sou · GVB356 · 2008-01-01 00:00:00 — Utredningen föreslår att det i revisorslagen införs en motsvarande bestämmelse som klargör att registrering får ske endast om kraven på lagstadgad revision och de som utför revisionen är likvärdiga med dem som följer av svensk rätt. Det får ankomma på att på grundval av bl.a. den utredning som sökanden presenterar avgöra om kraven i hem- landet är likvärdiga med svensk rätt. I artikel 6 sägs dock att kommissionen i samarbete med medlemsstaterna skall bedöma om kraven på tillämpning av internationella revisionsstandarder i hem- landet är likvärdiga motsvarande krav i Direktivet. Kommissionen har ännu inte gjort någon sådan bedömning. För det fall kommis- sionen beslutar om detta bör beakta dessa. Utredningen föreslår att detta skall framgå av regeringens förordning. 14.3Artikel 46 – Undantag vid likvärdighet 1.Medlemsstaterna får bortse från eller ändra kraven i artikel 45.1 och 45.3 på grundval av ömsesidighet endast om dessa revisorer eller revisionsföretag från tredjeländer omfattas av system för offentlig tillsyn, kvalitetssäkring och utredningar och påföljder i tredjelandet som uppfyller krav som är likvärdiga med kraven i artiklarna 29, 30 och 2.För att säkerställa enhetlig tillämpning av punkt 1 i denna artikel skall kommissionen i samarbete med medlemsstaterna bedöma den likvärdighet som avses i punkt 1, om vilken kommissionen skall besluta i enlighet med förfarandet i artikel 48.2. Medlemsstaterna får bedöma den likvärdighet som avses i punkt 1 i denna artikel, eller förlita sig på andra medlemsstaters bedömningar, så länge kommis- sionen inte har fattat något beslut. Om kommissionen beslutar att kravet på likvärdighet enligt punkt 1 i denna artikel inte är uppfyllt, får den tillåta de berörda revisorerna och revisionsföretagen att fortsätta sin revisionsverksamhet i enlighet med den berörda medlemsstatens krav under en lämplig övergångsperiod. 3.Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om a)sin bedömning av likvärdigheten enligt punkt 2, och b)huvuddragen i sina samarbetslösningar med tredjeländers system för offentlig tillsyn, kvalitetssäkring samt utredningar och påföljder på grundval av punkt 1. Förslag: En revisor eller ett revisionsföretag från ett tredjeland behöver inte registreras om Europeiska kommissionen eller bedömt att de omfattas av system för offentlig tillsyn, kvalitetssäkring samt utredningar och påföljder som är likvärdiga med kraven i Direktivet. Artikel 46 saknar motsvarighet revisorsdirektiv. Artikel 46 ger möjlighet att bortse från kravet på system för offentlig tillsyn, kvalitetssäkring, utredningar och påföljder för registrerade revisorer från tredjeland om likvärdiga system finns i det landet. Kommissionen skall genom antagande av tillämpnings- föreskrifter bedöma likvärdigheten. Intill dess sådana föreskrifter antagits får medlemsstaterna själva göra bedömningen eller lita på en annan medlemsstats bedömning. Kommissionen har ännu inte antagit några tillämpningsföre- skrifter beträffande likvärdiga system. Svensk myndighet har inte heller gjort någon bedömning härvidlag och, såvitt utredningen erfarit, det har inte heller något annat land inom EES gjort. Kommissionen har dock, i samarbete med EGAOB, påbörjat ett arbete med att bedöma likvärdigheten av systemen i , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . Det är uppenbart att Direktivets krav på system för offentlig tillsyn, kvalitetssäkring, utredningar och påföljder är förenat med praktiska svårigheter för svenska myndigheter när revisorer och revisionsföretag hör hemma i ett land utanför EES. Även för de utländska företag som önskar få sina värdepapper upptagna till handel på en svensk reglerad marknad innebär kraven på registrering av revisorer och revisionsföretag särskilda svårigheter och kostnader. Ett sätt att bemästra dessa svårigheter kan vara att anlita en revisor eller ett revisionsföretag som kvalificerats av behörig myndighet inom EES. Ett annat sätt erbjuder den i artikel 46 föreskrivna möjligheten att anse hemlandets system i berörda avseenden som likvärdiga gemenskapens. För att underlätta tillämpningen föreslår utredningen att det i revisorslagen införs en bestämmelse om att revisorer eller revisionsföretag från tredjeland inte behöver registrera sig om kommissionen gjort en sådan likvärdighetsbedömning som avses i artikel 46. Detsamma bör gälla om gjort en sådan bedömning, såvida kommissionen inte bestämt något annat. Vid sin bedömning bör ta hänsyn till om behörig myndighet eller organ i ett annat land inom EES redan gjort en lik- värdighetsbedömning. Utredningen föreslår vidare att det skall ankomma på regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att fullgöra under- rättelseskyldigheten enligt 46.3 till kommissionen. 14.4Artikel 47 – Samarbete med behöriga myndigheter i tredjeländer 1.Medlemsstaterna kan tillåta att revisionshandlingar eller andra handlingar hos lagstadgade revisorer eller revisionsföretag som de godkänt överlämnas till behöriga myndigheter i ett tredjeland, på villkor a) att dessa revisionshandlingar eller andra handlingar är relaterade till revision av bolag som har emitterat värdepapper i det tredjelandet eller ingår i en koncern som utfärdar lagstadgade sammanställda redo- visningar i det tredjelandet, b) att överlämnandet sker via hemmedlemsstatens behöriga myndig- heter till de behöriga myndigheterna i tredjelandet och på dessas begäran, c) att de behöriga myndigheterna i tredjelandet i fråga uppfyller krav som fastställts som tillräckliga enligt punkt 3, d) att samarbetsformer på grundval av ömsesidighet har avtalats mellan berörda behöriga myndigheter, e) att överlämnandet av personuppgifter till tredjelandet sker i enlighet med kapitel IV i direktiv /46/EG. 2.De samarbetsformer som avses i punkt 1 d skall säkerställa a)att de behöriga myndigheterna lämnar en motivering till ändamålet med begäran om revisionshandlingar och andra handlingar, b)att de anställda eller tidigare anställda vid tredjelandets behöriga myndigheter som erhållit uppgifterna omfattas av tystnadsplikt, c)att behöriga myndigheter i tredjelandet får utnyttja revisions- handlingar och andra handlingar endast för att fullgöra sitt uppdrag vad avser offentlig tillsyn, kvalitetssäkring och utredningar som uppfyller krav likvärdiga med kraven i artiklarna 29, 30 och 32, d)att en begäran från en behörig myndighet i ett tredjeland om revisionshandlingar eller andra handlingar hos den lagstadgade revisorn eller revisionsföretaget får avvisas om utlämnandet av dessa kan inverka på gemenskapens eller den anmodade medlemsstatens suverä- nitet, säkerhet eller allmänna ordning, eller om rättsliga förfaranden redan har inletts vid den anmodade medlemsstatens myndigheter rörande samma handlingar och mot samma personer. 3.För att underlätta samarbetet mellan de behöriga myndigheterna skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 48.2 besluta om tillräcklighet enligt punkt 1 c. Bedömningen av tillräcklighet skall ske i samråd med medlemsstaterna och baseras på kraven i artikel 36 eller på vad som i grunden är funktionellt likvärdigt. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa kommissionens beslut. 4.I undantagsfall får medlemsstaterna, med avvikelse från punkt 1, tillåta lagstadgade revisorer eller revisionsföretag som de godkänt att överlämna revisionshandlingar och andra handlingar direkt till de behöriga myndigheterna i ett tredjeland, på villkor a) att de behöriga myndigheterna i tredjelandet har inlett utredningar, b) att överlämnandet inte strider mot lagstadgade revisorers och revisionsföretags förpliktelser när det gäller att överlämna revisions- handlingar och andra handlingar till hemmedlemsstatens behöriga myndigheter, c) att samarbetsformerna med de behöriga myndigheterna i tredje- landet även medger att medlemsstatens behöriga myndigheter ges motsvarande direkta tillgång till revisionshandlingar och andra hand- lingar hos revisionsföretag från tredjeland, d) att de begärande behöriga myndigheterna i tredjelandet på förhand underrättar den lagstadgade revisorns och revisionsföretagets behöriga myndigheter om varje direkt begäran om uppgifter och anger motiven till denna, e) att villkoren i punkt 2 uppfylls. 5.Kommissionen får i enlighet med förfarandet i artikel 48.2 närmare ange vilka undantagsfall som avses i punkt 4 i den här artikeln, för att underlätta samarbetet mellan de behöriga myndigheterna och för att säkerställa enhetlig tillämpning av punkt 4. 6.Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om samarbets- formerna enligt punkterna 1 och 4. Förslag och bedömning: får lämna ut uppgifter till tillsynsorgan i tredjeland om: uppgifterna har samband med revision av ett företag med säte inom EES som har emitterat värdepapper upptagna till handel i det landet, suppgifterna inte utnyttjas för annat ändamål än offentlig tillsyn, kvalitetssäkring och utredningar i disciplinärenden, kommissionen har godkänt att tillsynsorganet uppfyller till- räckliga krav samt har träffat ett samarbetsavtal med tillsyns- organet. Uppgifterna får inte lämnas ut om gemenskapens eller suveränitet, säkerhet eller allmänna ordning äventyras eller om ett rättsligt förfarande pågår eller har prövats i sak rörande samma sak som begäran om utlämnande av uppgifter avser. En revisor är skyldig att lämna uppgifter till efter att ett utländskt tillsynsorgan vid sin tillsyn framställt sådan begäran. Kravet på att en revisor i vissa fall skall få lämna ut uppgifter till ett tillsynsorgan i tredjeland bör behandlas i Revisors- nämndens föreskrifter om frågan inte redan lösts genom branschregler. Regeringen eller bör fullgöra underrättelseskyldighet gentemot kommissionen i fråga om likvärdighetsbedömningar och huvuddragen i samarbetsavtal med tredjeland. Artikel 47 tar sikte på revisorer och revisionsföretag inom EES som omfattas av bestämmelser i tredjeland. Detta kan gälla granskning av årsbokslut eller delårsrapport för ett företag inom EES och vars värdepapper är upptagna till handel på en marknadsplats i tredje- landet. Det kan också röra sig om revision av ett dotterbolag med säte inom EES och vars moderbolag upprättar årsbokslut i tredjeland. Bestämmelserna innebär en möjlighet för tillsynsorgan inom EU att samarbeta med motsvarande organ i tredjeland. samarbete kan avse utlämnande av handlingar som finns hos revi- sionsföretag inom EU. I undantagsfall skall revisorer och revisions- företag själva få lämna uppgifter till utländska tillsynsorgan. Bestämmelserna tar hänsyn till regler om sekretess och skydd för personuppgifter enligt EG:s dataskyddsdirektiv (95/46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter). Kommissionen får enligt artikeln anta tillämpningsföreskrifter i några avseenden. Några sådana tillämpningsföreskrifter har ännu inte antagits. Av 28 § revisorslagen följer att revisorer och registrerade revisions- bolag är skyldiga att låta vid sin tillsyn granska akter, bokföring och övriga handlingar som hör till verksamheten och lämna nämnden de uppgifter som behövs för tillsynen. Vidare skall ett företag som har en särskilt stark affärsmässig anknytning till ett revisionsföretag efter föreläggande lämna nämnden upp- lysningar om rådgivning eller annat biträde åt dem som gett revisionsföretaget eller en i revisionsföretaget verksam revisor i uppdrag att utföra revisionsverksamhet. Föreläggandet får förenas med vite. Bestämmelser om möjlighet att lämna upp- gifter till utländska myndigheter och organ finns i sekretesslagen. En redogörelse för bestämmelserna har lämnats i kapitel 11. Bestämmelserna i är implementerade genom bl.a. personuppgiftslagen. Lagen gäller för behandling av personuppgifter som helt eller delvis är automatiserad samt annan behandling, om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställd enligt särskilda kriterier. Enligt 33 § personuppgiftslagen är det förbjudet att till tredjeland överföra personuppgifter som är under behandling om landet inte har en adekvat nivå för skyddet av personuppgifterna. I 34 § ges dock möjlighet till undantag från förbudet. Det gäller bl.a. om rättsliga anspråk skall kunna fastställas, göras gällande eller försvaras eller om det rör sig om användning i en stat som har anslutit sig till konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter. Regeringen får enligt 35 § meddela föreskrifter om att överföring av person- uppgifter till tredjeland är tillåten, om överföringen regleras av ett avtal som ger tillräckliga garantier till skydd för de registrerades rättigheter. Vidare får regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om undantag, om det behövs med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse eller om det finns skydd för de registrerades rättigheter. Enligt regel 5 i FAR SRS yrkesetiska regler får en medlem inte röja sådana sakförhållanden eller uppgifter för utomstående som medlemmen har fått kännedom om i sin yrkesutövning, om medlemmen inte har upplysningsplikt enligt författning, pro- fessionell skyldighet eller rätt att yttra sig eller behörigt tillstånd i övrigt. Vissa av de uppgifter som kan vara aktuella för att lämna ut till tillsynsorgan i ett tredjeland kan omfattas av sekretess enligt 8 kap. 6 § och 9 kap. 12 § sekretesslagen. Detta innebär att uppgifterna inte får röjas, vare sig det sker muntligen eller genom utlämnande av allmän handling eller på annat sätt. Emellertid ger bestämmelsen i 1 kap. 3 § sekretesslagen goda möjligheter för nämnden att inom ramen för sitt tillsynsarbete lämna ut uppgifter till utländsk myndighet. Enligt nämnda paragraf får nämligen sekretessbelagd uppgift lämnas ut till utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation, om det sker i enlighet med lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas ut till den utländska myndigheten eller mellanfolkliga organ. Med utländsk myndighet bör enligt utredningens mening förstås även utländskt privaträttsligt organ som fullgör myndig- hetsuppgifter, i vart fall när det är fråga om myndighetsutövning (jfr prop. 1986/87:151 s. 148–151). Av 14 kap. 3 § följer att uppgifter får lämnas ut till annan myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgifter lämnas ut har företräde framför det intresse som sekretessen avser att skydda. Även om det finns goda möjligheter enligt sekretesslagen att lämna ut uppgifter till utländska tillsynsmyndigheter lämnar bestämmelserna inte någon närmare vägledning i fråga om när detta bör ske. Det kan därför vara en grannlaga uppgift för nämnden att avgöra om en uppgift bör lämnas ut. Till detta kommer att en bedömning också måste göras av om bestämmelserna i personupp- giftslagen kan medföra hinder för detta. Artikel 47 ställer krav på att uppgifterna skall få lämnas ut till tredjeland endast om vissa förutsättningar är för handen. Med beaktande av detta föreslår utredningen att det införs en bestämmelse i lag som anger att även under vissa förutsättningar får lämna ut uppgifter till tillsynsorgan i ett land utanför EES. Så bör få ske när det utländska tillsynsorganets begäran avser uppgifter som har samband med revision av ett företag inom EES som har emitterat värdepapper upptagna till handel i det tredje- landet eller som ingår i en koncern som utfärdar koncern- redovisning där. Som ytterligare förutsättning bör krävas att uppgifterna inte får utnyttjas för något annat ändamål än offentlig tillsyn, kvalitets- säkring och utredningar som motsvarar bestämmelserna om detta i revisorslagen. Vidare bör kommissionen ha godkänt att det berörda tillsyns- organet i tredjeland uppfyller tillräckliga krav. Inom kommissionen pågår arbete med att bedöma detta. I detta sammanhang kan nämnas att kommissionen arbetar för att principen om hemlands- tillsyn skall gälla. Detta innebär att tillsynsorgan i tredjeland skall kunna förlita sig på tillsynsorganen inom EES och att så få handlingar som möjligt skall behöva överföras till tredjeland. Som ytterligare förutsättning bör krävas att ett samarbetsavtal träffats mellan berörda tillsynsorgan. I vad mån det finns förut- sättningar för att sluta samarbetsavtal med andra tillsynsorgan och formerna för detta får beredas vidare under lagstiftningsärendets gång. För det fall ett samarbetsavtal kan bli aktuellt bör det innehålla att en ansökan om överföring av uppgifter skall innehålla skälen till begäran och syftet med uppgifterna, tystnadsplikt för anställda och tidigare anställda vid det tredjelandets tillsynsorgan och förbud att använda uppgifter för andra ändamål än det som angivits i ansökan. Några särskilda föreskrifter i lag eller förordning om innehållet i samarbetsavtal kan inte anses erforderliga. Uppgifter bör inte i något fall få lämnas ut om detta kan inverka på gemenskapens eller suveränitet, säkerhet eller allmänna ordning eller om rättsliga förfaranden pågår eller har prövats här rörande samma handling och mot samma personer. För att kunna tillmötesgå ett utländskt tillsynsorgans begäran föreslår utredningen vidare att 28 § revisorslagen ändras så att en revisor eller ett registrerat revisionsföretag har upplysningsplikt gentemot även i det fallet att utländsk myndighet vid sin tillsyn begärt uppgifter. Revisorer bör i vissa undantagsfall få lämna ut uppgifter direkt till berörda tillsynsmyndigheter i tredjeland. Denna fråga bör närmast behandlas av i sina föreskrifter. Skäl att införa några bestämmelser om detta i lag eller förordning finns därför inte. Det bör ankomma på regeringen eller att fullgöra underrättelseskyldigheten enligt 47.6. Några av utredningens förslag påverkar verk- samhet. Det gäller till att börja med den nya möjligheten för utländska revisorer och revisionsföretag att verka i . Om den möjligheten utnyttjas tvingas ägna mer kraft än åt internationellt samarbete rörande tillsynen över utländska revisorer som verkar i . Någon påtaglig ökning av antalet utländska revisorer i räknar utredningen emellertid inte med. Till bilden hör också att det i tillstånds- ärendena ankommer på de utländska sökandena att förebringa erforderlig utredning. Det merarbete som kan bli följden av att utländska revisorer och revisionsföretag får verka i bör därför enligt utredningens bedömning bli av förhållandevis blygsam omfattning. Detsamma gäller förslaget om att svenska revisorer efter nämndens tillstånd kan få verka i en stat utanför EES. Även det merarbete som förslaget medför om att registrera vissa tillkommande uppgifter i registret över revisorer och revisions- företag samt att uppgifterna i registret skall vara allmänt tillgängliga på nämndens webbplats kan enligt utredningens bedömning förväntas bli av begränsad omfattning. Utredningens förslag om kvalitetskontroll, slopande av befogenhet av att besluta om straffavgift och utlämnande av upp- gifter till utländska tillsynsorgan innebär inte någon nämnvärd praktisk förändring mot vad som gäller . Inte heller förslagen i övrigt kan enligt utredningens bedömning innebära något direkt merarbete för nämnden. Det merarbete för som sålunda kan beräknas bli följden av utredningens förslag är av begränsad omfattning och leder till endast marginella merkostnader. Dessa kostnadsökningar är så små att de enligt utredningens bedömning ryms inom nämn- dens nuvarande budget eller kan finansieras genom en mycket blyg- sam ökning av de avgifter som i huvudsak finansierar nämndens verksamhet. 15.2Konsekvenser för revisorer och registrerade revisionsbolag Registrerade revisionsbolag som reviderar vissa noterade företag skall enligt utredningens förslag offentliggöra en rapport om öppenhet och insyn på sin webbplats. Denna skyldighet kom- mer enbart gälla större företag som redan har en webbplats. Att publicera en rapport på denna webbplats kan enligt utredningens bedömning föranleda förhållandevis begränsade merkostnader. Utredningens förslag att revisorer skall vara skyldiga att genom- gå vidareutbildning innebär inte någon nyhet eftersom vidare- utbildning förekommer i stor omfattning. Utrednings- förslaget kan därför beräknas leda till en endast marginell ökning av företagens kostnader för utbildningsinsatser. Även den föreslagna skyldigheten att anmäla uppgifter till revisorsregistret eller att till eller anmäla skälen till förtida avgång måste antas leda till kostnadsökningar av begränsad omfattning. Förslagen om revisorsrotation och karenstid innebär för revisorskåren i sin helhet varken någon ökning eller minskning av arbetsuppgifterna. Bytet av revisor innebär att de kunskaper om företaget som den avgående revisorn förvärvat i någon mån går förlorade och den nye revisorn tvingas sätta av tid för att lära sig hur företaget fungerar. Men de merkostnader som detta innebär kompenseras av att den nye revisorn ser på sin klient med nya ögon och detta är ju poängen med revisorsrotation. Många av de företag som berörs av reglerna om revisorsrotation har för övrigt redan att rätta sig efter liknande bestämmelser i den svenska bolagsstyrnings- koden. Det finns därför inte anledning att räkna med några merkostnader på grund av dessa förslag. Revisorer och registrerade revisionsbolag som reviderar vissa noterade företag kommer att bli skyldiga att genomgå kvalitets- kontroll oftare än vad som är fallet . Den kostnadsökning som detta medför innebär en förhållandevis blygsam ökning av revisorernas och revisionsföretagens samlade kostnader. Förslaget om revisionsutskott, som till följd av den svenska bolagsstyrningskoden redan finns i många av de berörda företagen, kommer att innebära ett utökat samarbete med styrelsen i vissa noterade företag. Det innebär en ökad arbetsinsats från revisorernas sida. Men ett sådant samarbete underlättar och effektiviserar revisorernas arbete. Med hänsyn till detta och det fåtal företag som kommer att använda sig av revisionsutskott kan förslaget i denna del inte antas medföra några merkostnader för revisionsföretagen. Som nämnts i föregående avsnitt kan utredningens förslag eventuellt komma att medföra en mycket blygsam ökning av de avgifter som revisorer och revisionsföretag betalar till nämnden. Förslagen kan i övrigt innebära något utökade arbetsuppgifter för revisorer och revisionsföretag. Enligt utredningens bedömning kommer det sammantaget inte att röra sig om någon betydande ökning och revisionsföretagens kostnader kan på grund av detta inte nämnvärt antas öka. Den eventuella kostnadsökningen för revisorer och revisions- företag kan antas komma att betalas av revisionsklienten, främst vissa noterade företag. vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad föreslås bli skyldiga att inrätta ett revisions- utskott eller låta ett revisionsutskotts funktioner fullgöras av styrelsen i dess helhet. Många företag kan antas komma att välja sistnämnda lösning. Det merarbete för styrelsen i dess helhet som detta kan medföra är enligt utredningens mening av begränsad omfattning samt kan under alla förhållanden förväntas ha en positiv påverkan avseende kvaliteten på den finansiella rapporteringen och därigenom företagens effektivitet. Enligt utredningens mening bör förslaget därför inte leda till några betydande kostnadsökningar för företagen. Sådana företag som nämnts kommer att omfattas av regler om revisorsrotation och karenstid. Förslagen i dessa delar kan av skäl som anförts ovan inte förväntas leda till några större kostnads- ökningar. Inte heller förslagen i övrigt kan antas föranleda några större kostnadsökningar för företagen. Utredningens förslag om registrering av revisorer och revisions- företag har betydelse för den personliga integriteten.