sou · GVB371 · 2008-01-01 00:00:00 — Enligt maximen att en företagare som verkligen vill lyckas är beredd att ta en personlig risk. Det finns naturligtvis en fara i att alltför lätt låta sig påverkas av personbedömningen. Även om de flesta företagare är bättre på att producera än att sälja, finns naturligtvis bland företagsledare en hel del karismatiska personligheter som lever på att sälja. Det finns alltid en risk i att bedömaren överskattar företagarens kapacitet, vilja och uthållighet. Det sägs ibland att banker gör sig skyldiga till för snabba bedömningar, något psykologisk expertis anser vara oförenligt med tillförlitlighet i bedömningar. är det så att bankerna knappast har möjlighet att spendera för mycket tid med att utvärdera kunden om det ska bli någon förtjänst. Utlåning av pengar – legala och andra förutsättningar Ett sätt att skaffa information om kredittagare vid sidan av årsbokslutet och personbedömningen vid mötet med företagaren är att delta i olika lokala evenemang för att få information om kredittagarens omgivning. Banker har ofta en central roll i lokala affärsnätverk. Nätverk har dels effekten av att skapa information, men de har också effekten av att skapa en miljö där negativt beteende straffas. Inte sällan har lokala banker kontorsstyrelser, vars främsta uppgift är att delta i skapandet av nätverk och där uppfattningar kan komma fram som kan vara av vikt vid kreditbedömningar. Den lokala miljöns betydelse brukar inte så ofta specificeras i modeller kring kreditbedömning. Det finns dock enligt rapporten en betydande skillnad mellan kreditbedömning i storstadsmiljöer och i mindre städer/glesbygd. I storstadsmiljöer är det generellt svårt att ta hänsyn till den lokala miljön eftersom det lilla företaget arbetar på en stor marknad och där affärsnätverken generellt är glesare. Här krävs enligt rapporten en god branschkunskap för att banker ska kunna bedöma de lokala förutsättningarna, något bankernas kontorsstruktur ofta ställer hinder för. I mindre orter är det dock väl känt att bankernas företrädare får en viktig position i det lokala nätverket. Ofta är banktjänstemännen deltagande i allehanda näringslivsföreningar som , Roundtable, företagar- föreningar, köpmannaföreningar, handelskammaren m.m. Det kan enligt rapporten ifrågasättas hur viktigt det egentligen är att veta hur företagare agerar lokalt, när de i tillverkningsföretag i allmänhet har sina kunder på annan ort. En viktig indikation är dock hur de lyckas skapa kontakter med andra företagare, vilket för bankerna kan vara en indikation på personlig kapacitet. Den personliga kapacitetens betydelse för kreditbedömning är enligt rapporten i sin tur vanligt förekommande i kreditbedömnings- litteratur. En viktig skillnad mellan personbedömningen och en bedöm- ning av den lokala kontexten är enligt rapporten att i personbedömningen har banken en direkt interaktion med före- tagaren, medan i den lokala miljön kan banken se hur företagaren agerar från avstånd. Det kan ge ytterligare bilder av företagaren att det inte handlar om att företagaren ska sälja in sitt företag för att få ett lån. En fördel med att tidigare ha sett företagaren i interaktion är enligt rapporten att personbedömningen går snabbare och Utlåning av pengar – legala och andra förutsättningar banken kan ägna mer tid åt annat än att undersöka företagarens personliga kapacitet. Av dessa och många andra skäl tenderar banker enligt rapporten att fokusera på lokal interaktion med sina företagare där det går, och att låna ut till företagare som är väl kända av banken. Det har enligt rapporten diskuterats om betydelsen av lokala nätverk är i utdöende. Särskilt när mindre banker tvingas kon- kurrera med stora finansiella jättar. Det hävdas att policy och standardisering kommer ta vid där lokalt beslutsfattande har gällt. Vissa skulle säkert anse att det vore bäst om bankerna höll ett visst avstånd till sina företagskunder. Problemet som uppstår är dock att den finansiella informationen även för företag som har haft lång verksamhet inte är särskilt lätt att analysera. Tills vidare tycks det enligt rapporten som om lokal information fortfarande kommer att vara väsentlig i de orter där nätverkande är en viktig del i det lokala sociala livet. I gäller att i alla de orter där sociala affärsnätverk är viktiga, det vill säga i alla svenska orter utanför storstäderna, är det fortfarande så att banktjänstemän deltar i dessa aktiviteter. När samma banktjänstemän blir befordrade till stora städer deltar de inte. Mönstret antyder att bankerna fortfarande anser att närhet är ett viktigt koncept där det är möjligt. Det finns enligt rapporten många indikationer på den bransch- specifika informationens betydelse i kreditbedömningen. Här har bankerna ofta ett klart informationsunderläge gentemot låntagaren eftersom den bedömande banktjänstemannen är generalist och därmed inte har särskilt djup kunskap om den specifika branschen. Det är enligt rapporten intressant att notera att en del inter- nationella banker har använt sig av en regionaliserad kreditbedöm- ning där bedömarna har varit särskilt kunniga inom vissa branscher. Trots detta har de flesta svenska bankerna enligt rapporten föredragit att bevara en lokal struktur, med lokala generalister som bedömare. Detta beror på att bankerna helt enkelt har bedömt det som viktigare att finnas nära kunderna än att ha expertkunskapen. Med andra ord har personbedömning och lokal kontextbedömning fått en ökad roll, delvis på bekostnad av den industrispecifika kontextbedömningen och den finansiella bedömningen, där särskilt tillgångsvärdering är branschspecifik. Utlåning av pengar – legala och andra förutsättningar Trots detta är den industrispecifika bedömningen central. Det märks inte minst i att många banker föredrar att låna ut till tillverkande industri där det är lättare för en bedömare att förstå verksamheten, än exempelvis till mjukvaruutvecklingsföretag inom dataindustrin, där det är betydligt svårare att både finna säkerheter och att förstå verksamheten. Kunskapen om den specifika branschen inkluderar att ta hänsyn till förändringar i konkurrens, teknologi, produktefterfrågan, och även distributionsmetoder. Ett viktigt medel för att utvärdera verksamhetens bransch- specifika förutsättningar är att analysera företaget på plats. Där är det enligt rapporten lättast att bedöma hur väl förberett företaget är och vilken kompetens och kapacitet de anställda besitter. Att företagaren har en djup kunskap om branschen är närmast en förutsättning för att banken ska bevilja krediter. En viktig indikation på företagets överlevnadsförmåga är beroendet av enstaka kunder, där legotillverkare och underleverantörer lever ett farligt liv. I ett flertal av de modeller som finns i kreditbedöm- ningssammanhang existerar marknadsförutsättningar och affärsidé som viktiga komponenter. Den nationella kontexten har beskrivits väl i litteratur om kreditbedömning. De ekonomiska trender som ligger till grund för denna bedömning är egentligen bortom både långivarens och låntagarens kontroll Det är dock väsentligt att ta hänsyn till långsiktiga konsekvenser av, särskilt vid långfristig skuldsättning. Inte minst väsentligt är det att förutsäga kommande ekonomiska kriser, så det är möjligt för företaget att bygga upp en ekonomisk stabilitet under goda år. Många låntagare klarar sig bra under en positiv konjunktur, men under en recession kan i värsta fall inte bara företaget råka illa ut, utan även företagarens betalningsmoral påverkas. Den nationella (eller globala) bedömningen gäller företrädesvis information om efterfrågeutveckling i stort, men också i substitut- branscher och i andra externa ekonomiska variabler som kan påverka företaget. Informationskällor kan vara bankens egen expertis, men också affärstidningar eller diskussioner med före- tagare. Den industriella bedömningen är central, där naturligtvis företag kan klara sig bra även i neråtgående branscher, men där Utlåning av pengar – legala och andra förutsättningar kraven på företagen blir desto större. Här är det enligt rapporten inte alltid lätt att få information från säkra källor, men diskussioner med kunder i närliggande branscher och inte minst egen erfarenhet är viktiga delar. Den lokala bedömningen kan dels ha att göra med förutsättningar för försäljning för handelsföretag, men kan också påverkas av tillgång till lokalt kapital, arbetskraft och transporter. Här kan ett medlemskap i lokala nätverk vara av betydelse, liksom diskussioner med lokala kontorsstyrelser eller företagare. Det bör noteras att det är betydligt lättare att få lokal information i mindre orter, där också betydelsen för denna information är som störst på grund av den begränsade marknaden. Debatten om säkerheternas betydelse för kreditbedömning i praktiken har varit stor i bankerna . I princip anses enligt rapporten alltid säkerheterna ha en underordnad betydelse för kreditbedömningen. Det avgörande är enligt rapporten att banken ska ta större hänsyn till risken för betalningsinställelse än till risken vid betalningsinställelse. I praktiken har dock bankerna trots en långsiktig fokusering på kassaflöde, särskilt från centrala kreditavdelningar, fortfarande på lokal nivå en klar fokusering på säkerheter. Inte minst anses personlig borgen vara ett effektivt sätt att få företagare att ta ansvar för sitt företagande. Betydelsen av säkerheter är enligt rapporten mycket svåra att uppskatta. Det är aldrig så att säkerheter i sig kan utgöra en grund för kreditgivning, och det är sällan som säkerheter i praktiken avgör om ett lån kan ges eller inte. Betydande säkerheter kan enligt rapporten i viss mån kompensera för andra risker, men det är en för banker vådlig strategi, vilket inte minst bankkrisen tydligt har visat. Under kreditregleringens 1970-tal kunde bankerna i princip ha fullgoda säkerheter för all sin kreditgivning. I bankerna har detta synsätt levt kvar i olika former. Inte minst i banktjänstemännens sätt att tänka kring kreditbedömning finns säkerhetstänkandet enligt rapporten kvar. Eftersom bankverksamhet framför allt lärs in via att se andra kollegor agera kommer detta säkerhetstänkande att i viss mån föras vidare mellan generationer av banktjänstemän. Även internationellt har trenden varit att banktjänstemän allt mer ska fokusera på företagets förmåga i sin verksamhet, snarare än vad som händer vid en eventuell konkurs, särskilt med fokusering på Utlåning av pengar – legala och andra förutsättningar I vilket fall är det knappast möjligt att driva bankverksamhet där säkerheter krävs för att få låna kapital. Det har också visat sig att banker har en god förmåga att hantera blanco-krediter (krediter utan säkerhet). Återigen kan konstateras att i fastighetskrisens var det att för mycket tilltro sattes till värderingen av kom- mersiella fastigheter som säkerhet, än att det skedde utlåning utan säkerhet. För banktjänstemän är det enligt rapporten mycket svårt att göra en god värdering av säkerheter eftersom det ofta är svårt att tänka sig hur situationen kan komma att se ut i ett scenario där ett företag i kris, förmodligen agerande i en bransch i kris, ska realisera sina tillgångar. Personlig borgen är enligt rapporten i praktiken en betydligt intressantare form för säkerhet för banker. Skälet är rent psyko- logiskt; personlig borgen binder företagaren hårdare till företaget. På detta sätt försäkrar sig banken om att företagaren inte tar en nedgång och eventuell konkurs för lätt, utan att företagaren verk- ligen kommer att anstränga sig för att återbetala sina lån. I uppskattningen av säkerheternas värde så är ett antal grund- läggande faktorer av betydelse. Marknadsvärde vid en neråtgående marknad. Hur sannolikt det är att tillgången blir omodern och oanvänd- bar. Den praktiska möjligheten att praktiskt avyttra tillgången i en neråtgående marknad. Hur specialiserad tillgången är till företagets verksamhet. Eventuell transportkostnad vid försäljning. Andra problem som kan uppkomma vid försäljningen. Problemet beskrevs redan för ett halvt sekel sedan, men problema- tiken är den samma än . Inte sällan är det svårt att realisera tillgångar i exempelvis tillverkningsindustri. En stålbocknings- maskin stående i en industrilokal i glesbygden kan göra en oändligt god gärning på sin plats, men vara helt olönsam att sälja till annan part. Kanske har den bara ett värde om den vid eventuell konkurs kan stå kvar och tjäna en annan ägare. Det bokförda värdet kan vara noll, men den kan ända vara en primär resurs för företaget. Detta scenario ställer till en hel del problem vid säkerhetstänkande. Ett annat klassiskt exempel är industrilokaler och kommersiella Utlåning av pengar – legala och andra förutsättningar I storstäder kan priset fluktuera väldigt, i glesbygd kan fastigheten vara i det närmaste utan värde. Generellt gäller enligt rapporten att säkerheterna säger mycket lite om ett företags funktion och värde. I allmänhet är de viktigaste komponenterna för företagets reella värde att finna i kunskap hos de anställda/ledning och i upparbetade kundkontakter. Dessvärre kan inte denna kun- skap enligt rapporten värdesättas på samma sätt. Att värderingen sker till förväntade priser i en neråtgående marknad är utomorden- tligt viktigt, men försvårar också uppskattningen. Säkerheter är enligt rapporten av tradition en fråga om att försäkra sig om att ett företags ägare känner ansvar för verksam- heten. Egentligen har ju banken förlorat om säkerheten tvingas realiseras. Det kan dock diskuteras om det varnande exemplet verkligen motverkar företagares brist på ansvar i konkurssitua- tioner. En har varit att säkerheter är viktiga för att inte företagaren ska kunna avyttra centrala tillgångar utan att underrätta banken. De psykologiska faktorerna är med andra ord centrala för behandlingen av säkerheter. Ur direkt finansiell synvinkel är dock säkerheterna enligt rapporten mindre väsentliga. Att ta säkerheter har alltså inte så mycket att göra med själva kreditbedömningen som det har att göra med den psykologiska interaktionen mellan bank och kund. lever säkerhets- tänkandet kvar i bankerna. Mycket därför att bankerna vill försäkra sig om företagarens efterlevnad i att betala tillbaka sina skulder. Detta skulle dock enligt rapporten kunna underlättas om bankerna hade en bättre relation till sina företagskunder, en relation som mer präglas av myndighetens förhållande till sina undersåtar än av en relation mellan två jämbördiga företag. Att arbeta med svaga låntagare är ett sätt att undvika kredit- förluster som historiskt har varit framgångsrikt. Det absolut bästa sättet att hantera kreditförluster är enligt rapporten att ha ett bra system för kontinuerlig uppföljning av företagskunder, med ett särskilt medvetande om att kunder som får problem gärna försöker hålla sig undan banken. Att ha en årlig uppföljning som i princip fungerar som en förnyad kreditbedömning är att föredra, i samband med att årsbokslutet lämnas in. När väl ett företag bedöms ha svårigheter gäller det att snabbt komma i kontakt med företaget. Ofta är det så att företag kommer in för sent när de har problem. De är inte sällan medvetna om att de tar en risk att banken drar in krediten snarare än hjälper företaget ur situationen. Den process som inträder när företaget kontaktar sin bank skulle kunna ses som Utlåning av pengar – legala och andra förutsättningar en första rekonstruktion. Redan här är ofta problemen så svåra att det är svårt att räta upp situationen. Den rekonstruktion som banken ordnar är ofta effektiv då både bank och företagare har något att förlora, och därmed hanterar problemet snabbt. Av rapporten framgår med önskvärd tydlighet att kreditbedömning är en konst som inbegriper många olika komponenter. Analyser av ett företags kassaflöde och träffsäkra personbedömningar av dem som äger och leder ett företag förefaller vara det mest centrala i sammanhanget. Även en sådan svårfångad egenskap som intuition kan vara viktig. Man kan också i rapporten ana en viss kritik mot att bankerna är allt för traditionstyngda och rigida i sina sätt att göra kreditbedömningar. När det gäller betydelsen av säkerheter är rapporten aningen ambivalent. Å ena sidan sägs det att säkerheter alltid är av under- ordnad betydelse för kreditbedömningar. Å den andra sidan sägs också att säkerheter är viktiga i sammanhanget. Särskilt vid kredit- givning utanför storstäderna framhålls betydelsen av säkerheter. Det är också intressant att notera vad som sägs om möjligheten att åstadkomma ett incitament för företagaren att sköta företagets åtaganden genom att t.ex. med en personlig borgen binda före- tagaren till sitt företag. Så kallad skötselborgen – som i praktiken alltid måste vara beloppsanpassad till företagarens personliga betalningsförmåga – är också vanligt förekommande. Man kan enligt utredningen få uppfattningen att rapporten hävdar att möjligheterna för ett mindre företag att kunna ställa säkerhet de facto är viktiga, men att de inte borde vara det i den utsträckning som gäller. I stället borde kreditbedömare fästa större vikt vid andra omständigheter än vilka säkerheter som erbjuds. Det framgår också av rapporten att säkerheter kan vara mycket svåra att värdera, vilket gör säkerheter osäkra. Sammanfattningsvis måste det emellertid konstateras att möjligheterna för företag, framför allt mindre sådana, att kunna erbjuda långivaren säkerheter de facto är viktiga i sammanhanget. Det innebär att det ur ett avgränsat kreditgivningsperspektiv också är en riktig utgångspunkt att se till att dessa företag har möjligheter att erbjuda en presumtiv långivare säkerheter, t.ex. i form av företagsinteckning. Men det är många andra faktorer som Utlåning av pengar – legala och andra förutsättningar är av stor betydelse när en kreditansökan bedöms och när en redan beviljad kredit vid en uppföljning omprövas. Företagets förmåga att kunna ställa säkerhet för en önskad kredit är alltså endast en pusselbit av flera andra som bestämmer om företaget kan få ett lån. Vilken betydelse säkerheter har i relation till alla övriga relevanta omständigheter varierar från fall till fall och är nära nog omöjlig att säga något med bestämdhet om. Det förefaller vara viktigt att ha detta klart för sig när man – som inom ramen för denna utredning – behandlar betydelsen och utformningen av en säkerhetsform av flera. Det bidrar till att ge frågan dess rätta proportioner. 5 En starkare företagsinteckning Utredningens huvuduppgift så som den är formulerad i direktiven är att föreslå en förstärkning av företagsinteckningens förmånsrätt i syfte att underlätta för företagen att låna pengar. Ett annat sätt att uttrycka samma sak är att säga att värdet av företagsinteckningen som säkerhet i kreditgivningssituationen ska förstärkas. Bakom denna önskan ligger intresset av att förbättra kreditförsörjningen till företag, särskilt vad gäller möjligheten till lånefinansiering. Det är alltså egentligen det senare som är målet för utredningen. Att förbättra värdet av företagsinteckningen är ett medel för att uppnå detta mål. Men så som uppdraget har formulerats har utredningen inte anledning att överväga andra medel för att uppnå samma mål. Såtillvida är uppdraget begränsat. Utredningen ska alltså föreslå en förstärkning av företags- inteckningens förmånsrätt i syfte att underlätta för företagen att låna pengar. Enligt direktiven ska förslaget innebära att företags- inteckningen ger förmånsrätt i en värdemässigt högre andel än . Det ska därvid utredas om företagsinteckningen bör gälla i all egendom eller begränsas till egendom av visst slag, om företags- inteckningen bör gälla enbart i näringsverksamhet eller, även i en enskild näringsidkares privata egendom. Vidare ska utredaren ta ställning till om förmånsrätten bör gälla endast i konkurs eller också vid utmätning. Utredaren ska uppmärksamma hur olika ändringar kan väntas påverka tillämpningen av EG:s insolvens- förordning. Även i övrigt innehåller direktiven vissa anvisningar om förhållanden som ska beaktas när förslagen lämnas. De förslag som lämnas ska i görligaste mån tillgodose de grundläggande syftena bakom förmånsrättsreformen och det ska strävas efter en ordning som är tydlig och enkel att tillämpa. Direktiven i sin helhet finns här intagna i bilaga 1. I direktiven uttrycks inte särskilt att syftet med att stärka företagsinteckningens förmånsrätt främst är att underlätta för små och medelstora företag att få kredit. Det är emellertid en allmän uppfattning att företagsinteckningen har störst betydelse för just små och medelstora företags kapitalförsörjning. Och det är också dessa företags intressen som ligger bakom detta utrednings- uppdrag. Riktigt stora företag har helt andra förutsättningar för sin kapitalförsörjning. I sammanhanget kan noteras att de flesta företag är små och av företagen har inte mer än 50 anställda. Det innebär att en förkrossande majoritet av landets företag är småföretag. Dessa spelar tillsammans en viktig roll för sysselsättningen och det är en stor andel () av landets privatanställda som arbetar i mindre företag. Om man tar bort branscherna jordbruk, jakt och skogsbruk är det av småföretagen som finns i inom tjänstesektorn och inom industrisektorn. De flesta småföretag finns inom branschgruppen finans- och företagstjänster följt av handel, hotell och restaurang. har antalet företag i varierat mellan 410 000 och 430 000 stycken. Det ska här anmärkas att utredningen inte har gjort några egna undersökningar rörande förhållanden i andra länder. Sådana undersökningar finns i huvudbetänkande (SOU 1999:1 s. 94 f.). Det kan kort påpekas att det skiljer sig från land till land hur man har utformat olika säkerheter. Skillnaderna är inte sällan grundläggande och berör ofta hela det kredit- och insolvensrättsliga systemet i en rättsordning. Det gör det svårt att på ett rättvist sätt jämföra enskildheter mellan olika länders system. Det kan emellertid konstateras att den principiella lösning som gäller i inte sticker ut på något särskilt sätt vid en internationell jämförelse. I vissa länder (t.ex. ) finns det över huvud taget ingen direkt motsvarighet till den svenska företagsinteckningen. I är säkerhet i form av företagsinteckning begränsad till av underlagets värde. Man kan också konstatera att banker och andra institutionella långivare världen över regelmässigt har en stark ställning i insolvenssituationer, även om denna ställning kan grundas på mycket skilda omständigheter. Man kan också konstatera att det överlag även i andra länder finns inslag i regleringen som syftar till att gynna rekonstruktionsförsök vid insolvens och att sådana inslag så gott som alltid innebär att det stora flertalet borgenärer getts en något starkare ställning på bekostnad av bankernas och vissa andra dominerande borgenärers ställning. Utredningen har ur direktiven ansett sig kunna utläsa vissa principiellt betonade utgångspunkter som kan ses som överordnade vissa andra mer detaljbetonade anvisningar. För det första är upp- giften att förstärka värdet av företagsinteckningen. Denna huvud- uppgift är fastslagen på ett sådant sätt att utrymme helt saknas för utredningen att lämna förslag där detta inte tillgodoses. För det andra ska utredningen se till att förmånsrättsreformens grund- läggande syften tillgodoses. Och för det tredje ska utredningen sträva efter lösningar som är enkla att tillämpa. Huvuduppgiften är alltså att förstärka värdet av företags- inteckningen som säkerhet. I själva verket är det om inte den enda – så i vart fall den allt överskuggande – anledningen till att utredningen har tillsatts. Uppgiften blir då att lämna förslag dels om hur mycket företagsinteckningens värde ska förstärkas, dels om hur detta juridisk-tekniskt ska åstadkommas. Och därvid måste hänsyn tas till förmånsrättsreformens grundläggande syften sam- tidigt som direktivens anvisning om ett regelsystem som är enkelt att tillämpa måste beaktas.