sou · GVB326 · 2008-01-01 00:00:00 — Betänkande av Utredningen om alternativa former för tvistlösning vid tingsrätt SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Textbearbetning och layout har utförts av , FA/kommittéservice Till statsrådet och chefen för Genom beslut bemyndigade regeringen dåvarande chefen för , statsrådet , att tillkalla en särskild utredare för att belysa förutsättningarna för ett alterna- tivt tingsrättsförfarande för tvistemål och överväga hur förfarandet borde utformas. Utredaren skulle även analysera orsakerna till att medling inte är så vanligt förekommande i och ta ställning till om det borde vidtas några åtgärder i syfte att få till stånd en ökad användning av medlingsinstitutet. Med stöd av bemyndigandet förordnade departementschefen hovrättspresidenten (Hovrätten för Nedre ) som särskild utredare. Fr.o.m. förordnades som sakkunniga i ut- redningen ämnessakkunniga (Justitiedepartemen- tet), departementssekreteraren (Näringsde- partementet) och ämnessakkunniga (Jordbruksde- partementet). förordnades departementssekreteraren (numera Integrations- och jämställdhetsdepartemen- tet) som sakkunnig. Till experter i utredningen förordnades fr.o.m. advokaten , chefsjuristen (), dåvarande tf. lagmannen i (numera chefsrådman i Länsrätten i ), rådmannen (), byrådirektö- ren () samt professorn . Avdelningsdirektören () förordnades som expert fr.o.m. och entlediga- des från denna funktion fr.o.m. . Avdelningsdi- rektören () förordnades som expert fr.o.m. . Till statsrådet och chefen för Som sekreterare i utredningen anställdes fr.o.m. hovrättsassessorn . Utredningen har antagit namnet utredningen om alternativa former för tvistlösning vid tingsrätt. Utredningen får härmed överlämna sitt betänkande Alternativ tvistlösning. Del I: Allmänna utgångspunkter Nuvarande former för tvistlösning ................................ förslag till alternativa former för tvistlösning...... Förslag till alternativ domstolsprövning................................. Förslag angående reformering av medlingsinstitutet............. Del II: Förlikning och medling Samförståndslösningar inom ramen för domstols- Särskild medling enligt ................................ 4.4Skillnader mellan rättens förlikningsverksamhet och Internationellt arbete för ökad användning av medling......... 5.1.1 förslag till direktiv om 5.1.2 UNCITRALs modellag om medling.......................... Nuvarande användning av medling i tingsrätterna .......... Enkätundersökning om användningen av medling ................ 6.2Försöksverksamhet med medling i och 6.2.3 Ombudens syn på försöksverksamheten..................... Överväganden angående rättens förlikningsverksamhet. Rättens skyldighet att verka för förlikning bör skärpas ...... Förlikningsverksamhet i hovrätten....................................... Överväganden angående en reformering av medlings- Det finns skäl för en ökad användning av medling.............. Medling som en del av domstolens verksamhet................... Hur kan användningen av medling öka? 8.3.1 Obligatoriskt för rätten att överväga medling .......... Tillgång till medlare.................................................... När bör frågan om medling väckas? Förutsättningar för medling.................................................. Beslut att inleda medling ....................................................... Tidsfrist för medlingen.......................................................... Närmare om formerna för medlingsförfarandet.................. 8.8.4 Sammanträdet bör inte vara offentligt ...................... 8.8.5 Frågor om sekretess och tystnadsplikt...................... Domarens roll vid medling jämfört med vid vanlig Medling i hovrätten................................................................ Domstolarna bör inte erbjuda utomprocessuell medling.... Del III: Ett alternativt tvistemålsförfarande Förenklade förfaranden i andra länder......................... Olika förfaranden (tracks) beroende på Summary jury trial ...................................................... Överväganden angående ett alternativt 10.1.2 Rätten till domstolsprövning enligt 10.1.3 Kan parter avstå från sina rättigheter enligt 10.1.4 Förfarandet bör uppfylla konventionens krav .......... 10.1.5 Övriga utgångspunkter för förfarandets Behovet av en reform ............................................................. En särskild lag om snabbrättegång ........................................ 10.4 Förfarandet skall omfatta dispositiva tvistemål ................... Utgångspunkter för förfarandet ........................................... 10.6.1 Förutsättningar att ta upp målet till prövning......... Föreläggande om svar................................................ 10.6.4 Åtgärder när svaranden inte samtycker.................... Tvistens fortsatta handläggning ............................................ Huvuddragen i processen.......................................... 10.8.2 Parternas inflytande över handläggningen............... Ansvaret för bevisningen .......................................... 10.9.3 Tidpunkt för åberopande av bevisning..................... 10.9.4 Skriftliga berättelser i bevissyfte............................... 10.9.5 Möjlighet att avvisa bevisning................................... 10.10 Förlikning och medling ........................................................ 10.10.1 Rättens skyldighet att verka för förlikning ............ 10.11 Offentlighet och sekretess ................................................... 10.12 Rättens avgörande................................................................. 10.12.1 Rättens avgöranden skall inte kunna 10.12.2 Domens innehåll ...................................................... 10.12.3 Parterna bör inte kunna avsäga sig rätten till 10.12.4 Avgörandet får grundas endast på rättsliga 10.13 Övergång från ett förfarande till ett annat.......................... 10.13.1 Från summarisk process till snabbrättegång .......... 10.13.2 Från snabbrättegång till ordinär rättegång ............. 10.13.3 Från ordinär rättegång till snabbrättegång ............. Sanktioner mot en obstruerande part .................................. Vissa processuella frågor....................................................... Kvarstad och andra säkerhetsåtgärder.................................. 10.17.1 Parterna skall enligt huvudregeln stå sina egna 10.17.2 Möjlighet att avtala om annan fördelning av 10.17.3 Fördelningen av kostnader vid byte av 10.17.4 Rättshjälp och rättsskydd ........................................ Krav på domaren ................................................................... 10.18.1 Rätt att välja domare?............................................... 10.18.2 Bör samma domare handha målet under hela 10.19.1 Särskilda rättsmedel i andra förfaranden................. 10.19.2 Möjligheter att angripa ett avgörande i 10.20.1 Tvistlösningsavtal som rättegångshinder................ 10.20.2 Pågående process som rättegångshinder................. 11 En svensk motsvarighet till kort geding – Huvuddragen i förslaget ....................................................... Utgångspunkter för förfarandet........................................... Snabbhet och formlöshet......................................... 11.4 Vilka tvister skall kunna prövas i förfarandet? Ansökan om förhandsbeslut ................................................ Formen för ansökningen......................................... Tingsrättens hantering av målet........................................... Offentlighet och sekretess ................................................... Krav på domaren ................................................................... 11.14.1 Vilka domare skall kunna meddela förhands- Ordinär rättegång efter ett förhandsbeslut ......................... Förhandsbeslut i förhållande till förslaget om snabb- Del IV: Konsekvensanalys och författningskommentar Kostnadsberäkningar och andra konsekvenser ............ Förslaget om medling.............................................. Förslaget om snabbrättegång .................................. Förslaget om förhandsbeslut .................................. Andra konsekvenser av förslagen ........................................ Förslag till lag om ändring i ...................... Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken .................... Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)....... Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning............................ Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen........................ Förslag till lag om medling i allmän domstol ....................... Förslag till lag om snabbrättegång ........................................ Förslag till lag om förhandsbeslut i tvistemål....................... Bilaga 1 Kommittédirektiv ............................................................. Bilaga 2 Enkät angående medling .................................................. Bilaga 3 Sammanställning av enkätsvar.......................................... Bilaga 4 Sammanställning av undersökningsresultat angående andel förlikta tvistemål..................................................... Bilaga 5 Exempel på informationsmaterial angående Bilaga 6 Exempel på utformning av förelägganden i Bilaga 7 Exempel på utformning av tidsplaner i Bilaga 8 Flödesscheman för handläggning vid stämnings- ansökan med begäran om snabbrättegång respektive Bilaga 9 Exempel på informationsmaterial angående förhandsbeslut i tvistemål................................................ Bilaga 10 Exempel på utformning av kallelse i förfarandet för Alternativ tvistlösning kan definieras som metoder för lösning av rättstvister på annat sätt än genom traditionell rättegång och dom. I tillhandahålls sådana metoder främst utanför domstolarna, t.ex. i , i skiljenämnder och i olika organisationer som erbjuder medling. Det finns emellertid också möjlighet att få en särskild medlare förord- nad inom ramen för en tvistemålsprocess. Utredningen har haft i uppdrag dels att belysa förutsättningarna för och överväga utform- ningen av ett alternativt tingsrättsförfarande för dispositiva tviste- mål, dels att ta ställning till om det bör vidtas några åtgärder i syfte att få till stånd en ökad användning av medling i domstolarna. En utgångspunkt för utredningens arbete har varit att den tradi- rättegångsformen även fortsättningsvis skall finnas till för alla. De föreslagna alternativen skall ses som ett komplement till den vanliga domstolsprövningen och således inte begränsa möjlig- heten för parter att få sin tvist avgjord på traditionellt sätt. Syftet med alternativen är i stället att öka utbudet av tvistlösningsmeka- nismer för att kunna erbjuda lösningar som är bättre anpassade till parterna och tvisternas natur. Att fler tvister kan hanteras inom ramen för alternativa och enklare tvistlösningsmetoder kan också leda till att det frigörs resurser för en bättre hantering av de tvister som prövas på traditionellt sätt. En förlikning innebär att parterna i en tvist kommer överens och godtar överenskommelsen som en lösning av tvisten. Att mål kan avgöras genom förlikning innebär fördelar såväl för parterna som för samhället i stort. Utredningen föreslår därför att rättens skyl- dighet att i första instans verka för förlikning skall skärpas något. Rätten skall enligt förslaget verka för att parterna förliks om det inte är olämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omständigheter. Det bör finnas konkreta skäl som talar emot det för att rätten skall underlåta att väcka frågan om förlikning. Utred- ningen föreslår vidare att hovrätternas möjlighet att verka för för- likning lagfästs. En hovrätt bör dock inte ha någon uttrycklig skyl- dighet att verka för förlikning. Mot bakgrund av de klara fördelar som en förlikning för med sig bör alla parter få tillgång till bästa möjliga verktyg för att nå en för- likningslösning inom ramen för domstolsförfarandet. Förliknings- verksamhet bedrivs i första hand av den domare som handlägger målet. Enskilda domares fallenhet för och engagemang i förlikningsförhandlingar varierar emellertid och parterna har inte möjlighet att påverka vilken domare som handlägger målet. Sker förlikningsverksamheten i stället genom medling finns större ga- rantier för att alla parter får föra förlikningsförhandlingar under ledning av en person som har intresse och fallenhet för sådan verk- samhet. Utredningen föreslår därför att medling i princip skall vara förstahandsalternativet i fråga om val av förlikningsmetod. I alla dispositiva mål skall rätten överväga om medling skall erbjudas parterna. Ett sådant erbjudande bör komma i ett tidigt skede av målets handläggning, i allmänhet när svaromålet har kommit in. I detta skede är de processekonomiska fördelarna med en förlikning som allra störst. Det skall dock vara helt frivilligt för parterna att genomgå medling. I fall där medling inte kommer till stånd skall rätten liksom tidigare verka för förlikning inom ramen för målets handläggning. Utredningen föreslår att tillgången till medlare skall öka genom att varje domstol utser ett antal domare vid domstolen som vid si- dan av sina ordinarie arbetsuppgifter skall kunna förordnas till medlare. De domare som utses skall få utbildning på området. Härigenom säkerställs att varje domstol kan erbjuda parterna kva- litativ medling. Förslaget medför också att medlingen blir kost- nadsfri för parterna eftersom en medlare som är domare medlar inom ramen för sin anställning. Medling skall även i fortsättningen kunna ske med bistånd av en utomstående medlare. I dessa fall får dock parterna bekosta medlarens ersättning. Medlingen skall regleras i en särskild lag om medling i allmän domstol. När rätten beslutar om medling skall den fast- ställa en tidsfrist inom vilken medlingen senast skall vara slutförd. Tidsfristen skall inte få överstiga . Medlaren skall an- svara för att medlingen bedrivs ändamålsenligt och snabbt. For- merna för förfarandet bestäms av medlaren i samråd med parterna. Utgångspunkten för medlarens arbete bör vara att försöka klar- lägga vilka intressen och behov parterna har och vilka problem de vill hitta en lösning på. Mot bakgrund av detta skall medlaren hjälpa parterna att själva hitta en lösning på konflikten. Medlaren skall dock även kunna inta ett mer värderande förhållningssätt och komma med egna förslag till lösningar. Ett medlingssammanträde skall i likhet med vad som tidigare gällt inte vara offentligt. Uppgifter som lämnas inför medlare skall enligt förslaget omfattas av sekretess, om den part som lämnar uppgiften begär att den hålls hemlig. Om medlingen avslutas utan att förlikning har uppnåtts fortsät- ter målets handläggning på vanligt sätt. En domare som har medlat i målet skall till skillnad från den domare som bedriver förliknings- verksamhet inom ramen för målets handläggning inte få avgöra målet om förlikningsförsöken misslyckas. Även medlaren måste dock förhålla sig opartisk så att han eller hon behåller parternas förtroende. Det skall vara möjligt att erbjuda parterna medling även i hov- rätt. I hovrätten bör medling främst komma i fråga om parterna begär det eller det av något skäl framstår som särskilt lämpligt. Parter som inte lyckas komma överens vill i många fall få sin tvist avgjord i domstol. Utredningen föreslår två domstolsförfaranden som parter i dispositiva tvister skall kunna välja i stället för vanlig rättegång. Alternativen skall framför allt vara snabbare och billigare än den traditionella tvistemålsprocessen. Utredningen anser att förfarandena kan införas parallellt. Utredningen har enligt sina direktiv haft i uppdrag att föreslå ett tingsrättsförfarande som skall handläggas av ensamdomare och mynna ut i ett verkställbart icke överklagbart avgörande som har rättskraft. Ledstjärnor för förfarandet skall vara frivillighet, snabb- het, partsinflytande och flexibilitet. Utredningen föreslår att förfarandet skall benämnas snabbrätte- gång och regleras i en lag som är fristående från . Härigenom tydliggörs att det rör sig om ett alternativ till den tra- ditionella processen. I sådana frågor som inte regleras i den sär- skilda lagen skall rättegångbalkens regler tillämpas, i den mån dessa inte strider mot snabbrättegångens syfte och grundprinciper. För- farandet är tänkt att användas av parter som snabbt vill ha ett verk- ställbart och slutligt avgörande av tvisten utan att riskera annat än sina egna rättegångskostnader. Utredningen har vid utformningen av förfarandet haft som utgångspunkt att parter som väljer det kan antas prioritera snabbhet som en särskilt viktig faktor framför andra. Det ställs därför förhållandevis stränga krav på att parterna medverkar aktivt i en snabbrättegång. Även för rätten uppställs en tidsgräns. Målet skall vara avgjort , om inte rätten efter samråd med parterna bestämmer något annat. Förfarandet är främst avsett för tvister där privatpersoner eller små och medelstora företag med begränsade ekonomiska resurser är inblandade. Utredningen bedömer dock att förfarandet kan vara av intresse även för andra parter. Det skall vara frivilligt för parterna att använda sig av snabbrät- tegång. Parter som står i avtalsförhållande till varandra skall i förväg kunna träffa avtal om att eventuella tvister i anledning av avtalet skall avgöras genom snabbrättegång. Det skall också vara möjligt att inhämta svarandens samtycke efter att käranden har väckt talan med begäran om snabbrättegång. Förfarandet i en snabbrättegång skall vara flexibelt och anpassas till parterna och tvistens karaktär. principer om muntlighet, omedelbarhet och koncentration ersätts av kravet på snabbhet och koncentration i hela förfarandet. Uppdelningen i för- beredelse och huvudförhandling skall inte gälla. Parterna skall ha möjlighet att komma med önskemål om handläggningen. Rätten skall dock ha full beslutanderätt i handläggningsfrågor för att sä- kerställa att handläggningen blir ändamålsenlig och snabb. Det skall vara möjligt att kombinera muntlig och skriftlig handläggning. Om vittnen skall höras eller om en part begär det kan sammanträde hållas. Rätten kan annars avgöra målet efter en helt skriftlig hand- läggning. Normalt skall domaren hålla en telefonkonferens med parterna eller deras ombud efter att svaromålet har kommit in. Vid telefon- konferensen skall handläggningen diskuteras. Därefter skall en tidsplan för målets handläggning upprättas. I tidsplanen skall det anges tidpunkter för de processhandlingar som skall företas. Det skall också fastställas en tidpunkt då parterna slutligt skall ha be- stämt sin talan och uppgett vilka bevis de vill åberopa. Tidsplanen skall delges parterna och kan därmed ersätta traditionella föreläg- ganden. En part som inte följer tidsplanen riskerar att drabbas av sanktioner. Skriftväxlingen skall vara begränsad så att parterna får ge in högst två skrifter vardera angående saken. Parterna skall bära ansvaret för att den bevisning som åberopas kan läggas fram. Åberopas vittnen skall parterna se till att dessa in- ställer sig till det tillfälle då de skall höras. Det skall också vara möjligt att i stället för vittnesförhör åberopa skriftliga vittnesbe- rättelser. Om en sådan berättelse åberopas skall förhör med det vittne som har avgett berättelsen kunna hållas i syfte att med ut- gångspunkt från den skriftliga berättelsen ställa kompletterande eller klargörande frågor. Rätten skall inte självmant få föra in be- visning i målet. En part skall enligt huvudregeln inte ha rätt att få ersättning för kostnader i ett mål som avgörs genom snabbrättegång. Det skall dock vara möjligt för parterna att avtala om annan fördelning av kostnaderna, t.ex. på så sätt att den part som anses som tappande skall betala motpartens kostnader. En part som gör sig skyldig till vårdslös processföring skall också kunna åläggas att betala en del av motpartens kostnader. Det skall vara möjligt för parterna att genomgå medling också under en pågående snabbrättegång. Det skall vidare vara möjligt att övergå från ordinär rättegång till snabbrättegång och vice versa om parterna vill det och rätten finner det lämpligt. och beslut under en snabbrättegång skall inte kunna överklagas. Däremot skall avgörandena kunna angripas genom res- ning eller klagan över domvilla. Utredningens andra förslag till alternativ tvistlösningsform avviker från direktiven genom att avgörandet i förfarandet inte skall ha rättskraft. Utredningen har därigenom ansett det möjligt att göra förfarandet ännu snabbare och mera formlöst än enligt reglerna om snabbrättegång. Förfarandet, som har inspirerats av det nederländska snabbförfa- randet kort geding, föreslås regleras i en fristående lag om för- handsbeslut i tvistemål. Parter skall, genom att vända sig till tings- rätten med en ansökan om förhandsbeslut, kunna få ett avgörande som grundas på en erfaren domares för- handsbedömning av hur utgången av deras tvist kan förväntas bli om den prövas i ordinär rättegång. Parterna kan välja att acceptera förhandsbeslutet som en slutlig lösning av tvisten eller använda det som ett underlag för en förlikningsdiskussion. De kan därmed undvika att lägga ned tid och kostnader på en vanlig rättegång. Ef- tersom förtroendet för domarens erfarenhet och kompetens kan antas vara av avgörande betydelse för att parter skall acceptera för- handsbeslutet som en slutlig lösning av tvisten skall förhandsbeslut få meddelas endast av särskilt utsedda erfarna domare. För att förhandsbeslut skall få meddelas skall det krävas att par- terna är överens om det, samt att rätten bedömer att det är lämpligt att meddela förhandsbeslut i tvisten. Det material som läggs fram för domaren måste vara så begränsat att det kan presenteras för rätten vid ett sammanträde som får pågå i högst . När en ansökan om förhandsbeslut har kommit in skall den skickas till motparten som uppmanas att meddela om han eller hon vill medverka i förfarandet. underrättas motparten om tidpunkten för sammanträde i tvisten. Vill motparten inte med- verka kan förhandsbeslut inte meddelas. Ansökningen skall därför avslås och sammanträdet ställs in. Om motparten vill medverka skall han eller hon ange sin inställ- ning till sökandens yrkande samt vilken bevisning han eller hon vill åberopa. Det är rätten som bestämmer vilken bevisning parterna får lägga fram. Om alltför mycket bevisning åberopas kan det leda till att förhandsbeslut inte kan meddelas. Normalt skall vittnen inte höras. Det skall dock vara möjligt att åberopa skriftliga vittnesbe- rättelser. Ett muntligt sammanträde skall hållas efter att ansökningen har kommit in. Rätten bestämmer med hänsyn till omständigheterna formerna för sammanträdet, som inte får pågå längre än en eller högst . Om inte är tillräcklig skall tvisten i allmänhet anses vara för omfattande för att förhands- beslut skall kunna meddelas. Ett förhandsbeslut skall meddelas inom för sammanträdet. Förhandsbeslutet skall motiveras utförligt. Rätten får bestämma att förhandsbeslutet får verkställas om en part begär det och det bedöms vara lämpligt. Vid lämplighetsbedömningen skall rätten se till hur stor risken är för att förhandsbeslutet skulle komma att ändras i en efterföljande process samt vilka följder verk- ställighet av beslutet kan förväntas få för parterna. Verkställighet får ske tidigast efter att förhandsbeslutet har meddelats. En part som vill hindra verkställighet har möjlighet att väcka talan på ordinär väg och ansöka om inhibition av förhandsbeslutet. Om parterna förliks under ett pågående förfarande för förhandsbeslut skall rätten kunna förordna att förlikningsavtalet får verkställas.