sou · GWB3104 · 2008-12-09 00:00:00 — För den kompletterande ålders- pensionen är förvaltare av medlen, medan arbetstagaren själv kan välja förvaltare för den individuella ålders- pensionen. Kåpan Pensioner är en av parterna bildad s.k. understödförening, som är en typ av ekonomisk förening. Kåpan Pensioner anlitar SPV för administrationen av försäkringsverksamheten. I samband med införandet av den individuella ålderspensionen kom parterna på det statliga avtalsområdet överens om att arbetstagarna skulle ges möj- lighet att själva välja försäkringsgivare och att SPV skulle erbjudas att administrera valet för den individuella ålderspensionen. Med anledning av detta slöts ett avtal om detta mellan och . I motsats till de förmånsbestämda pensionerna är alltså de avgifts- bestämda pensionerna fonderade. Den förmånsbestämda ålderspensionen kommer att ersättas helt av avgiftsbestämd ålderspension för inkomster under 7,5 in- komstbasbelopp. För dem som är födda är pensionsnivån i detta inkomstskikt och de som är födda eller senare är pensionsnivån vilket innebär att de endast kommer att få en avgiftsbestämd ålderspension beräknad på sådana inkomster. För årskullarna däremellan sker en successiv nedtrappning. För in- komster över 7,5 inkomstbasbelopp sker också en successiv nedtrapp- ning av pensionsnivån så att de som är födda erhåller 64,85 pro- cent i intervallet 7,5–20 inkomstbasbelopp och i inter- vallet 20–30 inkomstbasbelopp och de som är födda erhåller . Utöver dessa förmåner omfattas de anställda av TA, som inne- håller bestämmelser om olika åtgärder som kan företas för de arbets- tagare, som sägs upp på grund av arbetsbrist. Avtalet innehåller bl.a. bestämmelser om olika ersättningar som kan utgå, såsom inkomst- trygghetstillägg, avgångsersättning och pensionsersättning. SPV be- slutar om beräkning och betalar ut pensionsersättning och särskild pensionsersättning, den sistnämnda efter att har prövat rätten till förmånen. Arbetsgivaren direktbetalar den pensions- ersättning som betalas ut och den särskilda pensionsersättningen bekostas av en engångspremie som arbetsgivaren betalar i samband med arbetstagarens avgång på grund av arbetsbrist. TGL-S innehåller bestämmelser om förmåner som kan betalas ut om en anställd skulle avlida. Förmåner som kan betalas ut enligt TGL-S är begravningshjälp, grundbelopp och barnbelopp. PSA innehåller bestämmelser om rätt till ersättning vid en arbets- skada. Parterna inom det statliga avtalsområdet har enats om att anlita försäkringsbolaget () för personskade- regleringen. Ett särskilt avtal om delpension ger de anställda möjlighet till del- pension. Om arbetsgivaren medger det kan arbetstiden minskas för delpension upp till högst hälften av heltidsarbete. ger en arbetstagare, som har fyllt och som har medgetts arbets- tidsminskning av sin arbetsgivare, delvis kompensation för löne- minskningen. Syftet med avtalet är främst att arbetsgivaren ska kunna öka möjligheterna för äldre att arbeta kvar till ordinarie pensionsålder. Alla arbetsgivare som är anslutna till statens avtalsförsäkringar rappor- terar anställningsuppgifter för arbetstagarna till SPV. Rapporteringen sker med stöd av Förordningen (1997:909) om hand- läggning av ärenden om statliga tjänstepensionsförmåner. Enligt nämnda förordning utgör uppgifterna i matrikelregistret (MAREG) tjänstematrikel. Dessa uppgifter ligger till grund för premieberäk- ning och förmånsberäkning. För området speciella förhållanden Pensionsåldern är normalt , men genom en tvingande regel i lagen om anställningsskydd (LAS) har arbetstagare rätt, men inte skyldighet, att stanna kvar i anställningen till utgången av den må- nad då han eller hon fyller . Pensionsålder gäller generellt inom området men inom det högre undervisningsväsendet finns det grupper som genom över- gångsbestämmelser har rätt att avgå än . Det är mer än 500 arbetstagare inom området som har rätt att avgå , antingen vid eller vid , på grund av övergångsbestämmelser. Den största gruppen ut- görs av laboratorieassistenter, följt av lokalvårdare och vaktmästare. De finns vid ungefär hälften av högskolorna och det största antalet finns vid , , univer- sitet och . För cirka hälften av dem inträffar pensionsåldern inom de när- maste . Den möjliga avgångsdag, som på grund av övergångs- bestämmelser, ligger längst fram i tiden inträffar . I pensionsberäkningen för universitetslärare med tjänstgöring vid kommunalt undervisningssjukhus s.k. kombinationsläkare ingår de arvoden som har utbetalats enligt kommunala avlöningsbestämmelser om eller högskolan har slutit ett lokalt kollektivavtal med innebörd att ett sådant arvode är pensionsgrundande i anställ- ningen hos dem. Samtliga arbetsgivare har tecknat ett sådant lokalt avtal. Den kommunala arbetsgivaren debiteras för den del av premien som hänför sig till det kommunala arvodet. Inom staten har tidigare funnits speciella anställningsformer genom att arbetstagare har kunnat anställas som ordinarie befattningshavare, vilket innebar att de inte kunde sägas upp. En ordinarie tjänst har kunnat tillsättas med fullmakt eller konstitutorial med förordnande för bestämd tid eller tills vidare. Speciellt professorer har kunnat anställas med fullmakt. Det är inte undersökt om det fortfarande finns professorer med fullmaktstjänst och andra befattningshavare med ordinarie tjänst. Om så är fallet, skulle de i samband med att de övergår i tjänst hos en högskola som drivs i en annan verksamhetsform än myndighet, kunna behålla sin statliga tjänst och vara tjänstlediga från den vid tillträdet till den nya tjänsten. Som tidigare nämnts omfattas nu samtliga anställda inom området, med undantag av arbetstagare vid i , av statliga tjänstepensionsbestämmelser. Bakgrunden till tillhörig- heten skiljer sig dock på så sätt att de statliga universiteten och hög- skolorna är ansluta till statens avtalsförsäkringar genom sitt obliga- toriska medlemskap i såsom varande förvaltnings- myndigheter. De s.k. stiftelsehögskolorna är anslutna genom sitt frivilliga medlemskap i och de berörs inte omedel- bart av . Antalet arbetstagare vid de statliga universiteten och högskolorna med statlig pensionsrätt är cirka 150 000. Av dessa har drygt 50 000 rätt till såväl förmånsbestämd pension som avgifts- bestämd pension, medan resten endast har rätt till den sistnämnda. Förklaringen till den stora differensen är att det inte finns någon nedre gräns för hur liten den utbetalda ersättningen kan vara för att en inbetalning till den avgiftsbestämda pensionen ska ske. Inbetal- ning sker alltså för exempelvis en föreläsare på eller skrivvakter. Enligt prognosen beräknad kommer samtliga arbetsgivare inom området att betala knappt 2 mdr kronor i för den förmånsbestämda försäkringen. Den totala årliga premieintäkten beräknas för att bli drygt 8 mdr kronor, så premieintäkterna från dessa arbetsgivare utgör alltså en väsentlig del av de totala intäkterna. Den totala pensionsskulden uppgick /2008 till nästan 30 mdr kronor. I den totala skulden ingår både de som är pensionärer och de som är aktiva. Av den totala pensionsskulden , 201 mdr kronor, utgör åtagandet för dessa arbets- givare . Avgiftsintäkterna för området uppgick till cirka 0,36 mdr kronor, vilket på helårsbasis ger 0,72 mdr kronor. Inbetalningen sker till SPV som därefter vidarebefordrar avgifterna till försäkringsgivaren. Dessa påverkar statsbudgeten på så sätt att universiteten och högskolorna erhåller statsbidrag i form av anslag för att bedriva sin verksamhet och en del av anslaget går ut från statsbudgeten via arbetsgivaren och SPV till en försäkringsgivare utanför staten. I fråga om de förmånsbestämda pensionerna går en del av arbets- givarens anslag från statsbudgeten till som via SPV levereras tillbaka till en inkomsttitel på statsbudgeten. Om en eller en grupp av arbetsgivare lämnar det statliga tjänstepensionssystemet, men be- håller statsbidraget för att driva verksamheten, så återkommer inga intäkter dvs. premieintäkter till statsbudgeten då de istället går till en försäkringsgivare utanför staten. I det nu aktuella fallet skulle alltså cirka 2 mdr kronor, motsvarande årets intjänande, inte återkomma till statsbudgeten utan gå till en försäkringsgivare utan- för staten. Det intjänade åtagandet, dvs. pensionsskulden som vid det senaste årsskiftet uppgick till nästan 30 mdr kronor, skulle finnas kvar hos staten vare sig universiteten och högskolorna kvarstår på statliga tjänstepensionsbestämmelser eller väljer exempelvis att övergå till ITP-planen om universiteten och högskolorna bedrivs i en annan verksamhetsform. Vid en övergång till ett annat pensionssystem kommer sparför- månerna dvs. de intjänade ålderspensionerna att läggas i fribrev och de förmånsbestämda pensionerna värdesäkras genom anknytning till prisbasbeloppets förändring och de avgiftsbestämda förändras genom förräntningen på kapitalet. De förmåner, fribreven, som är förknippade med den förmåns- bestämda upparbetade pensionsskulden kommer att utbetalas av SPV, som hämtar medel för utbetalningen från ett anslag på statsbudgeten. De utbetalade förmånerna belastade anslaget med knappt 9 mdr kronor och premieintäkten till inkomsttiteln var knappt 8 mdr kronor. Syftet är inte att dessa belopp ska vara lika stora utan premieintäkten ska svara mot årets intjänande och utbetalda förmåner är de som har förfallit till betalning. Även fribreven för den kompletterande ålderspensionen kommer att betalas ut av SPV men medlen för utbetalningen hämtas från Kåpan Pensioner. Fribrev från den individuella ålderspensionen utbetalas av den valda försäkringsgivaren. Vid övergång till ett annat pensionssystem kan det bli problem att försäkra de som är sjuka eller uppbär delpension vid övergången. De kan då komma att kvarstå på de statliga bestämmelserna. och tekniska högskolas övergång till stiftelsehögskolor och deras pensionsreglering överlät staten driften av och till Stiftelsen högskolan i respektive Stiftelsen och avtal träffades mellan staten och stiftelsehögskolorna. Syftet med ändringen av verksamhetsformen från myndighet till en organisation i privaträttslig form var att åstadkomma en högre grad av autonomi i förhållande till såväl staten som andra externa aktörer. För ändamålet bildades vid varje högskola en stiftelse, som i sin tur är ensam ägare till ett aktiebolag som svarar för den direkta driften av högskolan. Vidare skulle stiftelsen vara ensam ägare till ett annat aktiebolag som förvaltar högskolans fastigheter. Stiftelse- formen valdes för att ge garantier för att högskolan varaktigt skulle bli autonom. består av egendom som har avsatts för ett varaktigt tjäna ett bestämt ändamål. Stiftelsebildningen möjliggjordes genom att staten tillsköt kapital med det klart definierade syftet att bedriva högre utbildning och forskning och därutöver skulle staten ersätta högskolorna för den utförda utbildningen. Stiftelsekapitalet utgjordes till en del av en värdepappersportfölj som hämtades från de förutvarande löntagarfonderna och fastighetsbolaget övertog hög- skolans fastigheter eller byggnader. Huvuddelen av värdepappers- portföljen ska utgöra fast stiftelsekapital och en mindre del en reserv- fond som fick användas i verksamheten. Stiftelsens närmare förhållande till statens skulle regleras i ett ramavtal. De högskolebolag som övertog de tidigare statliga högskolornas personal övertog även pensionsskulden för dessa. Pensionsskulden behandlades enligt den princip som hade fastlagts i kompletterings- propositionen 1992. Den innebar att endast pensionsåtaganden för den personal som var anställd vid övergångstillfället överfördes. Detta innefattade att pensionsåtagandet för den personal som tidigare hade varit anställd hos högskolan men som ej var anställd vid övergången fanns kvar hos staten. Det innefattade också övergång till ett system där en pensionsreserv successivt byggs upp. För de pensionsåtaganden som hade gjorts som statliga högskolor måste därvid pensionsreserver tillskapas i bolagen och särskild löne- skatt erläggas för dem. Den avsättning för att bygga upp premiereserven som högskolorna har gjort har överstigit det lönekostnadspålägg som de tidigare betalade. Det har dock delvis kunnat kompenseras genom att premiereserven tillgodogörs avkastningen på kapitalet. Vid över- gången till stiftelsehögskola tillskapades reservfonder som pensions- reserven kunde balanseras mot. De dimensionerades så att de skulle täcka två tredjedelar av den övertagna pensionsskulden. Det statliga pensionsavtalet för bildande av stiftelse- högskolorna var PA-91. Det avtalet fyllde inte de behov som stiftelse- högskolorna hade, eftersom det inte var försäkringsbaserat. Det löstes på så sätt att ett likartat försäkringsbaserat avtal, PA-91 F tecknades genom delegation från . Avtalet liknar PA-91 men är inte identiskt. Skillnaden är bl.a. att PA-91 F har fribrevsberäkning i stället för linjärt intjänande. Dessa fribrev indexeras inte förrän de börjar utbetalas. valde att skuldföra ålderspensionen och att försäkra risk- förmånerna i medan valde att vara helt premie- betalande med som försäkringsgivare. Båda högskolorna var anslutna till TGL-S och PSA. SPV administrerade dessa högskolors förmåner enligt PA-91 F tillsammans med och avtal tecknades som trepartsavtal mellan SPV, och respektive högskola. Avtal tecknades även mellan SPV och respektive högskola angående administrationen av livräntor samt förmåner under utbetalning, vars åtagande fanns kvar hos staten. Såväl som högskolan övergick till avtalet PA 03, som är ett försäkringsbaserat avtal. Bak- grunden var att de ville underlätta rörligheten bland personalen inom högskoleområdet genom att en anställning vid såväl stiftelsehög- skolorna som vid en statlig högskola omfattades av samma pensions- avtal. Rörligheten bland personalen inom högskoleområdet är större än inom myndighetsområdet i övrigt, då många arbetstagare har anställningar parallellt inom mer än en högskola. Stiftelsehögskolorna är frivilliga medlemmar i och i egenskap av sådana anslutna till de statliga avtalsförsäkringarna. Det intjänande i form av fribrev, som hade skett från till , finns kvar hos . Verksamhetsövergångarna inom Posten, och och deras pensionsreglering Posten, och () var samtliga affärsverk som bolagiserades. övergick till bolagsform och Posten . De hade båda de var statliga affärsverk skuldfört sina pensionsåtaganden och betalade alltså inte lönekostnadspålägg. Affärsverken var undantagna från för- ordningen (1969:54) om beräkning och redovisning av lönekost- nadspålägg. De betalade i stället lagstadgade arbetsgivaravgifter direkt till statsverkets checkräkning i . Vid bolagiseringen behöll och Posten samtliga pensions- åtaganden med undantag för den del av skulden som hänfördes till personer som arbetat vid dessa affärsverk, men som före bolagiseringstidpunkten fått en statlig anställning. Något kapital övergick inte till de nybildade bolagen för balansering av pensions- skulden utan båda bolagen hade kapital i form av bl. a. fastigheter. Den efter bolagiseringen tillämpade Posten pensions- planen PA-91 T, liknande plan som PA-91 F, för att därefter övergå till ITP-P planen. tillämpade inled- ningsvis planen BOA-P för att därefter övergå till ITP-Tele planen. Såväl PA-91 T som BOA-P planen var statliga pensionsplaner som lämpade sig för försäkring. De övergick senare till de ITP-liknande planerna ITP-P respektive ITP-Tele då de ville ha planer som liknade de som andra aktörer inom den privata sektorn hade. Bakgrunden till att de förhandlade fram egna ITP-planer var att de ville att samtliga anställda skulle omfattas av en och samma pensionsplan såsom de hade gjort . Verkets bakgrund var annorlunda än den för Posten och på så sätt att SJ inte hade skuldfört sina åtaganden utan de hade som enda affärsverk betalat lönekostnadspålägg på i stort sett samma sätt som statliga myndigheter. Vid bolagiseringen kvarstod därför hela det då intjänade pensionsåtagandet hos staten och de nybildade bolagen med dotterbolag valde att gå över till ITP-planen med som administratör. De arbetstagare som hade rätt att avgå på grund av övergångsbestämmelser och lokförare, som också hade rätt att avgå kunde välja om de ville kvarstå i statens avtalsförsäkringar eller gå över till ITP-planen. I stort sett alla, cirka 6 300 arbetstagare, valde att kvarstå i statens avtalsförsäkringar och övriga gick över till ITP-planen. Alternativa lösningar om en verksamhetsövergång sker Vid en verksamhetsövergång kan bestämmelserna i 6 b § i lagen (1982:80) om anställningsskydd bli tillämpliga så att rättigheter och skyldigheter som finns i det nuvarande anställningsavtalet övergår från den överlåtande till den mottagande arbetsgivaren. Detta gäller dock inte ålders- och riskförmåner utan de villkor som har gällt hos den överlåtande arbetsgivaren upphör att gälla och den nye arbets- givarens villkor kommer att gälla. Vilka villkor som ska gälla i detta fall beror på vilka önskemål som finns och slutligen på regeringens beslut. Ärendet skiljer sig från bolagiseringarna av affärsverk på så sätt att det inte finns en privat marknad för högskolor, som de nuvarande högskolorna skulle komma att verka inom om de övergår till en annan verksamhetsform. En lösning i pensionsfrågan är att försöka behålla anslutningen till statens avtalsförsäkringar. Fördelen med det är att då fortsätter samma rutiner som gällt och för hela det högre undervis- ningsområdet, med undantag för i , gäller efter anslutningen av och samma regler. För att anslutningen till statens avtalsförsäkringar ska bestå efter en verksamhetsövergång krävs dels att parterna på det statliga avtals- området, och , och är ense om att arbetsgivaren ska tillhöra tillämpningsområdet för statliga tjänstepensionsbestämmelser enligt PA 03, dels att beslutar att arbetsgivaren ska vara ansluten till statens avtalsförsäk- ringar. Det är , som enligt sin instruktion, förord- ningen (2007:829) med instruktion för , får besluta om anslutning till statens avtalsförsäkringar av icke-statliga arbets- givare. Ett sådant beslut förutsätter att arbetstagarna har anställnings- villkor som i fråga om avtalsförsäkringarna i huvudsak stämmer överens med villkoren för statligt anställda. Om den nya verksamhetsformen blir en myndighetsliknande offentligrättslig verksamhetsform liknande den som de allmänna för- säkringskassorna hade och det i författning föreskrivs att lärosätena ska vara obligatoriska medlemmar i kommer de med automatik att fortsätta att tillhöra statens avtalsförsäkringar. Skulle verksamhetsformen bli privaträttslig, påminnande om stiftelsehögskolorna, är situationen inte lika klar. Om de ska bli fri- villiga medlemmar i , vilket innebär att det statliga pensionsavtalet kommer att gälla för dem och att de enligt Arbets- givarverkets praxis ansluts till finansieringen av de statliga avtalsför- säkringarna, krävs dels att arbetsgivarna ansöker om det dels, att beslutar att bifalla ansökan. Ett tredje alternativ är att statsbidrag utgår och att verksamhets- formen är privaträttslig, men det finns en önskan och en tillåtelse från regeringens sida att de får lämna statens avtalsförsäkringar och ansluta sig till en privat pensionsplan. Men detta ärende skiljer sig från bolagiseringarna av affärsverk på så sätt att det inte finns en privat marknad för högskolor, som de nuvarande högskolorna skulle komma att verka inom om de övergår till en annan verksam- hetsform. Därför finns inte heller arbetstagare som är försäkrade enligt privata pensionsplaner, vilket brukar kunna vara ett skäl till att övergå till en privat pensionsplan för att rörligheten inom området inte ska hämmas av att det finns olika pensionsplaner. Om de skulle lämna statens avtalsförsäkringar finns den upp- arbetade pensionsskulden om cirka 30 mdr kronor kvar inom staten och samtliga försäkringar nedsätts till fribrev, dvs. Det förmånsbestämda fribrevet räknas upp genom anknytning till prisbasbeloppets förändring och de avgiftsbestämda fribreven förändras med avkastningen på kapitalet. Med hänsyn till de speciella förhållanden som föreligger inom områ- det, den stora förekomsten av arbetstagare som på grund av över- gångsbestämmelser har rätt att gå tidigare, de s.k. kombinations- läkarna, eventuella arbetstagare med ordinarie tjänster och inte minst anslutningen av de s.k. stiftelsehögskolorna till statens avtalsförsäk- ringar föreslås att anslutningen till statens avtalsförsäkringar fortsätter för de statliga högskolorna om de övergår till en annan verksam- hetsform. Förutsättningarna för detta skiljer sig dock väsentligt, som framgår av föregående avsnitt, beroende på hur denna nya verksam- hetsform ser ut. Detta PM utgår från gällande rätt. Det innebär att såväl förmögenhets- skatten som arvs- och gåvoskatten är avskaffade, vilket onekligen förenklar problemställningen en del. Vidare förutsätts regeringens förslag i budgetpropositionen om avskaffande av den s.k. högskole- momsen bli förverkligat , vilket också innebär en för- enkling av förutsättningarna. Det kan också noteras att socialavgifterna är oproblematiska, efter- som de belastar lön och andra ersättningar till arbetstagare. Införandet av en ny typ av offentligrättslig juridisk person som självständigt lärosäte innebär ingen förändring. Socialavgifter utgår oberoende av utbetalarens status och betalas även av staten. PM:et behandlar skattefrågor för den nya associationsformen självständiga lärosäten. Denna förutsätts vara offentligrättslig, men inte en del av staten. Hade den varit en del av staten hade skatte- frågorna varit enkla. De specifika skattefrågor som gäller universitet eller högskolor som drivs som privaträttsliga subjekt, dvs. i form av stiftelser eller ideella föreningar behandlas inte i detta PM. De skattefrågor som uppstår om universitet och högskolor över- går från myndighetsform till en ny offentligrättslig associationsform, självständigt lärosäte, gäller således inkomstskatt och mervärdesskatt. Staten är skattefri, 7 kap. 2 § första stycket 1 inkomstskattelagen (IL). En generell skattefrihet är viktig om man har skattepliktiga inkomster. Även om universitets- och högskolors inkomster i form av t.ex. statsanslag och donationer från stiftelser inte är skattepliktiga kommer dock sannolikt de självständiga lärosätena att ha en del skattepliktiga inkomster, t.ex. av uppdragsutbildning och avgifter från studenter utanför EES-områdetTPF1FPT. Även om de till största delen mot- svaras av avdragsgilla kostnader, kan det tänkas att vinst uppstår. Det vore i den situationen beklagligt, om skatterättsliga oklarheter uppstår. Det skulle sannolikt medföra ändlösa diskussioner och eventuellt processer om ett självständigt lärosäte har del av statens skattefrihet eller ej eller om det möjligen kan ses som ett allmänt undervisningsverkTPF2FPT enligt 7 kap. 16 § IL och följaktligen skattefritt för annan inkomst än fastighet. Skattefrågorna måste lösas i samband med att den nya associationsformen introduceras. Det är därför väsentligt att 7 kap. 2 § IL, som uppräknar de juridiska personer, som är helt befriade från skattskyldighet för inkomstskatt, kompletteras med självständigt lärosäte. Vissa stiftelser är inskränkt skattskyldiga för näringsverksamhet enligt 7 kap. 3 § IL. Förutsättningen är dock att vissa krav uppfylls, nämligen ändamålskravet i 4 §, verksamhetskravet i 5 § och fullföljds- kravet i 6 §. I RÅ 2006 ref. 79 fastslog Regeringsrätten i en dom angående en till anknuten stiftelseTPF3FPT att eftersom den främjade samma verksamhet som , vetenskaplig forskning, var den helt skattefri enligt regeln om statens skattefrihet. Universitet och högskolor förvaltar ett stort antal stiftelser. Stiftelsernas skattesituation är f.n. föremål för översyn av en statlig utredning. Det är än så länge oklart vad den pågående utredningen kommer att föreslå. Det är naturligtvis önskvärt att denna del av skatterätten som i stort utvecklats genom rättspraxis görs till före- mål för en samlad, systematiskt genomtänkt, reform.