sou · GVB388 · 2008-01-01 00:00:00 — Att de som studerade lämnade verksamheten under en förhållandevis uppfattades också som ett problem; de som studerat återkom till sin vardags- verksamhet utan att deras arbetskamrater och chefer på något sätt deltagit i den process som de genomgått. Detta resulterade också ofta i att de som studerat upplevde att deras nya kunskaper och kompetenser varken efterfrågades eller togs tillvara. Vid kartläggningen undersöktes även vilka kunskaper och kom- petenser som ansågs som mest väsentliga för arbete inom omsor- gen och vården av äldre. Arbetsgruppen utformade utifrån detta underlag ett förslag på ett antal moduler/delkurser som utgick från verksamhetens uttalade behov. Modell för verksamhetsnära utbildning Arbetsgruppen fortsatte sitt arbete genom att ta fram en modell för en verksamhetsnära utbildning som dels baseras på moduler/del- kurser som utgår från verksamhetens behov och dels är verksam- hetsplacerad. Utbildningsmodellen kan fungera som modell både för kontinuerlig kompetensutveckling och för grundutbildning där studier och arbete kombineras. Som modell för kontinuerlig kom- petensutveckling lämpar den sig både för personal i omsorg och Hur har kommittén genomfört uppdraget? vård av äldre och för vård- och omsorgslärare. I modellen förutsätts utbildningen vara baserad på verksamhetens innehåll, förutsätt- ningar och behov samt placerad i verksamheten, vilket kan antas leda till bättre förutsättningar för att de nya kunskaperna och in- sikterna snabbt kan prövas och omsättas i praktiken. Därtill kan helheten och sammanhanget bibehållas även om studierna baseras på mindre kunskapsområden. Modellen förutsätter att en nära och förtroendefull samverkan, som baseras på ömsesidig respekt mellan det formella utbildnings- väsendet och äldreomsorgsverksamheten, upprättas. Modellen för verksamhetsbaserad och verksamhetsplacerad utbildning beskrivs mer utförligt i 4.2 Modeller för verksamhetsnära kompetensutveck- ling. En rapport lämnades till kommittén . I de tilläggdirektiv som regeringen gav kommittén ingick, förutom uppdrag rörande utbildningsvikariat, även ett upp- drag att genomföra en försöksverksamhet tillsammans med ett mindre antal kommuner. Försöksverksamheten skulle, enligt direktiven, organiseras så att vuxna skulle kunna kombinera arbete inom äldreomsorgen med studier och utbildningens innehåll skullle anpassas till äldreomsor- gens behov. I uppdraget ingick också att göra en kostnadsberäk- ning för utbildningsmodellen och jämföra denna med kostnader för de vanligaste formerna för jämförbara utbildningsinsatser. Förarbete inför en försöksverksamhet Med utgångspunkt i kommunernas ansökningshandlingar kontak- tades några kommuner som beskrivit en långsiktig kompetensför- sörjningsplan där samverkan mellan omsorg och vård av äldre och utbildningsanordnare ingick. Efter besök hos och samtal med poli- tiker och förvaltningschefer som var ansvariga för omsorg och vård av äldre och vuxenutbildning i kommunerna , lämnade dessa kommuner in en kompletterande ansökan avseende en försöksverksamhet med verksamhetsbaserad och verksamhetsplacerad utbildning. Ansökan lämnades in vid ansökningstillfället . Hur har kommittén genomfört uppdraget? Kommunerna ansökte om medel för de merkostnader som be- räknades uppstå. De erhöll ett ekonomiskt bidrag som avsåg kost- nader för handledarutbildning och omkostnader i samband med denna, extra planeringstid för lärare och arbetsledare/enhetschefer, kostnader för deltagande i seminarier för erfarenhetsutbyte och erfarenhetsspridning, administration av försöksverksamheten och resor i samband med gemensamma möten för nyckelpersoner samt kostnader för utvärderings- och uppföljningsarbete. Beslutet om utbildningsvikariat innebar att kommunerna kunde länka detta till försöksverksamheten. Sammanlagt erhöll de sex försökskommu- nerna . En närmare beskrivning av kommuner- nas arbete återfinns i 4.2.1 De sex försökskommunernas arbete. Kommitténs sammanfattande kommentar redovisas i 4.2.2. I den verksamhetsbaserade och verksamhetsplacerade utbildningen har en ny funktion införts – en pedagogisk handledarfunktion. En särskild handledarutbildning för undersköterskor, motsvarande 5 högskolepoäng5, genomfördes på uppdrag av kommunerna av i . Även en utbildningsinsats med mot- svarande omfattning och likartat innehåll genomfördes av Lärar- högskolan i för arbetsledare/enhetschefer, lärare och fackligt förtroendevalda. För att stödja genomförandet av försöksverksamheten och ge nyckelpersonerna en möjlighet till idé-, kunskaps- och erfarenhets- utbyte har ett antal olika typer av möten genomförts. I varje kommun utsågs två ansvariga kontaktpersoner; en med övergripande ansvar för omsorg och vård av äldre och en med an- svar för kommunens vuxenutbildning. För att stödja processen in- bjöds kontaktpersonerna till ett antal träffar. Dessa var från början mer frekventa och inriktade på erfarenhetsutbyte kring initierings- arbete och förlagda till . Främst behandlades informa- tionsinsatser och förankringsarbete inom de två verksamheterna, vuxenutbildning och äldreomsorg. 5 Högskolepoäng, se kapitel 4 Vad sker i kommunerna? Hur har kommittén genomfört uppdraget? lades kontaktpersonernas möten till försöksverksamhetens kom- muner och inriktades på att ge varje kommun en möjlighet att närmare presentera sin variant av försöksverksamheten. Samman- lagt har kontaktpersonerna träffats vid nio tillfällen. Tillfällen för erfarenhetsutbyte och kunskapsutveckling har konti- nuerligt erbjudits de lärare som deltagit. Träffarna har ägt rum i och också innefattat möten med myndighetspersoner, forskare med flera. Lärarna har träffats vid sju tillfällen. Under handledarutbildningens gång utvecklades en djup samhörig- het mellan deltagarna som kom att få en helt ny roll på sina arbets- platser. För att upprätthålla detta nätverk har kommittén tillsam- mans med , Kom- muner och Landsting samt inbjudit till tre välbe- sökta träffar i . Försöksverksamheten har följts upp via tre spår. Varje kommun har genomfört en utvärdering av den egna för- söksverksamheten. Kommittén har genomfört studie- och uppföljningsbesök i samtliga försökskommuner. Uppföljningsbesöken har varit formaliserade och inneburit samtal med representanter för po- litiker, tjänstemän och deltagare i försöksverksamheten. FoU-centrumet APeL6 och har, i dialog med kommittén, genomfört en forsknings- och utvecklingsin- sats som främst inriktats mot validering och samarbetet mellan nyckelfunktionerna, det vill säga enhetschefer, handledare och lärare. Minnesanteckningar från uppföljningsbesök samt de del- rapporter som försökskommunerna lämnat, har sammanställts och analyserats av en forskningsassistent vid APeL. 6 APeL är ett nationellt centrum för forskning och utveckling i arbetsplatslärande. Hur har kommittén genomfört uppdraget? De utbildningar som genomfördes för handledare, enhetschefer, lärare och fackligt förtroendevalda har dokumenterats och följts upp av en forskare från i . Den samlade dokumentationen av försöksverksamheten, inklu- sive de uppföljningar och utvärderingar som gjorts, är offentliga handlingar och kommer att finnas tillgängliga även efter det att kommittén upphört. 3.2.1Utbildningsvikariat – kommitténs tilläggsuppdrag I följande avsnitt redovisas kommitténs arbete med att främja an- vändandet av det arbetsmarknadspolitiska programmet utbild- ningsvikariat. En närmare beskrivning av programmets konstruk- tion samt kommunernas och andra arbetsgivares utbildningsinsat- ser med stöd av programmet återfinns i 4.3 Utbildningsvikariat. Kommitténs sammanfattande kommentarer med anknytning till utbildningsvikariat redovisas i 4.3.2 Kommitténs kommentar. Utbildningsvikariat är namnet på ett arbetsmarknadspolitiskt pro- gram som aviserades i samband med budgetpropositionen och trädde i kraft . Programmets syfte och ut- formning framgår av förordningen (SFS 2005:1206). Syftet kan sammanfattas som att stimulera anställningar av personer som är arbetslösa och att bidra till stärkt kvalitet inom omsorg och vård genom kompetensutveckling av personalen. Av förord- ningen framgår vidare att programmet i första hand ska avse kom- petensutveckling för personal inom omsorg och vård av äldre. Be- träffande kommitténs uppgift fastslås i förordningen att den ska främja genomförandet av satsningen på utbildningsvikariat genom informationsinsatser och dialog med arbetsgivare i syfte att bidra till användande av utbildningsvikariat samt genom att ge stöd och råd till arbetsgivare i planeringen av utbildningsinsatser. Utifrån ett arbetsmarknadspolitiskt perspektiv var syftet med utbildningsvikariaten att arbetsgivare, efter anvisning från arbets- förmedlingen, anställde vikarier som redan anställda medarbetare deltog i utbildning. Hur har kommittén genomfört uppdraget? I enlighet med vad förordningen föreskrev om kommitténs roll i arbetet med utbildningsvikariat beslutade regeringen om tilläggsdirektiv (dir. 2006:26) till kommittén. Kommittén fick bland annat till uppgift att främja genomförandet av satsningen på utbildningsvikariat genom informationsinsatser och dialog med arbetsgivare. Det blev också kommitténs uppgift att stödja och stimulera arbetsgivarna i deras arbete med att utforma utbild- ningsinsatser som berättigade till utbildningsvikarier. Vidare skulle kommittén utforma modeller för introduktionsutbildningar och handledningsprogram i syfte att underlätta för arbetsgivarna att genomföra sådana i samband med att vikarier anställdes genom ut- bildningsvikariat. Dessutom skulle kommittén enligt tilläggsdirek- tiven följa upp, analysera och utvärdera hur utbildningsinsatserna genomfördes samt löpande redovisa detta till regeringen. Kommittén genomförde fem större regionala informationsträffar för berörda tjänstemän i kommunerna. Till träffarna kom representanter från cirka 190 kommuner och ett tiotal länsarbetsnämnder. Totalt deltog drygt 500 personer. Kom- mittén anordnade även en informationsträff för utbildningsanord- nare inom vuxenutbildningen. Till evenemanget kom cirka 70 representanter från offentliga och privata utbildningsanordnare. besökte kommittén 16 av lan- dets 21 landsting för att informera om möjligheterna att använda utbildningsvikariat. besökte kommittén Äldreom- sorgsföretagarnas styrelse för att informera om utbildningsvikariat och dess möjligheter. Kommittén fick också möjlighet att föra en dialog med ett 50-tal fackliga företrädare från i samband med en av förbundet anordnad konfe- rens med förbundets arbetsmarknadspolitiskt ansvariga på lokal och regional nivå. Kommittén deltog även i ett arrangemang med ledning i samma syfte. Hur har kommittén genomfört uppdraget? Övriga former för råd och stöd Som ett led i kommitténs uppdrag att främja, stödja och stimulera arbetsgivarna har kommittén på ett aktivt sätt använt Kompetens- stegens webbplats som informationskanal. Kommittén valde bland annat att publicera ett dokument med vanliga frågor och svar som fick stort genomslag. Vidare publicerades ett antal artiklar om på- gående och planerade satsningar inom ramen för utbildningsvikari- aten. Kommittén har också genomfört telefonintervjuer och publi- cerat ett tiotal artiklar med så kallade lärande exempel, där ett antal kommuner som varit framgångsrika i sitt arbete med utbildningsvi- kariaten beskrivit sitt arbete. Därutöver har kommittén haft en mängd kontakter med arbetsgivare och arbetsförmedlare via brev- utskick, enkäter, telefon och e-post. Sammantaget har kommittén haft möjlighet att föra en dialog med 100-tals kommunföreträdare, landstingsrepresentanter, fackliga företrädare, enskilda anställda inom omsorg och vård av äldre och arbetsförmedlare. I tilläggsdirektiven till kommittén (dir. 2006:26) angavs att kom- mittén skulle utforma modeller för introduktionsutbildningar och handledningsprogram. I samarbete med Nationellt centrum för flexibelt lärande utarbetade kommittén ett webbaserat introduk- tionsmaterial i form av en studiehandledning. Materialet vände sig till den som ansvarade för introduktion av nyanställd personal med ingen eller ringa erfarenhet av omsorg och vård av äldre. Syftet med studiehandledningen var att den skulle fungera som ett stöd och en vägledning vid utformning av introduktionen och kunna användas i sin helhet eller i valda delar. Den innehöll kursplan, ett avsnitt om stöd för lärandet, exempel på genomförande med förslag på inne- håll, studieuppgifter och studiematerial med mera. Studiehandled- ningen publicerades på Kompetensstegens webbplats. Kommuner- nas kontaktpersoner uppmanades att skicka in egna introduktions- program för publicering på webbplats. och kommuners introduktionsprogram publicerades. Hur har kommittén genomfört uppdraget? Enligt tilläggsdirektiven skulle kommittén fortlöpande redovisa tilläggsuppdraget till regeringen. De frekventa kontakter med kommuner och andra arbetsgivare kring frågan om utbildningsvika- riat som kommittén hade och , gjorde att kommittén hade en kunskap om det aktuella läget som visade sig vara av intresse för såväl Social- och Näringsdepartementen som . Kom- mittén valde därför att till regeringen överlämna rap- porten Kompetensstegens arbete med utbildningsvikariat – redo- visning av informationsinsatser, resultat av kommunenkät med mera.7 I rapporten redogjorde kommittén för arbetsgivarnas aktu- ella och planerade volymer avseende utbildningsvikariat. Rapporten baserades på två enkäter som kommittén bett de kommunala ar- betsgivarna att besvara. Rapporten redogjorde även för upplevda hinder som arbetsgivarna lyft fram. 7 Kompetensstegen, dnr S 2004:10/2006/3. 4 Vad sker i kommunerna? Föregående kapitel innehöll en beskrivning av hur kommittén valt att gå tillväga för att genomföra de olika uppdragen. I detta fjärde kapitel förflyttas perspektivet till kommunerna och deras arbete med kompetensutvecklingsinsatser, försöksverksamhet och utbild- ningsvikariat. Redovisningen gör inte anspråk på att vara fullstän- dig, utan har gjorts med syftet att genom ett urval spegla den bredd som kommunernas arbete representerar. Underlag för beskriv- ningen utgörs av den samlade dokumentation och de erfarenheter som kommittén inhämtat som den har arbetat (se 3.1.4 Uppföljning, utvärdering och redovisning). Som tidigare beskrivits har kommittén i sitt arbete haft en kon- tinuerlig dialog med kommunerna och lagt fokus på hur kommu- nerna planerat att genomföra sin kompetensutveckling, det vill säga verksamhetsnära former och långsiktigt hållbara modeller. Frågan om vad, det vill säga det ämnesmässiga innehållet i kompetensut- vecklingen, har i huvudsak lämnats till kommunerna att själva av- göra. Dialogen har koncentrerats till frågor om brukarperspektiv, verksamhetsnära former och långsiktighet. Som framgått i tidigare kapitel har detta också varit grundläggande kriterier i kommitténs bedömning av ansökningar. I avsnitt 4.1 redovisas några exempel på former och modeller för verksamhetsbaserat lärande. Avsnitt 4.2 beskriver den försöksverk- samhet som pågår inom ramen för Kompetensstegens tilläggsupp- drag att arbeta med modeller för verksamhetsnära kompetensut- veckling. Avsnitt 4.3 beskriver hur kommuner arbetat med det arbetsmarknadspolitiska programmet utbildningsvikariat. Under avsnitt 4.4 har kommittén valt att samla några särskilda perspektiv på lärande i omsorgen och vården av äldre. Varje avsnitt avslutas med kommitténs sammanfattande kommentarer och bedömningar. Vad sker i kommunerna? Förklaring av ord och begrepp Nedan förklaras ett antal ord och begrepp som återkommer i texten och som i regel används med en specifik innebörd. Kompetensutveckling ur ett brukarperspektiv ska förstås som att de aktiviteter som genomförs utgår från brukarnas och de närstå- endes behov, till skillnad från att en aktivitet utgår från personalens eller organisationens behov. När utbildning genomförs verksamhetsnära avses att den tar sin utgångspunkt i verksamheten och använder sig av konkreta, var- dagliga situationer och exempel för teoretiska studier och reflek- tion samt att kunskapen kommer till nytta för arbetslaget i det praktiska arbetet. Med arbetsplatsnära avses att en utbildning ge- nomförs på eller i nära anslutning till arbetsplatsen. Med långsiktigt hållbar kompetensutveckling avses att utveckla former för lärande som kan bedrivas även efter en tidsbegränsad stödperiod och att stödet ska ses som utvecklingsmedel för ett strategiskt arbete. I ansökningarna har kommunerna fått ange vilka aktiviteter de planerar att genomföra. En aktivitet består av insatser som har gemensamt mål och gemensam budget, exempelvis aktiviteten Re- habiliterande förhållningssätt, som kan innebära genomförande av flera olika insatser i form av föreläsningar, gruppövningar, studie- besök, litteraturstudier och handledning av sjukgymnast. En kom- mun genomför ofta flera olika aktiviteter. I tidigare utbildningssystem motsvarar 5 högskolepoäng 5 veck- ors heltidsstudier, medan samma studietid i nuvarande system mot- svarar 7,5 högskolepoäng. I avsnitten som följer har kommittén an- vänt sig av de uppgifter kommunerna själva lämnat, vilket kan innebära att studiers omfattning redovisas enligt olika system. I kommunexemplen anges inom parentes antal anställda. Siffran avser anställda inom omsorg och vård av äldre enligt kommunens egen uppgift i delredovisningen. Detta gäller samtliga kommun- exempel. I beskrivningarna av det arbete som sker i kommunerna används begreppet kommun i vid bemärkelse och uppgifter kan ha inhäm- tats på flera olika sätt. I vissa fall har de hämtats ur kommunernas ansökningar, antagna av kommunstyrelsen, eller ur kommunernas redovisningar, men i många fall härrör de från de kommunala kon- taktpersonernas muntliga eller skriftliga beskrivningar. Vad sker i kommunerna? 4.1En miljard till kompetensutveckling – exempel på vad kommunerna gör De flesta av landets 290 kommuner bedriver kompetensutveckling med stöd från Kompetensstegen. Sammantaget har fördelats till en mängd olika kvalitetshöjande aktiviteter inom omsorg och vård av äldre. Flertalet kommuner har sökt och beviljats stöd för insatser som pågår –2008. Det innebär att kommunerna befinner sig mitt i ett in- tensivt arbete. I detta avsnitt redovisar kommittén några övergrip- ande siffror samt ett urval av vad kommunerna gör inom ramen för Kompetensstegen. 287 kommuner har ansökt om och erhållit stöd för kompetens- utveckling. I genomsnitt har en kommun beviljats cirka 3,5 miljoner kro- nor. Hälften av kommunerna har fått eller mer.2 Kommunerna har sammanlagt erhållit stöd för cirka 1 500 olika aktiviteter. De vanligaste kunskapsområdena är bemötande/etik/värdegrund, demenssjukdom, rehabilitering, vård i livets slut och måltid/ nutrition. Över 150 kommuner arbetar med bemötande/etik och värdegrund, ungefär lika många med demenssjukdom och drygt 100 kommuner med rehabilitering. Över 80 kommuner genomför aktiviteter som berör vård i livets slut och ungefär lika många bedriver aktiviteter kring måltid/nutrition. De vanligaste formerna för utveckling och lärande är handled- ning, reflekterande samtal, kvalitetsutveckling, förändrings- och utvecklingskompetens. Cirka 180 kommuner arbetar med hand- ledning, drygt 100 med grundutbildning eller validering och ett 90-tal med reflekterande samtal. Omkring 80 kommuner arbetar med kvalitetsutveckling och drygt 70 med förändrings- och ut- vecklingskompetens. 1Uppgifterna är hämtade ur den databas där kommunernas ansökningar och redovisningar registreras och bygger på kommunernas egna uppgifter och kommitténs gruppering av aktiviteter, se 3.1.4. 2För uppgifter om kriterier för fördelning av medel, se avsnitt 3.1.4. Vad sker i kommunerna? Cirka 118 000 personer anställda inom omsorg och vård av äldre har på ett eller annat sätt deltagit i Kompetensstegen, vil- ket motsvarar av det totala antalet anställda3. Av deltagarna var cirka 111 000 kvinnor och 7 000 män. Omkring 101 000 av deltagarna arbetar som vårdbiträden/ undersköterskor, cirka 8 000 som sjuksköterskor/sjukgym- naster/arbetsterapeuter och cirka 4 000 som chefer/ledare. Resterande 5 000 deltagare utgörs av ett antal olika yrkeskate- gorier. Cirka 4 900 personer från annan organisation har deltagit.4 Kommunernas egeninsats uppgår enligt kommunernas egna be- räkningar till , framför allt i form av del- tagarnas arbetstid. Kommunerna har i sina ansökningar beskrivit vilka utvecklingsbe- hov som de bedömer finns i verksamheten , i första hand sett ur ett kvalitets- och brukarperspektiv. Dessa be- hov har varit utgångspunkten för de aktiviteter som planerats och genomförts. Kompetensutvecklingen har i första hand vänt sig till vårdbiträden och undersköterskor, de som är närmast omsorgs- och vårdtagarna, men även chefer, biståndshandläggare, sjukskö- terskor, sjukgymnaster och arbetsterapeuter har deltagit i kompe- tensutveckling. Omsorgs- och utvecklingskompetens – två huvudspår i kommunernas utvecklingsarbete Drygt 100 kommuner har prioriterat att höja den grundläggande yrkeskompetensen genom att satsa på omvårdnadsutbildning på gymnasial nivå. Flertalet kommuner genomför dessutom vidareut- bildning inom ett eller flera kunskapsområden, organiserat på olika sätt, allt från studiecirklar eller korta kurser till längre poänggi- vande högskolekurser. Två olika spår kan iakttas i kommunernas utvecklingsarbete. Ett spår är omsorgskompetens som exempelvis handlar om åldrande, 3Det totala antalet anställda uppgår till cirka 190 000 enligt uppgifter i kommunernas delredovisningar. Uppgifterna skiljer sig från beräkningarna i kapitel 2.1 vilket bland annat kan bero på olika definitioner av totalt antal anställda. 4Med personer från annan organisation avses till exempel landstingspersonal, anhöriga och representanter för frivilligorganisationer som medverkat i kommunens kompetensutveck- lingsinsatser. Vad sker i kommunerna? åldrandets sjukdomar, etik, bemötande och omvårdnad. Det andra spåret är utvecklingskompetens, som innebär att utveckla, behärska och nyttja metoder och former för hur ny kunskap ska kunna an- vändas i vardagsarbetet, att självständigt eller tillsammans i arbets- laget utveckla och förbättra arbetsinsatserna i syfte att höja kvali- teten i omsorgsarbetet. Dessa båda spår är samverkande, men ut- veckling av omsorgskompetens är sammantaget vanligare före- kommande. Flertalet kommuner har i sin ansökan beskrivit en tydlig plan för vilken kompetensutveckling som ska genomföras. En del kom- muner har inlett arbetet med en process där personalen haft möj- lighet att påverka vilken kompetensutveckling som ska genomföras just i den egna delen av verksamheten. Innehållet i en sådan plan utgår oftast från någon form av kartläggning, enkät eller brukar- undersökning. Kommittén har identifierat ett antal kunskapsområden som kom- munerna arbetar med och kan konstatera att det finns en stor spridning. Vanligast förekommande är etik, bemötande och värde- grund – ämnen som ibland är kopplade till hur den sociala doku- mentationen kan förbättras. Andra vanliga kunskapsområden är normalt åldrande, sjukdomar (demenssjukdomar dominerar), social omsorg, medicinsk vård samt vård i livets slutskede. Kunskaper om rehabiliterande förhållningssätt, läkemedel och kostfrågor är också vanligt förekommande. Flera kommuner lyfter fram behovet av att förbättra hela måltidssituationen. Förflyttningsteknik och fallska- deprevention är andra vanliga inriktningar. Ett stort antal kommuner har fokus på dokumentationsfrågor i kombination med IT-lösningar. Det finns också kunskapsområden som endast ett fåtal kommu- ner aktualiserat. Som exempel kan nämnas vårdsvenska, missbruk samt sexualitet i vården. Möjligen berörs sådana områden i sam- band med andra aktiviteter utan att det framgår av underlaget från kommunerna. En kommun som fått stöd exempelvis för reflekte- rande samtal kan naturligtvis diskutera missbruksfrågor i en sådan aktivitet utan att detta framkommit i ansökningshandlingarna. Vad sker i kommunerna?