sou · GVB38 · 2008-01-01 00:00:00 — Det finns därmed naturligtvis ingen anledning att binda upp myndigheterna vid en viss lösning, utan den närmare utformningen bör överlåtas åt dessa myndigheter att avpassa efter behov. Utredningens utgångspunkt är emellertid att det operativa utredningsarbetet kommer att bedrivas enligt de arbetsmetoder som används vid , dvs. projekt- orienterat och med samlokalisering av utredningspersonalen, i vart fall beträffande ärenden av större omfattning eller med viss komplexitet, där ekorevisorer och annan kvalificerad expertis på området ingår. Som också anges i kapitel 8 är det viktigt att rutiner inrättas för att säkerställa att resurstilldelningen för bekämpningen av ekonom- isk brottslighet motsvarar de prioriteringar regering och riksdag gör. Med den organisatoriska utformning åklagarverksamheten numera har faller ansvaret naturligt på chef, riksåklagaren, att tillse att tillräckliga resurser avsätts för ekobrotts- utredningar. För Polisens del föreligger emellertid fortfarande ett delat ansvar mellan och polismyndigheterna. Utformning av en integrerad ekobrottsbekämpning Med tanke såväl på ekobrottslighetens karaktär, som på att den ofta överskrider regiongränser, som att det för en enskild polis- myndighet kan vara svårt att bygga upp en organisation som motsvarar kraven på effektiv resursanvändning och långsiktigt säkrade resurser för ekobrottsbekämpning, bedömer utredningen att en funktionell lösning kan vara att Rikspolis- styrelsen kan ha ett mer ett övergripande ansvar för Polisens ekobrottsbekämpning. Detta förutsätter en ändring av förord- ningen (1989:773) med instruktion för , så att ges befogenhet att leda polisverksamhet som avser spaning och utredning av ekonomisk brottslighet, oavsett kvalifikationskrav (jfr. 6 § 2 instruktionsförordningen). Ekopoliserna bör således ha sin anställning vid Rikspolis- styrelsen i den utsträckning detta bedöms nödvändigt för att kunna upprätthålla en väl fungerande nationell ekobrottsbekämpning. Genom en sådan ordning tydliggörs också ansvaret för att ekobrottsbekämpningen ges tillräckliga resurser. bör ha det övergripande ansvaret för metod- och kompetensutvecklingen inom ekobrottsbekämp- ningen. bör även ha ansvaret för lokal- försörjning och administrativt stöd åt den samlokaliserade utredningspersonalen. Vidare bör ekorevisorer samt övrig utredningspersonal, som inte är poliser, vara anställda vid . Inom finns en väl fungerande organisation för metod- och kompetensutveckling. Utvecklingscentrum ansvarar för förmögenhetsbrott, bl.a. ekonomisk brottslighet, och IT-brott. Det framstår därmed som ändamåls- enligt att detta utvecklingscentrum får ansvaret för utvecklingen av arbetet beträffande ekobrottsbekämpningen i hela riket. En annan möjlighet är att inrätta ett särskilt utvecklingscentrum för ekonomisk brottslighet. För att inte de fördelar som finns inom med en samlad metod- och kompetens- utveckling för all utredningspersonal skall gå förlorad, bör det utvecklingscentrum som ansvarar för ifrågavarande utvecklings- Utformning av en integrerad ekobrottsbekämpning arbete i samarbete med få ett övergripande ansvar för kompetensutvecklingen även av ekopoliser inom ekobrottsområdet. Dessa poliser skall naturligtvis i övrigt omfattas av den kompetensutveckling som tillhandahålls inom Polisen. Det bör med hänsyn till funktionsfördelningen mellan åklagare och polis vara som tillhandahåller lokaler för samlokalisering av utredningspersonalen. I vart fall till viss del bör kunna överta nuvarande lokaler. Det är också lämpligt att svarar för administrativt stöd åt den samlokaliserade utrednings- personalen, bl.a. i form av sekreterare och annan administrativ personal samt IT-stöd. Det finns inget principiellt hinder mot att annan utrednings- personal än poliser, såsom ekorevisorer, är anställd inom Åklagar- myndigheten. Eftersom deras arbetsuppgifter i första hand syftar till att bistå förundersökningsledaren, normalt åklagaren, i för- undersökningsarbetet, bedömer utredningen det som mest lämpligt att dessa experter erbjuds anställning vid . Utanför nuvarande primära geografiska ansvarsområde, bör verka för ett tätare samarbete med Polisen. Om möjligt bör i vart fall på vissa orter en samlokalisering ske av utredningspersonalen. Det bör eftersträvas enhetliga arbetsmetoder för hela landet. Det kan dessutom finnas anledning att närmare överväga att inom inrätta en riksenhet för utredning av komplicerad eller allvarlig ekonomisk brottslighet. En sådan enhet skulle kunna utreda de allra största ärendena, vilka svårligen kan hanteras på kammarnivå. Där kan också metoder utvecklas för de specifika frågeställningar som uppkommer i de mest komplicerade ärendena, bl.a. gällande processföring i domstol. Vid en sådan enhet bör naturligtvis utredningspersonalen vara samlokaliserad. Vad avser det sakliga ansvarsområdet måste det naturligtvis vara och , som i samförstånd, tar fram riktlinjer för vilka ärenden som skall handläggas av den samlokaliserade utredningspersonalen. Utredningen ser härvid möjligheter till en mer flexibel ordning, än vad som gällt , där fokus mer kan riktas mot att använda dessa arbetsmetoder och den specialistkompetens som finns inom arbetsgrupperna till utredning av ärenden där den bäst kommer till nytta. Vidare har utredningen i kapitel 8 pekat på de möjligheter som ges till att för vissa ärenden Utformning av en integrerad ekobrottsbekämpning sätta samman arbetsgrupper där det ingår specialister på olika brottsområden. Genom en nedläggning av kommer all åklagarverksamhet att bedrivas i . Det finns därmed inte längre skäl att använda begreppet åklagarväsendet. Denna term kan således ersättas i de olika författningar den förekommer, varav ett stort antal förordningar, och då i de flesta fall med . Vad avser bestämmelsen i 7 kap. 2 § bedömer utredningen emellertid att det är mer lämpligt att åklagarväsendet ersätts med åklagarverksamheten, se Författningsförslag och kap. 11. Vid bör inrättas en enhet mot ekonomisk brottslighet som har det övergripande ansvaret för Polisens utredningsresurser mot ekonomisk brottslighet samt utgör en samordningsfunktion för underrättelseverksamhet om sådan brottslighet. Polisen bör ha det övergripande ansvaret för den brottsföre- byggande verksamheten mot ekonomisk brottslighet. Vid bör inrättas en särskild enhet för bekämp- ning av ekonomisk brottslighet, till vilken landets ekopoliser skall kunna vara knutna, i den mån det bedöms nödvändigt för att kunna upprätthålla en väl fungerande polisiär ekobrottsbekämpning. Dessa poliser skall alltså kunna vara placerade vid en polis- myndighet och där utgöra en fredad resurs för ekobrotts- bekämpning. Det bör dock inte vara så att dessa ekopoliser är helt hindrade från att ägna sig åt annan brottsbekämpning, efter överenskommelse mellan och polismyndigheten, om det kan motiveras av effektivitetsskäl. Som anges ovan beträffande organisation, kan det vidare finnas anledning att överväga behovet av att inrätta en riksenhet för utredning av den de särskilt komplicerade ekomålen. De poliser som knyts till en sådan riksenhet bör vara anställda vid . Enheten bör ha till uppgift såväl att kontrollera att Polisen avsätter tillräckliga utredningsresurser för ekobrottsbekämpning, som att koordinera underrättelseverksamheten. Utformning av en integrerad ekobrottsbekämpning vara företrädd vid de regionala underrättelsecentrum som inrättats i , och , samt samordna underrättelse- verksamheten mot ekonomisk brottslighet inom Polisen, men även i övrigt i förhållande till andra myndigheter som bedriver under- rättelseverksamhet avseende ekonomisk brottslighet; , och . Denna enhet bör även inkludera Finanspolisens nuvarande verksamhet. I likhet med vad som gäller för annan brottslighet, bör Polisen ha det övergripande ansvaret för den brottsförebyggande verk- samheten mot ekonomisk brottslighet. Det brottsförebyggande arbetet bör dock i stor utsträckning bedrivas i nära samarbete med , som redan gör stora insatser på detta område, men även med andra myndigheter och organisationer som ägnar sig brottsbekämpning. En samordning av de brottsförebyggande insatserna bör komma till stånd bl.a. genom verksamhet. Det finns inget behov av en särskilt utpekad stabsmyndighet beträffande ekonomisk brottslighet. De stabsfunktioner Eko- brottsmyndigheten utför kan fördelas mellan andra befintliga myndigheter. Det har inte framkommit något som gör att det just för bekämp- ningen av ekonomisk brottslighet finns behov av en särskild stabsmyndighet. Underlag för regeringens arbete på detta område, bör, i likhet med vad som gäller för annan brottsbekämpning, kunna inhämtas på samma sätt som för annan brottsbekämpning. Vad avser uppgift att följa och analysera utvecklingen av den ekonomiska brottsligheten (3 § förordningen med instruktion för ), är det en uppgift som går in i Brottsförebyggande rådets uppgift att följa och analysera brottutvecklingen (2 § förordningen (1982:787) med instruktion för brottsförebyggande rådet). Det finns ingen anledning att tro annat än att till fullo kan fullgöra denna uppgift såvitt avser ekonomisk brottslighet. Därtill kommer att samma uppgift beträffande ekonomisk brottslighet även ligger på (2 § förordningen om myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet). Utformning av en integrerad ekobrottsbekämpning I fråga om uppgift att följa rättstillämp- ningen och utarbeta förslag till åtgärder, kan inte råda någon tvekan om att och aktivt kommer att utföra dessa uppgifter även inom ekobrottsområdet, samt att fortsatt kommer att följa utvecklingen inom det skatte- och skattebrottsrättsliga områdena. Även här kan noteras att har till uppgift att ge regering och riksdag underlag för åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. Vad avser de specifika uppgifter har avseende bedrägerier m.m. rörande EU-relaterade medel, bör , p.g.a. de övervägande polisiära inslagen, funktion som kontaktmyndighet till bedrägeribekämpningsbyrå () övertas av genom den föreslagna enheten för bekämpning av ekonomisk brottslighet. Detsamma bör gälla avseende ansvaret för EU- bedrägerirådets kanslifunktioner. Vad slutligen gäller upplysnings- verksamhet till olika yrkeskategorier om t.ex. innehållet i den skattebrottsliga lagstiftningen anser utredningen det uppenbart att erforderlig information kan lämnas av andra myndigheter. Det kan anmärkas att det redan nu förekommer att t.ex. , ägnar sig åt sådan informationsverksamhet. 9.5Ekorådet och de regionala samverkansorganen betydelse som samverkansorgan mellan statliga myndigheter stärks. De regionala samverkansorganen (SAMEB) bör fortsatt ha en viktig funktion i det regionala arbetet mot ekonomisk brottslighet. och uppgifter går i flera hänseenden in i varandra. Om läggs ned bör detta innebära att ställning och betydelse stärks. Det finns inom ekobrottsbekämpningen ett klart behov av en god samordning mellan ett flertal olika statliga myndigheter. bör i en ökad utsträckning kunna fullgöra sina uppgifter , bl.a. att ta initiativ till myndighetsgemensamma aktioner för att förebygga och bekämpa den ekonomiska brottsligheten, samt att utarbeta gemensamma underlag för regeringens och åtgärder mot ekonomisk brottslighet. Utformning av en integrerad ekobrottsbekämpning Utredningen ser att motsvarande samordningsbehov fortsatt kommer att finnas på regional nivå. Det finns ett flertal exempel på att den verksamhet som bedrivs inom de regionala samverkans- organen har kunnat ge goda resultat. Det finns inte heller skäl att ändra dessa organs sammansättning eller uppgifter. bör svara för och de regionala samverkansorganens kanslifunktioner. 10 Konsekvenser och ikraftträdande Enligt kommittéförordningen (1998:1474) skall i ett betänkande redovisas vissa konsekvenser av förslagen. Om förslagen påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda skall enligt 14 § kommittéförordningen en beräkning av dessa konsekvenser redo- visas. Innebär förslagen andra samhällsekonomiska konsekvenser skall också de anges. Resulterar analysen i kostnadsökningar för staten, kommuner eller landsting, skall dessutom ett förslag till finansiering läggas fram. Har förslagen betydelse för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsätt- ningen och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen skall det anges i betänkandet enligt 15 § kommitté- förordningen. Av 16 § kommittéförordningen framgår att regeringen närmare i utredningsuppdraget skall ange vilka konsekvensbeskrivningar som skall finnas med i ett betänkande. I direktiven till denna utredning anges sålunda att en noggrann redovisning skall ske av vilka ekonomiska konsekvenser förslagen kan komma att medföra samt innehålla utförliga förslag på hur dessa kostnader skall finansieras. Av de konsekvenser utredningen således har att överväga är det de samhållsekonomiska konsekvenserna samt konsekvenserna för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet som föranleder en närmare redovisning. Vad gäller de i kommittéförordningen i övrigt angivna intressena kan utredningen inte förutse att förslagen skall ha någon nämnvärd inverkan på dessa. 10.1.1Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Det huvudsakliga skälet till att utredningen föreslår att Ekobrotts- myndigheten avvecklas och att ekobrottsbekämpningen integreras med övrig brottsbekämpning inom och Polisen är att det ger förutsättningar för en effektivare brotts- bekämpning i dess helhet, som det inte bör medföra några negativa konsekvenser för myndigheternas prioritering av eller för effektiviteten inom ekobrottsbekämpningen. Detta baseras i första hand på att en samlad enhetlig organisation för brotts- bekämpning ger en ökad flexibilitet och därmed bättre förutsättningar till att anpassa organisationen efter de behov som finns eller uppkommer. Utredningens förslag ger således bättre möjligheter att bekämpa brottslighet. Utredningen redovisar i avsnitt 8.6.3 övervägandena i frågan om det för det brottsförebyggande arbetet förekommer beaktansvärda negativa konsekvenser med en avveckling av Ekobrottsmyndig- heten. Utredningens slutsats är att det brottsförebyggande arbete utför skall kunna utföras lika väl inom andra befintliga myndigheter. Utredningen förslag i denna del baseras också på att fortsatt skall ha ett ansvar att samordna myndighetsövergripande brottsförebyggande insatser, liksom att SAMEB-organen även fortsättningsvis skall samordna sådana insatser på regional nivå. Dessa organisationers ställning och betydelse förväntas dessutom bli stärkt genom förslaget, varför deras möjligheter att ta ett tydligt samordningsansvar bör bli bättre. Utredningen förutser därför inte att förslaget om en nedläggning av skall medföra några negativa konsekvenser för det brottsförebyggande arbetet. Som ovan nämns bedöms en avveckling av och en integrering av verksamheten i Polisen och Åklagar- myndigheten skapa förutsättningar för en effektivare brotts- bekämpning. Ett av skälen är att de samlade resurserna för brottsbekämpning bedöms kunna utnyttjas effektivare och mer flexibelt utifrån verksamhetens behov. Utredningen konstaterar att en avveckling av inte förväntas medföra en försämring av ekobrottsbekämpningen. Snarare bör ekobrottsbekämpningen kunna fortsätta att utvecklas inom Polisen och . Utredningen bedömer att resursutnyttjandet och effektiviteten i denna del kommer att förbättras ytterligare. Någon exakt bedömning av storleks- ordningen på de effektivitetsvinster som kan uppnås har utredningen emellertid inte möjlighet att göra. Sammantaget bedöms förslaget i vart fall öka den samhällsekonomiska effektiviteten i form av ett effektivare resursutnyttjande inom polis- och åklagarverksamheten samt genom en effektivare brottsbekämpning, som också har andra mer indirekta effekter av betydelse för samhällsekonomin, som att det skapar en ökad trygghet. Med beaktande av nuvarande kostnader för ekobrotts- bekämpning, och de samlade kostnaderna för brottsbekämpningen i stort, bör även ett försiktigt antagande utifrån utredningens mer allmänna bedömning av förslagets konsekvenser i effektivitets- höjande riktning vara att det motsvarar en beaktansvärd årlig besparing, överstigande det belopp som kan sparas på administrativa kostnader. Den ekonomiska brottsligheten omfattar betydande belopp. Det råder t.ex. ingen tvekan om att stora inkomster undanhålls för beskattning. Utredningen har inte gjort någon beräkning av eventuella konsekvenser för den offentliga sektorns skatte- inkomster till följd av en förändrad organisation för ekobrotts- bekämpningen. En sådan beräkning låter sig svårligen göras. Med tanke på utredningens slutsats att effektiviteten i ekobrotts- bekämpningen inte kommer att försämras och att förslaget inte innebär några avgörande negativa förändringar i den operativa verksamheten är det emellertid inte sannolikt att förslaget medför några negativa effekter för den offentliga sektorns skatteinkomster. Förslaget förväntas innebära besparingar avseende administra- tion och vissa stabsfunktioner. Det rör funktioner för vilka och , beroende på dessa myndigheters storlek i förhållande till , kan överta ansvaret med nuvarande organisation och med befintliga anslag. Det berör den yttersta ledningen inom Ekobrotts- myndigheten, vissa andra chefstjänster, personal- och ekonomi- administration samt visst övrigt verksamhetsstöd. Av det underlag utredningen haft att tillgå i denna fråga kan konstateras att det är cirka tjugo tjänster inom stab som inte behöver ersättas med nya tjänster vid eller Utredningen uppskattar att detta ger en årlig besparing om , vilket för övrigt motsvarar den siffra som i andra sammanhang angett skulle kunna sparas på en gemensam administration för och verksamhet. Det är troligt att den totala besparingen på administration och vissa stabsfunktioner blir mindre . Utredningens uppfattning är emellertid att den övertalighet av personal som uppkommer, på relativt kort sikt skall kunna åtgärdas genom naturliga avgångar inom och Polisen. Det skall därmed inte heller finnas något behov av uppsägningar. Det kan inte uteslutas att vissa mindre omställningskostnader kan komma att uppstå i samband med avvecklingen av . Hur stora dessa kostnader blir beror bl.a. på i vilken utsträckning och Polisen kan överta befintliga hyresavtal och inventarier m.m. Eftersom utredningen bedömer att bör kunna överta befintliga lokaler bör kostnaderna i denna del dock vara marginella. Utredningen vill här återigen framhålla att förslaget inte innehåller några förändringar av den operativa verksamheten, utan endast den organisatoriska överbyggnaden. Det bör därför inte uppkomma några märkbara negativa omställningskostnader. De avvecklingsåtgärder som behöver vidtas bör kunna hanteras av och i samband med att läggs ned. Det är för detta ändamål emellertid av stor vikt att ett inordnande av verksamheten inom och Polisen sker skyndsamt efter det att ett beslut om avveckling fattas. I annat fall riskerar tempot i ekobrottsbekämpningen att minska med samhällsekonomiska förluster som följd. En avveckling av och ett inordnande av verksamheten inom och Polisen förutsätts kunna genomföras inom myndigheternas befintliga anslag. Som framgår av redovisningen i kapitel 9 har utredningen inte sett som sin uppgift att i detalj föreslå hur och skall utforma sin organisation. Det nuvarande anslaget till , med avdrag för ovan angiven administrativ besparing, bör därför fördelas mellan Åklagar- myndigheten och efter beräkningar som dessa myndigheter gemensamt redovisar för regeringen. utsträckning den effektivisering av den brottsbekämpande verksamheten som förslaget ger förutsättningar för skall tillgodo- göras och Polisen eller medföra ytterligare besparingar i de samlade anslagen för brottsbekämpningen är närmast en fråga för riksdag och regering att avgöra. I detta sammanhang bör också beaktas kostnaderna för det alternativ utredningen har haft att överväga. Det är, som redovisas i kapitel 8, att ges ett rikstäckande ansvar för utredningar om ekonomisk brottslighet. Det skulle innebära att är i behov både av lokaler och av att rekrytera personal till de delar av landet som den inte täcker. Utredningen har inte närmare bedömt kostnaderna för en sådan förändring av myndigheten, men det står klart att skulle innebära ökade kostnader för brottsbekämpningen, i vart fall fram till dess att och Polisen har funnit en annan användning för de lokaler som används av dess ekobrotts- utredande personal. Utredningen bedömer inte att de organisatoriska förändringar som föreslås kommer att medföra några negativa konsekvenser för näringslivet. Utredningen ser inga mer tidskrävande åtgärder som behöver vidtas för genomförande av förslaget att avveckla Ekobrotts- myndighetens verksamhet. Med beaktande av tidsåtgång för beredning av förslaget m.m. samt för planering och genomförande av lokal- och anställningsfrågor samt att behöver ta ställning till regeringens förslag om anslagsförändringar bör verksamhet kunna överföras till och Polisen . 11.1Förslaget till ändring i I 7 kap. 1 § andra stycket ges regeringen bemyndigande att utfärda närmare bestämmelser om åklagar- väsendet. I 7 kap. 2 § första stycket anges riksåklagarens ställning och huvuduppgifter. Ändringarna i dessa bestämmelser är föranledda av att all åklagarverksamhet, i och med att upphör med sin verksamhet , kommer att bedrivas inom . Ändringen är således endast av redaktionell art och syftar inte till någon ändring av gällande rätt i sak. 11.2Förslaget till ändring i polisdatalagen (1998:622) Ändringen är en följd av att upphör med sin verksamhet . 11.3Förslaget till ändring i lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brotts- bekämpande verksamhet 8 och 26 §§ Ändringarna är en följd av att upphör med sin verksamhet . Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall göra en översyn av Ekobrotts- myndigheten och dess verksamhet. De överväganden som görs skall ske mot bakgrund av dels en grundlig analys av Ekobrotts- myndighetens uppgifter, organisation och utformning i övrigt, dels en utvärdering av de verksamhetsresultat som myndigheten har uppnått. Inrättandet av är för regeringen en central del i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Utgångspunkten för regeringen är därför att Ekobrottsmyndig- heten bör finnas kvar. Utredaren är dock fri att föreslå den organisatoriska lösning som han eller hon bedömer vara den bästa. Det grundläggande syftet skall vara att åstadkomma en så effektiv ekobrottsbekämpning som möjligt. I uppdraget ingår också att om utredaren stannar för att inte föreslå några mera genomgripande förändringar i myndighets- strukturen för ekobrottsbekämpningen bl.a. göra överväganden om sakliga och geografiska ansvarsområden i ekobrottsbekämpningen och dess personalsammansättning. Bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten är en prioriterad fråga för regeringen. För att bidra med samordning av regeringens åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten inrättades 1994 en särskild arbetsgrupp inom , regeringens ekobrottsberedning. vis en strategi för samhällets samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. I strategin, som presenterades i en skrivelse till 1995 (skr. 1994/95:217), lade regeringen fram ett åtgärdsprogram som bl.a. innefattade en förbättrad myndighets- struktur samt en effektivare styrning och uppföljning av myndig- heternas verksamhet. Ekobrottsberedningen lämnade rapporten ekobrottsbekämpning (Ds 1996:1) till regeringen. I rapporten föreslogs bl.a. att en ny myndighet för bekämpning av ekonomisk brottslighet skulle inrättas. Den nya myndigheten föreslogs få såväl samordnande som operativa uppgifter. Ytterligare ett steg mot inrättandet av togs i budgetpropositionen (prop.