sou · GVB397 · 2008-01-01 00:00:00 — De föreskrivna, återkomman- de kontrollerna skall i allmänhet utföras av oberoende kontroll- organ, som tävlar om uppdragen i konkurrens. Dessa organ måste vanligen uppfylla vissa föreskrivna kompetenskrav. Således föreskrivs ofta att den återkommande kontrollen skall utföras av ett organ som av SWEDAC är ackrediterat för upp- giften eller innehar motsvarande kompetens. För flertalet av mätinstrumenten är antalet företag som (med någon omfatt- ning) i är verksamma inom området återkommande kontroll relativt begränsat, oftast färre än tio stycken. De företag som direkt berörs av riksmätplatsernas verksamhet är i första hand de som köper kalibreringstjänster på riksmätplatsnivå. Bland dessa finns såväl stora som små företag. sägas att antalet kunder som köper kalibreringstjänster på riksmät- platsnivå vid SP , dvs. den klart största riksmätplatsen, uppgår till ca 1 100 kunder . En majoritet av kunderna är stora företag, men av dem bedöms vara små och medelstora företag – i detta fall definierat som företag med färre än 200 anställda. Ett långt mycket större antal företag är dock indirekt berörda av riksmätplatsverksamheten. Att företag, av bl.a. kvalitetssäkrings- skäl, har behov av att låta kalibrera sina mätinstrument m.m. är mycket vanligt. Även om företag med kalibreringsbehov i vissa fall vänder sig direkt till riksmätplatserna, så är det dock vanligare att de köper dessa tjänster från kalibreringslaboratorier, dvs. organ som håller normaler på nivån under riksmätplatserna i spårbar- hetshierarkin och som i sin tur kalibrerar sina mätinstrument hos riksmätplatserna. Bland dessa kalibreringslaboratorier finns både företag som är ackrediterade av SWEDAC som ackrediterat kalibreringslaboratoriumTPF3FPT och icke-ackrediterade företag. De ackrediterade kalibreringslaboratorier som säljer kalibreringstjänster till utomstående bedöms totalt sysselsätta omkring 400 500 personer i . Bland dessa ackrediterade kalibreringslaboratorier finns flera små och medelstora företag, men också några enstaka relativt stora företag vilka till följd av sin storlek står för en stor del av de sysselsatta i sektorn. De icke- ackrediterade kalibreringslaboratorierna torde sysselsätta några hundra personer. Antalet företag som indirekt berörs av riksmätplatserna – via köp av kalibreringstjänster från kalibreringslaboratorier – torde sammantaget uppgå till många tusen. Som framgått är det i första hand beträffande legal metrologi som utredningen har redovisat mer detaljerade förslag. Utred- ningen bedömer att de förslag som därvid lämnats inte på något betydande sätt torde påverka små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags. Dock bör sägas att vissa av de kostnadspåverkande kon- sekvenser som beskrivits ovan – främst de nya principerna för pris- sättning i det fall SWEDAC i rollen som tillsynsmyndighet inköper och låter prova mätdon m.m. på vilka föreskrivna, metrologiska 3TP PT Det handlar om ca 80 företag. som är ackrediterade av SWEDAC. En sökning i SWEDAC:s databas över giltiga ackrediteringar ger dock flera träffar avseende kalibrering, eftersom vissa företag har mer än en ackreditering (se . krav ställs – torde få relativt sett större genomslag i ett litet före- tags verksamhet än i ett stort. I 15 § kommittéförordningen anges att en utredning – utöver kon- sekvenser för små företags villkor – också skall beskriva konse- kvenser av sina förslag i ett antal andra dimensioner, förutsatt att utredningen bedömer att förslagen har betydelse i dessa avseenden. Det handlar om konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för syssel- sättning och offentlig service i olika delar av landet, för jämställd- heten mellan kvinnor och män, respektive för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Utredningen bedömer att de förslag som redovisas i betänkandet i huvudsak saknar betydelse i dessa avseenden. 6.1Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon Enligt nuvarande utformning av 8 § förordningen (1993:1066) om måttenheter, mätningar och mätdon får Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) besluta om avgifter för mätdon som omfattas av myndighetens tillsyn enligt förordningen. om sådana avgifter skall enligt förordningen meddelas av SWEDAC efter samråd med . bemyndigande till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att få besluta om sådana avgifter har inte givits i lag, utan i ett riksdagsbeslut. Genom införandet av det nya andra stycket i 4 § ges bemyndigandet en tydligare legal form. Motiv och bakgrund till förslaget framgår närmare av avsnitt 3.5 i betänkandet. Utredningen har i avsnitt 3.4.4 föreslagit att SWEDAC bör besluta om, och få disponera intäkterna från, avgifter avseende vågar och bränslemätdon – som detta inte är tänkt att gälla för den avgiftsfinansiering utredningen föreslagit beträffande el- och gasmätare. Av lagen bör därför framgå att SWEDAC:s beslutsrätt inte är ovillkorlig. Enligt de av utredningen lämnade förslagen skall tillsyns- myndigheten, precis som varit fallet tidigare, samråda med Eko- nomistyrningsverket innan beslut om avgifter fattas. bemyndigande bör därför även innefatta en rätt för regeringen att föreskriva krav på t.ex. samråd med andra myndigheter innan före- skrifter om avgifter beslutas. Det bör påpekas att SWEDAC:s tillämpningsbeslut beträffande avgifter går att överklaga till allmän förvaltningsdomstol, i enlighet med vad som anges i lagens 7 §. Domstolen torde i ett enskilt fall, förutom den rena tillämpningen av avgiftsföreskrifterna, på talan av den enskilde kunna göra en prövning av om avgifterna är för höga i förhållande till vad de avses täcka. Detta förutsätter att SWEDAC noga dokumenterar hur avgifterna har beräknats i samband med att avgiftsföreskrifterna tas fram. SWEDAC utövar tillsyn inom området legal metrologi. Tillsynen bedrivs genom olika metoder. Det förekommer bland annat att myndigheten köper in sådana mätinstrument som omfattas av till- synen och låter dessa genomgå provning. begränsas dock möjligheten till sådana inköp av kostnadsskäl, eftersom myndigheten – oavsett resultatet av kontrollen – måste betala marknadspris för berörda mätinstrument. I syfte att skapa bättre förutsättningar för en effektiv tillsyn har utredningen i avsnitt 3.3.2 föreslagit nya principer för prissättning i det fall SWEDAC i rollen som tillsynsmyndighet inköper och låter prova mätdon m.m. på vilka föreskrivna, metrologiska krav ställs. Genom den föreslagna nya paragrafen ges lagstöd för de föreslagna prissättningsprinciperna. Det bör påpekas att beslut om ersättning kan bli föremål för prövning i allmän förvaltningsdomstol enligt bestämmelsen i lagens 7 §. 6.2 Förslag till förordning om ändring i förordningen (1993:1066) om måttenheter, mätningar och mätdon Som framgått av avsnitt 6.1 har utredningen föreslagit att SWEDAC bör besluta om, och få disponera intäkterna från, avgifter avseende vågar och bränslemätdon – som detta inte är tänkt att gälla för den avgiftsfinansiering utredningen föreslagit beträffande el- och gasmätare. Mot denna bakgrund syftar den föreslagna ändringen till att precisera för vilka mätdon SWEDAC har rätt att besluta om avgifter samt vilka typer av aktiviteter avgifterna i dessa fall är tänkta att finansiera. Motiv och bakgrund till förslaget fram- går närmare av avsnitt 3.5 i betänkandet. Vilka typer av vågar och bränslemätdon som omfattas framgår närmare av Styrelsens för ackreditering och teknisk kontroll före- skrifter om avgift vid återkommande kontroll av vågar och bränsle- mätdon (2002:9). Som framgått av avsnitt 6.1 har utredningen i avsnitt 3.3.2 före- slagit nya principer för prissättning i det fall SWEDAC i rollen som tillsynsmyndighet inköper och låter prova mätdon m.m. på vilka föreskrivna, metrologiska krav ställs. I de nya 9 10 §§ preciseras de föreslagna prissättningsprinciperna. De föreslagna prissättningsprinciperna är tänkta att gälla i situationer där tillsynsmyndigheten hos tillverkare, importörer, grossister och detaljhandlare för provning tar ut ett eller flera exemplar av ett sådant mätdon som har införts eller skall införas på marknaden. Med inköpspris eller motsvarande avses i förhållande till exempelvis tillverkare av ett mätdon tillverkningskostnaden (plus mervärdesskatt). I syfte att undanröja risken för missbruk, t.ex. genom att någon ger sken av högre inköpspris än vad som är fallet (falska hand- lingar), föreslår utredningen att ersättningen enligt 9 § skall få jämkas om den framstår som oskälig. Även vid tillämpningen av 10 § kan situationer tänkas då resul- tatet skulle framstå som oskäligt. Allvarligheten i de brister som konstaterats kan variera, liksom orsakerna till detta. Med utgångs- punkt i en helhetsbedömning av omständigheterna bör det därför finnas en möjlighet till jämkning av ersättningen om den framstår som oskälig. Intäkter från ersättning för provade produkter bör enligt utred- ningens mening redovisas mot inkomsttitel, och inte disponeras av myndigheten. Detta regleras genom den nya 11 §. 6.3Förslag till förordningar om ändringar i förordningen (1994:99) om vatten- och värmemätare, Yrkestrafikförordningen (1998:779), förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering om överförd el, förordningen (2001:1085) om motorfordons avgasrening respektive Naturgasförordningen (2006:1043) 9 § förordningen om vatten- och värmemätare, 11 kap. 1 § Yrkestrafikförordningen, 7 § förordningen om mätning, beräkning och rapportering om överförd el, 16 § förordningen om motorfordons avgasrening samt 18 § Naturgasförordningen SWEDAC är föreskrivande- och tillsynsmyndighet för samtliga frågor om legal metrologi, med undantag för tillsyn avseende färdig- förpackade livsmedel, som ligger på och kom- munernas miljö- och hälsoskyddsnämnder. var ansvaret för de mätinstrument som omfattas av det s.k. mätinstrument- direktivet (och rådets direktiv /22/EG av om mätinstrument) fördelat på flera myndig- heter; utöver SWEDAC även , och . I samband med att mätinstrumentdirektivet trädde i kraft, dvs. , överfördes dock ansvaret för alla instrument som omfattas av direktivet till SWEDAC. Utredningen har i avsnitt 3.3.2 förordat att SWEDAC:s tillsyns- roll – med tillhörande befogenheter samt mandat beträffande sanktioner m.m. – som huvudregel bör vara enhetligt utformad för samtliga de mätinstrument myndigheten ansvarar för. Genom de föreslagna förordningsändringarna regleras detta. I tillämpliga fall bör utredningens förslag om enhetlighet i SWEDAC:s tillsynsroll också gälla om mätinstrument omfattas av övergångsbestämmelser till SWEDAC:s föreskrifter. Beträffande tillsynen av taxametrar finns dock skäl att avseende sanktioner frångå den enhetlighet som i övrigt eftersträvas. Det kan förmodas att tillsyn över taxametrar inte kommer att vara särskilt prioriterat av SWEDAC, eftersom tillsynen oftast sker på fältet av andra aktörer (polisen etc.). Syftet med en sanktionsmöjlighet får sägas vara att genom en snabb reaktion från myndigheternas sida få till stånd en rättelse. I detta avseende framstår vitesinstitutet inte som den mest lämpliga åtgärden. Beträffande taxametrar råder också det förhållandet att brister som kommer till prövnings- myndighetens (enligt yrkestrafiklagen) kännedom i princip alltid leder till ett ifrågasättande av trafiktillstånd/taxiförarlegitimation (varning alternativt återkallelse). Risken att förlora sitt tillstånd eller sin legitimation och därmed försörjningen torde i de allra flesta fall vara ett än större hot än ett vite och leda till omedelbar rättelse. En annan aspekt är att brister beträffande taxametrar är straff- sanktionerat i 9 kap. 4 § yrkestrafikförordningen. Det skulle, i vart fall i teorin, kunna medföra att den enskilde hamnar i tre processer: en rörande brott, en rörande vite och en rörande ingripande. De två första är inte möjliga att kombinera, och endera av dessa tillsam- mans med den tredje är i och för sig möjligt men minst sagt tvek- samt. Av betydelse i sammanhanget är också att den anmälnings- skyldighet som följer av 8 kap. 2 § yrkestrafikförordningen också torde omfatta SWEDAC. Mot denna bakgrund bör det enligt utredningen räcka med att SWEDAC, såvitt avser sanktioner för det fall någon brist avseende taxametrar skulle upptäckas, har att rapportera vidare till pröv- ningsmyndigheten. 6.4Förslag till förordningar om ändringar i förordningen (1995:1296) om vissa avgifter på elområdet respektive förordningen (2000:672) om naturgasavgift 4 § förordningen om vissa avgifter på elområdet samt 5 § förordningen om naturgasavgift I avsnitt 3.4.4 har utredningen föreslagit att SWEDAC:s tillsyn avseende el- och gasmätare bör finansieras genom höjningar av nätövervaknings- respektive naturgasavgifterna. De föreslagna avgiftshöjningarna är tänkta att motsvara för nätöver- vakningsavgiften och för naturgasavgiften. Detta regleras genom de föreslagna förordningsändringarna. Översyn av reglering, omfattning, ansvar, finansiering m.m. avseende legal metrologi, spårbar tid och frekvens samt riksmätplatser Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall utreda reglering, omfattning, ansvar, finansiering, m.m. avseende legal metrologi, spårbar tid och fre- kvens samt riksmätplatser. Metrologi handlar bland annat om måttenheter, mätinstrument och system som kan garantera han- delsprodukters prestanda, eller avslöja fusk med sådana. Gällande reglering på det metrologiska området är i första hand inriktad på konsumentskydd. Det finns anledning att överväga om denna inriktning bör ändras samt även ompröva omfattningen och tillämpningen av denna reglering. Det kan därutöver finnas anled- ning att anpassa den svenska regleringen till vad som gäller i andra europeiska länder, även om någon formell harmonisering på euro- peisk nivå av lagstiftningen inte skett. Genomförandet av och rådets direktiv /22/EG av om mätinstrument (EUT L 135, 30.4.2004, s. 1, Celex 32004L0022), det s.k. mätinstrumentdirekti- vet (MID), trädde i kraft . Direktivet innebär stora förändringar inom området legal mätteknik. Ekonomistyr- ningsverket (ESV) har på regeringens uppdrag utrett frågan om den framtida finansieringen av metrologiverksamheten (ESV 2005:28). ESV avstod emellertid från att lämna konkreta förslag till sådan finansiering, men anvisade vilka möjliga vägar som står öppna. Den framtida finansieringen av genomförandet av bl.a. MID är oviss och behöver därför klarläggas. Detsamma gäller den till Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (SWEDAC) från andra myn- digheter överförda tillsynen över återkommande kon- troll av legala mätinstrument på marknaden, där även framtida omfattning och inriktning behöver klarläggas. Funktionaliteten hos elektroniska kommunikationsnät och moderna lösningar i IT-system är beroende av korrekt och säker tid och frekvens. finns dock inget formellt, samordnat huvudan- svar för tid och frekvens eller någon utpekad myndighet eller några andra aktörer som ansvarar för att utveckla, producera och tillhan- dahålla robust och spårbar tid och frekvens eller utöva tillsyn över området. Eftersom departement och myndigheter berörs av denna fråga behöver ansvarsförhållandena kring robust, korrekt och spårbar tid och frekvens klargöras. Det bör också undersökas hur man kan främja en utökad användning av säker och spårbar tid, t.ex. för samhällsviktiga aktörer. Det statliga stödet till riksmätplatser uppgår till ca . Anspråken på statligt stöd till riksmätplatserna har i huvudsak utgått från verksamhetens egna, metrologiskt fokuserade, perspektiv. Hur detta perspektiv relaterar till såväl de små och medelstora företagens verkliga behov som till andra när- ingspolitiska mål är emellertid oklart. Det bör därför analyseras om det nuvarande stödets omfattning och inriktning är ändamålsenligt utifrån ett bredare, näringspoli- tiskt, perspektiv. Utredaren skall dessutom: Analysera och vid behov föreslå ändringar när det gäller nuva- rande omfattning av den tvingande metrologiska regleringen. Framför allt bör restriktionen att föreskrifter endast får medde- las om de är befogade från konsumentskydd ses över. Överväga om och vid behov föreslå på vilket sätt bemyndigan- det för SWEDAC, i 8 § förordningen (1993:1066) om måtten- heter, mätningar och mätdon, att besluta om avgifter, bör ges en tydligare legal form. Bedöma om nuvarande sanktionssystem mot överträdelser av föreskrivna krav är ändamålsenligt. Föreslå lämplig omfattning, inriktning och finansiering för den metrologiska tillsynen (legal metrologi). Analysera och föreslå dels vem som bör ha samordnings- och/eller huvudansvar för spårbar tid och frekvens i , dels vem/vilka som bör ha ansvar för produktion, distribution och tillhandahållande av spårbar tid och frekvens. Föreslå former och ansvar för finansiering av verksamheten spårbar tid och frekvens. Föreslå åtgärder som kan behövas för att stimulera användning av robust, spårbar tid och frekvens i samt lämplig an- svarsfördelning mellan olika aktörer i detta avseende. Kartlägga och analysera omfattning och inriktning av statligt stöd till riksmätplatsverksamheten vid , SP i och tut (SSI) i . Analysera dels eventuella samordningsvinster genom ökat nor- diskt och annat internationellt riksmätplatssamarbete, dels över- väga behov och förutsättningar för att långsiktigt upprätthålla riksmätplats för samtliga nuvarande mätstorheter. Analysera samt vid behov föreslå ändringar när det gäller lämp- lighet och ändamålsenlighet med det nuvarande anslags- respek- tive dispositionsansvaret för det statliga stödet till riksmätplats- verksamheten. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag samt , , lämna en redovisning av preliminära eller indikativa förslag som kan påverka statsbudgeten 2008. Regelverket för metrologi tillhör de allra äldsta och tillämpades bl.a. vid byggandet av de egyptiska . I infördes regelverk för meter och kilogram som ersatte tidigare regelverk för aln, pund, m.m. Den gällande regleringen av legal metrologi är . I jämförelse med situationen i andra länder i är endast en förhållandevis liten del av metrologin författningsreglerad i . Den svenska metrologiska lagstiftningen är huvudsakligen begrän- sad till att ge konsumenterna skydd mot oriktig mätning och väg- ning. De grundläggande metrologiska bestämmelserna finns i lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon och i förord- ningen (1993:1066) om måttenheter, mätningar och mätdon. SWEDAC får meddela föreskrifter om krav på mätningar och mättekniska metoder samt krav på och kontroll av mätdon om dessa behövs för att uppfylla internationella överenskom- melser eller om föreskrifterna är befogade från konsumentsyn- punkt. Föreskrifterna skall dessutom avse skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, kommunikationer eller näringsverksamhet. SWEDAC får i egenskap av tillsynsmyndighet meddela de före- lägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att lagen eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen skall efterlevas. Ett så- dant föreläggande eller förbud får förenas med vite. SWEDAC kontrollerar att bl.a. vågar och bensinpumpar som är i användning stämmer överens med föreskrivna krav. SWEDAC:s sektorsansvar på det metrologiska området har hit- tills finansierats genom avgifter. Enligt 8 § förordningen om mått- enheter, mätningar och mätdon får SWEDAC besluta om avgifter på mätdon som omfattas av styrelsens tillsyn enligt 7 §. Avgifterna skall bestämmas så att de täcker kostnaderna för denna tillsyn. Föreskrifter om sådana avgifter meddelas av styrelsen efter samråd med . bemyndigande att ta ut avgifter gavs i ett beslut med anledning av regeringens proposition om marknadskontroll för produktsäkerhet, m.m. (prop. 1993/94:161). Regleringen på metrologiområdet är i första hand inriktad på kon- sumentskydd. Även på områden som inte direkt berör enskilda konsumenter kan det emellertid finnas behov av tvingande regler. är tämligen ensamt om att endast reglera förhållandet mel- lan konsument och näringsidkare och att låta förhållandet mellan näringsidkare vara oreglerat. Näringsidkare som, på ett oreglerat område, vill låta kontrollera sina mätinstrument kan vända sig till kalibreringsföretag. Här finns dock vissa problem. Kalibreringsföretag i olika länder, såväl ackrediterade som icke ackrediterade, kan använda olika metoder för kalibreringen. Meto- derna kan, har det visat sig, vara så olika utformade att det kan upp- stå en snedvriden konkurrens. Dessutom är resultatet av kalibre- ring endast ett bevis på hur rätt eller fel ett instrument visade för kalibreringen. Här finns inga krav på hur instru- mentet skall vara konstruerat, inte heller på typgodkännande eller på att instrumentet skall vara kontrollerat som lämpligt för en viss uppgift. Instrumentet kanske visar rätt under ideala förhållanden men kanske inte fungerar alls vid miljöpåverkan och olika former av störning, t.ex. så kallad EMC-emission från en mobiltelefon. Det finns även andra områden där problem kan uppstå på grund av frånvaron av myndighetsföreskrifter om och kontroll av mätin- strument. Som ett exempel kan nämnas handel med utsläppsrätter. Även andra skäl talar för en översyn. Bland annat finns det en grundläggande oklarhet om vad som skall vara föremål för reglering. Oklarheten blir inte mindre av att det i bemyndigan- dena talas om att föreskrifter får meddelas om de avser skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, kommunikationer eller närings- verksamhet. Den svenska linjen inom metrologiområdet har bland annat sin grund i en önskan om att inte i onödan reglera förhållanden mellan näringsidkare. Det bör emellertid prövas om inte denna inriktning kan uppnås på annat sätt än genom nuvarande begränsning av bemyndigandena att meddela föreskrifter. Det finns fall där en bransch önskar att en reglering införs. Exempelvis framförde renhållningsbranschen och upphandlande kommuner gemensamt en önskan om införande av enhetliga tek- niska krav för vågar som används vid vägning av hushållsavfall. En sådan reglering är nu genomförd. Utredaren skall överväga om en offentligrättslig reglering endast skall finnas på områden som är intressanta från konsumentsyn- punkt. Erfarenheterna från tillsyn av mätinstrument som redan finns på marknaden visar att andelen mätinstrument i bruk som inte upp- fyller kraven i vissa fall är mycket hög. Detta kan naturligtvis ha många orsaker. En orsak kan vara att innehavaren inte känner till att det finns krav på kontroll och att det är innehavaren som själv ansvarar för att kontroll sker. En annan orsak kan vara att innehavaren medvetet underlåter att kontrollera sina instrument eftersom risken för upptäckt uppfattas som liten och sanktionerna anses som lindriga. Om detta antagande är riktigt kan det finnas anledning att överväga skärpta påföljder. Ett ytterligare skäl för att överväga att införa en direkt sank- tionsmöjlighet är vissa av bestämmelsernas utformning. De regler som finns för icke-automatiska vågar, som ytterst har sin grund i tvingande gemenskapslagstiftning, kan tjäna som exempel. Endast vågar som används för försäljning av varor till enskild konsument behöver genomgå periodisk omverifiering. En våg som under en del av året används vid försäljning till konsumenter och används i annan verksamhet omfattas endast av verifierings- plikt då den används i konsumentsammanhang. Det kan i sådana fall uppstå avsevärda problem vid tillsyn och tillämpning av regelsy- stemet. och rådets direktiv /22/EG av , det s.k. mätinstrumentdirektivet (MID), innebär stora förändringar för området legal mätteknik. Direktivet omfattar mätinstrument innan de tas i bruk på marknaden och innebär att mätinstrument som uppfyller direktivets kravspecifikationer får fri rörlighet inom EU.