sou · GVB324 · 2008-01-01 00:00:00 — Vid en sådan till- ämpning skall färre förrättningar kompenseras med ett högre bi- drag och skall samma kriterier för bestämning av bidragets storlek tillämpas i hela landet. Om ett veterinärföretag inte självständigt kan svara för en hel- täckande jourservice skall företaget, som villkor för jourbidrag, in- gå i ett organiserat, schemalagt joursamarbete med ett eller flera andra veterinärföretag. När veterinärer deltar i smittskyddsarbete med stöd av 9 § skall se till att tjänster från enskilda veterinärer inte tas i anspråk i större utsträckning än som behövs och är skäligt samt att behovet av djursjukvård så långt möjligt också kan tillgodoses. får meddela föreskrifter om villkoren för jour- bidrag, om bidragets storlek och om särskild ersättning till vete- rinärer som medverkar i smittskyddsarbete enligt denna förord- ning. Investeringsbidrag kan lämnas till veterinärföretag som får jourbi- drag i djurglesa områden för 1.anskaffning, ny-, till- eller ombyggnad eller större repara- tion av lokaler som behövs för verksamheten och för inredning eller annan utrustning av sådana lokaler, 2.anskaffning av en tjänstebil som behövs i verksamheten och för utrustning av sådana fordon, 3.kompetenshöjande utbildningsinsatser för veterinärer och anställda inom veterinärföretaget, och 4.kostnader för utarbetande av åtgärdsprogram som syftar till att förbättra företagets lönsamhet och service till djurägarna. Investeringsbidrag kan även lämnas för investeringar som krävs för annan veterinär verksamhet än veterinär fältverksamhet, om den behövs för att den samlade verksamheten skall vara långsiktigt lön- sam. Investeringsbidrag får lämnas med belopp som motsvarar högst av de godkända kostnaderna för investeringen enligt 13 § 1-3 och med högst av de kostnader som godkänts för investeringar enligt 13 § 4. Investeringsbidrag får inte lämnas till en åtgärd som, utan särskilt medgivande, har påbörjats innan frågan om stöd har avgjorts. Ett sådant medgivande får lämnas endast innan åtgärden har påbörjats. Medgivandet får lämnas endast om det finns särskilda skäl. Med- givandet kan lämnas av den som skall avgöra ärendet om stöd. Veterinärföretag som beviljats jourbidrag kan också få driftstöd. Sådant stöd kan lämnas om det finns särskilda skäl med hänsyn till djurtäthet, tillgång till annan veterinär fältverksamhet, de geograf- iska förhållandena och behovet av veterinärföretagets tjänster från smittskydds- och djurskyddssynpunkt. Driftstöd får lämnas med högst per veteri- när i veterinärföretaget Driftstöd får lämnas under sammanlagt . Om det finns synnerliga skäl får bidrag lämnas . Frågan om drift- stöd kan lämnas skall prövas särskilt . Ansökan om stöd till veterinär fältverksamhet enligt denna för- ordning skall ges in till och avgöras av i det län där verksamheten skall bedrivas. för meddela föreskrifter om ansökningsförfar- andet och om blanketter för ansökan. Beslut om stöd skall innehålla de särskilda villkor som gäller för stödformen samt de föreskrifter och villkor som kan behövas för tillsyn och uppföljning av hur stödet används. I ärenden om stöd till veterinär fältverksamhet skall samråda med företrädare för djurägarorganisationer och andra be- rörda intressenter. I principiellt viktiga ärenden skall samråda med . skall svara för uppföljning av stödärendet och utöva tillsyn över att stödet utnyttjas för det avsedda ändamålet och i överensstämmelse med de föreskrifter och villkor som enligt be- slutet gäller för stödet. För uppföljningen av stödärenden skall det finnas rutiner som är anpassade för stödformen och som medger en flexibel tillämpning med utgångspunkt från syftet med stödet och stödbeloppets stor- lek. I uppföljningsärenden skall samråda med djurägar- organisationer och andra berörda organisationer om inte tidsskäl eller frågans art föranleder annat. Investeringsbidrag kan av krävas åter helt eller delvis från den dag bidraget helt utbetalats, om 1.bidragsmottagaren genom oriktiga eller ofullständiga upp- gifter har föranlett att bidraget beviljades, eller 2.bidraget utan tillstånd har använts för något annat ändamål än som avsetts. Ett investeringsbidrag eller en del av det kan av krävas åter av från den dag bidragets storlek har be- stämts slutligt, om 1.syftet med bidraget inte uppnås; detta gäller dock inte om bidragsmottagaren har gjort vad som skäligen kan begäras för att syftet skall uppnås, 2.någon väsentlig del av verksamheten läggs ned eller någon väsentlig ändring direkt eller indirekt inträffar i äganderätten till rörelsen eller till sådana tillgångar i rörelsen som är av betydelse för verksamheten, 3.bidragsmottagaren i något annat fall bryter mot villkor eller föreskrifter som gäller för bidraget, 4.ställd säkerhet väsentligt försämras, eller 5. något annat inträffar som föranleder att bidragsmottagaren med hänsyn till syftet med bidraget uppenbarligen inte längre bör få behålla det. Möjligheten till återkrav enligt 26 § upphör successivt på så sätt att den del av investeringsbidraget som kan krävas åter minskar med 30, 25, 20, 15 respektive 10 pro- cent av det ursprungliga bidragsbeloppet. får när bi- draget beviljas besluta att minskningen skall ske på annat sätt om det finns särskilda skäl för det. Minskningen enligt 27 § av den del av bidragsbeloppet som kan krävas åter sker , om inte beslutar att minsk- ning ett visst år skall vägras. Om minskning vägras, kan den del av bidragsbeloppet som alltjämt kan krävas åter helt eller delvis om- vandlas till ett lån med villkor som anges i beslutet. Beslut att vägra minskning skall fattas senast efter det att fått kännedom om förhållanden som kan för- anleda att minskning skall vägras. Inträffar direkt eller indirekt någon väsentlig förändring i ägande- rätten till den rörelse för vilken investeringsbidraget har beviljats, skall ompröva bidragsfrågan. 1.medge att bidraget övertas på oförändrade villkor av den nye ägaren, om denne styrker att syftet med bidraget inte förfelas genom ändringen, 2.helt eller delvis omvandla den del av bidraget som vid tid- punkten för förändringen kan återkrävas enligt 25-27 §§ till ett lån med villkor som anges i beslutet, eller 3.helt eller delvis kräva åter den del av bidraget som kan åter- Beslut om investeringsbidrag skall innehålla upplysningar om be- stämmelserna i 22 – 26 §§. beslut enligt denna förordning får inte överklagas. får meddela de föreskrifter som i övrigt behövs för verkställigheten av denna förordning. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild ut- redare för att se över den veterinära fältverksamhetens organisation i . Utredaren skall vid behov föreslå förändringar i organisationen för veterinär fältverksamhet, viss veterinär myndighetsutövning och för tillsynen över veterinär yrkesverksamhet. Utredaren skall analysera nuvarande ordning och alternativa organisatoriska lösningar av den veterinära fältverksamheten med utgångspunkten att kon- kurrensneutralitet mellan olika veterinärkategorier skall efter- strävas, den myndighetsutövning som utförs av praktiserande veteri- närer och tillsynen över veterinär yrkesutövning. Utredaren skall lämna förslag till författningsändringar som för- slagen föranleder. Målsättningen är att det skall finnas en väl fungerande veterinär- marknad, organiserad på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt, för veterinär fältverksamhet i hela landet dygnet runt, vid utbrott av smittsamma djursjukdomar och för veterinära förvaltningsuppgifter som innefattar myndig- hetsutövning. Bakgrunden till utredningsuppdraget är att det finns behov av att se över delar av nuvarande veterinärorganisation baserat på erfaren- heterna från med distriktsveterinärorganisationen i sin nuvar- ande utformning och medlemskap i samt med hänsyn 1TP PT Dir 2005:71, se bilaga 1. till tillkännagivande och den kritik som bl.a. revisorer har riktat mot distriktsveterinärorganisationen och org- anisationen för viss veterinär myndighetsutövning.TPF2FPT Utredaren skall inhämta erfarenheter från andra relevanta länder. Särskilt de lösningar som , och har valt skall studeras. Utredaren skall ta hänsyn till de som styr delar av de myndighetsutövande uppgifterna och på- gående förändringar av detta. Utredaren skall analysera de samhällsekonomiska och finansiella konsekvenserna av samtliga förslag. Kostnader och intäkter för sta- ten, kommuner, företag och djurägare skall redovisas. Både ut- gångslägen och förslag till förändringar skall beskrivas i finansiella och samhällsekonomiska termer. För förslag som har statsfinans- iella effekter respektive effekter på kommunernas ekonomi skall utredaren föreslå finansiering i enlighet med gällande finansierings- principer. Utredningsarbetet har bedrivits i en inventeringsfas och en analys- fas. I inventeringsfasen har data om veterinärmarknaden, om aktör- erna och deras verksamhetsförhållanden, om relevanta myndighets- strukturer och regelverk samt om förhållanden i vissa andra länder samlats in, diskuterats och dokumenterats. Redan då utredningsarbetet inleddes stod det klart att det finns en koppling mellan frågan om konkurrenssnedvridningar på mark- naden för veterinärtjänster och motsättningar och samarbetssvårig- heter mellan olika veterinärkategorier. I det läget, och med hänsyn till komplexiteten såväl i myndighetsstrukturen som i ansvars- och arbetsfördelning mellan olika veterinärgrupper, har bedömts att utredningsarbetet bör präglas av öppenhet inför aktörer och intr- essenter på berörda marknader. Alla aktörer har därför uppmanats att såväl i formella som informella former delge utredningen sina tankar och funderingar, erfarenheter, idéer och förslag till för- ändringar. Utredningens hemsida har här varit ett viktigt hjälp- medel. Utredningen har av samma skäl fortlöpande offentliggjort 2TP PT Se Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2002/03:MJU 10 och revisorers rapport (2002/03:4) Villkoren för veterinär verksamhet. Allmänheten har bidragit med en stor mängd inlägg via hemsida, telefon och e-post. Utredningsarbetet inleddes med en förstudie . Förstudien genomfördes med hjälp av djupintervjuer och dis- kussioner i fokusgrupper med företrädare för distriktsveterinärer och privatpraktiker, som erbjuder veterinär fältverksamhet i Kal- mar-, Västra Götalands- och . Länsveterinärerna i de aktuella länen ingick också i undersökningen. Resultaten redo- visades i (2006:01) Privat veterinär fältverksamhet, som offentliggjordes via utred- ningens hemsida. Syftet med undersökningen var att inventera pro- blemställningar inför utredningsarbetet och samla kunskap om den veterinära fältverksamhetens villkor i statlig och privat sektor och i olika delar av landet. Tidigt stod det klart att det i hög grad saknas kunskap om verk- samhets- och driftförhållanden hos de privatpraktiserande veteri- närerna, inte minst de privatpraktiker som i konkurrens med dis- triktsveterinärerna erbjuder hälso- och sjukvård för lantbruksdjur. Mot den bakgrunden har på uppdrag av Vete- rinärutredningen genomfört en brett upplagd enkätundersökning. Syftet med undersökningen var att allsidigt och i kvanititativa ter- mer belysa den veterinära verksamhetens inriktning, omfattning driftförhållanden och villkor i olika veterinärkategorier. Samtliga praktiserande veterinärer i landet ingick i urvalet. Resultaten av en- kätstudien, som offentliggjordes via utredningens hem- sida, fogas till betänkandet som bilaga 3. För att belysa kundernas önskemål och förväntningar på vete- rinär service och genomfördes en hearing med företrädare för djurägare av skilda slag. Lant- brukssektorn representerades bl.a. av Svensk Mjölk, Gris- producenter, . Med- verkade gjorde även företrädare för sportens främjande, , Svenska brukshunds- klubben och . I inventeringsfasen har relevanta regelverk, institutionella för- hållanden och ansvarsfördelning samt veterinärsektorns struktur kartlagts. De veterinära förhållandena i , , och har studerats och resultaten offentliggjordes via utredningens hemsida i rapp- ort (2006:02) Veterinärmarknader i vår omvärld. Utredningen har överlagt i särskild ordning med företrädare med , Svensk Mjölk, Svensk Fågel och . Utredningen medverkade vid Länsveteri- närernas årliga konferens, Länsveterinärdagarna, 2006. I analysfasen har, mot bakgrund av insamlade underlagen och de definierade problemställningarna, ett antal alternativa organisa- tionsmodeller, eller marknadsmodeller, formulerats och diskuterats, såväl i utredningens expertgrupp som i berörda organisationer i veterinärsektorn och bland företrädare för myndigheter och kun- der. Underlaget presenterades i Veterinärutred- ningens rapport (2006:03) Marknadsmodeller för veterinärsektorn. Rapporten har varit tillgängligt för allmänheten via utredningens hemsida. () har på uppdrag av genomfört en samhällsekonomisk analys av veterinärmarknaden och av de konsekvenser som kan beräknas följa av en privatisering av den statliga distriktsveterinärverksam- heten. En stor mängd data från om distriktsveteri- närernas och de privatpraktiserande veterinärernas verksamhet har, jämte de uppnådda utredningsresultaten, utgjort underlag för SLI:s analys. Resultaten av analysen redovisades i SLI:s rapport av en privatisering av distrikts- veterinärorganisationen (Dnr 34/06). Även denna rapport har varit tillgänglig via utredningens hemsida. Den fogas till betänkandet som bilaga 6. Utredningen har valt ett upplägg med en relativt stor expertgrupp, med en bred representation från olika berörda myndigheter och organisationer. Någon referensgrupp har inte varit knuten till utredningen. Arbetet i expertgruppen har kännetecknats av dyna- mik och stort engagemang. Experterna har visat prov på diametralt olika infallsvinklar, mål och prioriteringar i utredningsarbetet. Mot den bakgrunden har utredningen valt att tämligen utförligt, och i resonerande form, redovisa analyser, slutsatser och förslag. En ut- talad ambition har också varit att faktaunderlaget skall vara fylligt och väl förankrat bland utredningens experter. Utredningens expertgrupp har sammanträtt . Den 27–anordnades dessutom ett internt expertsemi- narium i syfte att gå igenom och utvärdera utredningens preli- minära slutsatser och förslag. I betänkandet Veterinär verksamhet – behov, organisation och fin- ansiering (SOU 1992:88) konstaterades att antalet mjölkkor och grisar kommer att minska medan antalet köttproducerande nöt- djur, får och fjäderfä bedömdes öka . Detta skulle, enligt utredningen, leda till ett minskat behov av vissa veterinärtjänster. Behovet av förebyggande djursjukvård, som är en följd av en ökad intensitet i animalieproduktionen, ansågs dock verka i motsatt rikt- ning Sammantaget bedömdes att behovet av veterinärtjänster skulle bli i stort sett oförändrat . I betänkandet konstateras att det är djurägaren som i första hand är ansvarig för att djurskyddet kan upprätthållas. Vidare konsta- terades att djurens hälso- och sjukvård därför, och även om staten utifrån djurskyddsintresset och mot bakgrund av regionalpolitiska skäl måste anses ha ett ansvar för att en god djursjukvård kan upprätthållas i hela landet, inte kan anses vara av sådan art att den kräver ett statligt huvudmannaskap i den veterinära fältverksam- heten. Mot denna bakgrund föreslogs att distriktsveterinärorganisa- tionen skulle avvecklas. Beroende på de lokala förhållandena före- slogs att den statliga veterinärverksamheten skulle överföras till privatpraktiserande fältveterinärer eller till hushållningssällskap och husdjursföreningar. Någon förändring av huvudmannaskapen för djursjukhusen, djurklinikerna eller den organiserade hälsokontroll- en bedömdes inte påkallad. Beträffande myndighetsstrukturen föreslogs att de centrala vete- rinära myndighetsuppgifterna samlas i en myndighet. För att uppnå detta föreslogs att dåvarande Djuravdelning och Internationella smittskyddsenhet samt en eller två verksjurister överflyttas till Livsmedelsveket. Inom borde vid- are, enligt veterinärutredning, en självständig veterinär- enhet inrättas under ledning av en chefsveterinär, som bedriver verksamheten i nära kontakt med de regionala tillsynsorganen. För den veterinära fältverksamheten föreslogs att denna i huvudsak skall bedrivas inom ramen för veterinär- stationer, som skulle bemannas med fem veterinärer fördelade på fyra veterinärtjänster. I betänkandet förslogs också en mycket det- aljerad lokalisering av veterinärstationerna i landet. Eftersom staten även bedömdes ha ett behov av att anlita veterinärer för vissa myndighetsuppgifter och för djurskydd, smittskydd och livsmedelskontroll, föreslogs att staten i taget sluter avtal med veterinärstationerna, eller med andra veteri- närinrättningar, om tillhandahållande av sådana samhällsviktiga veterinärtjänster. Det skulle då ankomma på den ansvariga myndig- heten att i erforderlig omfattning utfärda förordnanden för de en- skilda veterinärer, som i praktiken skall utföra uppgifterna. Den er- sättning, som skulle erläggas av staten, föreslogs fastställas i för- handlingar mellan parterna. yttrade sig i anledning av flera anmäl- ningar om konkurrensförhållandena på veterinärmarknaden.TPF3FPT Kon- kurrensrådet fann att konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor inte förelåg på veterinärmarknaden. När det gäller de statliga subventionerna rekommenderade Kon- kurrensrådet att och i en arb- etsgrupp försöker komma fram till en gemensam syn på två frågor, nämligen dels hur ett samarbete skall komma till stånd rörande jourtjänstgöring, dels hur hög servicenivå som skall gälla för säll- skapsdjur hos distriktsveterinärerna och därmed alltså hur omfatt- ande det offentliga åtagandet i veterinärväsendet skall vara. 3TP PT Se yttrande i anledning av anmälan i ärenden med Dnr 16/99 och 38/99. Rådet för konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor (Kon- kurrensrådet) har avslutat sin verksamhet, men rådets yttranden och rapporter kan nås via , wwwHTU .kkv.se.UTH överenskommelse inte nås bör, enligt , staten när- mare precisera det offentliga åtagandet inom sällskapsdjursom- rådet. Om en hög servicenivå då väljs och därmed skall ha fortsatt stora volymer inom sällskapsdjurområdet, borde, enligt staten närmare precisera vad de nuvarande anslagen till för veterinär verksamhet skall an- vändas till. rekommenderade att anslagen enbart skall an- vändas för att täcka faktiska merkostnader som uppstår till följd av det statliga åtagandet. Det skulle innebära att anslag bara riktas till djurglesa distrikt där det saknas förutsättningar att uppfylla det statliga åtagandet med enbart kundintäkter. revisorer granskade på eget initiativ förhållan- dena på veterinärmarknaden.TPF4FPT Revisorerna konstaterade att dis- triktsveterinärernas verksamhet inte på något avgörande sätt av- viker från den verksamhet som bedrivs av privatpraktiserande vete- rinärer. Däremot ligger en betydande skillnad i att de statliga distrikts- veterinärerna får bidrag för att driva sin verksamheten. Den privata verksamheten måste däremot drivas helt på kommersiella villkor. Revisorerna konstaterade också att det med den nu- varande veterinärorganisation kvarstår ett utbrett missnöjet bland veterinärerna. Missnöjet förklaras i huvudsak av de nämnda skillnaderna i de ekonomiska villkoren. En annan orsak till missnöjet, konstaterade revisorer, är att de statliga distriktsveterinärerna behandlar sällskapsdjur i allt större utsträckning. Av tradition har behandlingar av sällskapsdjur skötts av privatpraktiserande veterinärer. har känt till orsakerna bakom missnöjet, men har inte lyckats komma till rätta med problemen. Missnöjet har lett till ofullständig rapport- ering till databas om djursjukdomar. Missnöjet har också försvårat för veterinärer att samarbeta om jour och djur- hälsoarbete. revisorer föreslog att regeringen tillsätter en obe- roende utredning med uppdrag att åstadkomma en konkurrens- 4TP PT revisorers rapport (2002/03:4) Villkoren för veterinär verksamhet. neutral fördelning av det statliga bidraget, klargöra statens ansvar för sällskapsdjuren samt komma till rätta med dubbla roller. Utredning bör lämna förslag till alternativa lösningar för den fältveterinära organisationen. En erfarenhet av utredningsarbetet är att de råder oklarhet i vissa fall om hur begrepp som förekommer i den veterinära verksam- heten och i djurhållningen skall definieras. I några fall har utred- ningen valt att ersätta sådana begrepp med andra, som närmare ansluter till allmänt språkbruk. I det följande klargörs några av de begrepp som genomgående används i betänkandet. I de statliga styrdokumenten, bl.a. regleringsbrev, talas om hästar som används i jord- och skogsbruk Hästar används numera mycket sällan för sådana ändamål. Däremot finns ett inte obetydligt antal hästar med s.k. produktionsplatsnummer (PPN). Det beror på att de är installade vid en produktionsanläggning för animalieproduktion. De används dock i regel inte i produktionen utan för sport- och rekreation. Hästar används numera i första hand för sådana ändamål. Med hobbyhästar menas vanligen hästar som ägs av privatper- soner för hobby- och rekreationsändamål. Tävlings- och gallopp- hästar används i trav- och galopptävlingar. Ett ökande antal hästar används i turistindustrin för turridning och liknande ändamål. Praktiskt taget alla hästar i , och oavsett om användaren äger, hyr eller lånar hästen, används för sport, spel hobby och rek- reation. Mot denna bakgrund används i betänkandet bara de gene- rella termerna häst och hästar. Begreppet lantbruksdjur används i betänkandet för djur som pro- ducerar varor i människans tjänst. Här innefattas t.ex. mjölk- och köttproducerande nötdjur, grisar, fjäderfä, får och hägnat vilt, men också mink och räv i den mån de hålls och används för t.ex. päls- framställning. Från ett djursjukvårdsperspektiv är det i första hand nötdjur och gris som har praktisk betydelse. För övriga slag av lant- bruksdjur är smittskyddet och därmed även den förebyggande djurhälsovården av stor betydelse från ett veterinärperspektiv. Begreppet husdjur avser i allmänt språkbruk ofta djur som hålls i hus, dvs. I lantbrukssektorn används begreppet även för lantbruksdjuren. Begreppet husdjur kan alltså leda till missförstånd och undviks därför helt i det följande. Begreppet sällskapsdjur används genomgående i betänkandet för att beteckna hundar, katter, kaniner, hamstrar, reptiler, akvariefiskar fåglar och andra djur som hålls i bostaden för hobby- rekreations- och trivseländamål. Vissa hundar, t.ex. tjänstehundar av olika slag, användes yrkesmässigt. Detta bedöms sakna praktisk betydelse från ett veterinärperspektiv. De behandlas därför inte i särskild ordning i betänkandet. I den veterinära verksamheten förekommer även begreppet små- djur synonymt med begreppet sällskapsdjur. Jämför även begreppet stordjur som ibland används för t.ex. häst och nötdjur. Djursjukvård och förebyggande djurhälsovård Med djursjukvård avses insatser för att lindra eller bota en skada eller ett sjukdomstillstånd samt nödvändiga diagnostiska åtgärder. Med förebyggande djurhälsovård avses åtgärder som syftar till att förebygga skador och sjukdomar på djur, såsom foderrådgivning och vaccinationer. Djurhälsovård kan avse alla djurslag. För lant- bruksdjur förekommer olika organiserade hälsovårdsprogram. För hundar är vaccinationer en vanlig åtgärd inom djurhälsovården. Primär djursjukvård och veterinär fältverksamhet Begreppet primär djursjukvård används, enligt mönster från hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), för att beteckna öppen veterinär- vård genom veterinärmottagningar av olika slag dit djurägaren tran- sporterar djuret, alternativt genom ambulerande veterinärverksam- het med bil där veterinären besöker djurägaren/djuret. Sådan ambu- lerande verksamhet benämns i det följande veterinär fältverksamhet. Denna förekommer i första hand för lantbruksdjur och häst, som är svåra att transportera till en veterinärmottagning. I veterinärväsendet används ofta begreppen poliklinisk verksam- het och stationärvård.