sou · GWB395 · 2008-11-03 00:00:00 — För sparade semesterdagar skall semesterersättning beräknas som om de tagits ut under det semesterår då anställningen upp- hörde. Har arbetstagare mottagit semesterlön i förskott, minskas semesterersättningen med sådan semesterlön. Detta gäller dock ej, om den förskottsvis erhållna semesterlönen har utgått före anställningens upp- hörande eller om anställningen har upphört på grund av 2.förhållande som avses i 4 § tredje stycket första meningen lagen (1982:80) om anställ- ningsskydd eller 3.uppsägning från arbets- givarens sida, som beror på för- hållande som ej hänför sig till arbetstagaren personligen, utom när uppsägning sker i samband med en konkurs. Lag (1994:637). Har arbetstagare mottagit semesterlön i förskott, minskas semesterersättningen med sådan semesterlön. Detta gäller dock inte, om den semesterlön som mottogs i förskott utgick före anställningens upp- hörande eller om anställningen har upphört på grund av 2.förhållande som avses i 4 § tredje stycket första meningen lagen (1982:80) om anställ- ningsskydd eller 3.uppsägning från arbets- givarens sida, som beror på för- hållande som inte hänför sig till arbetstagaren personligen, utom när uppsägning sker i samband med en konkurs. Utbetalning av semesterersätt- ning Semesterersättning skall betalas ut till arbetstagaren utan oskä- ligt dröjsmål och senast efter anställningens upphörande. Möter hinder mot att beräkna semesterersättningen inom efter anställningens upphörande, skall den betalas ut inom efter det hindret upphörde. För arbetstagare som utför arbete under sådana förhållanden att det inte kan anses vara arbets- givarens uppgift vaka över hur arbetet är ordnat får avtalas om avvikelse från lagens bestämmel- ser om förläggning av semester- ledighet i 9–15 §§. Sådan av- vikelse får göras endast under förutsättning att arbetstagarna bereds möjlighet att ta ut varje semesterår, med de inskränkningar som följer av 5 §. Nytt anställningsavtal i anslut- ning till det gamla Om det innan anställningen upphör står klart att ett nytt an- ställningsförhållande mellan samma parter kommer att på- börjas i nära anslutning till det tidigare anställningsförhållandet ska dessa anställningar i semester- hänseende räknas som en sam- stycket förutsätter att den in- tjänade semestern inte redan har inte redan har utbetalts samt att överföras till den nya anställ- Övergång till ny arbetsgivare Arbetstagares rätt enligt denna lag påverkas inte av att ett före- tag, en verksamhet eller en del av en verksamhet, övergår till en ny arbetsgivare genom en sådan övergång som omfattas av 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd. Arbetstagarens rätt påverkas inte heller av att ett företag eller en del av ett företag övergår till ny ar- betsgivare i samband med konkurs. koncern, skall han i semester- hänseende äga samma rätt i den nya anställningen som han skulle rätt i den nya anställningen som ha haft i den tidigare. i den tidigare. förutsättes dock, att arbetstaga- ren ej uppbär semesterersättning och att han senast en månad och att arbetstagaren senast en månad efter anställningens upp- avger förklaring till såväl den hörande avger förklaring till så- tidigare som den nye arbets- väl den tidigare som den nye givaren, att han önskar överföra den nya anställningen. måner till den nya anställningen. I fall som avses i andra I fall som avses i andra stycket är den nye arbetsgivaren stycket är den nye arbetsgivaren berättigad att av den tidigare arbetsgivaren få ut ett belopp svarande mot den semesterer- sättning som denne eljest haft att utge till arbetstagaren. berättigad att av den tidigare arbetsgivaren få ut ett belopp svarande mot den semesterer- sättning som denne annars skulle ha utgett till arbetstagaren. Arbetsgivare som bryter mot denna lag skall till arbetstagaren utge, förutom den semesterlön eller semesterersättning vartill ar- betstagaren kan vara berättigad, ersättning för uppkommen skada. Vid bedömande om och i vad mån skada har uppstått skall hän- syn tagas även till arbetstagarens intresse av att erhålla semesterle- dighet och till övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Om det med hänsyn till skadans storlek eller andra omständig- heter är skäligt, kan skadeståndet nedsättas eller helt bortfalla. Arbetstagare som vill fordra semesterlön, semesterersättning eller skadestånd enligt denna lag skall väcka talan därom från utgången av det semesterår då arbetstagaren enligt lagen skulle ha erhållit den förmån till vilken anspråket hänför sig. Försummar han det, är rätten till talan förlorad. Arbetstagare som vill fordra semesterlön, semesterersättning eller skadestånd enligt denna lag ska väcka talan därom från utgången av det semesterår då arbetstagaren enligt lagen skulle ha erhållit den förmån till vilken anspråket hänför sig. Försummar arbetsta- garen det, är rätten till talan förlorad. Mål om tillämpning av denna lag handlägges enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Denna lag träder i kraft . För frånvaroperioder som beror på sjukdom eller arbets- skada och som påbörjats före lagens ikraftträdande gäller äldre bestämmelser för beräkning av semesterlönegrundande frånvaro. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i arbetsrättslig beredskapslag (1987:1262) Härigenom föreskrivs punkten 4 den till 5 § fogade förteck- ningen (bilagan) ska ha följande lydelse Semesterlagen (1977:480) (1977:480) skall 4, 11 och 12 §§ 12 §§ ha följande semesterår utom i fall som avses semesterår utom i fall som avses i 5 och 27 §§. i 5 §. Om det behövs för att tillgodose totalförsvarets behov av arbetskraft, får arbetsgivaren besluta att arbetstagaren skall få ut semesterledighet till ett mindre antal dagar, lägst tio. Den rätt till semester som därigenom inte kan utnyttjas skall anses sparad till dess förhållandena medger att ledigheten utnyttjas. Efter överens- kommelse mellan arbetsgivare och arbetstagare får sparad semester- rätt tas ut i form av semesterersättning. Under semesterledighet skall arbetstagare ha semesterlön i den mån han har tjänat in sådan under intjänandeåret. Arbetstagare får avstå från rätt till semesterledighet som ej är förenad med semesterlön. Har beslut om förläggning av semesterledighet träffats på annat sätt än genom överenskommelse med arbetstagare eller företrädare för honom, skall arbetsgivaren underrätta arbetstagaren om be- slutet. senast före ledighetens början. När särskilda skäl före- ligger får den lämnas . Har beslut om förläggning av semesterledighet träffats på annat sätt än genom överenskommelse med arbetstagare eller företrädare för honom, skall arbetsgivaren underrätta arbetstagaren om be- slutet. Underrättelsen skall lämnas senast före ledighetens början. När särskilda skäl före- ligger får den lämnas . Om ej annat har avtalats, skall semesterledigheten förläggas så att arbetstagaren får en ledighetsperiod av minst . Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1963:115) om förlängd semester för vissa arbetstagare med radiologiskt arbete Arbetstagare som för arbets- Arbetstagare som för arbets- givarens räkning utför radio- givarens räkning utför radiolo- logiskt arbete, vari arbetstagaren giskt arbete, vari arbetstagaren utsättes för joniserande strål- utsättes för joniserande strål- ning i sådan utsträckning att ning i sådan utsträckning att menlig inverkan därav kan be- befaras, har under villkor som faras, har under villkor som föreskrives i denna lag rätt till föreskrives i denna lag rätt till längre semesterledighet än som längre semesterledighet än som (1977:480) i dess lydelse före den (1977:480). månad av intjänandeåret, under månad av intjänandeåret, under med fem tolftedels semesterdag. med fem tolftedels semesterdag. Uppstår vid beräkningen brutet Uppstår vid beräkningen brutet dagantal, skall det avrundas till dagantal, skall det avrundas till närmast högre hela tal. närmast högre hela tal. Med dag, under vilken ut- Med dag, under vilken ut- förts arbete, som avses i första förts arbete, som avses i första 2) dag, under vilken arbets- 2) dag, under vilken arbets- tagaren haft ledighet som är tagaren haft ledighet som är 17 § semesterlagen, dock ej om 17 § semesterlagen, dock ej om arbete, som avses i första arbete, som avses i första dag och anledningen härtill varit dag och anledningen härtill varit annan än driftsuppehåll för samtidig semester. För varje semesterdag som tillkommer enligt första stycket utgår semesterlön av arbetstagarens under intjänandeåret förfallna lön i an- ställningen, beräknad enligt 16 § semesterlagen. annan än driftsuppehåll för samtidig semester. Semesterlön för de semester- dagar som tillkommer enligt första stycket beräknas enligt 16– 16 b §§ semesterlagen. På begäran av domstol eller den, vars rätt beröres, åligger det att avgöra, huruvida visst arbete är sådant, som avses i denna lag. Är mål, som handlägges vid domstol, beroende av fråga, som i första stycket sägs, skall domstolen hänskjuta frågan till Arbets- miljöverket, när part sådant yrkar eller domstolen finner det nödigt; och må dom ej meddelas, förrän beslut kommit domstolen tillhanda. Om semester för arbetstagare som avses i denna lag gäller i övrigt vad i semesterlagen (1977:480) är stadgat. Denna lag träder i kraft . ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare Härigenom föreskrivs att 5 § ska ha följande lydelse. En arbetsgivare skall, oavsett vilken lag som annars gäller för anställningsförhållandet, tillämpa följande bestämmelser för utstationerade arbetstagare: –2 §, 5 § andra och tredje stycket, 7 § första och andra stycket, 16, 17,24, 27–29, 31 och 32 §§ semesterlagen (1977:480), –2, 2 a §§, 5 § andra stycket, 7, 16 – 16 b, 17, 24, 28–29 a, 31 (1977:480), –15–16 b §§, 17 § första stycket 2–7 och andra stycket samt 21–28 §§ jämställdhets- lagen (1991:433), –8–9 b §§, 10 § 2–7 samt 11– 20 §§ lagen (1999:130) om åt- gärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, –2, 3–4 b §§, 5 § 2–7 och 6– 16 §§ lagen (1999:132) om för- bud mot diskriminering i arbets- livet på grund av funktions- hinder, –2, 3–4 b §§, 5 § 2–7 och 6– 15 §§ lagen (1999:133) om för- bud mot diskriminering i arbets- En arbetsgivare skall, oavsett vilken lag som annars gäller för anställningsförhållandet, tillämpa följande bestämmelser för utstationerade arbetstagare: – 2, 2 a §§, 5 § andra stycket, 7, 16 – 16 b, 17, 24, 28–29 a, 31 och 32 §§ semesterlagen (1977:480), –2 §, 4 § första stycket och 16–22 §§ föräldraledighetslagen (1995:584), –15–16 b §§, 17 § första stycket 2–7 och andra stycket samt 21–28 §§ jämställdhets- lagen (1991:433), –8–9 b §§, 10 § 2–7 samt 11– 20 §§ lagen (1999:130) om åt- gärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, –2, 3–4 b §§, 5 § 2–7 och 6– 16 §§ lagen (1999:132) om för- bud mot diskriminering i arbets- livet på grund av funktions- hinder, –2, 3–4 b §§, 5 § 2–7 och 6– 15 §§ lagen (1999:133) om för- bud mot diskriminering i arbets- livet på grund av sexuell lägg- livet på grund av sexuell – 2–7 §§ lagen (2002:293) om – 2–7 §§ lagen (2002:293) om förbud mot diskriminering av förbud mot diskriminering av och arbetstagare med tidsbe- och arbetstagare med tidsbe- Vid utstationering gäller även bestämmelserna i arbetstidslagen (1982:673), lagen (2005:395) om arbetstid vid visst väg- transportarbete, arbetsmiljölagen (1977:1160) och lagen (2005:426) om arbetstid m.m. för flygpersonal inom civilflyget samt, när det gäller arbetsgivare som bedriver uthyrning av arbetskraft, 4, 6 och 7 §§ lagen (1993:440) om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft. Vad som sägs i första och andra stycket hindrar inte att arbetsgivaren tillämpar bestämmelser eller villkor som är förmån- ligare för arbetstagaren. Vid utstationering gäller även bestämmelserna i arbetstidslagen (1982:673), lagen (2005:395) om arbetstid vid visst väg- transportarbete. Denna lag träder i kraft . 1 Uppdraget och dess redovisning Utredningens uppdrag är att lämna förslag till en enklare semes- terlag som underlättar den praktiska tillämpningen av semester- reglerna och som medför lägre administrativa kostnader för företag och offentlig verksamhet. Utgångspunkten är att det sammantagna materiella innehållet i förslaget i huvudsak ska vara neutralt i för- hållande till den nuvarande semesterlagens förmåner. Uppdraget att förenkla gäller i huvudsak tre frågor, beräkningen av antalet betalda semesterdagar, beräkningen av semesterlön samt hanteringen av semesterlönegrundande frånvaro. Beträffande antalet betalda semesterdagar framhålls i direktiven att utredningen ska utreda om det går att undvika mer omfattande beräkningar baserade på tidigare års anställnings- och löneförhållanden även om systemet med skilda intjänande- och semesterår bibehålls. Vid översynen av beräkningen av semesterlönen bör utredningen vidare undersöka om det är möjligt att införa ett system för semesterlön som bygger på att semesterlönen i flertalet fall utgörs av den löpande lönen plus ett semesterlönetillägg. Utredning har även i övrigt möjlighet att pröva förenklingar av semesterlagen, samt före- slå konsekvensändringar i annan lagstiftning. Översynen ska ske med beaktande av utformningen av semesterregler i kollektivavtal, EG-rätten, inbegripet praxis från , samt åtaganden enligt relevanta internationella instrument. Betänkandet har disponerats så att läsaren enkelt ska kunna bedöma utredningens förslag. I detta kapitel redogörs för bak- grunden till semesterlagstiftningen – och särskilt om semesterlöne- Uppdraget och dess redovisning beräkningen och den nuvarande 12-procentregelns tillkomst – samt de utredningar som tidigare undersökt om semesterlagen kan förenklas. Redan i kapitel två presenteras utredningens förslag till ändringar av semesterlagen och en kort genomgång av vilka beräkningar förslagen genererar. För att en jämförelse ska kunna göras med vad som gäller görs i tredje kapitlet en genomgång av den nuvarande semesterlagen i de delar som berörs av de förslag till ändringar som har presenterats i kapitel två. Där sammanfattas också vilka beräkningar som behöver göras vid tillämpningen av den nuvarande lagstiftningen och vilka problem dessa regler anses ge upphov till. I fjärde kapitlet redogörs för konsekvenserna av utredningens förslag. I detta sammanhang beskrivs även i vilken mån ändringar i semesterlagen får genomslag på arbetsmarknaden med hänsyn till att flertalet kollektivavtal innehåller semesterregler som i större eller mindre utsträckning avviker från semesterlagen. Förslaget analyseras även i förhållande till de ändrade sjukskrivningsreglerna samt i förhållande till Nuteks uppskattningar av den administrativa kostnad som semesterreglerna ger upphov till. I kapitel fem redogörs för de förslag som utredningen diskuterat men sedan av olika skäl förkastat. Därefter följer i kapitel sex en redogörelse för hur utredningen har kommit fram till sina förslag. Här presenteras bland annat hur semesterreglerna ser ut i de största kollektivavtalen på arbetsmarknaden samt i andra nordiska länder. Även en beskriv- ning av i vilken mån semesterlagen måste anpassas i förhållande till de skyldigheter som följer av EG-rätten och den internationella rättens regler ingår i detta kapitel. En promemoria om hur utred- ningen beräknat semestertilläggets storlek ingår som en bilaga till betänkandet. 1.3Kort om lagstiftningen på semesterområdet Den första svenska semesterlagen trädde 1938 och gav rätt till ledighet . Statsanställda tjänstemän var dock undan- tagna. För att en arbetstagare skulle ha rätt till semester krävdes till en början att anställningen varat i minst . En semesterdag tjänades in för då arbetstagaren hade arbetat minst . Viss frånvaro (privilegierad frånvaro) jämställdes , nämligen semester, olycksfall i arbetet, yrkes- sjukdom och viss militärtjänst. Lönen under semestern var Uppdraget och dess redovisning densamma som när arbetstagaren arbetade. En arbetstagare med fast lön fick den lönen under semesterledigheten medan en arbets- tagare med rörlig lön fick semesterlön beräknad på den genom- snittliga lönen under föregående år. Okontrollerade arbetstagare hade inte rätt till semesterledighet, endast semesterlön. slopades kravet på en viss minsta anställningstid för att arbetstagaren skulle få semester. Ledighet på grund av havandeskap infördes som privilegierad frånvaroorsak, i . Möjligheten att tjäna in semester under sjukdom utökades ytterligare under 1950- talet. infördes också en procentregel för beräkning av semesterlön. Det innebar att semesterlön då kunde beräknas enligt två olika regler, en där löpande lön utgick under ledigheten och en procentregel. Rätten till intjänande av semester under frånvaro utökades efterhand. Den nuvarande semesterlagen trädde 1978. I och med den förlängdes semestern . Andra nyheter i lagen var bland annat rätten till obetald semesterledighet, möjlighet att spara semesterdagar, ökat arbetstagarinflytande över semesterns förläggning samt procentregeln som enda metod för att beräkna semesterlön. 1.4Den historiska utvecklingen av hur semesterlönen ska beräknas Lagstiftningen om semester har byggt på att tanken att semester är ledighet från arbetet med bibehållen lön. Utgångs- punkten för beräkning av semesterlön är därmed given. Arbets- tagaren ska ha samma lön under semestern som när han eller hon arbetar. För arbetstagare med fast lön har principen varit att den löpande lönen ska utgå under semestern. För arbetstagare med rörlig lön tillämpades ursprungligen en regel om genomsnittsbe- räkning. Semesterlönen för skulle då motsvara genom- snittslönen under de dagar av kvalifikationsåret som arbetstagaren varit i arbete. Uppdraget och dess redovisning infördes ett nytt sätt att beräkna semesterlön på för de arbetstagare som inte hade fast tidlön, procentregeln. Syftet var att undvika att arbetstidens förläggning i det enskilda fallet skulle påverka semesterlönens storlek, vilket kunde bli fallet med genom- snittsberäkning. Enligt procentregeln skulle semesterlönen motsvara av den sammanlagda arbetsinkomsten i anställningen under kvalifikationsåret (intjänandeåret). För arbetstagare som enbart hade fast lön tillämpades alltjämt principen om bibehållen lön. Lagen föreskrev sålunda att arbets- tagare med vecko-, månads- eller årslön skulle erhålla sin vanliga lön under semestern. Det var löneformen vid semesterns början som avgjorde vilket beräkningssätt som skulle användas. Vid övergång från timlön/ackordslön under kvalifikationsåret till månadslön under semesteråret, utgick månadslönen under semestern (även om semesterlönen blev lägre än vad den skulle blivit enligt procentregeln). Vid motsvarande övergång från månadslön till timlön/ackordslön, tillämpades procentregeln. Om arbetstagaren vid tiden för semestern hade ackord, premielön, provision eller annan rörlig lön vid sidan av en fast vecko- eller månadslön, tillämpades kombinationsmetoden. Arbetstagaren skulle först ha sin vanliga fasta lön och sedan ett tillägg på den rörliga lönen. Det var arbetstagarens inkomst under kvalifikationsåret som utgjorde underlaget för beräkning av semesterlönen enligt procent- regeln. Semesterlön, sjuklön och övertidstillägg inräknades inte i underlaget. Semesterlönegrundande frånvaro hanterades på samma sätt som enligt nu gällande procentregel. För varje sådan frånvaro- dag skulle till den faktiska arbetsinkomsten läggas ett belopp som svarar mot den genomsnittliga dagsinkomsten i anställningen under kvalifikationsåret. Om arbetstagaren varit frånvarande hela kvalifi- kationsåret skulle lönen under frånvaron fastställas med hänsyn till arbetstagarens genomsnittliga dagsinkomst under det kvalifika- tionsår, då han eller hon senast var i arbete. Uppdraget och dess redovisning 1.4.2Semesterlön ska beräknas på två sätt I betänkandet SOU 1975:88 Fem veckors semester föreslogs att semesterlönen skulle delas upp i två delar, nämligen semesterlön för avlönad tid och semesterlön för semesterlönegrundande från- varo, s.k. särskild semesterlön. Sådan semesterlön skulle beräknas och betalas ut av enligt en särskild lag. Av detta blev inget kvar i propositionen. Förslaget som rörde semesterlönens beräkning byggde på den gällande uppdelningen mellan arbetstagare som har tidlön för vecka eller och arbetstagare med timlön, daglön eller rörlig lön. Den som hade vecko- eller månadslön skulle i regel ha samma lön under semestern som när han eller hon är i arbete, sammalöne- regeln. I övriga fall skulle procentregeln tillämpas. Sammalöneregeln kompletterades med en bestämmelse om att procentregeln skulle tillämpas på all rörlig lön (skift, beredskap, övertid mm) som har utgått vid sidan om den fasta tidlönen under intjänandeåret, kombinationsmetoden. I följande fall skulle procentregeln även tillämpas på arbetstagare med månadslön o.dyl. om arbetstagaren hade gått över från heltids- till deltidsarbete i samma anställning, om arbetstagarens fasta tidlön av annat skäl var lägre under semesteråret än under intjänandeåret, om arbetstagarens fasta tidlön var lägre vid semesterledighetens början än under intjänandeåret, eller om arbetstagaren hade gått över från en rörlig lön under intjänandeåret till en fast tidlön under semesteråret och om procentregeln i sådant fall leder till högre semesterlön. 1.4.3Propositionen 1976/77:90 Ny semesterlag Kommitténs förslag kritiserades av remissinstanserna. Reglerna ansågs alltför komplicerade och svåra att tillämpa. Kritiken gällde framförallt de regler som syftade till att förekomma att samma- löneregeln blir tillämplig när procentregeln skulle leda till ett bättre resultat för arbetstagaren. Departementschefen ansåg att kritiken hade fog för sig. De föreslagna reglerna skulle tvinga fram dubbla beräkningar och Uppdraget och dess redovisning ganska komplicerade jämförelser i ett inte ringa antal fall. Med hän- visning till att flera remissinstanser hade uttalat sig till förmån för procentregeln som metod för beräkning av semesterlönen, stannade departementschefen för att semesterlöneberäkningen ska ske efter enbart denna metod. Härigenom kunde man, enligt departementschefens mening, uppnå en inte obetydlig förenkling av regelsystemet och dettas praktiska tillämpning. Vidare anförde departementschefen. Man kan för övrigt också med goda skäl hävda att lagens uppgift på denna punkt bara bör vara att på ett enkelt och tydligt sätt ange vad som bör vara grundprincipen eller med andra ord att arbetstagaren bör ha åtminstone samma lönestandard under sin betalda semesterledighet som när han är verksam i arbete hos arbetsgivaren. Detta kan uttryckas så att lagen genomgående får bygga på procentregeln och genom att procenttalet avpassas så att arbetstagarna i gemen garanteras bibehållen lön under denna sin ledighet. Det bör sedan utan olägenhet kunna överlåtas åt arbetsmarknadens parter att med utgångspunkt i lagens princip om bibehållen lön hitta de lösningar som bäst passar skilda avtalsområden. En sådan lösning för områden med i huvudsak månads- löneberäkning – som fallet är på de statliga och kommunala områdena – kan vara att den under semesteråret utgående semesterlönen beräknas efter sammalöneprincipen, medan de korrigeringar som kan bli följden av att procentregeln leder till högre semesterlön sker . Det bör även nämnas att departementschefen var medveten om att en strikt tillämpning av procentregeln i vissa fall kunde te sig orättvis för den berörde arbetstagaren, men ansåg det praktiskt ogörligt att konstruera ett regelsystem på detta område som är både i rimlig grad enkelt och lättillämpat och helt rättvist i alla tänkbara fall. Man måste i själva verket röra sig med schabloner. I det helt övervägande antalet enskilda fall kunde man säkert räkna med tillfredsställande avtalslösningar om en strikt tillämpning av procentregeln inte skulle leda till att lagens grundprincip (bibehållen lönestandard under semestern) upprätthålles.