sou · GVB3108 · 2008-01-01 00:00:00 — chefer vid mindre enheter inom vård och omsorg och utbildning eller som personalchefer, medan männen är i majoritet på alla andra områden, inte minst bland de högre cheferna. Det är också nästan enbart män som är it-chefer, forskning- och utvecklingschefer och chefer inom jordbruk, tillverkning och byggverksamhet. Av denna statistik framgår att det inte bara finns en hierarkisk uppdelning mellan könen, så att männen dominerar de högre positionerna. Kvinnor och män är också chefer på olika yrkes- områden. Deras chefspositioner följer de allmänna könsschab- lonerna på arbetsmarknaden. Vi har tagit med denna översikt för jämförelses skull och återkommer nedan till könsfördelningen där. I huvudsak gäller vår kartläggning dock de högsta skikten av chefer och politiker på central, regional och lokal nivå. forskning om kvinnor och män på ledande positioner har alltså visat att vi kan vänta oss att det finns en uppdelning mellan samhällsområden, mellan offentlig styrt och privat samt mellan högre och lägre tjänster. Vidare kan vi vänta oss en sned fördelning av könen mellan valda och utnämnda personer. Det har visats att kvinnor oftare valts till sina positioner, medan männen finns på områden där man utnämns till en position. Det är också tydligt att kvinnor oftare finns som ledamöter i en styrelse, medan ordförandeposterna tenderar besättas av män. Men – detta är enligt den traditionella könsordningen. Genom- skinliga rekryteringsprocesser med allt intensivare debatt och strävan efter mer jämlik fördelning av könen kan ha slagit igenom på vissa områden . Diskussionen (då lobbygruppen strumporna fick medialt utrymme och damernas satte jämställdheten på den politiska dagordningen) avsatte i och efter valet tydliga spår i rekryteringen av kvinnor inom politiken och förvaltningen. Även på andra områden tycks ha utgjort en vändpunkt när det gäller rekryteringen av kvinnor och lett till en ökad känslighet för vikten av en jämnare könsfördelning. Vi ser det till exempel på rekryteringen till olika vetenskapliga akademier m.m. (se kap. 9). uppsattes vidare som mål att andelen kvinnor på statliga toppositioner skulle vara , något som också påverkat rekryteringen till dessa positioner. 9TP PT Se kapitel 2. 10TP PT 2007. I de följande kapitlen ska vi visa hur kvinnor och män fördelar sig på de viktigaste maktpositionerna i det svenska samhället. Vi har använt en rad olika källor och bearbetningar. Vår ambition att tillgodose båda urvalskriterierna för under- sökning har komplicerat dispositionen av rapporten. Vi har dock valt att i görligaste mån utgå från en uppdelning mellan samhälls- områden eller sociala fält i stället för exempelvis en uppdelning mellan lagstiftande, verkställande och dömande makt. forskning har nämligen visat att det är den specifika logik/rationa- litet som gäller på ett fält eller samhällsområde samt detta fälts närhet till den politiska logiken och dess krav på representativitet, som påverkar rekryteringen mest. Varje samhällsområde ägnas alltså ett kapitel med början i en översikt över chefspositionerna i allmänhet. Vi utgår från en grov uppdelning mellan olika samhällsområden eller sociala eller kulturella fält. Kartläggningen och analysen är alltså uppdelad i kapitel om näringslivet, politiken, förvaltningen, organisationerna, medierna, kulturen och vetenskapen. Det kan ibland vara svårt att dra en strikt gräns mellan olika samhällsområden eller fält. skulle exempelvis kunna räknas både till det vetenskapliga och det kulturella fältet. Många chefspositioner har också inflytande över flera kulturella fält. Så är t.ex. kulturministern en viktig makthavare både inom det politiska och det kulturella fältet. Förlagen kan räknas både till kultur, medier och näringsliv. Vissa politisk-ekonomiska institu- tioner kan vidare räknas både till det ekonomiska och till det politiska fältet. Här har vi dock renodlat områdena för att kunna göra en jämförelse. I kapitel 10 sammanfattas så resultaten. I kapitel 11 redovisas och diskuteras källmaterialen och de möjligheter och svårigheter som finns när det gäller att finna och sammanställa dessa uppgifter. Kapitlet har karaktären av en lathund utifrån våra erfarenheter för att hjälpa den som vill arbeta med liknande undersökningar. Rapporten avslutas med några förslag på hur fortsatta kartlägg- ningar skulle kunna underlättas genom förbättringar av det till- gängliga materialet. 11TP PT Det är samma indelning som används i . Utredningssekreteraren har sökt fram, excerperat och förtecknat organisationer och positioner. Särskilda utredaren professor har kompletterat och redigerat materialet, bearbetat och analyserat det samt skrivit alla kapitel utom kapitel 11, som skrivits gemensamt. 2 Om chefer i allmänhet 2.1En fjärdedel av toppcheferna är kvinnor I den här boken undersöker vi främst toppchefer och toppolitiker. En tidigare studie har visat att kvinnor hade av de absoluta toppositionerna , vilket innebär en fördubbling av deras andel sedan 1989.TPF1FPT växte alltså andelen kvinnor på toppen med i genomsnitt en procentenhet . Förmodligen kom en stor del av denna ökning i början av 1990- talet i samband med den livliga jämställdhetsdebatten, då också lobbygruppen bildades och kampanjer som Varannan damernas lanserades för att främja andelen kvinnor på viktiga positioner. Men kvinnor och män är fortfarande mycket ojämnt fördelade mellan olika samhällsområden. Politiken är det mest könsbalan- serade eller jämställda området kvinnor på de tyngsta uppdragen, medan näringslivet är det mest mansdomine- rade män på de främsta positionerna. På övriga samhällsområden (förvaltning, organisationsliv, massmedier, kultur och vetenskap) har kvinnorna cirka 25–av topposi- tionerna och männen alltså 70–(2001). Ökningstakten har också varit mycket olika på olika områden. Störst har den varit inom kyrka, vetenskap och förvaltning – och lägst inom näringslivet. Frågan är hur det kommer att ta innan maktpositionerna i samhället är någorlunda jämnt fördelade. Kommer rekryteringen av kvinnliga ledare att fortsätta öka framöver och i så fall kommer det att gå snabbare eller lång- sammare än ? 1TP PT SOU 1990:44 kapitlet Makteliten, 2007 s. 14. Om chefer i allmänhet 2.2Andelen kvinnor på lägre chefspositioner är också totalt en fjärdedel Innan vi undersöker hur könen fördelar sig över olika topposi- tioner , ska vi presentera den allmänna könsfördelningen bland chefer så som den framställs i yrkesstatistiken. Den främsta källan till yrkesstatistiken är (). SCB publi- cerar en sammanställning över chefspositioner inom stat, landsting, kommuner och privat sektor efter kön, yrkesområde och verksamhetens huvudman. Med chef avser SCBTPF2FPT: Person med administrativt ledningsarbete samt politiskt arbete inom privat eller offentlig sektor. Arbetet innebär bl.a. att fatta beslut, planera, styra och samordna. SCB:s chefsdefinition avgränsar naturligtvis inte någon maktelit, hur man än definierar denna. Tvärtom är det en mycket generös definition som inbegriper inte bara mellanchefer utan också chefer på lägre nivåer och för mindre företag och enheter. Här samsas sålunda generaldirektörer, högre ämbetsmän och börsbolagens vd med skolchefer, it-chefer och verksamhetschefer för exempelvis enskilda äldreboenden eller daghem i kommunerna. Gemensamt för dem är att de har ett chefs- eller ledningsansvar. De fattar beslut som påverkar andra människor – låt vara med utomordentligt olika räckvidd. Den totala andelen kvinnliga chefer på olika nivåer är enligt yrkesstatistikens breda definition drygt en fjärdedel, och andelen manliga alltså närmare tre fjärdedelar (se figur 2.1). Men var finns då de kvinnliga cheferna och var finns de manliga? 2.3Kvinnliga och manliga chefer är snedfördelade mellan olika yrkesområden och nivåer Eftersom SCB:s chefsdefinition inbegriper en så heterogen samling positioner, måste vi dela upp den för att få ett meningsfullt analysunderlag. Om vi bryter ned talen finner vi att det finns systematiska skillnader i könsfördelning mellan chefer på olika nivåer, på olika samhällsområden, inom olika typer av yrken och 2TP PT Standard för svensk yrkesklassificering, SSYK, . Om chefer i allmänhet inte minst mellan sektorer (verksamheter med olika huvudmän). Så dominerar manliga chefer stort särskilt i privat men också i statlig sektor, medan kvinnliga chefer är i majoritet i verk- samhet. Inom finns det lika många kvinnliga som manliga chefer. Figur 2.1 Chefer efter sektor och kön 2004. Källa: På tal om kvinnor och män 2004, SCB 2006. Antal kvinnor/män: 53 100/138 900. Bakom denna snedfördelning mellan sektorer ligger i sin tur främst könsarbetsdelningen på arbetsmarknaden. Kvinnliga chefer finns i större utsträckning inom kvinnodominerade yrkesområden som vård, skola och omsorg med kommunen eller som huvudman, medan männen oftare finns på chefspositioner inom offentlig förvaltning och inom företagsledning i statligt eller privat näringsliv. Detta gör att de tenderar ha olika typer av makt. Det framgår – som vi ska se längre fram – särskilt när det gäller drift- och verksamhetschefernas nivå, där denna uppdelning mellan ansvarsområden blir särskilt tydlig. Men den finns också bland chefer för mindre företag och enheter. Sektorerna kan emellertid brytas ned ytterligare och då ser vi att har en majoritet kvinnliga chefer liksom – dock marginellt – landstingen, medan övriga verksamheter till överväldigande delen leds av män. Det gäller särskilt statliga affärs- verk, icke offentliga aktiebolag och andra företag samt kommunala företag. I figur 2.2 är utgångspunkten yrkesstatistiken . Om chefer i allmänhet Figur 2.2 Chefer efter sektor, yrkesområde och kön 2005. Källa: SCB: Yrkesstatistik 2005. . Antal se tabell B 2.2 i tabellbilagan. Den största andelen kvinnor är förvaltningschefer inom kommun och landsting, medan den mest mansdominerade chefsgruppen finns i de statliga affärsverken. I de privatägda aktiebolagen och i övriga privata företag dominerar manliga chefer kraftigt. Statligt ägda företag har något större andel kvinnliga chefer än de kommunalt ägda. Överhuvudtaget finns det fler kvinnor i de offentligt ägda företagen än i de privata. Skillnaden är dock inte särskilt stor utom när det gäller gruppen Övriga organisationer. 2.4I de största chefsgrupperna utgör kvinnorna en tredjedel Om vi går vidare och undersöker könsfördelningen inom olika chefskategorier, framgår även där tydliga skillnader. Samtliga chefs- grupper är visserligen på denna övergripande nivå mansdominerade, men det finns ändå stora variationer. De två ytterlighetsgrupperna är å ena sidan vd och verkschefer med ytterst få kvinnor, å andra sidan högre ämbetsmän och politiker, där kvinnorna utgör och männen 60, dvs. Om chefer i allmänhet chefsgruppen kan enligt officiell praxis anses könsblandad eller kvantitativt jämställd. Bland de största chefsgrupperna (drift- och verksamhetschefer, chefer för särskilda funktioner, för mindre företag och enheter) slutligen utgör kvinnorna en tredjedel. Figur 2.3 Anställda chefer efter yrke och kön 2005. Källa: SCB: . Yrkesregister med yrkesstatistik . För specificerade uppgifter om antal se tabell B 2.2 i tabellbilagan. I genomsnitt finns det alltså en tredjedel kvinnor och två tredje- delar män bland drift- och verksamhetscheferna. Skillnaderna mellan olika yrkesområden är emellertid oerhört kraftiga. I figur 2.4 visas de områden som har störst kvinno- respektive mansdominans bland drifts- och verksamhetscheferna. Om chefer i allmänhet SOU 2007:108 Figur 2.4 Drift- och verksamhetschefer inom vissa yrkesområden . Antal: 18 171 kvinnor, 36 096 män. För specificerade uppgifter om antal se tabell B 2.3 i tabellbilagan. Det verkar som om verksamhetsområdet är avgörande för chefspositionens könskodning. De flesta kvinnliga chefer finns inom utbildning, vård och omsorg samt som personalchefer. Männen är chefer inom jordbruk, tillverkning och byggverksamhet; de är försäljnings- och inköpschefer, de finns inom it och forskning och utveckling. Även inom finansiell verksamhet dominerar de manliga cheferna, trots att det är ett yrkesområde där kvinnor brukar utgöra en stor andel av de anställda. Figur 2.4 visar att de yrkesområden som har flest kvinnliga chefer i stort sett är könsblandade (dvs. könsfördelningen ligger mellan för vardera könet), medan de mest mansdominerade områdena har ytterst få kvinnliga chefer. Man skulle kunna säga att detta är ytterligare en aspekt av könsbalansen. Att män oftare blir chefer på kvinnodominerade områden än kvinnor på mansdominerade vet vi. Men det är tydligen också så att där det finns många kvinnliga chefer finns det ungefär lika många manliga, medan de mansdominerade chefspositionerna knappast har några kvinnor. Chef är med andra ord på vissa områden fortfarande en mycket snävare manligt kodad position än på andra. Om chefer i allmänhet Bland chefer för mindre företag och enheter finner vi samma uppdelning av könen mellan yrkesområden. Tendensen är i princip densamma, nämligen att områdena med flest kvinnliga chefer är de mest könsbalanserade. Men här finns även bland de kvinnliga cheferna ett område med extrem obalans, nämligen när det gäller mindre företag och enheter inom vård och omsorg (figur 2.5). Här finner vi samma mönster i könsfördelning som bland drifts- och verksamhetscheferna ovan. Det präglas av den allmänna köns- arbetsdelningen på arbetsmarknaden. Figur 2.5 Chefer för mindre företag och enheter inom vissa områden. Antal: 20 571 kvinnor, 48 252 män. För uppgifter om antal se tabell B 2.5 i tabellbilaan. Om chefer i allmänhet 2.5Det finns en könsuppdelning både inom och mellan chefsgrupper I redovisningen nedan kombinerar vi olika yrkesgrupper med sektorer och område inom respektive sektor. De långa tabeller som texten handlar om finns i tabellbilagan som tabellerna B 2.6 till och med B 2.15. Där visar en finare uppdelning inom områdena att könsuppdelningen har systematiska mönster på och mellan alla områden. Inom statlig förvaltning finns totalt en dryg tredjedel kvinnliga chefer (tabell B 2.6). Den största chefsgruppen inom detta område utgör verksamhetscheferna inom offentlig förvaltning. Av dessa är i sin tur en tredjedel kvinnor. På den högsta nivån högre ämbetsmän och politiker utgör kvinnorna , och bland chefstjänstemännen nästan lika stor andel. De mest kvinnodomi- nerade chefsnivåerna är reklam- och pr-chefer (), per- sonalchefer (61) och chefer för mindre enheter i offentlig förvalt- ning (59). Största andelen män finns bland inköps- och distribu- tionschefer (), FoU-chefer (79) och it-chefer (77). Cheferna inom de statliga affärsverken är alltså huvudsakligen män (tabell B 2.7). Det största antalet kvinnliga chefer är drift- cheferna inom handel, hotell med mera, där de utgör en fjärdedel. Bland ekonomichefer och administrativa chefer är hälften män, hälften kvinnor. De mest kvinnodominerade chefsgrupperna i kommunerna är verksamhetschefer inom vård och omsorg samt utbildning liksom chefer för mindre företag och enheter inom vård och omsorg samt utbildning (tabell B 2.8). De mest mansdominerade kommunala chefsgrupperna är it-chefer, driftchefer inom byggverksamhet och tillverkning m.m. samt finansiell verksamhet, fastighetsbolag m.m., där männen utgör . Bland toppcheferna är vd och verkschefer det mest mansdominerade skiktet, medan högre ämbetsmän och politiker samt chefstjänstemän i intresseorganisa- tioner är något jämnare fördelade över könen (mansdominerade med 57– 43 respektive 65–). Inom landstingen är chefspositionerna relativt jämnt fördelade mellan könen (tabell B 2.9). Men det finns större skillnader inom enskilda områden. De mest kvinnodominerade chefsgrupperna är verksamhetschefer inom vård och omsorg samt personalcheferna. Bland övriga offentliga institutioner är mansdominansen stor, i paritet – som vi strax ska se – med den i privat näringsliv Om chefer i allmänhet (tabell B 2.10). Det gäller särskilt vd och verkschefer samt försälj- nings- och distributionschefer. Vi övergår så till näringslivet och ser först på de företag, som inte är offentligägda (tabell B2.11). Den största chefsgruppen här är vd, verkschefer med flera. Där är också mansdominansen överväldigande – män. Ännu större är den bland driftchefer inom jordbruk, tillverkning och byggverksamhet samt chefer för mindre bygg- och tillverk- ningsföretag. De största kvinnogrupperna finns även här inom vård och omsorgsverksamhet i olika former. I de ej offentligt ägda företagen finns totalt sett en liten minoritet kvinnor på ledande positioner, oavsett om det gäller aktiebolag eller inte. I aktiebolagen är kvinnorna ännu färre än i övriga företag (jfr tabell B 2.12). Det finns emellertid variationer mellan olika chefsgrupper. De mest mansdominerade chefs- grupperna är vd, verkschefer med flera och it-chefer samt chefer i mindre företag i tillverknings-, bygg- och jordbruksbranscherna. Bland personalchefer, reklam- och pr-chefer finns en majoritet kvinnor, men den är inte alls lika stor som den majoritet av män, som finns på andra chefspositioner. Mönstret är detsamma i statligt ägda företag och organisationer, men den kvinnliga minoriteten är något större här, till exempel på vd-positionerna (tabell B 2.13). Inköps- och distributionschefer samt chefer inom forskning och utveckling är de mest mansdomi- nerade chefskategorierna. Kvinnorna dominerar bland personal- cheferna men inte lika mycket. Detsamma kan sägas om cheferna i kommunalt ägda företag och organisationer (tabell B 2.14). Mönstret är detsamma, men kvinnorna är något fler här än bland cheferna i privatägda företag. Inköps- och distributionscheferna och chefer för mindre företag i finansiell verksamhet är de mest mansdominerade chefsgrupperna, medan personalchefer och chefer för mindre företag och enheter inom vård och omsorg är kvinnodominerade, om än inte lika kraftigt. Även i kategorin övriga organisationer är könsuppdelningen bland cheferna strikt (tabell B.2.15). En majoritet kvinnor finns bland driftchefer och chefer för mindre enheter inom vård och omsorg samt inom utbildning. Även bland personalcheferna är kvinnorna i majoritet, men inom alla andra områden dominerar de manliga cheferna. Om chefer i allmänhet 2.6Könsuppdelningen är stabil över tid Om vi jämför könsuppdelningen mellan sektorer 2002 med 2004 visar det sig att denna varit i stort sett stabil. Mellan dessa år minskade visserligen det totala antalet manliga chefer med cirka 20 000, medan antalet kvinnliga chefer steg med endast 2 000. (Se tabell B 2.16 i tabellbilagan.) Det innebar sammanlagt att andelen kvinnor på olika slags chefspositioner i landet ökade från . Samma andel gällde även , enligt senast publicerade siffror. Kvinnliga och manliga chefer efter sektor 2002 och 2004. Källa: Lönestrukturstatistik, . Uppgifter hämtade ur SCB:s På tal om kvinnor och män 2004 respektive 2006. Om vi ser närmare på de olika sektorerna, visar det sig att denna lilla ökning bland kvinnliga chefer härrörde från utvecklingen i privat sektor. Det handlade dock främst om att antalet män minskade mycket mer än antalet kvinnor, vilket resulterade i att andelen kvinnliga chefer totalt sett växte något – från . I den offentliga sektorn ökade däremot både kvinnliga och manliga chefer i antal med cirka 3 000, varför könsfördelningen där inte påverkades. Om vi studerar utvecklingen inom den offentliga sektorn i sin tur, framgår att olika verksamheter utvecklades på olika sätt. Medan det totala antalet chefer i statlig tjänst flerdubblades, var ökningen obetydlig inom landsting och kommuner. Men detta påverkade inte andelen kvinnor respektive män. Ökningen för- delade sig nämligen lika över könen. Om chefer i allmänhet Könsfördelningens mönster bland cheferna är entydigt. Samma chefspositioner är mans- respektive kvinnodominerade oavsett om det gäller statlig, eller privat huvudman. Men det finns skillnader så till vida att mansdominansen är kraftigast i privat ägda enheter och inte fullt så kraftig i kommunalt och statligt ägda enheter. Det gemensamma mönstret är att olika verksamheter är köns- kodade på ett traditionellt sätt, vilket alltså slår igenom även på chefsnivå. Kvinnor tenderar arbeta med personal, utbildning, vård och omsorg, medan männen leder verksamheter inom tillverkning, byggnadsarbeten och jordbruk. Denna könsuppdelning är särskilt tydlig på lägre chefsnivåer, medan de högre cheferna oftare har en mer balanserad könssamman- sättning. Ett undantag är dock de främsta exekutiva positionerna såsom vd och verkschefer, som oftast innehas av män. De högsta politiskt tillsatta tjänsterna har en högre andel kvinnor – ja, en andel som faller inom de 40–, som brukar accepteras som någorlunda jämställd. 3.1Börsföretagens styrelser och ledning Den största obalansen mellan kvinnor och män på ledande poster finns i näringslivet. De stora företagen har traditionellt haft ytterst få kvinnor på operativa positioner eller i sina styrelser. Företags- ledning har varit och är fortfarande en manligt kodad verksamhet trots att numera många kvinnor studerar ekonomi vid universitet och högskolor. De kvinnor som finns på chefsposter i företagen brukar i stället vanligtvis ha specialistfunktioner såsom personal- chef, jurist eller informationschef. Det är positioner som kräver en annan utbildning och karriär än den bakgrund som krävs för företagsledarna.TPF1FPT Även på dessa positioner finns dock oftast minst lika många män som kvinnor. Den massiva mansdominansen på näringslivets ledande posi- tioner har stuckit allt mer i ögonen, inte minst sedan särskilt det politiska fältet uppnått könsbalans. När det gäller storföretagens styrelseledamöter har som bekant förts en debatt, inte minst med anledning av de krav som med början ställts från regeringens sida på företagen att uppnå en större balans mellan kvinnliga och manliga ledamöter. När hotet om lagstiftning tillfälligt mildrades , minskade genast andelen kvinnliga styrelseledamöter för att senare när det upprepades öka igen. presenterade en förtroendekommission ledd av förre finansministern kod för bolagsstyrning. Denna kod är nu en del av noteringsavtalet för företagen på Stockholmsbörsen och omfattas av 94 företag, som tillsammans svarar för av totala börsvärdet. Enligt denna kod ska en jämn könsfördelning i styrelsen eftersträvas. Det hindrar emellertid inte att tre av dessa s.k. kodföretag ännu 1TP PT Se t.ex. 2004 och 2007. ingår bland de totalt tolv börsföretag, som just nu helt saknar kvinnliga styrelseledamöter (ordinarie eller suppleant).TPF2FPT Den främsta källan till uppgifter om företagen är deras egna årsredovisningar som lämnas in till samt deras verksamhetsberättelser och hemsidor. Det är ett tidsödande arbete att gå igenom dessa för att inhämta uppgifter. Det finns dock också olika sekundära sammanställningar, som är lättare tillgängliga och mer överskådliga. Den mest tillförlitliga och bäst kontrollerade sammanställningen av uppgifter om börsföretagens ägare, ledning, styrelser och revi- sorer tas fram på basis av företagens årsredovisningar och publiceras genom SIS Ägarservices försorg. Det är som tillsammans med ansvarar för detta. Här anges också andelen kvinnliga styrelseledamöter och vd. Däremot saknas uppgifter om chefer på andra nivåer. Här ingår heller inte andra företag än de börsnoterade. Enligt den senast publicerade upplagan av Styrelser och revisorer i finns det åtta kvinnliga styrelseordförande och fem vd i de 296 svenska börsföretagen ().TPF3FPT Det innebär att antalet kvinnliga styrelseordförande har ökat från två , medan antalet kvinnliga vd är oförändrat. Andelen kvinnliga styrelseledamöter som valts av bolagsstämmorna, stanna- de vid liksom . En preliminär beräkning på som gjordes efter att hälften av bolagen gjort sina nomineringar, kom därmed på skam.TPF4FPT 2TP PT 2007–08, ss. 5, 29. 3TP PT 2007–08: Styrelser och revisorer i 2007–2008. 4TP PT Uppskattning från SIS Ägarservice redovisad i Rapport, , . Figur 3.1 Styrelser och ledning i de privata börsföretagen 2007.