sou · GVB324 · 2008-01-01 00:00:00 — Det krävs också att det finns en veterinär, som ger råd och anvisningar om hur verksamhetens skall bedrivas och som bistår vid behandling av djuren. Det ankommer på före- ståndaren och på veterinären att se till att verksamheten bedrivs i enlighet med djurskyddslagen och de andra författningar som utfärdats med stöd av den. Användning av djur i djurförsök m.m. skall dessutom alltid god- kännas av djurförsöksetisk nämnd innan användningen påbörjas. Djurskyddslagstiftningen har främst betydelse som ett veterinär- väsendet angränsande område i tillsynssystemet. Det institutionella perspektivet på djurskyddslagstiftningen beskrivs närmare i kapitel 4. Flera centrala statliga institutioner har uppgifter som gäller pröv- ning, tillsyn, kontroll, övervakning, utbildning, utredning, samord- ning och uppföljning, som direkt eller indirekt berör veterinär verksamhet från olika perspektiv. Härtill kommer länsstyrelserna, som har många viktiga myndighetsuppgifter inom veterinärväsen- det eller uppgifter som gäller veterinär myndighetsutövning i sam- band med t.ex. djurskydd, smittskydd och livsmedelskontroll inom respektive län. Kommunerna svarar för den lokala tillsynen enligt djurskyddslagen och livsmedelslagen. Dessutom finns flera privat- rättsliga organisationer som har mer eller mindre officiella uppgif- ter inom det veterinära området. Karaktäristiskt för de institutionella förhållandena inom veteri- närväsendet och angränsande områden är att tillsyns- och kon- trolluppgifter förekommer på flera nivåer och med varierande syf- ten och objekt. finns flera olika tillsynsperspektiv inom en och samma myndighet eller, rent av, i samma myndighetsfunktion. Ett exempel på det är länsveterinärerna, som har parallella tillsyns- funktioner gentemot djurhållningen, t.ex. inom områdena semin- verksamhet och djurskydd. Länsveterinärerna är dock numera inte längre officiella veterinärer. De är dessutom primärt tillsynsorgan för veterinär yrkesverksamhet i allmänhet, inklusive officiella vete- rinärer. Sådana korsvisa ansvarsförhållanden kan försvåra över- blicken över de institutionella förhållandena i veterinärsektorn. Mot den bakgrunden ges inledningsvis en kortfattad översikt över myndigheter och organisationer inom det veterinära området och djurskyddet. Därefter redovisas myndighetsuppgifterna utifrån ett antal sakområden under rubrikerna Veterinärväsendets funktionssätt, Djurskyddet, Officiella veterinäruppgifter i djurhållningen, Den före- byggande djurhälsovården, Köttbesiktning och Gränskontrollen. De institutionella förhållandena inom smittskyddet beskrivs närmare i kapitel 5, . 4.1Översikt över myndigheter och organisationer är central förvaltningsmyndighet inom jord- bruket och regeringens expertmyndighetT på det jordbruks- och livsmedelspolitiska området. Verket har ett samlat sektorsansvar för jordbruk, trädgård och rennäring. Det innebär bland annat att verket följer, analyserar och håller regeringen informerad om utvecklingen inom näringarna samt verkställer de politiska besluten inom verksamhetsområdet.T En viktig uppgift för är att administrera EU:sT jordbrukspolitik i . är även chefsmyndighet för landets distriktsveterinärer och sam- verkansansvarig myndighet enligt krisberedskapsförordningen.T JordbruksverketsT verksamhet återfinns inom politikområdena djurpolitik, livsmedelspolitik, landsbygdspolitik och samepolitik. DjurpolitikT innefattar, för del, verksamhets- grenarna djurhälsa, förebyggande och bekämpande av smittsamma husdjurssjukdomar samt rikstäckande djurhälsovård. LivsmedelspolitikT omfattar verksamhetsgrenarna den gemen- samma jordbrukspolitiken, utredningar och internationellt arbete, jordbruks- och livsmedelsstatistik samt fytosanitärt arbete.1 Inom landsbygdspolitiken arbetar inom verk- samhetsgrenarna integrerad landsbygdsutveckling, miljöförbätt- rande åtgärder i lantbruk och trädgårdsnäring samt det nationella stödet till norra m.m. Slutligen finns verksamhetsgrenen främjande av rennäringen inom politikområdet Samepolitik. har cirka 1 120 anställda. Ungefär 600 personer arbetar vid huvudkontoret i . Omkring 150 anställda är regionalt placerade i södra och . Dessa arbetar med miljö- och vattenfrågor, växtinspektion, utsädesfrågor samt djur- registrering. Resterande cirka 370 personer är veterinärer och assi- stentpersonal som ingår i distriktsveterinärorganisationen. Jord- bruksverket är chefsmyndighet för landets distriktsveterinärer. svarar i egenskap av behörig myndighet för veteri- nära frågor inom djurhållningen enligt bl.a. för offici- ella veterinärfunktioner inom verkets ansvarsområde. Jordbruks- verket utövar central tillsyn över den veterinära yrkesutövningen, 1TP PT Med fytosanitärt arbete avses verksamhet som syftar till att förhindra introduktion och spridning av växtskadegörare av potentiell ekonomisk betydelse. utfärdar veterinärlegitimationer och är centralt ansvarig för att lag- stiftningen om smittsamma djursjukdomar efterlevs och för smitt- skyddsorganisationen inom djurhållningen.TP F2FPT () skall läggas ned i mitten av varvid det centrala ansvaret för djurskyddet överförs till Jord- bruksverket. Myndigheten är dock verksam under hela första halv- och mot den bakgrunden beskrivs här myndigheten kort- fattat. DSM är central förvaltningsmyndighet för djurskyddsfrågor och ansvarar för tillsynen över djurskyddslagens efterlevnad. Myndig- heten utfärdar föreskrifter och allmänna råd om hur djurskyddet skall säkerställas för olika djurslag och vid deras användning i män- niskans tjänst. Myndighetens verksamhet återfinns inom politik- området Djurpolitik och verksamhetsgrenarna regelarbete (före- skrifter och allmänna råd), tillsynsvägledning, registerhållning, djurförsöksetisk prövning stöd till forskning och utveckling samt information och utbildning. Myndigheten utövar central tillsyn och lämnar tillsynsvägledning åt länsstyrelser och åt kommunerna, som genom sina hälso- och miljöskyddsförvaltningar svarar för den operativa, lokala tillsynen över djurskyddet. finns i och har ett sextiotal medarbetare.TPF3FPT De övergripande målen för är att konsumenterna får säkra livsmedel, att säkerställa förutsättningar för goda mat- vanor och för redlighet i livsmedelshanteringen. Arbetet med de nya EG-reglerna om hygien och kontroll har varit ett prioriterat område . verksamhet ligger inom politikområdet livs- medelspolitik och omfattar verksamhetsgrenarna säkra livsmedel, bra matvanor och redlig hantering. Inom verksamhetsgrenen säkra livsmedel är målen bl.a. ett tydligt och enkelt regelverk som är anpassat till små och stora företags förutsättningar, en riskbaserad och effektiv livsmedelstillsyn i hela landet, ett effektivt centralt stöd till regionala och lokala tillsynsorgan samt ett litet antal sjuk- domsfall orsakade av dålig livsmedelshantering. Inom bra matvanor skall verket uppnå goda matvanor och en god nutritionsstatus i hela befolkningen, men barn och ungdomar är en prioriterade grupp. Målet inom redlig hantering avser i huvudsak enkel och korrekt märkning av alla livsmedel. är behörig myndighet enligt ifråga om officiella veterinärer inom livsmedelskontrollen, främst i sam- band med köttbesiktning. En stor del av livsmedelskontrollen sker genom kommunernas hälso- och miljöskyddsförvaltningar. har ett överordnat ansvar för att leda och samordna kontrollen av livsme- del, inklusive dricksvatten, i landet. Detta sker inom verksamhets- grenen Säkra livsmedel. Här finns också resultatområdet köttbesikt- ning, som i huvudsak utförs av besiktningsveterinärer anställda av vid landets slakterier. Huvuddelen av verkets operativa tillsyn sköts av fältpersonalen. Fältpersonalens arbet följs upp genom internrevisioner. De inspektioner som genomförts har i första hand fokuserat på företagens införande av HACCP-rutiner. Tillsyns- och kontrollverksamheten finansieras i huvudsak genom avgifter. har sitt huvudkontor i och har totalt ca 500 anställda. är en fristående nämndmyndighet med uppgift att pröva ärenden om huruvida veterinärer i sin yrkesutöv- ning har begått misstag utifrån veterinärmedicinska utgångspunk- ter. Det kan t.ex. handla om ifrågasatt felbehandling av djur eller felaktigt intygande. Nämnden prövar inte frågor utanför det vete- rinärmedicinska området. Det innebär att nämnden inte prövar frå- gor om exempelvis vilseledande marknadsföring eller tvister om betalning, skadestånd etc. Rätt att få en ansökan prövad har den som direkt berörs, t.ex. djurägaren eller den som har djuret i sin vård samt vissa tillsynsmyndigheter. Prövningsansökningar från personer utanför dessa kategorier avvisas. Det gäller även veterinä- rer som anmäler andra veterinärer för ifrågasatt felbehandling eller andra bristande förfaranden liksom djurskyddsorganisationer eller djurvänner i allmänhet. Dessa kan dock anmäla en veterinär till länsveterinär eller till , som båda har rätt att initiera en prövning i nämnden. Nämnden består av en ordförande som skall vara eller ha varit ordinarie domare, samt ytterligare fem ledamöter. Dessa har en stor sammantagen erfarenhet av djurhållning. Det förekommer också att nämnden hämtar in sakkunnigutlåtanden från extern vete- rinärmedicinsk expertis. Vid klara fall av veterinärmedicinsk felbedömning eller slarv, kan påföljden bli en erinran. Det är den lindrigaste disciplinpåföljden. I allvarligare fall kan en varning utfärdas. På anmälan av Jordbruks- verket kan nämnden också till prövning ta upp frågan om indrag- ning av legitimation. Om beslutet har gått någon av parterna emot kan den tappande parten överklaga nämndens beslut till Länsrätten i . Även har rätt att överklaga beslut som gått verket emot. Prövningstillstånd krävs vid överkla- gande till kammarrätten. Nämnden sammanträder i eller i . Fram till var nämnden en del av . är den ett fristående prövningsorgan. Kanslifunktionen administreras dock alltjämt av i och verksamheten finansieras via verkets anslag 43:1 (förvaltningskostnader) varav får disponeras för verk- samhet. () är en veterinärmedi- cinsk expert- och uppdragsmyndighet med uppgift att verka för en god djur- och folkhälsa, en god miljö och en uthållig livsmedels- produktion. Verksamheten finns inom politikområdet djurpolitik och verksamhetsområdet veterinärmedicin. Verksamhetsgrenarna utgörs av Myndighetsuppgifter, Uppdragsverksamhet och Upp- dragsforskning. SVA skall bl.a. vara ett veterinärmedicinskt expertorgan åt myn- digheter med uppgift att övervaka och analysera smittskyddsläget och ha beredskap för allvarliga sjukdomsutbrott, att utföra labora- torieundersökningar och ge råd till bransch- och djurägarorganisa- tioner, att tillhandahålla vacciner och diagnostiska produkter, att bedriva forskning av hög internationell kvalitet och att delta i sam- hällets krisberedskap så att skadliga effekter av smitta och sjuk- domsutbrott kan begränsas. Vid SVA finns största veterinärmedicinska laborato- rium. Verksamheten är främst inriktad mot epizootiska och andra sjukdomar, som drabbar djur och som kan innebära hot mot för- sörjningen med animaliska livsmedel i och medföra eko- nomisk skada för berörda näringar. Sjukdomar som kan smitta från djur till människa (zoonoser) och sällskapsdjurens sjukdomar är också viktiga arbetsområden. SVA har omkring 400 anställda varav mellan 70 och 80 är veteri- närer och ca 100 är biomedicinska analytiker eller laboratorie- ingenjörer. av den samlade personalen har examen från högskoleutbildning och ca en femtedel har doktors- examen. Verksamheten, som omsatte ca , finansieras till med avgifter, till med anslag och i övrigt via bidrag och finansiella intäkter. Verk- samheten bedrivs i Uppsala.TPF5FPT är regionala, statliga myndigheter och hanterar frågor som spänner över hela samhällsbredden. Det finns 21 länsstyrelser i landet, en i varje län. arbetar utifrån den grund- läggande uppgiften att vara statens företrädare i regionerna och samordnare i de frågor som staten lagt på . Länsstyrelserna svarar för tillsyn, uppföljning och utvärdering inom flera områden där andra organ, t.ex. kommunerna har det primära, operativa tillsynsansvaret. Det gäller bl.a. inom djur- skyddsområdet. Länsstyrelserna har också omfattande allmänna förvaltningsuppgifter, som att handlägga bidragsansökningar, ansökningar om körkort, jordbruksstöd med mera. Länsstyrelserna lyder under . läns- styrelseenhet har en samordnande och utvecklande roll när det gäller styrning och uppföljning av verksamheten. I varje länsstyrelse finns en eller flera länsveterinärer, som har myndighetsuppgifter på regional nivån när det gäller t.ex. att säker- ställa och samordna veterinära resurser i länet. Antalet heltids- tjänster för länsveterinärer varierade 2005 mellan ca 0,75 och 4,5. Länsveterinärerna svarar för den regionala, operativa tillsynen över veterinär verksamhet. Länsveterinären har också flera viktiga samordningsuppgifter och beslutsfunktioner inom djurskyddet. är regionalt tillsynsorgan enligt epizootilagen och ingår i smittskyddsorganisationen. har också regi- onalt tillsynsansvar över hälsoprogram för husdjur enligt reglerna om kontroll av husdjur liksom över seminverksamhet. () är akademisk utbildnings- och forskningsinstans inom området biologiska naturresurser och bio- logisk produktion. Verksamheten avser bl.a. jordbruk, skogsbruk, livsmedelsindustri, miljövård, veterinärmedicin och bioteknik. SLU har ett fyrtiotal institutioner och finns på många orter i . De största samlade verksamheterna, med både utbildning och forsk- ning, finns på de fyra huvudorterna (Ulltuna), , och . SLU ansvarar för veterinärutbildningen i . När SLU införde en ny fakultetsindelning fördes de veterinärmedi- cinska och husdjursvetenskapliga institutionerna till en gemensam fakultet, Fakulteten för veterinärmedicin och husdjursvetenskap eller VH-fakulteten. I princip all verksamhet med utbildning och forskning inom veterinärmedicin och husdjursområdet finns nu inom VH-fakulteten. Dagens veterinärutbildning följer en utbildningsplan som fast- ställdes . Veterinärprogrammet omfattar 220 högskole- poäng. Samtliga studenter läser samma kurser under de första 10 terminerna. Den sista terminen får studenterna välja kurser efter eget intresse och skaffa sig en fördjupning inom ett särskilt område. Studierna avslutas med ett examensarbete om 8 poäng. Förutom utbildning inom veterinärprogrammet erbjuds flera andra utbildningar inom fakulteten. I utbildas, förutom veterinä- rer, studenter inom agronomprogrammets husdjursgren, magister- programmet i husdjursvetenskap, och hippologprogrammet. Stu- denter i hippologprogrammet utbildas också bl.a. vid hästnäringens riksanläggningar , och Wången. utbildning inom kandidatprogrammet i etologi och djurskydd samt inom djursjukvårdarprogrammet. Fakulteten svarar också för den tilläggsutbildning som krävs för veterinärer med examen från län- der utanför EES-området (), för att dessa skall kunna få svensk veterinärlegitimation. Denna utbildning är förlagd till . mottas ca 300 programstudenter och totalt finns ca 1 000 helårsstudenter vid fakulteten. Intagning till veterinärprogrammet sker en gång med stu- diestart till höstterminen. Vid intagningen fanns 70 studie- platser. Åren 2001–2002 fanns 72 studieplatser. Därefter har antalet studieplatser ökat till 82. Det har beslutats om en ytterligare utök- ning till 100 studieplatser från och med intagningen 2007. 4.1.2Organisationer inom förebyggande djurhälsovård Förebyggande djurhälsovård bedrivs inte minst inom ramen för organiserade kontrollprogram. Verksamheten med organiserad djurhälsovård beskrivs närmare i avsnitt 4.2.4. Bolaget presenterar sig i sin årsredovisning som ett veterinärt kun- skapsföretag med hälsovård, hälsokontroller och utvecklings- verksamhet för grisar, slaktnöt och får som kärnverksamhet. Bolaget arbetar bl.a. med organiserad hälsovård för köttproduce- rande nötkreatur, svin och får. Genom rådgivning, utredning, utveckling och informationsinsatser till anslutna lantbruksföretag skall djurhälsan främjas. Verksamheten bedrivs till stor del i form av huvudmannaskap för hälsovårds- och bekämpningsprogram med stöd av de regler som gäller för organiserad djurhälsovård enligt lagen (2006:807) om kontroll av husdjur, förordningen (2006:816) om kontroll av husdjur samt föreskrifter (1993:42) om organiserad hälsokontroll av husdjur. Särskilt fokus ligger på att sprida kunskap om hur infektionssjukdomar och smittspridning till lantbrukets djur kan förebyggas. Bolaget är också verksamt med kontroll av seminverksamhet. Till bolagets affärsidé hör även att värna branschens intressen i fråga om djur- hälsa, livsmedelssäkerhet och tillhörande frågor.TPF6FPT Svensk mjölk är branschorganisation för mjölkbönder och mejeriindustri. Medlemmar är bl.a. landets sju största mejeriföre- ningar som tillsammans svarar för av den svenska mjölkproduktionen, åtta husdjursföreningar, ett tiotal ras- och intresseföreningar samt ett par avelsföretag. Ett viktigt syfte med verksamheten är att utveckla och förmedla kunskap om kedjan från ko till konsument inom områden som kost och näringslära, matlagning, råvarukvalitet, djurhälsa och miljöfrågor, kodata, avel, skötsel och ekonomiska frågor inom djurhållning och mjölkproduktion. Svensk mjölk riktar sig i sin kommunikation till flera led i produktionskedjan, såväl till mjölk- bönder som till livsmedelsindustri, handeln och konsumenterna. Svensk mjölk är bedriver egen forskning och medverkar i externa samarbetsprojekt. Förutom forskning är opinionsbildning, djurhäl- sovård och rådgivning viktiga instrument i verksamheten. Svensk mjölk är huvudman för flera kontrollprogram med orga- niserad djurhälsovård enligt lagen (2006:807) om kontroll av hus- djur, förordningen (2006:816) om kontroll av husdjur samt Jord- bruksverkets föreskrifter (1993:42) om organiserad hälsokontroll av husdjur.TPF7FPT Svensk fågel är ett branschorgan för fjäderfäuppfödare och andra led i produktionskedjan för matfågel och kläckägg. Svensk fågel har omkring 200 ägare varav de flesta är uppfödare. Ett mindre antal slakteriföretag, kläckerier och fodertillverkare är också delägare. svensk fågel arbetar, liksom svensk Mjölk, närings- politiskt med frågor som berör företagen i fågelnäringen. Svensk fågel initierar och stöder forskning inom området. Verksamheten bedrivs även utåtriktat med information om svensk matfågel- produktion. Ett viktigt syfte med verksamheten är att sprida kun- skap om svenskt fågelkött i syfte att öka konsumtionen.TPF8FPT 4.1.3Organisationer för djursjukvårdspersonal och veterinärföretag () är en intresseorganisation och ett och veterinärstuderande med omkring 2 500 medlemmar. Det övergripande syftet med verksamheten är att främja utvecklingen av veterinäryrket och den vetenskapliga utvecklingen inom det veterinärmedicinska området samt med- lemmarnas sociala och ekonomiska intressen. Fullmäktige är för- bundets högsta beslutande organ och består av 30 ledamöter. Under fullmäktige är förbundsstyrelsen ansvarig för verksamheten. Styrelsen består av förbundsordförande och vice ordförande samt ytterligare 7 ledamöter. Samtliga utses genom direktval bland medlemmarna. SVF organiserar egenföretagande och anställda veterinärer inom samtliga veterinära områden och från olika delar av arbetsmarknaden. SVF är ett examensförbund inom SACO.TPF9FPT Utöver de centrala förbundsuppgifterna bedrivs verksamheten under styrelsen genom två riksföreningar, (), och () samt genom Veterinärmedicinska Sällskap (SVS), råd, nämnder och kommittéer, som t ex förtroenderådet och djur- skyddskommittén. AVF har hand om förbundets förhandlings- verksamhet som rör löne- och anställningsfrågor samt tillhanda- håller övrig facklig service. AVF sluter kollektivavtal för banveteri- närer, distrikts- och besiktningsveterinärer. Syftet med FVFs verk- samhet är att stödja företagande veterinärers näringsverksamhet och föreningen är ansluten till Företagarna. Bevakning av och främjande av de veterinärmedicinska ämnesfrågorna samt veterinär kunskapsutveckling sker huvudsakligen genom SVS. Föreningarna finansieras genom egna medlemsavgifter medan SVS, utom sektio- nerna, finansieras genom den förbundsgemensamma avgiften. SVF ger ut medlemstidningen , som är landets enda regelbundna tidskrift för veterinärer. En stor del av materialet utgörs av vetenskapliga artiklar med praktisk inriktning, och tid- skriften spelar därför en viktig roll i efterutbildningen av veterinä- rer. En central funktion i SVF är service och förmåner av olika slag till medlemmarna. SVF tar fram branschregler, bl.a. etiska regler för veterinär verk- samhet, regler om intygsskrivning och regler för djurmottagningar. Förbundet har tagit på sig ansvaret att tillhandahålla nödvändiga blanketter till veterinärer för bl.a. recept och intyg. Det finns ett flertal fonder för utdelning av bidrag till forskning, resor, informa- tion mm. samt en särskild pensionsfond. En viktig del i verksamheten är extern information och påverkan i samhällsfrågor. FörbundetT är remissinstans i ärenden inom den veterinära sektorn samt rörande djur, livsmedelshygien samt närlig- gande områden och besvarar ett 60-tal remisser. Inom samma områden medverkar SVF i externa organ och utredningar inom departement, myndigheter och olika organisationer. SVFT är aktivt i () där det, utöver sin plats i generalförsamlingen, har fått en plats i ett flertal arbetsgrupper. FVE är en aktiv organisation med stark påverkan på EUs beslutsorgan. SVF bedömer att medverkan på ett europeiskt plan inom FVE är angelägen eftersom en stor del av de veterinära frågorna och yrkesutövningen regleras genom EU-gemensamma regler. SVF har också ett aktivt samarbete med veterinärförbunden i de övriga nordiska och baltiska länderna. Veterinärmedicinska Sällskap (SVS) är ett veterinärmedi- cinskt expertorgan inom . Sällskapet har ett särskilt ansvar för de veterinärmedicinska ämnesfrågorna inom förbundet, för bevakning av den veterinärmedicinska utvecklingen inom landet, för fort- och vidareutbildningsverksamhet och för specialistutbildning av veterinärer på delegation från Jordbruks- verket. SVS handlägger också initiativärenden om aktuella problem och frågeställningar inom veterinärmedicinen.TPF10FPT veterinärer representeras i SVS genom sällskapets fem sektioner. Dessa är Husdjurssektionen, Hästsektionen, Livs- medelssektionen, Smådjurssektionen och Försöksdjurssektionen. Sektionerna leds av en styrelse under en ordförande. I sektions- styrelsen skall även finnas en ansvarig för utbildningsfrågor. Sektionerna fastställer egen medlemsavgift och antar allmänna regler för den egna verksamheten. 10TP PT Mer information om SVS finns på . Sektionerna nominerar representanter till SVS kollegium, som är sällskapets högsta beslutsfattande organ. Kollegiet sammanträder 5–. Vid sammanträdena diskuteras aktuella frågor och beslutas om initiativärenden, kursverksamhet, utbildnings- planer för specialistutbildningarna etc. Kollegiet ansvarar också för utformningen av det vetenskapliga programmet vid det årliga veterinärmötet. Det löpande administrativa arbetet sker i ett sekretariat bemannat med en assistent och under ledning av en generalsekreterare, på förbundskansliet. Kursverksamheten hanteras inom de olika sektionerna. Med- lemmar i har förtur till kurserna och betalar en lägre kursavgift än övriga deltagare. SVS sammanställer studieplaner för specialistutbildningar inom veterinärmedicin. Pla- nen skall godkännas av . Utbildningen sker vid utbildningsplatser, som i regel är djursjukhus med den speciella inriktning som utbildningen avser och som skall vara godkända av . För specialistutbildning inom hund- och katt gäller de veterinärinrättningar som är klassificerade som djursjuk- hus eller regiondjursjukhus enligt Svenska Djursjukhusföreningens normer. För häst kan ett djursjukhus ansöka om att få bli godkänd utbildningsplats. Ansökan skall i sådana fall inges till SVS, men är beslutande myndighet. Formulär för sådan ansökan tillhandahålls av SVS.