sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — Jag vill här understryka att mitt förslag om omfattningen av de gymnasiegemensamma ämnena på yrkesprogrammen kombineras med en rätt för de elever som så önskar att inom ramen för det individuella valet och/eller som utökat program välja Svenska/Svenska som andraspråk 2 och 3 samt Engelska 6 för att de därmed ska erhålla grundläggande högskolebehörighet. Denna rätt utsträcks dessutom enligt mitt förslag till att omfatta en garanti att senare erhålla denna behörighet inom gymnasial vuxenutbildning. Genom mina förslag om inrättande av Nationella rådet för utbildning, nationella programråd (se avsnitt 5.2) och obligatoriska lokala programråd stärker jag de strukturella förutsättningarna för samverkan mellan skola och arbetsliv och ökar avnämar- nas inflytande över och ansvar för den gymnasiala yrkesutbild- ningen. Mitt förslag om ett obligatoriskt kvalitetssäkrat arbets- platsförlagt lärande på yrkesprogrammen kommer att innebära ett ökat samverkanskrav för att utveckla och säkra det arbetsplatsförlagda lärandet. I avsnitt 5.8 beskrivs mitt förslag till en ny modern gymnasial lärlingsutbildning. Den gymnasiala lärlingsutbildning jag föreslår är en egen studieväg och ett alternativt sätt att uppnå en yrkesexamen inom yrkesprogrammen. Så här tänker jag mig uppbyggnaden av yrkesutbildningen i form av skolförlagd yrkesutbildning respektive lärlingsutbildning: SOU 2008:27 Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Gymnasiegemensamma ämnen (600 p) Individuellt val (200 p) Examensuppgift (100 p) (0 350 p) (minst 400 p) (1 250 1 800 p*) (minst 300 p) (högst 900 p) * Maximalt 1 800 poäng under förutsättning att 200 poäng individuellt val läggs som APL. Genom ett omfattande arbetsplatsförlagt lärande strukturerat i utbildningsblock vars innehåll är utformade i nära samverkan med arbetsplatserna får lärlingsutbildningen den flexibla utformning som jag bedömer krävs. Genom bl.a. en nationell utbildningsplan för lärlingsutbildning, krav på lokal samverkan, krav på yrkeslärare och handledare samt krav på avtal, kvalitetssäkras den nya lärlings- utbildningen. Genom mina förslag om en modern gymnasial lärlingsutbildning anser jag att förutsättningar skapats för att ett växande antal elever får möjlighet att genomgå lärlingsutbildning inom gymnasieskolan och gymnasial vuxenutbildning. Se vidare avsnitt 5.8. Många av dagens yrkesförberedande program har en sned köns- fördelning. Det finns flera program som är starkt mansdominerade Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar och det finns flera som är starkt kvinnodomineradeTPF18FPT. Som jag anger i avsnitt 4.16.5 är elevsammansättningen på de yrkesförbe- redande programmen formad av den könsuppdelning som präglar arbetsmarknaden. Där beskrivs också att elever som gör otradi- val utifrån ett könsperspektiv uppvisar sämre resultat i gymnasieskolan, oftare avbryter sin gymnasieutbildning och har svårare att etablera sig på arbetsmarknaden. Enligt min bedömning beror den sneda könsfördelningen i gymnasieskolan på den köns- segregerade arbetsmarknaden. Därför anser jag att arbetsmark- nadens branscher har ett stort ansvar för att rekrytera fler kvinnor till mansdominerade arbeten och vice versa. Vid mina skolbesök har jag sett goda exempel där arbetslivet gått in och mycket tydligt markerat att de är intresserade av att anställa det underrepresente- rade könet. Det har även fått positiva konsekvenser för könsför- delningen på programmen. För att höja kvaliteten på yrkesutbildningen anser jag att jämställdhetsfrågan måste hanteras i samverkan mellan arbetsliv och skola. En annan viktig kvalitetsfråga är att det ska finnas bra yrkesutbildningar som leder till anställning efter gymnasieskolan för såväl kvinnor som män. I avsnitt 4.16.5 beskriver jag dagens situation där det för män finns goda möjligheter till anställning efter gymnasieskolan medan kvinnor inte har samma möjligheter. Detta har jag hanterat i mina förslag till de nya yrkesprogrammen, som i högre utsträckning än leder till anställningsbarhet för såväl kvinnor som män. 5.7.3Den gymnasiala yrkesutbildningen och EU Jag har tidigare (i avsnitt 4.8.4 och 5.6.1) nämnt EU:s åtta nyckel- kompetenser för livslångt lärande som har en särskild betydelse även för den svenska gymnasiala utbildningen. Ett annat sådant för betydelsefullt dokument är EQF:s åtta referensnivåer avseende bl.a. yrkesutbildning. EQF (European Qualifications Framework for lifelong learning) är en gemensam europeisk referensram avsedd att fungera som ett verktyg för att uppnå jämförbarhet mellan olika länders nationella utbildnings- och kvalifikationssystem med avseende bl.a. på yrkesutbildning. EQF:s åtta referensnivåer beskriver det förväntade resultatet av lärandet på de olika nivåerna, dvs. vilka kunskaper, färdigheter och förmågor 18TP PT Statistik över könsfördelningen på dagens nationella program finns i avsnitt 4.16.5. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar personen har uppnått på en viss nivå. Den gymnasiala yrkes- utbildningen ligger enligt EQF på nivå tre av de åtta. EQF ska på den europeiska nivån möjliggöra en jämförelse av utbildningars olika nivåer i olika länder. På den nationella nivån ska EQF bl.a. tydliggöra kvalifikationsnivåer för enskilda, utbildnings- anordnare och arbetsgivare. Enligt EU:s rekommendation ska de länder som ansluter sig till EQF bl.a. koppla sina nationella kvalifikationssystem (NQF) till EQF och de ska hänvisa till EQF i examens- och utbildningsbevis . kräver EQF inte en harmonisering av de olika ländernas utbild- ningssystem och den svenska ståndpunkten är att referensramen inte ska bli styrande eller normerande för nationella utbildningar och kvalifikationskrav. En av mina utgångspunkter är att den kompetens gymnasial yrkesutbildning och en yrkesexamen ska ge, ska ligga på en högre nivå och vara tydligare definierad än den nuvarande yrkesförberedande gymnasieutbildningen. Jag bedömer det därför som viktigt att i sitt kommande arbete med nya styrdokument för gymnasieskolan ska väga in de konsekvenser som åtaganden i samband med EQF kommer att medföra. Enligt mina direktiv ska jag bedöma vilka yrkesutbildningsbehov som ligger inom gymnasieskolans uppdrag och på vilket sätt dessa behov kan tillgodoses i gymnasieskolan. Jag ska överväga om behoven för ett branschområde bäst tillgodoses genom att området har ett eget program eller att områdets olika yrkesgrupper bör få sin utbildning genom specialiseringar i andra program. Jag ska även bedöma om det finns bransch- och yrkesområden som inte får sitt behov av utbildning tillgodosett genom dagens program och jag ska beakta detta vid utformningen av mina förslag. Utifrån den kunskap jag på olika sätt inhämtat och utifrån de överväganden jag med denna som grund gjort, föreslår jag en rad förändringar av nuvarande struktur för de yrkesförberedande programmen. Här vill jag lämna en beskrivning av de strukturförändringar jag föreslår och mina motiv för detta. För att tydliggöra och kvalitetssäkra yrkesutbildning inom vissa branscher har jag i några fall bedömt att det bäst sker genom att föreslå nya nationella program. Det gäller Programmet för Flyg- teknik och Programmet för Sjöfart. Utbildningarna finns i nu- Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar varande struktur som nationella inriktningar inom Fordons- respektive Energiprogrammet. Genom mitt förslag att dessa utbild- ningar blir egna nationella program skapar jag nu förutsättningar för att dessa, av internationella konventioner styrda yrkesutbild- ningar, får den utformning som krävs. I andra fall föreslår jag att näraliggande yrkesutbildningar som finns inom olika program förs samman i ett nytt gemensamt program. Programmet för Restaurang och Livs- medel där delar från det nuvarande Hotell- och restaurangprogram- met och Livsmedelsprogrammet sammanförts. Genom detta bedömer jag dels att synergieffekter kan erhållas, dels att föränd- ringen fångar in den utveckling som pågår i dessa branscher. Den nya inriktningen Delikatess, färskvaror och catering är ett exempel på detta. Även de förändringar jag föreslår när det gäller bl.a. Program- met för El- och Energiteknik samt Programmet för VVS-, Klimat- och Fastighetsteknik utgår från förändrade branschförhållanden. Den av mig föreslagna nya strukturen motsvarar på ett bättre sätt dessa förändrade branschförhållanden. Genom bl.a. det nya Programmet för Hotell och Turism och det nya Programmet för Ledarskap och Friskvård fångar jag upp och tydliggör de relativt unga, växande och alltmer betydelsefulla områdena turism och friskvård. Genom mina förslag till en förändrad struktur avseende den gymnasiala yrkesutbildningen har jag, utifrån vad som för när- varande är möjligt att fånga in av de förändringar som pågår i arbetslivet, format en gymnasial yrkesutbildning som svarar upp mot de behov som kan bedömas. Genom mina förslag i samband med Nationella rådet för utbildning och nationella pro- gramråd knutna till , anser jag mig även skapa de betingelser som är nödvändiga för en kontinuerlig dialog med avnämarna om kommande förändringsbehov avseende den gym- nasiala yrkesutbildningen. 5.7.5Arbetsplatsförlagt lärande (APL) Jag har i avsnitt 4.4.3 gett ett teoretiskt perspektiv på lärande i arbetslivet och där redogjort för den forskning som visar på dess avgörande betydelse för en yrkesutbildning av god kvalitet. I de undersökningar som gjorts och där eleverna fått ge sin syn på Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar arbetsplatsförlagd utbildning (APU), är den helt dominerande bilden att eleverna, trots att de anser att det finns många brister utifrån hur APU:n är tänkt att fungera, ändå ger mycket goda omdömen av vad tiden på en arbetsplats har tillfört utbildningen. Det är även den uppfattning som kommit fram i utredningens samtal med elever på yrkesförberedande program. Jag anser att en kombination av skolförlagd och arbetsplatsförlagd yrkesutbildning ger de bästa förutsättningarna för en yrkesutbildning av hög kvalitet. Den nuvarande arbetsplatsförlagda utbildningen (APU) definieras som kursplanestyrd utbildning på ett yrkesförberedande program som genomförs på en arbetsplats utan- för skolan. Jag har tidigare (i avsnitt 4.4.1) beskrivit att merparten av APU:n bara indirekt styrs av kursplanerna, att skolan får acceptera att eleverna på APU:n går in i det arbete som normalt förekommer på arbetsplatsen och att skolan efteråt så gott det går får stämma av APU:ns innehåll mot kursplanerna. Jag anser att man måste se lärandet i arbetslivet och vad det tillför i ett bredare perspektiv än den snäva kursplanestyrda nyinlärning som APU:n och dess definition ger uttryck för. Jag föreslår därför att begreppet arbetsplatsförlagt lärande (APL) ska användas i stället för begreppet arbetsplatsförlagd utbildning (APU). Begreppet arbetsplatsförlagt lärande infångar på ett bättre sätt de olika dimensionerna i den lärprocess som kan erhållas på en arbetsplats. Här sker lärandet i en realistisk miljö under över- inseende av en yrkeskunnig handledare och här kan eleven tillägna sig den mångfacetterade yrkeskoden i ett reellt socialt samman- hang. I ett arbetsplatsförlagt lärande ges eleven möjlighet att erfara hur de olika kunskapsområdena i karaktärsämneskurserna utgör delar i ett helgjutet yrkeskunnande. Det arbetsplatsförlagda läran- det ger också goda förutsättningar för eleverna att kunna träna och tillägna sig de mer generella kompetenser som tillsammans med yrkeskompetens i en mer snäv teknisk bemärkelse blir allt vik- tigare. Social och kommunikativ kompetens, problemlösnings- förmåga, serviceinställning och entreprenörskompetens är viktiga sådana generella kompetenser. Även om APL har en vidare definition än APU ska naturligtvis innehållet av det arbetsplatsförlagda lärandet stå i överensstäm- melse med karaktären på det yrkesprogram eleven går på. Den skolförlagda karaktärsämnesundervisningen ska tillsammans med det arbetsplatsförlagda lärandet gemensamt bidra till att eleven Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar erhåller det yrkeskunnande som krävs för en gymnasieexamen inom ett bestämt yrkesområde. När det gäller betygssättningen måste ansvarig yrkeslärare i samråd med handledaren bedöma vilka karaktärsämneskurser som berörs och då beakta de kunskaper eleven tillägnat sig genom det arbetsplatsförlagda lärandet i enlig- het med de riktlinjer för betygssättning som finns i läroplanen. Obligatorisk APL på alla yrkesprogram Mot bakgrund av att gymnasieskolans yrkesförberedande program inte alltid når upp till minimitiden om 15 veckors APU är jag inte beredd att föreslå en utökning av tiden för APL även om det finns skäl som talat för det. Jag anser att nuvarande minimiomfatt- ning först måste säkras. Jag föreslår att på samtliga yrkesprogram som är skolförlagda ska eleverna genomgå minst 15 veckors APL. Inom lärlingsutbild- ningen (se avsnitt 5.8) ska minst halva tiden arbetsplatsförläggas (motsvarande 1 250 poäng). Jag föreslår vidare att gymnasieförordningens nuvarande bestämmelse som möjliggör skolförlagd APU om en arbetsplats utanför skolan inte finns att tillgå, ska utgå. Det innebär att minst 15 veckors APL blir obligatoriskt för yrkesprogrammen. Ett arbetsplatsförlagt lärande av hög kvalitet och av viss omfattning är, enligt min uppfattning, en förutsättning för en god yrkesutbildning och är därför oundgängligt. Detta innebär att där det brister vad gäller omfattningen av det arbetsplatsförlagda lärandet, och att kvaliteten på utbildningen därmed kan ifrågasättas, måste åtgärder vidtas som rättar till bristerna. Sker inte detta får utbildningen enligt mitt förslag inte bedrivas. Här har skolhuvudmän för både kommunala och fristående skolor samt avnämare ett gemensamt ansvar för och ett gemensamt intresse av att säkra yrkesutbild- ningens omfattning och kvalitet. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar 5.7.6Lokala programråd blir obligatoriska Det lokala samrådet när det gäller yrkesutbildning organiseras vanligen i form av program- eller yrkesråd. Enligt en undersökning från 2005TPF19FPT förekom sådana råd vid cirka två tredjedelar av de yrkesförberedande programmen inom gymnasieskolan. En avgörande förutsättning för att yrkesutbildningen inom gymnasieskolan ska kunna fungera och utvecklas på det sätt jag föreslår är att även det lokala samrådet sker i organiserad form. Jag föreslår därför att lokala programråd för samverkan mellan skolhuvudman och avnämare avseende gymnasial yrkesutbildning blir obligatoriska. Jag föreslår vidare att de lokala programråden ska ha en rådgivande funktion och att beslut i samband med gymnasial yrkesutbildning fattas av huvudmannen efter hörande av det lokala programrådet. I begreppet gymnasial yrkesutbildning inkluderar jag här både utbildning inom gymnasieskolan, oavsett huvudman och inom den gymnasiala vuxenutbildningen. Den grundläggande yrkesutbildningen för både ungdomar och vuxna får i princip samma utformning, varför programrådets funktion enligt min uppfattning med nödvändighet ska omfatta även den gymnasiala vuxenutbildningen. De lokala programråden kan organiseras gemensamt för flera yrkesprogram eller ett för vardera aktuellt program. De kan även inbegripa yrkesutbildning vid en gymnasieskola eller vid flera gymnasieskolor i en mer regional samverkan. Hur detta eller dessa lokala programråd i detalj ska organiseras och benämnas anser jag ska avgöras lokalt utifrån de olika lokala förhållanden som råder. Inom vissa områden finns redan en etablerad samverkan medan det inom andra områden i princip saknas en sådan. För att kunna bygga upp fungerande lokala programråd inom alla de utbildnings- områden som de yrkesprogram jag föreslår representerar krävs att avnämarna och skolhuvudmännen engagerar sig även på de områden där det inte finns en tillräckligt väl fungerande sam- verkan och i de nya områden jag föreslår. Även när det gäller de lokala programrådens sammansättning och funktion anser jag att någon detaljreglering inte bör göras. I råden bör det dock ingå företrädare för berörda arbetstagare och arbetsgivare samt företrädare för skolledning, lärare och elever. Där kan även ingå annan skolpersonal och andra berörda intressenter 19TP PT Yrkesutbildningsdelegationen/Myndigheten för Skolutveckling (2006), Hur står det till med det lokala samrådet? Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar SOU 2008:27 Råden bör själva få utse sin ordförande och bestämma sina arbetsformer. Det lokala programrådets uppgifter bör vara att bistå huvud- mannen i att få fram platser för arbetsplatsförlagt lärande inom den gymnasiala yrkesutbildningen, inklusive lärlingsutbildningen. Det bör även bistå vid bedömningen av: –om utformningen av utbildningen förlagd till dessa arbetsplatser motsvarar de nationella målen för utbildningen, –om arbetsplatserna i övrigt svarar mot de krav som ställs i läroplan, ämnesplan och andra styrdokument, –om de föreslagna arbetsplatserna har kompetenta handledare och att dessa genom skolhuvudmannens försorg erbjuds och genomgår handledarutbildning, samt –om det arbetsplatsförlagda lärandet tillsammans med de skol- förlagda delarna av yrkesutbildningen tillsammans utgör en hel- het som leder till en yrkesexamen. Rådet bör även medverka vid utformningen av eventuella yrkesprov i samband med yrkesexamen och i valideringen av de studerandes tidigare yrkeskunskaper inom den gymnasiala vuxenutbildningen. Det bör även medverka vid uppföljningen och utvärderingen av den arbetsplatsförlagda delen av yrkesutbildningen. Slutligen bör även rådet medverka vid samordningen av yrkesutbildningen inom gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen. Det lokala programrådets särskilda ytterligare funktion i sam- band med gymnasial lärlingsutbildning beskrivs i avsnitt 5.8. Erfarenheterna av arbetsplatsförlagd utbildning och lärande i arbetslivet, olika lärlingsförsök liksom forskning visar att avgöran- de faktorer för ett gott arbetsplatsförlagt lärande är en nära, utvecklad och planerad samverkan mellan skola och arbetsplats, att det finns en handledarutbildad yrkeskunnig handledare och att det finns en yrkeslärare som är utsedd kontaktperson på skolan. Handledaren har en nyckelroll både när det gäller planeringen, genomförandet och bedömningen av eleven inom det arbets- platsförlagda lärandet. För att säkra en god handledning anser jag att handledaren bör ha genomgått en handledarutbildning eller på Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar annat sätt skaffat sig motsvarande kunskaper. Skolhuvudmannen ska ansvara för denna handledarutbildning. Omfattningen och innehållet av handledarutbildningen bestäms i samverkan med det lokala programrådet. Jag lämnar således inget förslag avseende innehållet i handledarutbildning utan hänvisar till de material som tagits fram av bl.a. Myndigheten för skolutvecklingTPF20FPT, Kompetens- stegenTPF21FPT och . När det gäller lärlingsutbildningen föreslår jag särskilda krav för handledare, vilket jag behandlar i avsnitt 5.8. Lika viktigt som att det finns en handledarutbildad yrkeskunnig person som handledare på arbetsplatsen är det att den eller de yrkeslärare skolhuvudmannen utser som kontaktperson från sko- lans sida, besitter nödvändiga pedagogiska kunskaper och yrkes- kunskaper inom aktuellt yrkesområde. Det är yrkesläraren som tillsammans med arbetsplatsen/ handledaren planerar innehållet av det arbetsplatsförlagda lärandet och kontinuerligt följer upp pro- cessen och utvärderar resultatet. Slutligen är det yrkesläraren som efter samråd med handledaren även gör de bedömningar som är nödvändiga i samband med betygssättningen. Jag har i avsnitt 4.2 beskrivit den situation som råder när det gäller den nuvarande bristen på behöriga yrkeslärare, yrkeslärarnas höga medelålder och den svaga rekryteringen till yrkeslärarutbild- ningen samt den därav följande otillräckliga omfattningen av exa- minationen av nya yrkeslärare. Jag anser att det är av stor betydelse för den gymnasiala yrkesutbildningen att genom olika åtgärder söka säkra tillgången på behöriga yrkeslärare. är incitamenten för yrkesverksamma att utbilda sig till yrkeslärare svaga. Jag anser det angeläget att för tillträde till yrkeslärarutbildningen uppvärdera betydelsen av dokumenterad yrkesskicklighet i förhållande till formella akade- miska meriter och att yrkeslärarutbildningen utifrån detta bör bli betydligt kortare än den är. Jag har erfarit att den nu pågående utredningen om en ny lärarutbildningTPF23FPT kommer att behandla denna fråga. En inte tillräckligt uppmärksammad rekryteringskälla till yrkeslärarutbildningen är de många kvinnor och män som fungerar som handledare inom den arbetsplatsförlagda utbildningen inom 20TP PT Handledarutbildning Verktygslåda för gymnasial lärlingsutbildning, 21TP PT Utveckling och lärande Handledning, 22TP PT Lärande i en lärlingsorganisation, 23TP PT U 2007:10. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Det finns goda exempel där skolhuvudmän på ett medvetet sätt rekryterar blivande yrkeslärare den här vägen. Den yrkeskunnige kanske börjar som handledare utan handledarutbild- ning, därefter genomgår en kortare handledarutbildning för att sedan genomgå en mer omfattande handledarutbildning inom hög- skola eller universitet eller hos någon av de branscher som genom- för sådana. Detta kan sedan följas av någon form av anställning även hos skolhuvudmannen och anställningen kan kombineras med en yrkeslärarutbildning. Förutom bristen på behöriga yrkeslärare är ett annat problem att även behöriga yrkeslärare riskerar att förlora relevant yrkes- kompetens. Det gäller bl.a. yrkeslärare som tjänstgjort länge, spe- ciellt inom förändringsintensiva yrkessektorer och som inte upp- rätthållit en sådan arbetslivskontakt eller genomgått en sådan yrkesaktualiserande fortbildning att ett aktuellt yrkeskunnande kunnat upprätthållas. Den kontakt yrkesläraren har med arbetslivet inskränker sig ofta till de arbetsplatsbesök yrkesläraren gör i sam- band med APU:n och det är inte tillräckligt för att vidmakthålla lärarens kompetens. Banden mellan yrkeslärarna och det yrkesliv de undervisar om behöver på olika sätt stärkas. Företagsförlagd prak- tik/fortbildning, uppdaterande branschutbildningar, delade tjänster och växeltjänstgöring är några exempel på utvecklingsmöjligheter inom detta område. 5.7.8Avtal om APL och ersättningsfrågan Jag anser att ett avtal om arbetsplatsförlagt lärande ska slutas mel- lan skolhuvudmannen och den eller de arbetsplatser som tar emot elever. Genom ett avtalsförfarande blir det möjligt att kvalitets- säkra APL:en och respektive parts åtaganden på ett helt annat sätt än om det inte skulle föreligga några avtal. Av avtalet bör det bl.a. framgå var, och när eleven ska genomföra sitt arbetsplatsförlagda lärande. Det bör även framgå vilket innehåll APL:en kommer att ha så att detta tillsammans med den skolför- lagda karaktärsämnesundervisningen, de gymnasiegemensamma ämnena och examensuppgiften sammantaget kan leda fram till en yrkesexamen inom aktuellt yrkesområde. Avtalet bör ange vem eller vilka som är elevens handledare på arbetsplatsen och vem eller vilka som är skolans kontaktperson samt hur kontakten dem emel- lan ska fungera. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Jag anser att ersättningens storlek till de arbetsplatser som tar emot elever i arbetsplatsförlagt lärande inte ska regleras centralt. Däremot föreslår jag att frågan om ersättning alltid bör tas upp och regleras i samband med att ett avtal om arbetsplatsförlagt lärande sluts mellan skolhuvudman och arbetsplats. Synen på ersättning och dess storlek skiljer sig åt mellan olika branscher och mellan stora och små företag. Ersättningen från skolhuvudmannen varierar från ingen ersättning alls till en nivå som motsvarar full kom- pensation för de kostnader företaget anser sig ha.