för vattenallokering inom dammar/vattentäkter och mellan provinserna/territorierna. I provinsen införde man 2001 ett Water Sharing Agreement vilket stadgar hur vattenresurserna ska konserveras samt hur de jämlikt ska fördelas vid torka eller annan vattenbrist. 2.5 Kustnära regioner har tre kustnära regioner: Atlant-, Stillahavs- och Arktisområdet. Varje område har unika ekologiska system, utvecklingsmönster, socioekonomisk struktur och resurstillgång. Det är allmänt vedertaget att en global uppvärmning sannolikt kommer att innebära en högre havsnivå. Havsnivåhöjningen kommer att variera stort regional, men förväntas att höjas med mellan 0,2 och 0.65 meter till 2100. genomförde Geological Survey en sårbarhetsundersökning av de kustnära regionerna där man uppskattade vilka effekter en havsnivåhöjning skulle ha. Atlantomtådet, särskilt centrala och norra delarna av ön, förväntas att drabbas hårt av klimatförändringarna. Dessa regioner utsätts för havsnivåhöjningar, vilka förväntas att accentueras . Planerade anpassningsåtgärder är bland annat att: konstruera vågbrytare, diken och skyddsvallar; stabilisering av det naturliga strandskyddet, t.ex. byggande av sanddyner och artificiell konstruktion av träskmarker; förändringar i plan- och byggnadslagar för att reglera bebyggelse i kustnära områden. SOU 2007:60 Bilaga B 35 95 2.6 Hälsa Klimatförändringarna förväntas innebära både direkta och indirekta hälsoeffekter.