sou · GVB3103 · 2008-01-01 00:00:00 — Kriterier för detta är att begreppen är definierade och används i officiell statistik och att de finns preciserade i förarbeten till lagar och förordningar. Detta är också fallet med begreppen ordinärt boende respektive särskilt boende. Men dessa begrepp tycks otillräckliga i en komplex verklighet. 9.1 Begrepp och definitioner som övervägs Seniorbostäder Seniorbostäder är ett vanligt förekommande begrepp. Av delega- tionen används det som samlingsbegrepp för alla varianter av mellanboendeformer, dvs. seniorbostäder, plusboenden, bogemen- skaper, kooperativ etc., som ingår i det ordinära bostadsbeståndet. Sådana bostäder utmärks av god tillgänglighet, tillgång till gemen- samhetslokaler och krav på att de boende måste ha uppnått en viss ålder för att få flytta in. Seniorbostäder kommer med stor sanno- likhet att förekomma under många olika namn även fortsättningsvis. För dem som driver utvecklingen och ansvarar för produktionen är det viktigt att profilera sig mot andra boendeformer, önskvärda kvaliteter och målgrupper. Olika typer av seniorbostäder presenteras i rapporten /motsvarande - några exempel. Ordinärt boende: Boende i vanliga flerbostadshus, egna hem eller liknande till skillnad från trygghetsbostäder och vård- och om- sorgsboende (se nedan). Seniorbostäder: Samlingsbegrepp för de former av ordinärt boende som utmärks av god fysisk tillgänglighet och tillgång till gemensamhetslokaler. De boende måste ha uppnått en viss ålder för att få flytta in. Äldre personer som inte har omfattande vård- och omsorgsbehov, men som är oroliga och otrygga kan inte fritt välja att flytta till ett vård- och omsorgsboende. Det finns också, med stor sannolik- het, personer som inte kan eller orkar att ta ansvar för sin egen boendesituation. Att välja en seniorbostad är därför inget alternativ för dem. Ett boendealternativ som delegationen överväger för dessa personer är trygghetsbostäder. Kommunen ska kunna erbjuda äldre personer sådana bostäder och därmed ta ett större ansvar för deras boendesituation. Sådana bostäder ska vara anpassade för personer med funktionsnedsättning och ha den högre nivån av tillgänglighet i den svenska standarden för bostadsutformning1. Normalnivån i standarden gäller alla bostäder, inklusive seniorbostäder och särskilt boende. Inslag av gemensamhet är tydligt i trygghetsbostäder. Äldrebo- endedelegationen bedömer att trygghetsbostäder skulle skjuta fram och minska behovet av vård- och omsorgsboende och därmed minska kostnaderna för äldreomsorgen i kommunerna. Detta är angeläget med tanke på ekonomiska konsekvenser av den kommande befolkningsutvecklingen. Trygghetsbostäder: En form av bostäder avsedda för äldre som känner sig oroliga och otrygga. Bostäderna uppfyller höga krav på tillgänglighet, tillgång till gemensamhetslokaler, tillgång till servi- cevärd/-värdinna eller motsvarande och trygghetslarm. 1 SS 91 42 21 (svensk standard för bostadsutformning) Vård- och omsorgsboende istället för särskilt boende I flera studier och utredningar har föreslagits alternativ till begrep- pet särskilda boendeformer. I en delrapport från FoU , Det särskilda boendet i ny belysning. Struktur och flyttmönster i ., föreslår man en ny terminologi för att kategorisera olika typer av särskilda boendeformer. Uppgifter har samlats in via registerdata och genom inventeringar om beståndet av särskilda boendeformer och kring personers in- och utflyttningar samt omflyttningar inom det särskilda boendet . Man har också kartlagt de benämningar som används för att särskilja olika typer av särskilt boende även med avseende på verksamhetens innehåll, boendestandard, målgrupper m.m. användes ett sextontal olika benämningar för särskilt boende i . För att åstadkomma en enhetlig begreppsanvändning föreslår författarna två benämningar; äldreboende och vårdboende, vilka korresponderar mot två huvudsakliga karaktärer i det studerade boendets struktur. I äldreboendet har personerna fort- farande sitt eget fullutrustade boende och möjlighet att leva ett självständigt liv i en bostad anpassad för personer med funktions- nedsättningar, närmast oberoende av andra, eller att leva det tillsammans med andra med begränsat stöd från kommunens personal. I vårdboendet däremot har livet gått in i ett annat skede, med ett beroende dygnet runt av andras hjälp för att klara vardags- livets aktiviteter. Här är behovet av hälso- och sjukvård framträ- dande. Vårdboendet delas in i två underkategorier; vårdboende med allmän inriktning och med specifik inriktning. Boenden med specifik inriktning är vanligtvis för personer med demenssjukdom. Även har uppmärksammat problematiken kring begreppet särskilt boende. En stor del av beståndet av särskilda boendeformer kan inte längre, enligt myndigheten, entydigt definieras med hjälp av den traditionella terminologin. I början av inneva- rande decennium utgjordes uppskattningsvis omkring hälften av alla särskilda boenden för äldre av s.k. komplexa anläggningar. Med det menas att verksamheten vid boendet är uppdelad på fysiskt skilda enheter som är avsedda för olika grupper av äldre (t.ex. dementa, svårt somatiskt sjuka m.fl.). finns det en differentiering inom de särskilda boendeformerna när det gäller boendestandard, tillgång till personal och kompetens som för- knippas med de olika specifika boendeformernas tillkomsthistoria. Vad begreppet särskilt boende står för är onekligen oklart. Utvecklingen i äldreomsorgen , med en större betoning på kvarboende och ordinärt boende och en minskning av platserna i särskilt boende har lett till att särskilt boende är en helt annan typ av boende jämfört med tidigare. Det är därför viktigt att överväga om något annat begrepp skulle kunna beskriva boendeformen på ett bättre sätt. Begreppsförvirringen är stor. Utredningen överväger att begreppet särskilda boendeformer i enlighet med socialtjänstlagens 5 kap. 5 § ska ersättas med begreppet vård- och omsorgsboende. Formuleringen Kommunen ska inrätta särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre männi- skor som behöver särskilt stöd. skulle t.ex. kunna ändras till Kommunen ska inrätta vård- och omsorgsboenden för service, personlig omvårdnad och hemsjukvård för äldre människor som behöver särskilt stöd. Denna ändring övervägs för att tydliggöra att vård- och omsorgsboendet är ett boende för äldre personer med omfattande vård- och omsorgsbehov. Våra krav och förväntningar på boendet påverkas av den offent- liga vårdens och omsorgens organisation och omfattning. Sedan Ädelreformen har antalet vårdplatser vid sjukhus minskat kraftigt, inom geriatrik med och inom medicin . Allt fler äldre personer har skrivits ut till vanligt boende eller särskilt boende med allt större krav på medicinsk vård och rehabi- litering. Antalet lägenheter/platser i särskilt boende har minskat med . Med minskat antal platser är det angeläget att de som så behöver får tillgång till dem. Vård- och omsorgsboende: En boendeform för äldre som omfattas av rätten till bistånd enligt socialtjänstlagen. I boendet erbjuds service, personlig omvårdnad och hemsjukvård dygnet runt (heldygnsomsorg). Vård- och omsorgsboendet upplåts med hyresrätt för dem som permanent bor i denna boendeform. Kommentar: Socialtjänstlagens 5 kapitel, 5 § skulle kunna omformuleras t.ex. enligt följande: ska verka för att äldre personer kan erbjudas goda bostäder i det ordinarie bostadsbeståndet genom tillgänglighets- och trygghetsskapande åtgärder och lättåtkomlig service. ska ge dem som behöver det hemtjänst och/eller hemsjukvård. Kommunen ska inrätta bostäder för vård och omsorg (alternativt: service, personlig omvårdnad och sjukvård) för dem som behöver stöd dygnet runt. Vård- och omsorgsboendets innehåll och utformning kommer att utvecklas och beskrivas mera ingående i det kommande slutbetänkandet, där också korttidsboendet behandlas. 10Bostäder för äldre – faktorer av betydelse De bostäder som byggs ska bestå och vara funktionella under 30–framöver. De önskemål och behov av bra bostäder och boendemiljöer som finns hos dem som då är gamla ska också kunna tillgodoses. Det finns i statens, landstingens och kommunernas språkbruk en tendens till att i huvudsak använda ordet äldre i samband med vård och omsorg. I andra sammanhang används äldre som synonym till ålderspensionär, dvs. På så sätt tenderar vi att associera människor som uppnått formell pensionsålder med offentlig vård och omsorg. Detta innebär också att vi ser olika bilder framför oss när vi talar om äldre människor. Dessa bilder är i sin tur självfallet påverkade av de upplevelser vi har av möten med personer i åldrarna och däröver, privat eller i yrkeslivet. Antalet personer i den tredje åldern ökar. Detta uttryck betecknar en period i livet som utmärks av vitalitet och aktivitet samt frihet från förvärvsarbete. När 65-årsdagen infaller förknippas den knappast med början på ett liv präglat av inaktivitet, ohälsa och ensamhet. Vad vi i stället ser är en mängd aktiva och kapabla människor, som i allt fler sammanhang betraktas som den resurs i samhället de i realiteten är. kommer antalet personer i åldrarna och däröver att öka kraftigt. Detta innebär också att alltfler kommer att befinna sig i den s.k. fjärde åldern. I detta skede av livet är bostadens och boendemiljöns tillgänglighet ofta av avgörande betydelse för möjligheterna att bo kvar även med stora funktions- nedsättningar. Det finns en stor variation när det gäller levnadssätt bland och levnadsvillkor för dem vi kallar äldre, vilket är viktigt att uppmärk- samma när det gäller bostäder och boende. Det kommer att behövas bostäder med delvis olika utformning och verksamhetsinriktning – Bostäder för äldre – faktorer av betydelse boendealternativ som behöver utvecklas med utgångspunkt i lokala förhållanden och äldre människors medverkan. Men gemensamt för dem alla och deras närmaste omgivning är vikten av att de är till- gängliga för personer som behöver gångstöd såsom käpp och rollator eller är rullstolsburna. Det är en förutsättning för att människor under åldrandet ska kunna leva ett aktivt liv i gemen- skap med andra. En sådan tillgänglighet är dessutom bra för alla t.ex. yngre med fysiska funktionsnedsättningar och barnfamiljer. De allra flesta bor kvar livet ut i den bostad de hade när de pensionerades eller flyttade till i samband med att barnen lämnade föräldrahemmet, när de blivit ensamstående eller när familjesitua- tionen förändrades på annat sätt. Att bo kvar är också vad de flesta säger sig vilja. En del av delegationens överväganden handlar därför om vad som från samhällets sida skulle kunna göras för att underlätta för den åldrande människan att bo kvar i sin bostad eller bostadsområde där de har sin hemhörighet. Åtgärder för att för- bättra tillgängligheten i bostäder och boendemiljöer är också av värde för andra grupper i befolkningen. Skillnaderna i medellivslängd mellan kvinnor och män minskar medan mönstret vid val av partner tycks förändras långsamt. Det innebär att gifta eller samboende kvinnor fortfarande oftast lever tillsammans med män som är äldre än dem själva. En följd av detta är att kvinnor i högre utsträckning än män lever av sina liv som ensamboende. Hur man vill bo som äldre är därmed en särskilt angelägen fråga för äldre kvinnor. Av de intervjustudier som redovisats i avsnittet 8.5 framgår också att det är vanligare att kvinnor funderar över sitt boende än att män gör det. Ofta finns det även ekonomiska skäl till grund för detta eftersom äldre kvinnors ekonomiska situation är svagare än mäns. På motsvarande sätt som för bostadspolitiken formulerar staten målen för vård och omsorg om äldre. Men ansvaret för att planera, finansiera och utveckla vården och omsorgen om äldre människor vilar dels på landstingen, dels och framför allt på kommunerna. I kommunernas ansvar ingår att inrätta särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre som behöver särskilt stöd. Utvecklingen av dessa kommer huvudsakligen att behandlas i slut- betänkandet. I enlighet med tilläggsdirektiven (dir. 2006:137) handlar detta delbetänkande om hur utvecklingen av olika senior- bostäder och/eller trygghetsbostäder kan stimuleras och regleras. Det är boenden som den enskilde kan flytta till på eget initiativ och SOU 2007:103 Bostäder för äldre – faktorer av betydelse där det inte krävs någon behovsbedömning. Sådana alternativ behövs. Äldreboendedelegationens bedömning: Befolkningsutvecklingen innebär att det behövs fler bostäder och boende- miljöer med god tillgänglighet, bland annat hiss. Det ordinarie bostadsutbudet behöver utvecklas. Dessutom behövs det boen- deformer som kompletterar och erbjuder alternativ såväl till det ordinarie bostadsutbudet som till särskilt boende. Alla bostäder för äldre bör erbjuda viss service, möjligheter till gemenskap och medge teknikstöd. Ädelreformen har bidragit till att boendestandarden för människor med behov av vård och omsorg förbättrats betydligt under . Men den har också bidragit till att de s.k. servicehusen, som en del av särskilt boende, efter reformen fått en annan inriktning och användning än vad som ursprungligen avsågs. I en situation där behovsbedömningen för att få flytta till särskilt boende skärpts, har efterfrågan på den form av bostäder som servicehusen representerade vuxit. Detta har sannolikt stimulerat tillkomsten av s.k. seniorbostäder/ motsvarande inom den ordinarie bostadsmarknaden. Den minskning av nästan 22 700 platser i särskilt boende som noterats förklaras till en del av att sådana lägenheter har omvandlats till seniorbostäder. En annan bidragande orsak är att antalet flerbäddsrum blivit färre. Sammantaget har antalet bostäder avsedda och anpassade efter äldre personers behov av bostäder med god tillgänglighet, tillgång till gemensamhetsut- rymmen, viss service m.m. snarare ökat än minskat till följd av det arbete som pågår för att förbättra och anpassa delar av det ordinarie bostadsbeståndet och boendemiljöer. Behoven av bostäder och boendemiljöer väl anpassade till den åldrande människan är emel- lertid på intet sätt tillgodosedda. Det är främst personer i den s.k. tredje åldern som flyttar in i seniorbostäder och efterfrågan på sådana överstiger tillgången. Dessutom saknas det platser i särskilt boende i ett antal kommuner. uppgav mindre än hälften av kommunerna att behovet av särskilda Bostäder för äldre – faktorer av betydelse boendeformer för äldre var täckt. Ett fyrtiotal kommuner uppgav också att det fortfarande skulle finnas brist på särskilda bostäder efter planerad utbyggnad. Äldreboendedelegationens bedömning: Oavsett vilka förändringar som kan komma att ske under de närmaste decennierna när det gäller äldre personers hälsoutveckling kommer ökningen av antalet äldre i befolkningen i sig att medföra ökade behov av vård och omsorg. Medelålders och äldre personer har haft den gynnsammaste hälso- utvecklingen i under – en utveckling som tycks ha stannat av. Den ökade livslängden, dess samband med sjuklighet och kon- sekvenserna därav både på hälso- och sjukvården och på vården och omsorgen har diskuterats flitigt bland forskare. En genomgång av aktuell svensk och internationell forskning visar att olika studier kommit till skilda slutsatser när det gäller utvecklingen av äldres hälsa. Men i detta sammanhang spelar valet av hälsoindikationer stor roll. Oavsett skillnader i metoder och statistisk representati- vitet i de olika undersökningarna framgår att framför allt äldres förmåga att klara vardagliga sysslor har förbättrats. uppger allt fler äldre specifika hälsoproblem. Om hälsoutvecklingen i den åldrande befolkningen kommer att karaktäriseras av komprimerad, upp- skjuten eller expanderad sjuklighet vet man egentligen inte. Däremot torde det vara uppenbart att de flesta av oss under vårt åldrande får erfara att funktionsförmågan avtar och att vi behöver en omgivning som ger stöd och samband i våra vardagsliv. kommer vi också med stor sannolikhet att behöva vård- och omsorgsinsatser under längre eller . Bostäder för äldre – faktorer av betydelse 10.3Att bedöma och möta behov Äldreboendedelegationens bedömning: De flesta äldre människor kan själva bäst bedöma när någon form av anpassat boende är att föredra framför den bostad de redan har. Möjligheterna att välja ett anpassat boende bör underlättas. Plats eller lägenhet i särskilda boenden bör även fortsättningsvis erbjudas efter indi- viduell behovsbedömning och omfattas av rätten till bistånd. Ambitionerna i 1982-års socialtjänstlag var att få en enhetlig reglering av samhällets insatser inom ett stort område. Lagens vägledande bestämmelser handlar om att ska vara en serviceinriktad samhällstjänst, ha en erbjudande hållning och visa respekt för den enskilda människans integritet. Kommunerna var ännu inte huvudmän för delar av hälso- och sjukvården. Den kritik som riktats mot socialtjänstlagen har främst gällt de målkonflikter som finns inbyggda i den. När lagen tillämpas ska den tillgodose såväl kommunens förutsättningar att bedriva verksamhet som den enskildes rätt och självbestämmande, men utan att bli kravlös. Dessutom ska biståndet utformas utifrån en helhetssyn på individen och leda till optimala lösningar både för den enskilde och samhället. Den allt kärvare samhällsekonomiska situationen återspeglades i biståndsbedömning- arna inom äldreomsorgen framför allt när det gällde plats på särskilt boende. Detta skedde i regel inte med stöd från prioriterings- diskussioner och -beslut på den politiska nivån i kommunerna. I stället blev det tjänstemän med budgetansvar som måste göra avvägningar mellan vilka insatser som i första hand skulle beviljas och därmed prioriteras. Avvägningar som också måste till i en situation där kommunerna genom ädelreformen blivit huvudmän för viss hälso- och sjukvård och där den avveckling av slutenvårds- platser som påbörjades skedde i snabbare takt. Den finländske filosofen har definierat begreppet behov på följande sätt: En varelse behöver sådant, som det är illa för den att undvara. Med en sådan definition blir behov ett relativt begrepp som varierar mellan samhällsgrupper och . , vars slutbetänkande Vårdens svåra val (SOU 1995:5) avlämnades , utgick i sitt arbete från definition. hade tillkallats 1992 för att bl.a. överväga hälso- och sjukvårdens Bostäder för äldre – faktorer av betydelse roll i välfärdsstaten och lyfta fram grundläggande etiska principer som vägledning och utgångspunkt för öppna diskussioner om prio- riteringar inom hälso- och sjukvården. De stora och växande förväntningarna på hälso- och sjukvården visade tydligt behovet av sådana diskussioner. Klyftan mellan vad som å ena sidan efterfrågas och som det finns medicinska och tekniska möjligheter att göra och å den andra vad resurserna räcker till fortsätter också att vidgas. Det finns enligt Äldreboendedelegationens bedömning två avgörande skäl för att plats i särskilt boende även fortsättningsvis ska erbjudas efter behovsprövning och omfattas av rätten till bistånd. Det ena handlar om den enskildes rättstrygghet. För människor med omfattande behov av vård och omsorg är det viktigt att särskilt boende är en utkrävbar rättighet som kan över- klagas genom förvaltningsbesvär. Det andra handlar om kommu- nernas möjligheter att som sjukvårdshuvudmän kunna följa riks- dagens prioriteringsbeslut inom hälso- och sjukvården. Tröskeln för när människor bedöms vara i behov av särskilt boende är oftast hög. I vissa fall anses den för hög och medför att människor är tvungna att bo kvar i sin ursprungliga bostad fast de egentligen inte önskar det. Därför är det viktigt att det finns bostadsalternativ till vilka människor själva kan välja att flytta. Människor som kanske trots hög ålder och nedsatt funktionsförmåga ändå inte bedöms behöva det särskilda boendets vård och omsorg behöver sådana alternativ, men också för andra som befinner i sig i den s.k. tredje åldern kan ett sådant boende vara attraktivt. Många kommuner har erfarenheter av sådana alternativ som s.k. seniorbostäder representerar. De kommuner Äldreboendedelegationen har haft kontakt med menar att bostäder av detta slag också är uppskattade av dem som bor där. Även om det finns tillgång till alternativ kan det för många äldre människor, som inte kan få stöd och hjälp av vänner eller anhöriga, vara svårt att flytta. Om man inte har möjlighet att närmare disku- tera en eventuell flyttning med någon kan det vara mentalt svårt att förbereda sig för och besluta sig för att byta bostad. Men äldre personer kan också uppleva de praktiska svårigheter som ett bostadsbyte innebär som nästan oöverstigliga, trots de tjänster som flyttfirmor kan erbjuda. Den äldre kan i en sådan situation behöva någon vid sin sida. Det är en viktig uppgift för socialnämnden att inom ramen för sin uppsökande verksamhet uppmärksamma sådana behov och erbjuda stöd i den mån inte anhöriga kan ställa Bostäder för äldre – faktorer av betydelse Pensionärsorganisationerna i kommunerna borde också kunna spela en roll i detta sammanhang. En del äldre kanske inte har råd att betala en flyttning. Den möjlighet som finns att söka socialbidrag kan en del äldre känna motstånd mot. De kan behöva stöd och uppmuntran för att söka ett sådant bidrag. I en sådan situation är det viktigt att de som arbetar med vård och omsorg respektive ekonomiskt stöd inom samverkar. Äldreboendedelegationens bedömning: Många av dem som går i pension de närmaste 10–15 åren torde ha bättre ekonomiska förutsättningar än såväl dagens ålderspensionärer som dem som går i pension efter 2040 och framåt att efterfråga och välja ett boende anpassat till deras behov. Den stora gruppen 40-talister gör nu sitt inträde i pensionsåldern och bidrar till att antalet 65–79-åringar fram mot 2015 ökar med ca 450 000 personer. Detta motsvarar mer än hälften av den beräknade totala befolkningsökningen. Närmare två tredjedelar av dem bor i småhus. Relativt andra åldersgrupper är de en resursstark grupp. Men eftersom tillgångarna i stor utsträckning är knutna till bostaden och boendet måste bostaden kunna avyttras för att de äldre ska kunna tillgodogöra sig ett eventuellt frigjort kapital. Här är förutsättningarna vitt skilda i olika delar av landet. I mindre kommuner med vikande arbetsmarknad kan det vara svårt att över huvud få sitt hus sålt. I större kommuner med en marknad i tillväxt eller i balans kan emellertid de äldres önskemål och agerande på bostadsmarknaden förväntas komma att påverka denna i stor utsträckning. Utvecklingen av s.k. seniorbostäder, 55+-bostäder, plusboende m.m. är ett tydligt tecken på det. Dessa alternativ inom ramen för det ordinarie bostadsbeståndet tycks vara mycket uppskattade av de boende. Tvärsnittsstudier av vad som gäller för ett pensionärskollektiv som helhet ger inte någon bild av hur enskilda pensionärers inkomstsituation utvecklas vid longitudinell analys. I det sistnämnda fallet är det särskilt två faktorer som i hög grad påverkar den enskildes ekonomiska situation. Den ena är den nedtrappning Bostäder för äldre – faktorer av betydelse av inkomsten som sker i samband med pensioneringen. Den andra inträffar när en eventuell partner dör och samboendets stordrifts- fördelar försvinner – något som kvinnor i hög grad får uppleva. Även fortsättningsvis kommer det att finnas pensionärer som är mindre resursstarka än sina generationskamrater. Dessa pensionä- rer ska också ha möjlighet att efterfråga seniorbostäder och trygg- hetsbostäder. Delegationen konstaterar med tillfredsställelse att de allmännyttiga bostadsföretagen, ofta i nära samarbete med kom- munen, i allt högre utsträckning uppmärksammar behovet av bostäder som är anpassade till den åldrande människans behov. är hyresrätt den vanligaste upplåtelseformen för seniorbostäder. Många av dem som går i pension de närmaste 15–20 åren kan alltså se fram mot en god materiell levnadsstandard (tillgångar i form av bostad, i stor utsträckning småhus, hushållsutrustning, fritid, medier och transporter).