sou · GWB3116 · 2008-12-16 00:00:00 — Denna lag träder i kraft , då radio och TV-lagen (1996:844) upphör att gälla. Genom lagen upphävs lagen (2008:418) med tillfälliga bestämmelser om tillstånd att sända lokalradio. SOU 2008:116 Författningskommentar om sändningarnas innehåll i 8 § den upphävda lagen tillämpas dock till utgången av . Den som har fått tillstånd att sända TV-program med stöd av radio- och TV-lagen (1996:844) har rätt att också sända sökbar text-TV i rimlig omfattning under återstoden av tillståndstiden. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om påförande av särskild avgift, om sändningen har skett innan lagen trätt i kraft. Särskild avgift får dock påföras bara om det också kan ske enligt föreskrifterna i den nya lagen. Bestämmelserna i 6 kap. tillämpas på sändningar av program som har producerats efter . Punkt 1 AV-direktivet förutsätter att medlemsstaterna har nödvändiga lagar och författningar för att genomföra direktivet i kraft . Vi föreslår därför att lagen träder ikraft detta datum (se avsnitt 20.1). Punkt 2 Den tidsbegränsade lagen med tillfälliga bestämmelser om tillstånd att sända lokalradio gäller till utgången av . För att undvika dubbelreglering av lokalradion, måste lagen upphävas . Som vi har anfört i avsnitt 20.1 utgår vi från att de förslag som utredning om kommersiell radio har lagt fram ska träda i kraft med våra förslag. I tidigare lagstiftningsärenden rörande lokalradio har vissa innehavare av tillstånd att sända lokalradio ansetts ha behov av en övergångsperiod innan de ska tillämpa de strängare reglerna om att sända egenproducerat material som finns i 6 kap. 7 a § (prop. 1999/2000:55 s. 77 och 2007/08:106 s. 17 f. och s. 21 f.). Enligt vårt förslag ska dessa regler föras över oförändrade till 14 kap. 6 § i den nya radio och TV-lagen. För att inte i onödan inskränka den övergångsperiod som tillståndshavarna tidigare tillförsäkrats enligt sina ursprungliga tillstånd som meddelats med stöd av lokalradiolagen (1993:120) bör 8 § lagen med tillfälliga bestämmelser om tillstånd att sända lokal569 Författningskommentar SOU 2008:116 radio tillämpas till utgången av 2009. Enligt bestämmelserna i denna paragraf gäller att tillståndshavare vars ursprungliga tillstånd meddelats enligt den upphävda lokalradiolagen (1993:120) ska sända sådana program som framställts särskilt för den egna verksamheten under minst en tredjedel av sändningstiden . Punkt 3 Vi har i avsnitt 14.4.3 föreslagit att det ska krävas tillstånd att sända sökbar text-TV. De sändningstillstånd för TV som gäller och som Radio- och har meddelat innehåller ingen uttalad rätt att sända sökbar text-TV. För att de tillståndshavare som sänder sökbar text-TV inte ska behöva upphöra med detta när lagen träder ikraft föreslår vi att de som deras aktuella tillstånd gäller också ska få sända sökbar text-TV i rimlig omfattning. Punkt 4 I punkten 4 behandlas den situationen att särskild avgift ska påföras efter lagens ikraftträdande för sändningar som skett före lagens ikraftträdande. För sådana sändningar ska enligt övergångsbestämmelsen äldre föreskrifter fortfarande tillämpas. I enlighet med allmänna principer ska särskild avgift dock bara få påföras, om det också kan ske enligt de nya föreskrifterna. Punkt 5 Genom övergångsbestämmelsen i punkten 5 genomförs artikel 3g.4 i AV-direktivet. Enligt denna artikel ska direktivets bestämmelser om produktplacering bara gälla sådana program som har producerats efter . SOU 2008:116 Författningskommentar 21.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk 25 a § Paragrafen är ny. Övervägandena finns i avsnitt 6.15.3. Den föreslagna bestämmelsen innebär att upphovsrättsligt skyddade verk, som är en del av sådana korta utdrag som programföretag får använda sig av enligt de föreslagna nya bestämmelserna i 48 a § samma lag, fritt får återges. 48 a § Paragrafen är ny. Övervägandena finns i avsnitt 6.15.3. Den föreslagna bestämmelsen i första stycket är ett undantag från 48 § i samma lag och således en inskränkning i upphovsrätten. Den innebär att ett programföretag som tillhör EES får använda korta utdrag ur TV-sändningar som ett annat programföretag har den exklusiva rätten till, om det är fråga om en sändning från ett evenemang av stort allmänintresse och det korta utdraget ska användas i programföretagets allmänna nyhetssändningar. Rätten till korta utdrag omfattar evenemang av stort allmänintresse. Den täcker således viktiga sportevenemang och andra tilldragelser som är av stort intresse, t.ex. , världsmästerskap o.d. Det kan normalt förutsättas att evenemanget ska röra en större krets intresserade. Utdragen får användas i allmänna nyhetssändningar, även sportnyheter. I övriga program får man inte alls använda sig av utdragen. Av första stycket framgår också att korta utdrag även får användas i nyhetsprogram som görs tillgängliga som beställ-TV, om programmet sänts i TV. När det gäller längden på det korta utdraget föreskrivs i andra stycket första meningen att det inte får vara längre än vad som motsvarar informationssyftet. Det ansluter till vad som gäller enligt 25 § i samma lag i fråga om information om dagshändelser. Informationssyftet kan i de allra flesta fall bli uppfyllt av utdrag som är avsevärt kortare än . I andra stycket andra 571 Författningskommentar SOU 2008:116 meningen finns en bestämmelse om den tidsgräns efter evenemanget som ska gälla för att sända det korta utdraget. Sålunda föreskrivs att det inte får användas efter evenemanget än som svarar mot nyhetsintresset. Av hänvisningen i tredje stycket följer att källan till utdraget normalt ska anges när utdraget används. 49 § I likhet med övriga till upphovsrätten närstående rättigheter bör den föreslagna inskränkningen i 25 a § gälla också katalogskyddet i 49 §. Tredje stycket ändras därför så att den även inkluderar 25 a §. 21.3 Förslag till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262) Förslaget innebär att hänvisningen i 5 § andra stycket till den nuvarande radio- och TV-lagen ändras till att avse den nya lagen. 21.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst Förslaget innebär att hänvisningen i 1 § till 2 kap. 2 § första stycket i den nuvarande radio- och TV-lagen ändras till att avse motsvarande paragraf i den nya lagen. SOU 2008:116 Författningskommentar 21.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens område De föreslagna ändringarna i 3 kap. 3, 12 och 18 §§ samt 5 kap. 7 § innebär att hänvisningarna till den nuvarande radio- och TV-lagen ändras till att avse motsvarande paragrafer i den nya lagen. Ändringen i 3 kap. 11 § har behandlats i avsnitt 14.4.5 Ändringen i första stycket innebär att de regler som gäller för uppgift om utgivare och om ansvaret för direktsända program som gäller för sändningar med tillstånd också ska gälla för trådlösa radiosändningar som inte kräver tillstånd enligt den nya Radio- och TV-lagen, oavsett om sändningarna förmedlas via satellit eller marksändning. För radiotidningar gäller 7–10 §§. En del radiotidningar kan enligt 1 kap. 7 § andra stycket tryckfrihetsförordningen omfattas av regleringen i tryckfrihetsförordningen, vilket får till följd att radiotidningen jämställs med en tryckt bilaga till den periodiska skriften. 21.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område Ändringarna i 1, 4, 4 b, 6 a, 8 a och 8 b §§ innebär dels att hänvisningarna till den nuvarande radio- och TV-lagen ändras till att avse motsvarande kapitel och paragrafer i den nya lagen. 21.7 Förslag till lag om ändring i tobakslagen (1993:581) Förslaget innebär att hänvisningarna i 14, 14 a och 14 b §§ till den nuvarande radio- och TV-lagen ändras till att avse den föreslagna nya lagen. Författningskommentar SOU 2008:116 21.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument Förslaget innebär att hänvisningen i 18 § till den nuvarande radio och TV-lagen ändras till att avse motsvarande paragraf i den nya lagen. 21.9 Förslag till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000) Förslaget innebär att hänvisningen i 21 b § till den nuvarande radio och TV-lagen ändras till att avse den nya lagen. 21.10 Förslag till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738) Förslaget innebär att förbudet i 4 kap. 10 § mot att vid marknadsföring av alkoholdrycker till konsumenter använda sig av kommersiella annonser i ljudradio och TV-sändningar utvidgas till att omfatta även beställ-TV. Vidare innebär förslaget att hänvisningen i samma paragraf till den nuvarande radio- och TV-lagen ändras till att avse den nya lagen. 21.11 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1175) om talerätt för vissa utländska konsumentmyndigheter och konsumentorganisationer Ändringarna i 3 och 5 §§ innebär att hänvisningarna till den nuvarande radio- och TV-lagen ändras till att avse den föreslagna nya lagen och motsvarande bestämmelser i den. SOU 2008:116 Författningskommentar 21.12 Förslag till lag om ändring i lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster Det nya fjärde stycket i 8 § hänvisar till 2 kap 1 § i radio- och TVlagen som innehåller ytterligare informationskrav som leverantörer av beställ-TV ska följa. 21.13 Förslag till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation Ändringarna i 1 kap. 6 § och 3 kap. 10 § innebär att hänvisningarna till den nuvarande radio- och TV-lagen ändras till att avse den nya lagen och motsvarande bestämmelser i den. 21.14 Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Ändringarna i 1, 2, och 29 §§ innebär att hänvisningarna till den nuvarande radio- och TV-lagen ändras till att avse den nya lagen och motsvarande bestämmelser i den. En nyhet är dock att hänvisningen i 29 § till 8 kap. 7 § första stycket radio- och TV-lagen också kommer att innefatta reklam som riktar sig till barn i beställ-TV. Kommittédirektiv Översyn av radio- och TV-lagen, m.m. Dir. 2007:133 Beslut vid regeringssammanträde Sammanfattning av uppdraget En särskild utredare ges i uppdrag att göra en allmän översyn av radio- och TV-lagen. Syftet är att förenkla regelverket för radio och TV-företag och förbättra lagens struktur och överskådlighet. Utredaren ska också analysera vilka lagändringar som krävs med anledning av antagandet av och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv /552/EEG, det s.k. AV-direktivet. Utredaren ska även analysera om det finns behov av att omarbeta tidigare förslag som lämnats av Radio- och i betänkandena Anpassning av radio- och TV-lagen till den digitala tekniken (SOU 2005:62) och Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor (SOU 2006:51). Utredaren ska föreslå de författningsändringar som föranleds av analys och bedömningar. Uppdraget ska redovisas . Regelverket för radio och TV Radio- och TV-lagen (1996:844) innehåller föreskrifter om sändningar av ljudradio- och TV-program som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. gav regeringen en utredare i uppdrag att analysera och överväga behovet av ändringar i lagen. Utredningen, som 2 antog namnet Radio- och , lämnade sex delbetänkanden. Utredningens slutbetänkande Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor (SOU 2006:51) lämnades . Utredningens betänkanden har i flera fall legat till grund för beslut om lagändringar. Förutom i slutbetänkandet finns det dock förslag som ännu inte behandlats, framför allt i delbetänkandet Anpassning av radio- och TV-lagen till den digitala tekniken (SOU 2005:62). Revideringen av TV-direktivet Rådets direktiv /552/EEG av om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EGT L 298, 17.10.1989, s. 23-30, Celex 31989L0552) ändrat genom och rådets direktiv /36/EG (EGT L 202, 30.7.1997, s. 60-70, Celex 31997L0036), har som syfte att underlätta för gränsöverskridande TV-sändningar i och därmed bidra till den inre marknadens framväxt. Direktivet beslutades av rådet 1989 och reviderades första gången . Direktivet har genomförts i svensk rätt i första hand genom bestämmelser i radio- och TV-lagen och i marknadsföringslagen (1995:450). Europeiska kommissionen beslutade att föreslå en revidering av TV-direktivet. Efter förhandlingar nådde rådet och en politisk överenskommelse om innehållet i det reviderade direktivet. Syftet är att förenkla och modernisera direktivets regler för att uppnå förbättrade villkor för den europeiska audiovisuella sektorn. För att skapa mer konkurrensneutrala förutsättningar för alla tjänsteleverantörer kommer direktivets tillämpningsområde att utökas så att det inkluderar sådana audiovisuella medietjänster som sker på den enskildes begäran, s.k. beställtjänster. Ett antal basregler införs för alla audiovisuella medietjänster. Förslaget innehåller därutöver mer detaljerade innehållsregler för traditionella TV-tjänster. Direktivets namn ändras så att beteckningen blir direktiv om 3 audiovisuella medietjänster (AV-direktivet). Direktivet beräknas kunna träda i kraft och ska vara genomfört . I likhet med det nu gällande TV-direktivet kommer AVdirektivet att vara ett s.k. minimidirektiv. Det innebär att medlemsstaterna måste garantera att minst de regler som direktivet innehåller upprätthålls för den nationella marknaden. Utöver detta kan medlemsstaterna ha striktare eller mera detaljerade regler. Utgångspunkter för utredningsuppdraget Det finns behov av att skapa ett mer modernt och ändamålsenligt regelverk för radio och TV. Sedan radio- och TV-lagen trädde i kraft har medielandskapet förändrats genom bl.a. den tekniska utvecklingen och ökad konkurrens. Utgångspunkter för utredningen bör därför vara att: Förenkla regelverket Modernisera regelverket till följd av medieutvecklingen Förbättra lagens struktur och överskådlighet En viktig utgångspunkt för regeringen är att arbeta för en regelförenkling som kan leda till bättre villkor för företagen och i förlängningen till att flera arbetstillfällen skapas. I den handlingsplan för regelförenklingsarbetet som regeringen beslutade (dnr N2007/5163/MK) anges det att regelverket för radio och TV ska göras enklare i samband med att man tar ställning till Radio- och betänkanden. Regeringen har understrukit att en förenkling av regelverket för radio- och TV-företag är en prioriterad uppgift. Den proposition om förenklade reklamregler för radio och TV som beslutades av regeringen (prop. 2007/08:4) liksom lagrådsremissen med förslag till ett nytt regelverk för tillståndsgivning för digital marksänd TV som beslutades (dnr Ku2007/2205/Me), är steg i det arbetet. 4 En regelförenkling måste ta hänsyn till de minimiregler som gäller i den europeiska lagstiftningen liksom till krav på att värna upphovsmännens rättigheter och behovet av att skydda barn och unga från vissa former av reklam. Radio- och TVlagens förbud mot reklam riktad till barn, inklusive förbudet mot att omge eller avbryta barnprogram med reklam, liksom förbudet mot alkoholreklam, ska värnas även . AV-direktivet kommer att innehålla en uppmaning till medlemsstaterna att uppmuntra själv- och samregleringsformer på medieområdet vilket ligger väl i linje med regeringens strävan efter en allmän regelförenkling. Självregleringssystem finns i i första hand när det gäller pressetisk reglering och skydd av barn från skadligt medieinnehåll. Den tekniska utvecklingen leder till att skillnaderna mellan olika elektroniskt distribuerade tjänster minskar. finns det möjlighet att ta del av programinnehåll på en rad olika sätt som för användaren är mer eller mindre likvärdiga, men som omfattas av olika regelverk beroende på överföringssätt och på om det är avsändaren eller användaren som tar initiativ till överföringen. AV-direktivet kommer att ha ett utökat tillämpningsområde i förhållande till TV-direktivet. Genom antagandet av AVdirektivet skapas ett gemensamt europeiskt regelverk för alla audiovisuella medietjänster, dvs. tjänster som består av rörliga bilder med eller utan ljud. Det innebär emellertid inte att en fullständigt teknikneutral innehållsreglering införs. Olika typer av audiovisuella medietjänster har fortfarande inte samma genomslag i samhället och tjänsternas skilda karaktärer motiverar differentierad reglering. I AV-direktivet kommer därför innehållsregleringen för skilda typer av tjänster att ha olika omfattning och detaljeringsgrad. Yttrandefrihetsgrundlagen skiljer mellan olika typer av audiovisuella tjänster, vilket också bör beaktas. De ändrade förhållandena på mediemarknaden har lett till att radio- och TV-lagen har ändrats ett flertal gånger sedan den trädde i kraft . Det finns ett behov av att se över lagens 5 struktur och terminologi för att skapa ett enkelt och ändamålsenligt regelverk. Till skillnad från den svenska radio- och TV-lagen omfattar inte AV-direktivets tillämpningsområde ljudradiosändningar. Den generella översyn som ska göras av radio- och TV-lagens struktur och terminologi bör emellertid omfatta även dessa delar av lagen. En utredare fick i uppdrag att specifikt se över vilka villkor som ska gälla för den kommersiella radion (Utredningen om översyn av villkor för den kommersiella radion, Ku 2007:05). Utredningen ska utgå från dessa perspektiv i samtliga delar av uppdraget. Utredaren ska också i samtliga delar av uppdraget föreslå de författningsändringar som föranleds av analys och bedömningar. I de fall utredaren lämnar förslag som har ekonomiska konsekvenser ska kostnadsberäkningar samt förslag på finansiering redovisas. Uppdraget att göra en allmän översyn av radio- och TVlagen Utredaren ska se över den lagstiftning som gäller för radio, TV och andra liknande medietjänster i syfte att åstadkomma en regelförenkling för radio- och TV-företag liksom för andra företag som producerar och levererar audiovisuella medietjänster. Översynen ska avse såväl lagstiftningens uppbyggnad och systematik som dess innehåll och terminologi. Utredaren ska överväga möjligheten att komplettera lagstiftning med former för självreglering. I uppdraget ingår att överväga behovet av att utvidga eller inskränka radio- och TV-lagens tillämpningsområde med anledning av den tekniska utvecklingen och AV-direktivets ändrade tillämpningsområde. Uppdraget att genomföra AV-direktivet i svensk rätt Direktivets regler om förhållandet mellan sändande och mottagande länder 6 AV-direktivet kommer, precis som det nu gällande TVdirektivet, att utgå från ursprungslandsprincipen. Det innebär att den medlemsstat där ett programföretag eller en annan leverantör av en medietjänst är etablerat ansvarar för att sändningen följer bestämmelserna i landet. AV-direktivet innehåller en kompletterande ny samarbetsregel för de fall ett programföretag tillhandahåller en TV-sändning som helt eller huvudsakligen är riktad mot en annan medlemsstats territorium. I dessa fall kan den medlemsstat i vilken programföretaget är etablerat bli skyldig att begära att programföretaget följer bestämmelser i allmänhetens intresse i den mottagande medlemsstaten. Samarbetsregeln kompletteras med en regel om att den mottagande medlemsstaten i vissa fall kan vidta lämpliga åtgärder mot ett programföretag om samarbetsregeln inte har lett till tillfredsställande resultat. Utredaren ska analysera behovet av ändringar i svensk lagstiftning för att direktivets regler om rättigheter och skyldigheter för sändande och mottagande medlemsstater ska införas i svensk rätt. Reglerna om innehåll och identifiering AV-direktivet kommer att innehålla ett antal grundläggande regler som ska gälla för alla tjänster som faller under direktivets tillämpningsområde. Dessutom införs vissa nya regler speciellt anpassade för beställtjänster, dvs. audiovisuella medietjänster som sker på den enskildes begäran. Reglerna avser såväl det redaktionella innehållet, t.ex. skydd för minderåriga och den mänskliga värdigheten och främjande av europeisk produktion, som det kommersiella innehållet, t.ex. sponsring, produktplacering och hur annonser ska utformas. De flesta av de regler som införs i direktivet är redan genomförda i svensk rätt främst genom bestämmelser i radio och TV-lagen och marknadsföringslagen. Radio- och TV-lagen gäller dock inte för alla audiovisuella medietjänster. Yttrandefrihetsgrundlagens regler innebär vissa 7 begränsningar för möjligheten att införa innehållsreglering för beställtjänster. Reglerna för produktplacering är nya i direktivet. I finns ingen lagstiftning som direkt reglerar produktplacering. Däremot framgår av 6 kap. 4 § radio- och TV-lagen att program som inte är reklam inte på ett otillbörligt sätt får gynna kommersiella intressen. Radio- och bedömde att denna bestämmelse var tillräcklig för att motverka att produktplacering och andra former av smygreklam kommer till överdriven användning. Utredaren ska överväga vilka lagändringar som krävs för att de nya reglerna i artiklarna 3a-3h i AV-direktivet ska genomföras i svensk rätt. Utredaren ska analysera och föreslå alternativa möjligheter till svensk reglering av produktplacering i enlighet med artikel . När det gäller tillgänglighet för funktionshindrade ska utredaren utgå från Radio- och förslag om lagstiftning. Kvantitativa reklamregler och avbrottsregler Det nu gällande TV-direktivet innehåller regler för hur reklamavbrott ska placeras i TV-sändningar och för mängden annonser och . Reglerna har genomförts i svensk rätt genom regler i radio- och TV-lagen. AV-direktivet innebär att de europeiska avbrottsreglerna förenklas och liberaliseras. Motivet är att stärka konkurrenskraften hos den europeiska audiovisuella sektorn. Vidare motiveras ändringarna med att konvergensutvecklingen och den tekniska utvecklingen innebär att tittarna får betydligt större möjligheter att själva välja hur och när de ska ta del av ett visst innehåll. En begränsning av den tillåtna annonstiden kvarstår, men begränsningen av annonstiden avskaffas eftersom den anses vara överflödig. Samma tekniska och marknadsmässiga utveckling som sker i sker också i . Svenska programbolag har framfört att de svenska reglerna innebär en onödigt komplicerad och hämmande reglering. Programbolagen har också framfört 8 att reglerna leder till sämre möjligheter att avbryta program där det är mest lämpligt från ett tittar och upphovsmannaperspektiv. Utredaren ska föreslå hur de svenska avbrottsreglerna och reglerna för mängden annonser ska förändras i linje med vad som kommer att gälla i AV-direktivet. Rätt till korta utdrag för programbolag vid evenemang av stort allmänintresse En ny regel införs i AV-direktivet för att garantera att programföretag kan få tillgång till korta nyhetsutdrag från evenemang av stort allmänintresse där ett programföretag i en annan medlemsstat innehar exklusiva rättigheter till evenemanget. Regeln motiveras av behovet av att tillgodose det allmännas informationsbehov. I det europeiska regelverket för upphovsrätt, och rådets direktiv /29/EG av om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och andra närstående rättigheter i informationssamhället (EGT L 167, 22.6.2001, s. 10-19, Celex 32001L0029), finns en fakultativ bestämmelse som ger medlemsstaterna möjlighet att införa ett undantag i upphovsrätten för korta nyhetsutdrag. Regeln motsvaras i svensk rätt av 25 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen). Utredaren ska ta ställning till om det finns behov av ändring i upphovsrättslagen eller i annan svensk lagstiftning med anledning av den nya regeln i AV-direktivet. Övriga frågor i AV-direktivet AV-direktivet kommer att innehålla ett antal förändringar av definitioner och allmänna regler i förhållande till det nu gällande TV-direktivet. Det har också införts regler med krav på samarbete mellan medlemsstaternas myndigheter på området.