sou · GWB381 · 2008-10-08 00:00:00 — I de fall då en person som har utsatts för brott behöver skyddat boende men då det av säkerhetsskäl inte är möjligt att personen stannar kvar i hemkommunen blir det således den kommun till vilken personen flyttas som, enligt huvudregeln, ska betala för insatsen. En del kommuner påstås därför vara motvilliga att ta emot våldsutsatta kvinnor och barn eftersom det kan innebära extra kostnader (SOU 2006:65, s. 144 f.). Regeringen beslutade att tillsätta en utredning för att se över bestämmelserna i när det gäller vistelse- begreppet. Utredaren ska bl.a. ta ställning till på vilket sätt kom- munerna kan påverkas för att i ökad utsträckning ta emot vålds- utsatta kvinnor och barn och andra grupper som av säkerhetsskäl måste flytta till en annan kommun. Uppdraget ska redovisas . Socialförsäkringen ger främst stöd till sjuka, personer med funk- tionsnedsättning, föräldrar och pensionärer. Den som har varit sjuk i kan ha rätt till sjukpenning från Försäkrings- kassan. prövar rätten till sjukpenning och bedömer om den sjuke har möjlighet att helt eller delvis utföra arbete trots sjukdomen. Den som har långvarigt nedsatt arbetsförmåga p.g.a. sjukdom kan få sjukersättning. Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet Den som är arbetslös har under vissa förutsättningar rätt att få arbetslöshetsersättning enligt beslut av Arbetslöshetskassan. Enligt huvudregeln har den som har arbetat i var och en av månaderna av rätt till ersättning. Sjukersättning, sjukpenning och arbetslöshetsförsäkring utgår med en viss del av den enskildes tidigare inkomst. 11.3Behov av ekonomiskt stöd i olika faser Kostnaderna som följer av att en person är utsatt för förföljelse beror naturligtvis på arten av förföljelsen och hotbilden. Hur den förföljda personen upplever hotet är en annan faktor som påverkar vilka åtgärder som vidtas. är det tillräckligt att byta mobiltelefon- abonnemang eller att köpa ett hemlarm. Andra gånger tvingas den förföljda personen att flytta till en annan ort, där han eller hon inte har någon faktisk möjlighet att försörja sig. Det kan bero på att hotet är så allvarligt att den förföljde inte kan ta risken att exponera sig genom ett arbete, att den förföljda personen har blivit sjuk av att ha utsatts för systematisk förföljelse eller för att den kompetens som han eller hon har inte efterfrågas på den nya orten. I samband med att en person upptäcker att han eller hon är förföljd uppkommer ett behov att skydda sig. Vid en polisanmälan bör frågan om skydd tas upp. I det inledande skedet är det vanligt att prioritera skydd av hemmet genom att se över lås och larm samt byte av telefonnummer. Om förföljelsen fortsätter vidtar förmodligen den hotade ytter- ligare åtgärder. Erfarenheter visar att stalkningsoffer drar sig undan situationer då man kan möta andra, t.ex. undviker man att åka kollektivt. De egna barnen tillåts inte längre åka till skolan, utan måste skjutsas. När förföljelsen och hotbilden eskalerar ökar omfattningen av åtgärderna och därmed också kostnaderna. Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet I det skede då förföljelsen har nått den gräns att offret kan stanna i sin bostad mångdubblas kostnaderna. Ett helt nytt liv ska skapas på en ny ort, vilket bl.a. innebär att en ny bostad ska anskaffas. Den nya bostaden ska inredas och nya säkerhetslös- ningar installeras. Dessutom ska den tidigare bostaden kanske försäljas, vilket eventuellt innebär en förlust. Dubbla boendekostnader kan också uppkomma. När den som förföljer är en person som offret har varit gift eller sammanboende med uppstår ofta särskilda komplikatio- ner. Inte sällan äger gärningsmannen och offret tillgångar, t.ex. den tidigare bostaden, tillsammans. I en relation som har präglats av att mannen har utövat stor makt över familjen saknar ofta kvinnan egna medel eller ens tillgång till familjens medel. T.ex. kan kvinnans lön ha satts in på ett konto som enbart mannen förfogar över. Kvinnan blir då helt beroende av hjälp från andra för att komma bort från mannen. I vissa fall kan detta regleras vid en bodelning. När den förföljda personen äger ett företag uppkommer andra problem. I vissa fall kan förföljelsen t.o.m. ha samband med före- taget. Även i andra fall kan det vara omöjligt att utöva kontroll över företaget om man tvingas fly, eftersom det då skulle vara möjligt att spåra offret genom företaget. Enda utvägen kan då vara att sälja företaget. I en övergångsfas kan det därför uppstå mycket höga kostnader när en förföljd person och dennes familj behöver flytta. När den förföljda personen har etablerat sig på en ny plats upp- kommer ofta svårigheter med att försörja sig. Inte sällan är perso- nen i en mycket pressad situation, vilket kanske gör att han eller hon inte är tillräckligt frisk för att kunna arbeta. Även för den som är frisk kan det finnas problem. Det kan vara svårt att hitta ett jobb som motsvarar den förföljdes kompetens. Vidare innebär offrets kontakter med omvärlden en risk för att stalkaren hittar honom eller henne. Den som lever med skyddade Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet personuppgifter har därför ofta mycket svårt att arbeta eller låta barnen gå i skola eller på dagis. Så länge som det finns en hotbild mot den förföljda personen är det sannolikt att det kvarstår svårigheter för denne att tjäna egna pengar, även om han eller hon flyttar bort från det överhängande hotet. 11.4Övergripande presentation av behovet av ytterligare ekonomiskt stöd Frågan om ekonomiskt stöd till personer som har varit utsatta för allvarliga trakasserier, våld och hot har diskuterats . Utan tvekan finns det problem med att komma till rätta med denna fråga inom ramen för de nuvarande möjligheterna för brottsoffer att få hjälp. Särskilt svårt är det för den som lever med kvarstående hot mot sig och därför måste ha skyddade personuppgifter. Om gärningsmannen har dömts för brott finns det ofta möjlig- het att utkräva skadestånd från honom eller henne. I många fall finns dock ingen möjlighet för den förföljda personen att avvakta en lagakraftvunnen dom. Det gäller i synnerhet om gärningsman- nen inte är frihetsberövad i avvaktan på domen, utan fortsätter förföljelsen. Skadestånd, försäkringsersättning och brottsskadeersättning har i första hand till syfte att kompensera brottsoffret för uppkomna skador. är det dock svårt att få ersättning för skyddsåtgärder och andra åtgärder för att undkomma framtida förföljelse. Om den förföljda personen får möjlighet att ingå i personsäker- hetsprogrammet har han eller hon i de flesta fall rätt till person- säkerhetsersättning, vilken till en del kompenserar uppkomna kostnader. En annan möjlighet är att ansöka om ekonomiskt bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL. Erfarenheten visar att kommunernas praxis är ojämn, men lagstöd och riktlinjer för att motsvara den förföljda personens behov finns. Biståndet ska bedömas och anpassas efter individens behov och kan ges i större utsträckning än den s.k. riks- . Om den förföljda personen har tillgångar som är låsta, t.ex. i ett med förföljaren gemensamt boende, kan Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet erbjuda ett tillfälligt lån. Det ekonomiska biståndet syftar dock till att vara kortsiktigt, vilket innebär att den som har ett långvarigt behov för att täcka levnadsomkostnader som regel måste hänvisas till att ansöka om sjukersättning eller arbetslöshetsförsäkring om omständigheterna för detta är uppfyllda. () konstaterade i en utvärdering av lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter att den som byter identitet ofta drabbas av olika kostnader (RPS Rapport 1995:3). Detsamma konstaterade om vissa folkbokförings- frågor året därpå. Utredningen poängterade dock att kostnader av det slag RPS hade lyft fram även drabbar personer som medges kvarskrivning (SOU 1996:68, s. 168 f.). Trots att regeringen avvisade att personer som medgavs finge- rade personuppgifter skulle kunna få någon särskild ekonomisk kompensation (prop. 1997/98:9, s. 68 f.) ansåg att det fanns skäl att överväga om inte staten bör ta ett ansvar för den som har drabbats av kostnader till följd av att han eller hon har uppfyllt sin vittnesplikt (bet. 1997/98:SkU5, s. 35). Frågan om ersättning till förföljda personer behandlades även av . Utredningen konstaterade att de kostna- der och andra olägenheter som uppkommer kan vara i stort sett lika för en kvarskriven person som för den som har fått fingerade personuppgifter. Båda åtgärderna är förenade med att personen flyttar till en annan ort och den ofta kostsamma omställning som detta innebär. Båda dessa kategorier borde enligt utredningen få ekonomisk ersättning för merkostnader. Utredningen kunde dock inte lösa finansieringsfrågan för ett stort antal förföljda personer. Utredningens förslag om kostnadsersättning begränsades därför till att gälla de personer som hade fått fingerade personuppgifter (SOU 1998:40, s. 325). Regeringen uttalade i prop. 2000/01:79 att det kan vara rimligt att samhället i några fall ger ekonomisk hjälp till den som på grund av förföljelse eller risk för allvarlig brottslighet tvingas att hemlig- hålla sitt namn och adress och därigenom drabbas av extraordinära kostnader. Det lämnades dock inte något förslag i frågan, utan problematiken överlämnades till . Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet I delbetänkandet Nationell handlingsplan mot våld i nära relationer (SOU 2002:71) fokuserade på att gärningsmannen i större utsträckning än dittills skulle ersätta kostnader för åtgärder som behövs för att skydda sig mot ny brottslighet av samma gärningsman. Förslaget har inte lett till någon författningsändring. I slutbetänkande Ett nationellt program om personsäkerhet (SOU 2004:1) föreslogs flera föränd- ringar för att förbättra situationen för personer som hotas av allvarlig brottslighet. Det föreslagna personsäkerhetsprogrammet skulle i första hand tillämpas beträffande bevispersoner och anställda inom rättsväsendet. Även andra personer skulle kunna komma i fråga om det förelåg särskilda skäl. Den som beviljades inträde i det föreslagna personsäkerhets- programmet skulle ha rätt till ersättning. Den s.k. personsäkerhets- ersättningen föreslogs kunna utbetalas även till andra som riskerar att utsättas för brottslighet som riktar sig mot liv, hälsa, frihet eller frid, om det förelåg synnerliga skäl. Personsäkerhetsersättningen skulle omfatta utgifter, förlorad arbetsförtjänst, intrång i närings- verksamhet och förlust vid avyttring av egendom som orsakas av åtgärder till förebyggande av brott. Ersättningen föreslogs utbetalas av . 2005/06:138 angavs att personsäkerhetsersättning enbart ska ges till den som är föremål för särskilt personsäkerhetsarbete. Beslut om ersättning fattas av RPS eller Kriminalvården. Det poängterades i propositionen att frågan om huruvida ersättning även skulle kunna lämnas till hotade personer som inte är föremål för särskilt personsäkerhetsarbete bereddes vidare inom . Kommunernas ansvar för brottsoffer har förtyd- ligats. Så sent som skärptes en bestämmelser om ansvar för brottsoffer, särskilt kvinnor som har utsatts för våld eller andra övergrepp av närstående och barn som har bevittnat sådant våld eller övergrepp. 2006/07:38 konstaterades att situationen för personer med skyddade personuppgifter ofta är särskilt problematisk då detta kan medföra extra kostnader. Något särskilt förslag lämnades dock inte i frågan. Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet Under utredningen har flera som har utsatts för förföljelse hört av sig för att berätta om sina erfarenheter. Utredningen har också genomfört en hearing med de ideella organisationer som arbetar inom det aktuella fältet för att få höra om deras erfarenheter. Som en följd av hearingen har utredningen också lämnat möjlighet till ett antal ideella organisationer att inkomma med kompletterande skriftligt material. De flesta som utredningen har talat med som har varit eller är utsatta för förföljelse vittnar om att de inte var förberedda på de kostnader och praktiska problem som skulle följa. I en del fall har de utsatta fått hjälp av polisen i anslutning till beslut om besöks- förbud genom skyddssamtal, dvs. en information om vilka åtgärder som skyddspersonen kan vidta för att på bästa sätt undvika kontakt med förbudspersonen. I andra fall har man fått hjälp med trygg- hetspaket, dvs. larmtelefon m.m. I vissa fall har arbetsgivare, i syn- nerhet om hoten har att göra med arbetet, betalat för larmanslut- ning. Som tidigare nämnts finns det naturligt nog större möjlig- heter för stora företag än för fåmansföretag att hjälpa den som har utsatts för trakasserier på jobbet. Många av de kvinnor som har utsatts för brott av närstående har av kommunen fått hjälp till skyddat boende. Andra har dock själva, utan stöd och trots en hög hotbild, tvingats att till- fälligt fly hemifrån till hotell eller släktingar. Ett stort antal av dem som utredningen har varit i kontakt med uppger att de inte har fått polisens hotbildsanalys förklarad för sig. En del har upplevt situa- tionen allvarligare än eller polisen har bedömt den vara. I de fall där den som är förföljd tvingas flytta till en ny ort upp- står inte sällan diskussioner mellan socialtjänsterna på den nya orten och den gamla. Vistelsebegreppets innebörd och konsekvens är ofta orsaken till långdragna diskussioner mellan socialtjänsterna och mellan en socialtjänst och den förföljda om vad som är kan ersättas. Motsvarande diskussioner om ansvarsfördelning har enligt uppgift uppkommit beträffande asylsökande kvinnor som har utsatts för våld i . Någon berättar om fall där Migrations- verket inte gör någon placering på skyddat boende om inte social- tjänsten först gör en utredning och bedömer att det finns behov av skyddat boende. har från sin sida då angett att de Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet inte kan inleda någon utredning förrän har lovat att stå för skyddskostnaderna. Frågor finns kring hur långt arbetsgivarens ansvar att skydda medarbetare, som har utsatts för hot i sitt arbete, sträcker sig i för- hållande till samhällets ansvar. En vanlig erfarenhet bland dem som har flyttat och som har begärt ekonomiskt bistånd är att det också uppkommer diskussio- ner om vilka utgifter som kan ersättas. Behoven är individuella och praxis skiftar mellan kommunerna. finns det också en uppfattning bland de ideella organisationerna att kommunerna har blivit bättre , men att det ändå är mycket kvar att göra. Det framförs att det är särskilt viktigt att hantera de personer som har förföljts och som kommer från andra kulturer på ett professionellt sätt. I många fall finns det i andra kulturer ett mycket lågt förtroende för Polisen, som det finns en stark familjesammanhållning. Det gäller t.ex. de kulturer som det förekommer s.k. hedersvåld i. Tvekan inför att anmäla övergrepp är då stor och om kvinnan inte litar på det stöd hon får av myndig- heterna kan hon komma att återvända till familjen eller mannen. Ett stort antal av dem som utredningen har talat med vittnar om svårigheterna med att få stöd när man har tillgångar men dessa är låsta. Några berättar att de inte har kunnat få ekono- miskt stöd eftersom gärningsmannen, dvs. maken, har försörj- ningsplikt mot familjen så länge som mannen och kvinnan är gifta. Någon annan berättar om att har nekat hjälp efter- som den förföljda familjen hade en sommarstuga som de samägde med den som förföljde dem. Stora problem förekommer också i ett senare skede när den förföljda har etablerat sig på en ny ort. Ofta uppkommer problem för den förfölja att kunna försörja sig, då han eller hon ofta mår dåligt psykiskt men också p.g.a. praktiska problem. Inte sällan är dessa praktiska problem knutna till att den förföljda har skyddade personuppgifter och därför måste undvika att röja sin uppehållsort. Sammantaget uppkommer praktiska problem och behov av professionell hjälp och ekonomiskt stöd i alla faser för att und- komma förföljelse och allvarlig brottslighet. Problemen hör sam- man med bristande information, avsaknad av tydliga gränser mellan de inblandade parterna, stora skillnader mellan de individuella behoven, okunskap om gällande regler och oförståelse för kultu- rellt betingade skillnader hos de hjälpsökande. Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet 11.5Förutsättningar för att få ekonomiskt stöd från samhället har haft i uppdrag att analysera de möjlig- heter till ekonomiskt stöd från samhället som finns för hotade och förföljda personer. Mot bakgrund av den analysen ska utredningen överväga om det finns ett behov av ett kompletterande ekonomiskt stöd i vissa fall då personer utsätts för upprepade, allvarliga hot eller annan allvarlig brottslighet i sådan omfattning att deras livs- situation påtagligt påverkas. förefaller det som om det finns brottsoffer som utsätts för långvarig förföljelse men som inte får tillräckligt stöd av samhället. har regeringen uttalat att skydd av brottsoffer och ekonomiskt stöd till personer som förföljs i vissa fall kan vara en uppgift för samhället. Den som gång på gång utsätts för brott saknar uppenbarligen förutsättningar att skydda sig från övergreppen. Det gäller även om brotten äger rum i hemmet och mellan två människor som lever i en nära relation. Oavsett om de upprepade brotten utförs av en partner, en förälder eller av någon annan, känd eller okänd, kan man dra slutsatsen att inte bara brottsoffret har misslyckats med att skydda sig från brotten. Även samhället har bidragit till misslyck- andet genom att inte undanröja hotet från gärningsmannen eller genom att ge brottsoffret tillräckligt skydd. När den som har drabbats av brott tvingas att flytta från sitt hem för att undkomma fortsatta brott uppkommer särskilda kost- nader. Dessa kostnader är både knutna till själva flykten och till att skapa en långsiktigt skyddad situation. Som vi har konstaterat är det ofta det kommunala biståndet kommer i fråga. De erfarenheter som har redovisats till utredningen visar att det ser olika ut runt om i landet när det gäller under vilka omständigheter och i vilken utsträckning kommunerna ger stöd och hjälp till dessa brottsoffer. Utredningen om stöd till våldsutsatta kvinnor talar t.ex. om frikostiga socialtjänster och sparsamma socialtjänster (SOU 2006:65, s. 126 f.). De som betecknas som frikostiga utgår inte så strikt ifrån som man gör när det gäller andra klienter utan ser att den våldsutsatta kvinnan och hennes eventuella barn kan ha Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet särskilda behov medan de mer sparsamma håller sig strikt till . 11.5.2Det kommunala ekonomiska biståndet Bedömning: Tillämpningen av det kommunala ekonomiska biståndet bör ytterligare förbättras och likformas. Skyldigheten för kommunerna att beakta brottsoffers behov tyd- liggjordes . Många vittnar om att har blivit bättre på att ge stöd och hjälp till dem som har utsatts för brott. Trots det förefaller det som att ruti- ner och praxis fortfarande varierar i hög grad i landet. Det påstår i vart fall många av dem som har kontaktat utredningen. Samma slutsats har Utredningen om stöd till våldsutsatta kvinnor dragit (SOU 2006:165, s. 126 f.). Dessa skillnader kan inte förklaras av att det ekonomiska biståndet ska ta sin utgångspunkt i individens behov, utan förefaller ha sin grund i olika förståelse för brottsoffers behov. Tillämpningen försvåras bl.a. av att det i mindre kommuner inte finns några uppbyggda rutiner för att hantera den här typen av ärenden, eftersom frågan relativt sällan aktualiseras. är det kanske särskilt viktigt att det i dessa orter finns handlingsplaner för att handläggarna ska veta hur de ska agera om en situation upp- kommer. Områden där tillämpningen framförallt behöver ses över är inställningen till låsta tillgångar, möjligheten att låna ut pengar till den som tillfälligt behöver det och samverkan med andra myndig- heter. Enligt allmänna råd om ekonomiskt bistånd bör socialnämnderna beräkna kostnaderna högre än riksnormen om den enskilde har tillfälligt höga kostnader, t.ex. för livsmedel, kläder och skor, som beror på att han eller hon varit utsatt för brott (SOSFS 2003:5). De brister som finns förefaller vara knutna till kommunernas praxis. En mer enhetlig tillämpning av SoL över landet är önskvärd, t.ex. kring de situationer Social- styrelsen i sina allmänna råd anger som sådana då ersättningen bör gå utöver riksnormen. Riksnormen anger en riktlinje, men det är viktigt att erinra om att denna norm inte har utformats med Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet utgångspunkt i situationen för personer som helt saknar bohag. Så är fallet för många av dem som flyr från sina hem p.g.a. att de har utsatts för våld, hot eller förföljelse. Det har lämnats flera vittnes- mål till utredningen om brottsoffer som , kanske till- sammans med små barn, har tvingats sova på madrasser på golvet och utan möbler i övrigt. Det är rimligt att förvänta sig att denna livssituation uppmärksammas av . Representanter för försäkringsbranschen anger att försäkringsersättning till den som har förlorat sitt hem vid t.ex. en brand bedöms från fall till fall. Det är dock inte ovanligt att ersättningen uppgår till . I de här aktuella fallen är det inte fråga om att ersätta brottsoffren i så stor omfattning att dessa lämnas skadeslösa. Utgångspunkten bör vara att tillförsäkra brottsoffret och dennes eventuella barn en grundläggande levnadsstandard. Det framgår också bl.a. av kommentarerna till Socialtjänstlagen att begreppet livsföring i övrigt i 4 kap. 1 § SoL avser alla de olika behov som den enskilde kan ha för att tillförsäkras en skälig levnadsnivå och som inte omfattas av försörjningsstödet. Det kan t.ex. vara fråga om bistånd till möbler och husgeråd. (och sociallagarna: med kommentarer, lagar och förordningar som de lyder , Juridik, 2008, s. 83). På många håll förefaller det som sagt fungera bra, men alltför många lämnar vittnesmål om att det inte gör det. får brotts- offren klara sig egen hand eller förlita sig på hjälp från kvinnojourer eller andra ideella organisationer. Vi har därför i kapitel 9 rekom- menderat att kommunerna inrättar funktioner som skyddshand- läggare, eftersom vi tror att det skulle underlätta för brottsoffret att få ekonomiskt bistånd såväl som annat stöd. Kommunernas skyldighet att hjälpa personer som vistas i kom- munen är subsidiär till andra aktörers åligganden, dvs. kommu- nerna behöver inte ge någon stöd om detta istället ska komma från någon annan. Utredningens kartläggning visar att det med undan- tag för de få personer som ingår i personsäkerhetsprogrammet oftast inte finns någon annan än som de förföljda personerna kan vända sig till för att begära ekonomiskt stöd. I sammanhanget kan det finnas skäl att poängtera att social- nämndens beslut enligt 4 kap. 1 § SoL om ekonomiskt bistånd kan överklagas. Ersättning till personer som utsätts för förföljelse eller allvarlig brottslighet 11.5.3Oklarheter om vistelsekommunens ansvar är ett avgörande hinder för en effektiv handläggning med brottsoffret i fokus Bedömning: förekommer det oklarheter om vilken kom- mun som ska bära kostnaderna när en person av skyddsskäl tvingas fly från sitt hem till en ort i en annan kommun. Frågan om vistelsekommunens ansvar behöver klarläggas för att ytter- ligare definiera kommunernas roll avseende brottsoffer. Regeringen har tillsatt en utredning (Dir. 2008:13) för att utreda vistelsebegreppet i SoL i vissa situationer, bl.a. avseende personer som av säkerhetsskäl måste flytta till en annan kommun.