sou · GWB355 · 2008-06-02 00:00:00 — Polisdatalagen (1998:622) innehåller bl.a. särskilda regler om behand- ling av uppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet.TPF12FPT Polisen har rätt att föra kriminalunderrättelseregister för att få underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksam- het eller för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. och polismyndigheterna får ha direktåtkomst till kriminalunderrättelseregistren. Därutöver får uppgifter ur ett kriminalunderrättelseregister lämnas ut till , , eller , men bara om upp- gifterna kan antas ha särskild betydelse för en pågående undersök- ning i myndighetens brottsutredande verksamhet eller för andra brottsbekämpande åtgärder. Inom pågår arbete med ett förslag till en ny lag som ska ersätta polisdatalagen. Behandlingen av personuppgifter inom åklagarväsendet regleras i förordningen (2006:937) om behandling av personuppgifter inom åklagarväsendet. Förordningen, som gäller utöver personuppgifts- lagen, innehåller inte några bestämmelser om andra brottsbekäm- 12TP PT Europeiska unionens råd har utvärderat informations- och underrättelse- utbytet mellan och , mellan andra medlemsstater och samt inom (EUJu2003/2210/PO). Rapporten är kritisk till hantering av informations- och underrättelseutbytet såväl nationellt som internationellt. Rådet rekommenderar bl.a. att och ska få tillgång till polisens kriminalunderrättelseregister. pande myndigheters tillgång till uppgifter. Lagstiftningen är föremål för översyn, se avsnitt 13.5.4. hantering av personuppgifter och annan information regleras, förutom av personuppgiftslagen, genom särskild register- lagstiftning dels för den brottsbekämpande verksamheten, dels för annan verksamhet som verket bedriver. För den brottsbekämpande verksamheten gäller lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Uppgifterna behandlas till stor del i en särskild databas, tullbrottsdatabasen. Uppgifter får behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i författningsreglerad brottsbekämpande verksamhet hos bl.a. . Förordningen (2005:791) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet innehåller bestämmelser om när andra brottsbekämpande myndigheter får ha direktåtkomst till tullbrotts- databasen. Där finns också en sekretessbrytande regel som innebär att är skyldigt att på begäran lämna ut uppgifter i tullbrotts- databasen till de myndigheter som har direktåtkomst. Kustbevak- ningen har direktåtkomst till uppgifter som behandlas i underrättelseverksamhet (6 §) men däremot inte till uppgifter i den brottsutredande och brottsbeivrande verksamheten (7 § förord- ningen). Genom en EG-förordningTPF13FPT har ett europeiskt tullinformations- system, (), tillskapats. Det är del- vis ett underrättelseregister som inrättats i syfte att bekämpa brott och som bygger på den s.k. CIS-konventionen.TPF14FPT För att lägga in uppgifter i CIS används ett särskilt (), som också fungerar som en krypterad kommunikationsväg. Enligt 3 § förordningen (1998:64) om tillämpning av Europeiska 13TP PT Europeiska rådets förordning (EG) nr 515/97 av om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaters administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kom- missionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen. 14TP PT En konvention som utarbetats på grundval av artikel K.3 i Fördraget om Europeiska unionen om användning av informationsteknologi för tulländamål. unionens tullinformationssystem får uppgifter ur tullinformations- systemet användas av bl.a. , svenska polismyndigheter och i enlighet med bestämmelserna om tullinforma- tionssystemet. Detta får ske i den utsträckning som myndigheten i fråga har befogenheter att vidta åtgärder för att förebygga, utreda och beivra överträdelser av EU:s tull- eller jordbrukslagstiftning. Dessa myndigheter får också ha direktåtkomst till uppgifter i systemet. 6.7.2Tillgång till annan information I 9 kap. 13 § vattenföroreningsförordningen åläggs myndigheter, som vidtagit rättsliga eller andra åtgärder med anledning av ett för- bjudet utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen från ett fartyg inom svenskt sjöterritorium eller svensk ekonomisk zon, att anmäla detta till . För att effektivt kunna kontrollera sjötrafiken är Kustbevakning- en också i behov av viss information från . Informationen rör bl.a. bokningsuppgifter från färjor och anmälningar avseende tull samt sjötrafik. Sådana uppgifter kan lämnas ut till Kustbevak- ningen med stöd av 57 § tullförordningen (2000:1306) eller 7 § för- ordningen (1996:702) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, om uppgiften behövs för brottsbekämpande verksamhet. 6.8Kustbevakningens information från samverkande tillsynsmyndigheter Även tillsynsverksamheten förutsätter att myndigheterna utbyter information med varandra. Detta gäller inte minst uppgifter om hur trafikläget är till sjöss och om vilka fartyg som befinner sig i vårt närområde. Uppgifter av detta slag är av grundläggande betydelse för stora delar av den statliga maritima verksamheten. Offentlig infor- mation kan i princip utbytas fritt. För utbyte av sekretessbelagd in- formation gäller de regler om nödvändigt uppgiftslämnande och om sekretessgenombrott som vi redogjort för ovan. Sekretessreglerna kan på olika sätt begränsa myndigheternas tillgång till information. Sådana frågor kan emellertid inte belysas inom ramen för denna ut- redning. Avsikten med detta avsnitt är enbart att ge en översiktlig bild av det informationsflöde som sker som ett led i Kustbevak- ningens tillsynsverksamhet. ska enligt sjölagen (1994:1009) och fartygsregister- förordningen (1975:927) föra ett särskilt fartygsregister som är upp- delat i en skeppsdel och en båtdel. Registret utgör närmast ett inskrivningsregister för svenskregistrerade fartyg. ska ge offentlighet åt den information som registret innehåller (1 kap. 2 a § sjölagen). har således tillgång till registret. I fartygsregisterförordningen finns detaljerade bestämmelser om vilka uppgifter som ska eller får finnas i registret. Dessutom ska Sjöfarts- verket fortlöpande underrätta bl.a. om vissa änd- ringar som görs i registret (7 kap. 2 § förordningen). Med stöd av 22 § mönstringslagen (1983:929) för ett särskilt sjömansregister som innehåller uppgifter om sjömän och de handelsfartyg som de tjänstgör på. Registret innehåller uppgifter om svenska sjömän som är eller har varit mönstrade på svenska fartyg. har tillgång till uppgifter ur registret. Sekretess enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen kan gälla för vissa uppgifter i registret, om det kan antas att den enskilde lider men om uppgiften röjs. och register över yrkesfiskelicenser samt fartygstillstånd är enligt 5 kap. 1 a § förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen skyldigt att lämna Kust- bevakningen de uppgifter om fiskefartyg, yrkesfiskelicenser och far- tygstillstånd som myndigheten behöver för fiskerikontroll. Kust- bevakningen har åtkomst till det fiskefartygsregister som verket för. Registret innehåller information om fiskefartygs egenskaper och ägarförhållanden m.m. för också register över yrkesfiskelicenser och far- tygstillstånd. Registret innehåller bl.a. aktuell information om gällande licenser med personuppgifter, såsom namn och adress m.m. Kust- bevakningen får i varje enskilt fall begära ut uppgifter från dessa register. Det finns ingen närmare reglering av register- hållning. Polismyndigheterna är passmyndigheter inom riket och Rikspolis- styrelsen ska enligt passförordningen (1979:664) föra ett centralt passregister. På begäran från bl.a. ska Rikspolis- styrelsen enligt 23 § passförordningen (1979:664) lämna ut foto- grafier från registret. har även direktåtkomst till vissa andra uppgifter i passregistret. 6.8.3Tillgång till annan information lämnar information om fiskefartygs positioner genom systemet VMS (). VMS är ett transponderbaserat system för registrering av fiskefartygs posi- tioner och identitet m.m. och sänder positionsuppgifter . samlar med hjälp av VMS löpande in och regi- strerar sjölägesinformation i form av uppgifter om position och iden- titet avseende fiskefartyg av viss storlek. ska även upp- gifter om kurs och fart kunna registreras. () är ett internationellt GPS- baserat system för presentation av fartygs positioner och identitet. Systemet bygger på att vissa fartyg är utrustade med transpondrar som via radio löpande förmedlar sjölägesinformation i form av positioner och identitet. Via handelsfartygens, och i viss mån fiskefartygens, transpondrar tillhandahåller samlad och fortlöpande information om var olika fartyg befinner sig. har åtkomst till Försvarsmaktens lägesuppfölj- ningssystem STRIMA där IGRIS,TPF15FPT en bilddatabas över fartyg, ingår. I registret finns uppgifter bl.a. om fartygets namn, typ, anropssignal (s.k. callsign), rederi, kurs, fart och nationalitet. Kustbevaknings- flyget bidrar till att uppdatera eller korrigera uppgifter i databasen genom fotografering och identifiering av fartyg. Bilderna skickas till Försvarsmakten, som sedan för in dem i IGRIS. Frågor om informationsutbyte, sekretess och registertillgång har varit föremål för diskussioner och utredning och är, som vi utvecklar närmare i avsnitt 13.5, föremål för översyn och beredning på flera håll inom . Det finns dels mot den bakgrunden, dels med hänsyn till utredningens uppdrag inte skäl att vidare behandla frågor om informationsutbyte inom ramen för denna utredning. 15TP Graphical Registration and Identification help for Ships. Utgångspunkten i detta avsnitt är uppdrag enligt förordningen (2007:853) med instruktion för (instruktionen). Tyngdpunkten ligger på upp- gift att utföra sjöövervakning samt de åtaganden och befogenheter som följer av denna uppgift (avsnitten 7.2–7.8). För att ge en mer heltäckande bild finns det anledning att redan nu kort nämna något om den enskilde tjänstemannens befogenheter vid brottsbekämp- ning, ordningshållning samt kontroll och tillsyn. Dessa befogen- heter behandlas sedan närmare i avsnitt 11. andra uppgifter (miljöräddningstjänst m.m.) redovisas kortfattat i avsnitten 7.9–7.12. 7.2Uppgiften att bedriva sjöövervakning Enligt instruktionen ska bedriva sjöövervak- ning.TPF1FPT Det innebär att myndigheten ska ansvara för eller bistå andra myndigheter med allmän övervakning, brottsbekämpande verksamhet, ordningshållning samt kontroll och tillsyn enligt vad som närmare anges i 3–10 §§ instruktionen.TPF2FPT Uppdraget omfattar svenskt sjöterritorium och internationellt vatten i svensk ekono- misk zon. Vidare gäller uppdraget på land i anslutning till svenskt sjöterritorium. När det gäller sjöar, kanaler och vattendrag om- fattar det enbart och Mälaren.TPF3FPT 1TP PT Begreppet återkommer delvis som övervakning i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning. 2TP PT 2 § instruktionen. 3TP PT 1 § instruktionen. I fråga om miljöräddningstjänst har myndigheten verksamhet också i . Nedan redovisas de uppdrag har inom ramen för sjöövervakningen. 7.3Förebygga, förhindra, utreda och lagföra brott 7.3.1Brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhet Enligt 3 § instruktionen ska myndighetens brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhet bestå i att genom övervakning 1.förebygga och ingripa mot störningar av ordningen i sjö- trafiken, samt 2.i enlighet med särskilda föreskrifter (a)förhindra och upptäcka brottslig verksamhet, (b)ingripa vid misstanke om brott, och (c)utreda och beivra eller bistå med utredningen av brott. har således en självständig, övergripande upp- gift att bedriva sjöövervakning för att förebygga och förhindra brott samt att ingripa vid misstanke om brott. Genom att Kustbevak- ningen numera också har möjlighet att utfärda ordningsbot för vissa brott har också ett begränsat ansvar att be- ivra brott.TPF4FPT övervakningsområde omfattar, som nämnts, det svenska sjöterritoriet (i fråga om inre vatten dock endast och ) och svensk ekonomisk zon samt land i anslutning till dessa vatten. I vissa fall kan verksamhetsområdet även innefatta gränsöverskridande förföljande och övervakning på annan stats territorium.TPF5FPT När bedriver övervakning till sjöss inom svenskt sjöterritorium och i ekonomiska zon ligger tyngdpunkten på olika förebyggande insatser. En viktig del av övervakningen till sjöss är sjötrafikövervakningen, vilken riktas mot såväl fritidsbåt- trafiken som den yrkesmässiga sjöfarten. arbetar brottsförebyggande genom att patrullera med såväl fartyg som flygplan längs hela den svenska kusten och genom att bedriva en kontinuerlig övervakning 4TP PT 48 kap. 20 § och 2 § ordningsbotskungörelsen (1968:199). Se även prop. 2005/06:33. 5TP PT Lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete, lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete och lagen (1959:590) om gränstullsamarbete med annan stat. Framför allt när det gäller utsläppsbrott, fiskebrott och brott mot sjötrafikregler är den kontinuerliga övervakningen viktig. Även viss patrullering med bil förekommer som ett led i övervak- ningen av hamnområden. Att inhämta, bearbeta och riktat sprida information från olika samverkansmyndigheter och samverkans- organ är också ett grundläggande moment i det brottsförebyggande arbetet. Sådana uppgifter bidrar till att inrikta insatserna mot de viktigaste platserna och objekten. Uppgiften att ingripa vid misstanke om brott och att utreda eller bistå med utredning preciseras indirekt genom de författ- ningar som innehåller bestämmelser om upp- gifter och en behörig kustbevakningstjänstemans befogenheter. Den centrala regleringen i detta hänseende är lagen (1982:395) om Kust- bevakningens medverkan vid polisiär övervakning (LKP). De övriga regleringarna och det närmare innehållet i dessa redovisas i avsnitt 11. Befogenheter i den brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamheten De grundläggande bestämmelserna om brottsbekämpning finns framför allt i och i förundersökningskungörelsen (1947:948). Dessa bestämmelser kompletteras av befogenhetsregler för de tjänstemän som genomför brottsutredningar. För polisens del finns det regler i polislagen (1984:387) om bl.a. våldsanvänd- ning, vilka till viss del gäller även för kustbevakningstjänstemän. För del är, som nämnts, LKP den centrala regleringen. Befogenhetsreglerna i LKP avgränsas genom en uppräkning av de rättsområden inom vilka har polisiära be- fogenheter. Vid överträdelser inom något av de områden som anges i LKP har en kustbevakningstjänsteman rätt att ingripa. LKP förutsätter att det föreligger misstanke om att ett brott har begåtts mot någon föreskrift inom något av de rättsområden som anges i lagen. Dessutom hänvisar andra författningar till befogen- heterna i LKP (se vidare avsnitt 11). Med stöd av 2 § LKP har en tjänsteman vid samma befogenheter som en polisman att 1.hålla förhör och vidta andra s.k. primärutredningsåtgärder med stöd av 23 kap. 3 § tredje stycket , 2.ta med någon till förhör med stöd av 23 kap. 8 § rättegångs- balken, 3.gripa någon med stöd av 24 kap. 7 § första stycket rättegångs- balken och 4.göra husrannsakan med stöd av 28 kap. 5 § , om åtgärden har till syfte att eftersöka den som ska gripas eller att verkställa beslag. Av 29 § polislagen följer vidare att en tjänsteman vid Kustbevak- ningen, som enligt särskilda bestämmelser medverkar vid polisiär övervakning, har rätt att använda våld enligt vad som föreskrivs i 10 § första stycket 1–4 samma lag. Den särskilda lagstiftning som avses är bl.a. LKP. Detta innebär att en kustbevakningstjänsteman får använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd om andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är för- svarligt. Detta kan aktualiseras bl.a. om tjänstemannen möts med våld eller hot om våld, det är fråga om att avvärja en straffbelagd handling eller det föreligger fara för liv, hälsa eller värdefull egen- dom eller för omfattande skada i miljön. När en kustbevaknings- tjänsteman med rättsligt stöd berövar någon friheten eller avlägsnar någon får han eller hon i anslutning till ingripandet också genom- föra skyddsvisitation (29 § andra stycket polislagen och 19 § 1 samma lag). Enligt 11 kap. 4 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg (vattenföroreningslagen) har rätt att inleda och bedriva förundersökning avseende olagliga utsläpp av olja och andra skadliga ämnen från fartyg (jfr 2 a § LKP). Vid förundersökning rörande brott mot de föreskrifter som av- ses i 1 § LKPTPF6FPT och vid brott mot vattenföroreningslagen får åklaga- ren, eller polismyndigheten om denna bedriver undersökningen, an- lita biträde av samt uppdra åt en kustbevaknings- tjänsteman att vidta de särskilda åtgärder som behövs för under- 6TP PT Lagar och andra författningar som gäller 1. skyddsobjekt och militära skyddsområden, 2. jakt, 3. fiske, 4. bevarande av den miljön och annan naturvård, 5. trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken, 6. åt- gärder mot vattenföroreningar från fartyg, 7. dumpning av avfall i vatten, 8. kontinental- sockeln, 9. fornminnen och sjöfynd, 10. fartygs registrering och identifiering, 11. skydd för den miljön mot andra förorenande åtgärder än sådana som avses i 6 och 7, 12. märk- ning och användning av oljeprodukter, 13. utlänningars inresa till och utresa från eller vis- telse i , 14. åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter och 15. sjöfartsskydd. sökningen, om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna (7 § LKP och 11 kap. 3 § vattenföroreningslagen). Vid sidan av att biträder polismyndighet eller åklagare vid förundersökningar handlägger så- ledes egna brottsutredningar. En kustbevakningstjänsteman har också rätt att ingripa bl.a. enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) och de författningar som smugglingslagen särskilt hänvisar till (se avsnitt 11.5). Vid sådana brott har en tjänsteman vid Kustbevak- ningen samma befogenheter att ingripa som enligt LKP. Dessutom får denne ta egendom i beslag och göra husrannsakan samt utföra kroppsvisitation och kroppsbesiktning. I avsnitt 11 utvecklar vi närmare vilka författningar som reglerar och en kustbevakningstjänstemans befogenheter. Föreläggande av ordningsbot regleras i 48 kap. . Institutet ordningsbot infördes bl.a. i syfte att kunna beivra trafikförseelser snabbt. Reglerna har sedermera arbetats in i 48 kap. . Föreläggande av ordningsbot får utfärdas endast beträffande brott för vilket inte föreskrivs annat straff än penning- böter. Föreläggande av ordningsbot innebär att den misstänkte före- läggs ett visst angivet bötesstraff, som denne ska godkänna omedel- bart eller (48 kap. 2 § andra stycket ). Föreläggandet utfärdas normalt av en polisman (48 kap. 1 § rätte- gångsbalken), men även en åklagare, en tulltjänsteman eller en kustbevakningstjänsteman får förelägga ordningsbot för vissa brott (48 kap. 14 § första stycket och 20 § ). Godkänns föreläggandet gäller det som en lagakraftvunnen dom. Huvudregeln är att föreläggandet utfärdas i direkt anslutning till brottet i den misstänktes närvaro.TPF7FPT Om den misstänkte behöver rådrum, får före- läggandet överlämnas för att han eller hon senare ska kunna ta ställ- ning till frågan om godkännande. Det är också möjligt att utfärda ett föreläggande i den misstänktes frånvaro. I ett sådant fall skickas 7TP PT Kravet på att ett föreläggande ska vara skriftligt och undertecknat gäller inte längre. Änd- ringen föranleddes av att ett föreläggande av ordningsbot ska kunna upprättas i form av ett elektroniskt dokument. Se vidare prop. 2005/06:187. Närmare om uppdrag SOU 2008:55 det till honom eller henne för ställningstagande, s.k. kontorsföre- läggande (48 kap. 16 § tredje stycket ). Den yttre ramen för vilka brott som kan beivras med ordnings- bot inskränks ytterligare genom att riksåklagaren, i samråd med , väljer ut de brott för vilka ordningsbot får före- läggas.TPF8FPT Det är riksåklagaren som bestämmer bötesbeloppen för de utvalda brotten (48 kap. 13 och 14 §§ ).TPF9FPT Även brott som kan leda fram till ett föreläggande av ordnings- bot föregås av en brottsutredning, där tvångsmedel kan förekomma. Närmast handlar det om beslag för att säkra förverkande. Möjlig- heterna att kombinera ordningsbot med beslut om förverkande är dock begränsade. Enligt 5 § ordningsbotskungörelsen (1968:199) får förelägganden som upptar förverkande endast utfärdas för vissa brott enligt ordningslagen (1993:1617) och för brott som avses i 4 och 9 §§ smugglingslagen samt försök till sådant brott, dvs. smuggling och tullbrott som är att anse som ringa. En vara som har varit föremål för brott eller en sådan varas värde kan enligt 16 § första stycket 1 samma lag förklaras förverkad. I övrigt får före- lägganden inte utfärdas för brott som är förenade med förverkande av egendom eller annan sådan särskild rättsverkan. Enligt 5 kap. 1 § sjötrafikförordningen (1986:300) ska den som bryter mot vissa i paragrafen angivna bestämmelser dömas till böter. Om brottet begås vid framförandet av en båt enligt definitionen i 1 kap. 2 § sjölagen (1994:1009), döms till penningböter. Genom riksåklagarens beslut om ordningsbot får ordningsbot föreläggas för sådana brott och dessutom för brott mot lagen (2006:263) om trans- port av farligt gods. har rätt att utfärda före- läggande av ordningsbot för brott mot 5 kap. 1 § sjötrafikförord- ningen.TPF10FPT gäller detta också brott mot 16 § tredje stycket lagen om transport av farligt gods.TPF11FPT Med stöd av sistnämnda lag har också rätt att stoppa fordon för kontroll, att hindra fortsatt transport samt att besluta om förbud, förelägganden och viten (se vidare avsnitt 11.26.2). 8TP PT I riksåklagarens föreskrifter (1999:178) om ordningsbot för vissa brott anges dessa brott. Det är framför allt fråga om brott mot trafikförordningen (1998:1276) och mot andra tra- fikförfattningar. 9TP PT Se riksåklagarens föreskrifter om ordningsbot för vissa brott. 10TP PT Prop. 2005/06:33. 11TP PT A. prop. 7.4Ordningshållning och förebyggande av brott En kustbevakningstjänsteman har i den ordningshållande verksam- heten samma befogenheter som en polisman att avvisa, avlägsna eller omhänderta den som genom sitt uppträdande i trafiken till sjöss stör ordningen eller utgör omedelbar fara för denna (3 § LKP och 13 § polislagen). Detsamma gäller när en kustbevakningstjänsteman ingriper för att avvärja brott mot bestämmelser om trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken, vattenförorening från fartyg samt dumpning av avfall i vatten. En tjänsteman vid har också ordningshållande befogenheter och rätt att avvisa eller avlägsna den som obehörigen uppehåller sig i ett hamnområde, den som stör ordningen där eller den som äventyrar hamnens skydd enligt lagen (2006:1209) om hamnskydd och likartade befogenheter enligt lagen (2004:487) om sjöfartsskydd. I uppdrag att bedriva sjöövervakning ingår att myndigheten ska utreda och besluta i ärenden om vattenförorenings- avgift (4 § instruktionen). Vattenföroreningsavgift är en administra- tiv sanktion vid olovliga oljeutsläpp. Närmare bestämmelser om sådana avgifter finns i 8 kap. vattenföroreningslagen. Vattenföroreningsavgift tas ut om ett förbud enligt vatten- föroreningslagen mot utsläpp av olja från fartyg har överträtts och utsläppet inte är obetydligt eller i vissa fall om ett utsläpp inte har begränsats så långt det varit möjligt (8 kap. 1 § vattenförorenings- lagen). Avgiften, som bestäms med hänsyn till utsläppets omfatt- ning samt fartygets storlek, påförs den fysiska eller juridiska person som vid överträdelsen var fartygets ägare eller redare. Inom ramen för uppdraget att bedriva sjöövervakning har Kust- bevakningen vidare till uppgift att, med stöd av föreskrifter och i förekommande fall efter överenskommelse med annan myndighet, bedriva tillsyns- och kontrollverksamhet (5 § instruktionen). Sådan verksamhet ska bedrivas bl.a. i fråga om 1.sjötrafik, sjösäkerhet och transport av farligt gods,