sou · GVB371 · 2008-01-01 00:00:00 — Lagen innehåller en uppräkning av de fordringar som har bättre rätt än andra och anger vilken ordning som gäller mellan dessa prioriterade fordringar. Lagen skiljer mellan särskild och allmän förmånsrätt. Särskild förmånsrätt belastar bara viss egendom och gäller både vid utmätning och konkurs. Allmän förmånsrätt gäller däremot bara i konkurs men avser all egendom som ingår i konkursboet. har förmånsrätt gällt för pant och inteckning i ett företags egendom. Dessa förmånsrätter är främst motiverade av intresset att stimulera en långsiktig kreditgivning. Förmånsrätt för lön infördes eftersom anställda är speciellt utsatta i företags- konkurser. Genom den statliga lönegaranti som utgår enligt lönegarantilagen (1992:497) säkerställs dock inom vissa gränser att lönefordringar blir betalda. När ett garantibelopp betalats ut, inträder staten i arbetstagarens rätt. Utdelning i konkurs för arbetstagares fordran som ersatts av garantin tillfaller staten upp till detta belopp med den förmånsrätt som gäller för fordran på lön (28 § lönegarantilagen). Sedan de förmånsberättigade borgenärerna har fått betalt får borgenärer utan förmånsrätt betalt i den mån tillgångarna räcker. Detta gäller t.ex. leverantörers fordringar på betalning för leverera- de varor och statens fordringar på betalning av skatt och löne- garanti som inte täckts av löneförmånsrätten. Nuvarande förmånsrättsregler trädde i kraft (se prop. 2002/03:49, bet. 2002/03:LU17, rskr. 2002/03:222). Genom de nya reglerna ändrades den dåvarande inteckningen i ett företags egendom, företagshypoteket, till en ny företagsinteckning. Företagsinteckningen har allmän förmånsrätt i av värdet av den egendom som återstår sedan borgenärer med bättre rätt har fått betalt (se 11 § förmånsrättslagen). Vidare avskaffades förmåns- rätten för fordran på skatter och allmänna avgifter, liksom för- månsrätten för fordran på hyra och arrende. Dessutom förstärktes den ersättning en arbetstagare kan få på grund av lönegarantin till fyra prisbasbelopp (se 9 § lönegarantilagen). Förmånsrätten för arbetstagares fordran på lön eller annan ersättning begränsades före en konkurs och efter en konkurs (se 12 § förmånsrättslagen) och till högst tio prisbasbelopp (se 12 a § förmånsrättslagen). Lagändringarna syftade i huvudsak till att underlätta för företag att genomföra företagsrekonstruktion i stället för att gå i konkurs, att ge oprioriterade borgenärer bättre utdelning i konkurs, att bidra till att kreditgivning och kreditprövning inriktas på ett företags utsikter till lönsamhet och att stärka de anställdas löneskydd i konkurs (se prop. 2002/03:49 s. 64 f.). Ändringarna var avsedda att vara ett första steg i en reformering av de grundläggande civil- rättsliga regler som påverkar kreditgivning och insolvenshantering. Som ett nästa steg i reformen beslutade om att införa lönegaranti också vid företagsrekonstruktion (se prop. 2004/05:57, bet. 2004/05:LU28, rskr. 2004/05:234). Lagstiftningen behöver dock förbättras ytterligare i syfte att ge goda förutsättningar för företagande. Som ett tredje steg avser regeringen därför att tillsätta en utredning om ett samordnat förfarande för företagsrekonstruk- tion och konkurs, ett samlat insolvensförfarande. gav den dåvarande regeringen i uppdrag åt () att bedöma om målen med de nya förmånsrättsreglerna har uppnåtts och att utvärdera effekterna (se ärendena Ju2004/7178/L2 och Ju2004/7317/L2). Som en del av uppdraget skall ITPS undersöka förutsättningarna generellt för kapitalförsörjning till företag, varvid situationen för små och medelstora företag liksom entreprenörer särskilt skall uppmärksammas. I den delrapport som ITPS lämnade förordades en förstärkning av företagsinteckningens värde i kon- kurs i syfte att förbättra tillgången till krediter. har därefter uttalat att den i huvudsak står bakom ändringarna av förmånsrättslagstiftningen men att det finns ett behov av att ändra företagsinteckningens förmånsvärde för att förbättra kapitalförsörjningen till företag (bet. 2005/06:LU18, rskr. 2005/06:188). Regeringen har i budgetpropositionen framhållit att den som ett led i arbetet med att förbättra förutsättningarna för små och medelstora företag skyndsamt kommer att utreda före- tagsinteckningens förmånsrätt, liksom förmånsrätten för statens återkrav på utbetald lönegaranti (se prop. 2006/07:1, utg.omr. 13, avsnitt 5.5 och utg.omr. 23, avsnitt 3.6). Det finns alltså nu anledning att på nytt utreda vissa förmåns- rättsliga frågor. En särskild utredare bör därför utses och ges följande uppdrag. Utredarens huvuduppgift är att föreslå en förstärkning av företags- inteckningens förmånsrätt. Förslaget skall innebära att företags- inteckningen ger förmånsrätt i en värdemässigt högre andel än . Det skall därvid utredas om förmånsrätten för företagsinteckning även i fortsättningen bör gälla i all egendom eller om inteckningen och förmånsrätten bör begränsas till egendom av visst slag. En anslutande fråga är om företagsinteckningen bör gälla enbart egendom som ingår i näringsverksamhet eller, som , även i en enskild näringsidkares privata egendom. Utredaren skall ta ställning till om förmånsrätten bör gälla endast i konkurs eller också vid utmätning. Utredaren skall uppmärksamma hur olika ändringar kan väntas påverka tillämpningen av EG:s insolvens- förordning. Enbart en förstärkning av företagsinteckningen skulle minska utdelningen till oprioriterade borgenärer, som inte sällan är små företagare. Utredaren skall därför överväga om förmånsrätten för statens återkrav avseende utbetald lönegaranti bör avskaffas helt eller delvis. Utredaren skall därvid beakta om statsstöd. Utredarens förslag skall tillgodose de grundläggande syftena bakom förmånsrättsreformen. Vid sina överväganden skall utredaren analysera hur olika ändringar kan antas påverka företagens borgenärer och andra berörda. Utredaren har här att bedöma hur kreditgivare kan väntas reagera, t.ex. när det gäller utlåning, kostnaden för krediter och viljan att delta i rekonstruktioner, beroende på vilket värde företagsinteckningen ges. Utredaren skall uppmärksamma hur ansvaret för företags ställföreträdare enligt 12 kap. 6 § skattebetalningslagen (1997:483) och 25 kap. 18 § aktiebolagslagen (2005:551) påverkas av olika ändringar. Utredaren skall också uppmärksamma hur användningen av verkställighetsåtgärder mot företag kan komma att påverkas. De anställdas – särskilt nyckel- personers – vilja att arbeta kvar i ett företag beroende på löne- förmånsrättens värde är ytterligare en fråga som skall beaktas. Några andra ändringar av förmånsrättsordningen än som beskrivs här skall inte föreslås. Det innebär bl.a. att löneförmåns- rätten skall lämnas oförändrad i den mån den rör andra fordringar än dem som staten tagit över och att arbetsrätten även i övrigt ligger utanför uppdraget. Utredaren skall inte behandla åter- vinningsförbudet för skatter och avgifter och inte heller statens företrädesrätt vid utmätning. Utredaren skall överväga vad som bör gälla för företags- inteckning som redan har upplåtits som säkerhet när nya regler träder i kraft och även i övrigt uppmärksamma behovet av övergångsbestämmelser. Utredaren skall sträva efter en ordning som är tydlig och enkel att tillämpa. Arbetsmetoder och redovisning av uppdraget Utredaren skall ta del av det material som ITPS har tillgång till i sin utredning och de slutsatser som institutet drar i sitt arbete. Utredaren skall inhämta synpunkter från berörda myndigheter och organisationer. Utredaren skall föreslå de författningsändringar som behövs. Utredaren skall redovisa konsekvenserna för borgenärer, gäldenärer, det allmänna och andra som berörs av de förslag som lämnas. Utredaren skall särskilt redovisa de ekonomiska kon- sekvenser som föreslaget ger upphov till. I den mån förslagen innebär kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting skall utredaren föreslå finansiering. Vid den analys av konsekvenserna för små företag som skall göras skall utredaren ha kontakt med . Uppdraget skall redovisas . Ekonomiska konsekvenser av alternativa höjningar av förmånsrätten av företagsinteckningen och ett avskaffande av förmånsrätten för lönegarantin I denna PM redogörs för beräkningar som gjorts i syfte att klargöra de ekonomiska effekterna för olika aktörer av två alternativa höjningar av förmånsrätten, till , samt ett avskaffande av förmånsrätten för statens återkrav avseende lönegaranti. Beräkningarna avser de omfördelningar av utdelningar vid insolvens (närmast konkurser) som skulle resultera om reglerna ändrades enligt ovan. De aktörer som berörs är banker, staten och oprioriterade borgenärer. Beräkningarna består av simuleringar av utdelningar givet olika regler. Utgångspunkten är en databas bestående av ett urval konkurser där information finns om olika borgenärskategoriers fordringar. En viktning och framskrivningar har gjorts i syfte att beskriva förhållandena 2006. i samlade för perioden 2001- 07-01 till in uppgifter om samtliga konkurser i regionen som avslutats . Utredningen har fått tillgång till 441 av sammantaget 1291 konkurser. Då nio av dessa ej är relevanta återstår det i databasen uppgifter om 432 konkurser. I 290 av dessa förekom utdelning. Vårt syfte är att beräkna förhållanden på riksnivå förhållanden. Eftersom den databas vi har tillgång till är ett urval behöver varje post i databasen få en vikt som så representativt som möjligt räknar upp till riksnivå. Vi har antagit att det avslutades sammanlagt 8 000 konkurser . Antalet konkurser har enligt den officiella statistiken legat något över den siffran. Vi har också antagit att det i en knapp fjärdedel av dessa blev utdelning. Tidigare studier visar en högre andel. Andelen har bestämts utifrån uppgifter från Kammarkollegiet om statens samlade utdelning för skatter och avgifter . När antagandet görs leder beräkningar enligt nuvarande regler till resultat som ligger nära dessa uppgifter. För att få trovärdiga uppgifter om de absoluta förändringarna (i krontal) skulle det räcka att låta de konkurser där det blivit utdelning (utdelningskonkurser) ingå i databasen. För att få en rimlig grund för hur stor andel av en skuld som betalas är det dock nödvändigt att innefatta också de konkurser som inte leder till utdelning. Den databas vi har tillgång till innehåller ca 140 konkurser som är av det slaget. Två tredjedelar av de konkurser som avslutades databasen avser var s.k. avskrivningskonkurser och de ingår inte i databasen. Med dessa antaganden som grund har en vikt på 6,2 tilldelats för varje utdelningskonkurs och en vikt på 44 för varje avskrivningskonkurs. Det innebär att varje post multipliceras med vikten för att på så sätt bli representativ för riket. Alltså får vi följande antalsförhållanden: 6,2 blir 1798 och 44 blir 6160. De två produkterna blir nära nog 8 000. Slutligen utgör 1 798 av 8 000. Eftersom databasen består av uppgifter avseende tiden före nu gällande lagstiftning har vissa framskrivningar gjorts. Den samlade fordran per konkurs har delats in i olika kategorier. Dessa är särskild förmånsrätt, företagsinteckning, lönegaranti och oprioriterade fordringar. I databasen finns det uppgifter om löneskuldens storlek. Endast en del av denna skuld faller under lönegarantin, dels p.g.a att bara lön avseende ersätts av garantin, dels p.g.a. det takbelopp som gäller för ersättning per anställd. I huvudsak gäller att lön som omfattas av garantin också är förmånsberättigad. tvingades göra ett antagande vad gäller fördelningen. Vi har inför våra simuleringar skrivit fram denna fördelning till 2006 med hjälp av från Kronofogde- myndigheten redovisade uppgifter om storleken på utbetald lönegaranti och utdelat belopp. När gällande regler tillämpas och det antas att 50 0procent av löneskulden faller under lönegarantin summerar beräkningarna till de redovisade beloppen. Således har vi antagit den andelen. Det ska dock sägas att denna anpassning sannolikt ger en skev bild av de förhållanden som råder. Den valda anpassningen har dock gjorts så att det beräknade utdelade beloppet ligger nära det faktiska. Utifrån uppgifter för varje konkurs om fordran enligt de olika kategorierna (särskild förmånsrätt, företagsinteckning, lönegaranti, skatter samt avgifter och övriga oprioriterade fordringar) tillsammans med uppgifter om den totala utdelningen har programkod skapats som simulerar utdelning till varje kategori. Programkoden har skapats för att, så långt det är möjligt, efterlikna reglerna för utdelning. Först har en grundsimulering genomförts enligt nuvarande regler. Därefter har simuleringar gjorts med alternativa regler. De huvudsakliga alternativen som prövats är höjningar av företagsinteck- ningens förmånsvärde till . I båda fallen har lönegarantin övergått till att vara en oprioriterad fordran. Ett intressant resultat är vilka effekterna blir för staten. Det samlade resultatet för staten har två beståndsdelar. Dels rör det sig om förändringen inom ramen för lönegarantin. Dels rör det sig om förändringen vad avser övriga statliga oprioriterade skulder (skatter samt avgifter). Här, inledningsvis, redovisas summan av förändringarna. Av tabell 1 nedan framgår att staten går miste om i det första fallet och 303 i det andra. Tabell 1 Förändringen av statens intäkter vid alternativa regeländringar Nedan redovisas, i tabell- och diagramform, förändringarna av utdelningarna per kategori. Vad gäller ökningen till ett förmånsvärde på av företags- inteckningen framgår det av redovisningarna nedan att bankerna får ytterligare till följd av ändringen. För övrigt är det endast lönegarantin som förlorar på förändringen. Ökningen till medför en ökad utdelning med 278 miljoner för bankerna. Tabell 2 Förändringar av återvinning för olika kategorier vid olika regler För dessa beräkningar har, som redovisats ovan, skapats data som inkluderar också konkurser där det inte förekommer någon utdelning. Därmed är det i princip möjligt att presentera beräkningar vad avser utdelningsandel, dvs. hur stor andel av den totala fordran som faktiskt betalas i konkursen enligt olika kategoriindelningar. Emellertid är dessa beräkningar mindre säkra än de tidigare redovisade. Det beror dels på den betydligt högre vikten, dels på avsaknaden av kontrolldata på makronivå. Jag har därför valt att inte redovisa i tabellform utan istället valt en kvalitativt inriktad redovisning. Staten får utdelning från såväl lönegarantin som från obetalda skatter och avgifter. Vid nuvarande regler betalas av den samlade fordran. Vid alternativreglerna i stort sett halveras utdelningsandelen. Lägst blir den vid . Om vi betraktar utdelningsandelarna per kategori är företags- inteckningarna mycket klara vinnare. Även statligt och övrigt oprioriterade är vinnare i någon mån. Som väntat sjunker dock utdelningsandelen för lönegarantin kraftigt. Beräkningarna är en uppdatering av data . De förhållanden som rådde då i samhällsekonomin återspeglas i resultaten. Även om anpassningar gjorts inför beräkningarna finns det anledning att påpeka att beräkningarna mer ska ses som en indikation på ekonomiska effekter än en regelrätt prognos. skickade utredningen ut en enkät till ett antal myndigheter, näringslivsorganisationer och andra intresse- organisationer i syfte att inhämta synpunkter rörande vissa frågor som utredningen övervägde. Enkäten besvarades av AckordsT - centralen, , , FöretagarFörbundet, Företagarna, rekonstruktion (IFFR), , Tillsyns- myndigheten (TSM), Verket för Näringslivsutveckling (), Rekonstruktör och konkursförvaltarkollegiet (REKON), Skatte- verket, , och Svenskt Näringsliv.T I frågeunderlaget presenterade utredningen en s.k. tröskelmodell. Avsikten var att försöka finna en modell som skulle underlätta för små och medelstora företag att låna pengar. Modellen skulle (grovt skisserad) innebära att en del av gäldenärens egendom (en viss procentuell andel eller ett visst belopp) reserveras för företags- inteckningsinnehavare. Förmånsrätten för företagsinteckning skulle då gälla i upp till ett visst belopp och därefter i, t.ex. som , av den egendom som återstår. Exempel på lydelse av 11 § förmånsrättslagen. Allmän förmånsrätt följer därefter med företagsinteckning. Förmåns- rätten gäller upp till X kronor i värdet av den egendom som återstår sedan borgenärer med förmånsrätt enligt 3 a, 4, 4 a, 6–8, 10 och 10 a §§ har fått betalt och därefter i av detta värde. Mottagarna av enkäten ombads att besvara följande frågor. 1.En av utredningens utgångspunkter är att det är viktigt för kreditgivningen till företag hur företagsinteckningens värde bestäms. För att – om möjligt – få en mer nyanserad bild av detta är det intressant att få veta för vilka företag detta är särskilt viktigt (bransch, små, medelstora, storstad, glesbygd m.m.). Går det att åstadkomma en sådan nyansering eller är det generellt så att alla företag, oavsett verksamhet, storlek eller geografisk belägenhet för sin kreditförsörjning är lika beroende av företagsinteckningens utformning? 2.Minskar företagsinteckningens betydelse vid större krediter? 3.Går det att i någon utsträckning beloppsmässigt specificera vid vilka krediter som företagsinteckning har stor betydelse? 4.Skulle den skisserade modellen kunna förenkla för små- och medelstora företag att få kredit? 5.Vilken beloppsgräns bör i så fall gälla? BetydelsenT av företagsinteckningensT T värde I princip alla tillfrågade myndigheter och organisationer menade att företagsinteckningens betydelse för kreditgivning är stor för små och medelstora företag och mindre för stora företag. påpekade att företagsinteckningen är viktig för alla företag, men att den troligtvis har störst betydelse i små företag. uttalade att säkerhet i företagsinteckning framför allt används av små och medelstora företag och främst av tillverkande företag och företag inom handel. Ackordscentralen framförde att företagets storlek kan ha viss betydelse, men att det inom olika branscher finns stora skillnader i vilka möjligheter som finns att lämna andra säkerheter. IFFR uttryckte att alla företag, oavsett verksamhet, storlek och geografisk belägenhet är lika beroende av företags- inteckningens utformning för sin kreditgivning. menade att det inte går att generellt säga att storlek, bransch eller lokalisering har någon avgörande betydelse för i vilken utsträckning företagsinteckning används. ansåg inte att företagsinteckningens betydelse minskar vid större krediter. Flera tillfrågade uttryckte att företagsinteckningens betydelse som säkerhet minskar vid större krediter. konstaterade att vid mindre krediter är ofta företagsinteckningen den enda säkerheten medan den vid större krediter oftast är en kompletterande säkerhet. uttalade på att det är svårt att göra en definitiv gränsdragning, men att företagsinteckning antagligen har störst betydelse vid krediter om 3–. IFFR uppskattade att företag med färre än tjugo anställda är mest beroende av företagsinteckning för erhållande av krediter, liksom företag som har varit verksamma i åtminstone . I flera yttranden poängterades att näringsidkarens geografiska placeringen har betydelse eftersom fast egendom används som kompletterande säkerhet och denna ofta är lågt värderad utanför storstäderna. IFFR och REKON var positiva till den skisserade tröskelmodellen. Även och menade att modellen skulle kunna underlätta för små och medelstora företag att få kredit. Flera organisationer och myndigheter var emellertid tveksamma eller kritiska till en s.k. tröskelmodell (Ackordscentralen, Finans- bolagens Förening, Företagarna, , , , och ). angav att deras medlemmar var splittrade i frågan. uppgav at den skisserad modellen skulle förenkla för små företag om beloppsgränsen bestämdes till 3–. IFFR förklarade att föreningen fördrar en tröskelmodell framför en justering av procentsatsen. Enligt IFFR bör tröskeln sättas mellan och och snarare i det högre intervallet. IFFR hänvisade till betänkande i vilket kan utläsas att företagsinteckning tycks vara av vikt för företag med upp till åtminstone tjugo anställda. Institutet anser mot denna bakgrund att en tröskel kan bestämmas utifrån ett belopp motsvarande hälften av tjugo anställdas maximala lönegaranti- belopp. Det skulle, enligt Institutet, innebära att företags- inteckningens värde skulle stärkas för näringsidkare med tio anställda och i vart fall till cirka hälften av de näringsidkare som oftast visat sig ha företagsinteckning som säkerhet för erhållna krediter. IFFR anser att om tröskelmodellen väljs bör inte procentsatsen justeras. I vart fall bör den inte överstiga . Institutet anser i så fall att effekten av förmånsrättsreformen går förlorad. Företagarna anförde att föreningen inte förordar en tröskelmodell, men om en sådan ändå införs bör tröskeln sättas vid . Företagarna redovisade motsvarande beräk- ningar som IFFR. FöretagarFörbundet framförde att modellen kan underlätta för bolagen att få kredit upp till tröskeln. Förbundet påpekade att vid en sådan modell måste beloppet sättas högt, . REKON uttalade att tröskelmodellen skulle under- lätta för små och medelstora företag att få kredit, men att det är svårt att finna en beloppsgräns. ansåg inte att den föreslagna modellen skulle underlätta för företag att få kredit. och uttalade att trösklar bör undvikas eftersom sådana riskerar att verka tillväxthämmande. Många tillfrågade anförde att det är svårt att hitta en lämplig beloppsgräns. Vidare uttrycktes farhågor om att en tröskellösning kan bli komplicerad och inbjuda till manipulationer. Det anfördes vidare att en modell med t.ex. ett tak om i praktiken kommer att innebära att företagsinteckningsinnehavaren i de allra flesta konkurser kommer att få allt som återstår sedan de med bättre förmånsrätt fått betalt. Synpunkter på utredningens uppdrag Flera organisationer uppgav att förmånsrättsreformen har lett till positiva effekter vid insolvens. uttryckte de allra flesta tillfrågade att kraven på kompletterande säkerheter, som factoring, leasing, privat borgen och pantsättning av fastigheter, har ökat sedan förmånsrättsreformen trädde i kraft. Enligt har företag inom tillverkningsbranschen drabbats hårdast av detta. IFFR påpekade också att s.k. blancokrediter har ökat. Ett antal intressenter (, FöretagarFörbundet, och ) förordade att företags- inteckningen åter ges särskild förmånsrätt och gäller i av underlaget (några ansåg att underlaget då bör reduceras). Att företagsinteckningen gäller i all gäldenärens egendom är viktigt för att åstadkomma enkla och snabba insolvensförfaranden enligt Flera organisationer förordade emellertid att näringsidkarens privata egendom inte ska ingå i underlaget för säkerheten. Ackordscentralen, och för- ordade inga ändringar utöver en justering av procentsatsen. Ackordscentralen uttalade att en justering till skulle leda till att idén med förmånsrättsreformen går förlorad. Före- tagarna förordade en höjning till . REKON framförde att det finns anledning att överväga om företagsinteckningen bör ges särskild förmånsrätt. Detta för att företagsinteckningsinnehavaren ska ges skydd i en utmätnings- situation samt skyddas enligt EG:s insolvensförordning. Även förordade att företagsinteckning görs om till en särskild förmånsrätt. Att företagsinteckningen numera har allmän förmånsrätt innebär enligt följande brister. Om huvudfordran preskriberas förfaller förmånsrätten pga. företagsinteckning. Tredjemanspant i företagsinteckning är inte längre möjlig pga. borgenären saknar rättsliga medel gentemot pantsättaren. Företagsinteckning i ett svenskt aktiebolag är värdelös om insolvensförfarandet inleds i en annan av EU:s medlemsstater än . Innehavare av företagsinteckning har inte rätt till försäkrings- ersättning. Utmätning med särskild förmånsrätt är konkursdrivande, då innehavare av företagsinteckning endast kan skydda sig genom konkurs och återvinning av utmätning. anförde vidare att företagsinteckning bör innefatta kassa- och banktillgodohavanden samt näringsidkarens enskilda egendom, men inte aktier, obligationer, eller andelar i aktiefonder.