sou · GWB341 · 2008-04-23 00:00:00 — Annat har inte framkommit än att prostitutionen började tämligen omgående efter M:s ankomst. Med hänsyn till I:s och L:s belägenhet i ansåg tings- rätten att syftet med M:s ankomst var att L skulle förmås att pro- stituera sig, genom att L bibringades uppfattningen att hon i den uppkomna situationen inte hade något annat val. Vad gällde frågan om I innehaft L:s pass kunde det inte anses utrett att han haft hand om passet i större utsträckning än vad han själv medgett. Av utredningen framgick att i vart fall I, L och B samt en eller två personer som var i sällskap med denne sammanträffade på cen- tralstationen i . L uppgav i polisförhör angående händel- sen att hon och I träffade de två männen och att I sade Du behöver inte vara rädd, du behöver inte oroa dig och Du ska följa med dem, du skall åka med dem, du behöver inte vara orolig för något. L uppgav i förhöret att hon kände sig som om någon hällt kokande vatten över henne och att hon inte ville följa med männen, men att hon inte hade något val därför att männen kanske hade betalat för henne. Tingsrätten fann genom utredningen i målet styrkt att I överlämnat L till B mot ersättning och att B betalade I för att få utnyttja L för sexuella ändamål. Omständigheten att I själv hade utnyttjat L för prostitution, vilket B hade kännedom om, talade för att avtalet innebar att också B kunde utnyttja L för sådan. I kom dessutom att sluta ett liknande avtal avse- ende M, enligt vilket hon skulle göra allt vad hyrestagarna sade till henne. Under alla förhållanden kunde det hållas för visst att I insåg att B skulle sälja L:s kropp. Redan det förhållandet att det var möjligt att mot ersättning upplåta L för sexuella ändamål talade för att hon stod under upplåtarens kontroll och att denna kontroll fördes över till hyrestagaren. Upplåtelsen av L hade föregåtts av att hon hade åkt till utan pengar, vilket inskränkte hennes möj- ligheter att resa hem utan att först ha tjänat sådana. dessutom inga möjligheter att få något vanligt arbete. L hade berättat i förhör att I:s kamrat underhöll dem ekonomiskt eftersom han tyckte synd om dem, vilket enligt tingsrätten torde ha förutsatt att L höll sig väl med I. Därtill kom att det huvudsakliga inneboen- det hos bekanta till I medförde att boendesituationen var osäker och beroende av om I kunde ordna den. L saknade behövliga språkkunskaper och hade föresatt sig att inte komma hem utan pengar. Utan föregående erfarenhet av prostitution hade hon uppenbarligen förespeglats att alternativet till prostitution var att hamna på gatan, och därefter hamnat i sådan i och ägnat sig åt det med allt vad det måste inneburit för hennes självkänsla. De anförda omständigheterna och L:s situation i övrigt fick anses ha inneburit att hon var i en trångmålsliknande situation och i en faktisk beroendeställning i förhållande till I för upplåtelsen av henne till B. I får därigenom anses ha haft kon- troll över henne då. Det saknade enligt tingsrätten därmed bety- delse om L på något sätt frivilligt följt med männen eller om hon haft möjlighet att rymma från dem. Av det anförda var det styrkt att I gjort sig skyldig till människohandel avseende L. Tingsrätten konstaterade därefter att I utfört gärningen till- sammans och i samråd med S. Denna bedömning grundades bl.a. på att det av den telefonavlyssning som åberopades i målet framgick att S tillgodogjort sig intäkter och diskuterat omständigheterna för uthyrningen av L. Åklagaren hade i den del som avsåg människohandel också anfört att det därutöver fanns utrymme för att döma I och S för koppleri avseende L:s prostitution i . Eftersom prostitu- tionen bidragit till att I och uppnått kontroll över L, vilket med- förde att de döms för människohandel avseende henne, ansåg tings- rätten att de inte dessutom borde dömas för det föregående kopp- leriet. Av åberopade utskrifter av telefonsamtal mellan N, E och I framgick bl.a. att I ville hyra ut M till N, att N och E beslutat att hyra M tillsammans, att det diskuterades om N och E skulle ta hand om M:s dokument, vilket N insisterat på och I accepterar samt att I till E erbjudit M för , vilket denne accepterat. Av samtalen framgick att M upplåtits till N och E och att syftet med affären var att M skulle utnyttjas för prostitu- tion, som N och E skulle tjäna pengar på. Vad därefter gällde frågan om I och S gjort sig skyldiga till män- niskohandel beträffande M konstaterade tingsrätten att det kunde klarläggas att det av flera samtal mellan I och M framgick att M sagt att hon var övervakad. Av de i målet åberopade telefonsamta- len och utredningen i övrigt framgick också att N och E haft för avsikt att ta kontroll över M och att de också vidtog åtgärder i det syftet. Därtill kom att N i ett telefonsamtal tidigare insisterat på att få M:s dokument. En annan omständighet som talade härför var att E i ett telefonsamtal med N uttryckt farhågor för att M skulle fly. För att I och S skulle kunna dömas för människohandel avseende M krävdes emellertid att redan de hade uppnått kontroll över M och att det var den kontrollen som överfördes till N och E, i syfte att hon skulle utnyttjas för sexuella ändamål. Flera av de uppspe- lade telefonsamtalen där I eller S förekom talade för att de haft lika stort inflytande över M som över L och att de inte gjort någon skillnad mellan dem. I de samtal där M förekom gavs tingsrätten dock intrycket att hon bättre än L kunde ta vara på sig själv. Den avgörande bristen när det gäller de delar av åtalet som avsåg männi- skohandel beträffande M var dock att hon inte hade medverkat i rättegången och att de knapphändiga uppgifter som hon lämnat under förundersökningen, inte gav mycket stöd för att hon befun- nit sig under I:s och S:s kontroll. M var prostituerad och hon visste att hon skulle prostituera sig när hon reste till rige. Det var inte osannolikt att hon kände till de närmare förut- sättningarna redan när hon reste från hemlandet, särskilt mot bak- grund av att det fanns omständigheter som talade för att M och S varit bekanta . M hade uppgett att S bodde tillsam- mans med henne i hennes lägenhet i . Slutligen var M och därmed betydligt äldre än L och även äldre än I och S. Tings- rätten ansåg vid en samlad bedömning att vad som hade förekom- mit i målet inte i tillräcklig grad styrkte att I och S hade kontroll över M när hon uppläts till E och N. De kunde därför inte dömas för människohandel avseende M. Tingsrätten fann under åtalspunkten 1 styrkt att I och S tillsam- mans och i samförstånd mot en ersättning av förde över kontrollen över L till B i syfte att hon skulle utnyttjas för sexuella ändamål. Avtalets innehåll talade i sig för att B haft insikt om att L befann sig i en trångmålsliknande situation och beroendeställning och att han utnyttjade detta när han ingick Omständigheterna i samband med att avtalet ingicks gav ytterligare stöd härför och innebar att det var styrkt att han insåg att L stod under kontroll och att han mottog denna kontroll över henne i angivet syfte. Av utredningen framgick att B, sedan han tagit emot L haft samlag med henne samt att L, B och två bekanta till denne åkte till . mötte alla fyra D, som åkte med dem till en adress i , där de träffade N och Ig. Redan där påbörjades diskussioner om att B mot ersättning skulle upplåta L för sexuella ändamål. Hela sällskapet åkte sedan till en klubb, där L överlämnades till N och Ig för en tvåveckorsperiod mot en ersätt- ning om . L hade i tidigare förhör uppgett att hon var tvungen att ligga med en av männen som övertog henne i , att två av män- nen beslagtog hennes pass och överlämnade det till tre män och att hon inte såg överlämnandet men att hon till visste att de tre männen hade hennes pass. B hade uppgett att avtalet med N och Ig innebar att de skulle få ha sex med L för , att Ig betalade honom pengarna och att L var med på uppgörelsen. Han hade emellertid bestritt att han överlämnat L:s pass till N. Av utredningen framgick att också B:s vidareupplåtelse av L till N och Ig, mot en ersättning om , skedde i syfte att hon skulle utnyttjas för sexuella ändamål. När det gällde L:s pass fann tingsrätten klarlagt att B i samband med upplåtelsen av L överlämnade hennes pass till N. Det kunde vid en samlad bedömning av omständigheterna hållas för visst att B hade tagit ifrån L passet och därmed förstärkt kontrollen över henne. Det var därmed uppenbart att hans ovan angivna upp- låtelse av L till N och I utgjorde en ny kontrollöverföring. Åtalet mot B för människohandel var följaktligen styrkt. Tingsrätten hade tidigare funnit styrkt att H fört över kontrollen över L till N och Ig i syfte att hon skulle utnyttjas för sexuella ändamål. Avtalets innehåll talade i sig för att N och Ig haft insikt om att hon befann sig i en trångmålsliknande situation och beroen- deställning och att de utnyttjade detta när de ingick avtalet. Omständigheterna i samband med att avtalet ingicks, inte minst att B överlämnade L:s pass till N, vilket Ig varit medveten om, och de efterföljande händelserna innebar att det var styrkt att de insett att L stod under kontroll och att de mottog denna kontroll över henne i angivet syfte. Av N:s uppgifter och utredningen i övrigt framgick att N hade hand om L:s pass. Enligt N gömde han mot slutet L:s pass för att hans föräldrar inte skulle hitta det, vilket inte framstod som övertygande. Frågan om i vilken utsträckning passet varit gömt och av vilken anledning detta skedde saknade enligt tingsrät- ten emellertid större betydelse. Det avgörande var att N oavbrutet förfogade över passet, genom att ha det på sig eller hålla det gömt, och därmed undanhöll L detta. Han hade därigenom vidmakthållit den åtgärd som B hade vidtagit genom att ta ifrån henne passet. Detta hade Ig haft vetskap om. L hade inte utsatts för tvång, hot, inlåsning eller liknande, vilket inte heller hade påståtts av åklagaren. Omständigheterna kring L:s inhysning, det förhållandet att hon var omgiven av någon av de inblandade personerna, hennes obetydliga ekonomiska utbyte av prostitutionen, N:s handhavande av hennes pass och L:s situation i övrigt fick vid en samlad bedömning likväl anses inne- bära att Ig och N, efter övertagandet av kontrollen över L i syfte att hon skulle utnyttjas för sexuella ändamål, gemensamt och i samför- stånd upprätthållit ett tryck mot henne som medförde att de behål- lit kontrollen över henne i samma syfte. N och Ig måste också ha insett att L utan att de angivna omständigheterna förelegat inte skulle ha prostituerat sig i huvudsakligt syfte att tjäna pengar åt dem. Utredningen visade att Ig emellanåt haft en vacklande inställ- ning till L:s prostitution, vilket emellertid inte inverkade på skuld- frågan. Inte heller den omständigheten att L sedermera uttalat att hon önskat stanna hos N och Ig tillmättes någon betydelse av tingsrätten. Detta sågs i stället som ett utryck för att hon stod under kontroll, särskilt med beaktande av att önskemålet inte framfördes till utomstående personer utan till olika gärningsmän, och för att hon trots allt upplevde det som ett mindre dåligt alter- nativ att prostituera sig för N och I än att tvingas återvända till B. Åtalet var därmed styrkt och N och Ig dömdes för människohan- del. Av utredningen framgick att D i mycket stor utsträckning hade varit närvarande i olika delar av händelseförloppet. Han åkte med H till N och Ig och följde med till klubben i där affä- ren avseende L gjordes upp. D fick kännedom om avtalets innehåll och om att N hade tagit hand om L:s pass. L inhystes sedan hos D:s flickvän, som L kom att tillbringa omkring hos. D var med i samband med att N eller Ig transporterade L till köpare av sexuella tjänster, första gången som de hade tagit emot kontrollen över henne. Det var enligt tings- rätten visserligen inte utrett att D, när han sammanförde B och L med N och Ig, visste att H avsåg att överföra kontrollen över L i syfte att hon skulle utnyttjas för sexuella ändamål. I belysning av D:s senare agerande framstod det dock som helt osannolikt att han skulle ha agerat annorlunda om han hade haft sådan kunskap. Tingsrätten ansåg att det av utredningen i målet i denna del kunde hållas för visst att D påverkat Ig att betala för L och att D och att han skaffat bostad till L. När det gällde frågan om D över- vakat L i olika bostäder hade L själv vid ett telefonsamtal uppgett att hon var övervakad. Med hänsyn till D:s kännedom om bak- grunden till varför L vistades i de olika lägenheterna och att det var utrett att han vistats där i stor omfattning gavs hans omfattande närvaro där innebörden att han haft en övervakande funktion i för- hållande till henne. Omständigheterna hade också varit sådana att han måste ha insett att L upplevt hans närvaro på det sättet. Sammanfattningsvis fann tingsrätten utrett att D varit medveten om överföringen av kontrollen avseende L mot betalning och syftet därmed, samt om N:s och Ig:s fortsatta kontroll över L och deras främjande av prostitutionsverksamhet. Det stod också klart att han genom sina åtgärder och sin närvaro hos L och genom psykisk påverkan uppsåtligen gett stöd åt och underlättat kontrollöverfö- ringen och den fortsatta kontrollen. Åtalet för medhjälp till männi- skohandel var därmed styrkt. Av tingsrättens ställningstagande under åtalspunkten 1, att det inte var styrkt att I och S haft kontroll över M när de upplät henne till E och N i syfte att hon skulle utnyttjas för sexuella ändamål, följde att de båda senare inte heller kunde ha mottagit eller behållit kon- trollen över M. De kunde därför inte dömas för människohandel enligt åtalet. Enligt åklagarens förstahandspåstående hade Lh genom att köra N till gjort sig skyldig till medhjälp till N:s och E:s gärning enligt åtalspunkten 5. Tingsrätten hade under den åtalspunkten funnit att N:s och E:s gärning skulle bedömas som koppleri. Redan därav följde att Lh inte kan dömas för medhjälp till människohandel. Med hänsyn till den ovan gjorda bedömningen att N och Lh övervägde att hyra M tillsammans fann tingsrätten dess- utom att det skulle föra för långt att, när N i stället kom att genomföra affären tillsammans med E, anse att Lh gjort sig skyldig till medhjälp till deras gärning genom att tidigare ha skjutsat N till . Vid den bedömningen hade tingsrätten vägt in att N saknat pengar till affären vilket Lh visste om, och att E som möjlig- gjorde affären avseende M eftersom han hade pengar, var en för Lh okänd person. Tingsrätten hade tidigare funnit att det inte var styrkt att I och S haft kontroll över M. Redan därav följde att Da inte kunde dömas för stämpling till människohandel avseende henne. Det kunde ändå tilläggas att det inte heller förelåg tillräcklig bevisning för att Da haft för avsikt att ta emot kontrollen över M, men att det av åbero- pade telefonsamtal mellan N och Da och av utredningen i övrigt med all tydlighet framgick att Da erbjudit sig att tillsammans med N betala för M i syfte att hon skulle utnyttjas för sexuella ändamål. Stämpling till koppleri var emellertid inte straffbart. Åtalet skulle därför ogillas. Av tingsrättens domslut framgår att I dömdes för människohan- del, koppleri och skadegörelse till fängelse , S för människohan- del och koppleri till fängelse och , B för människo- handel till fängelse och , N för människohandel, koppleri och narkotikabrott till fängelse och , Ig för människohandel, olovlig försäljning av alkoholdrycker, försök till olovlig försäljning av alkoholdrycker och olovligt innehav av alkohol- drycker till fängelse och , D för medhjälp till människohandel till fängelse och , E för koppleri och narkotikabrott till fängelse och och L för koppleri, medhjälp till koppleri, bedrägeri och köp av sexuell tjänst till fängelse och . Domen överklagades av åklagaren beträffande N, E och L samt av L. Vid tingsrätten angavs i gärningsbeskrivningen att N och E från annan tagit emot kontrollen över M. Med hänsyn till att den, från vilken kontrollen skulle ha mottagits eller överförts, av tingsrätten inte ansetts ha haft kontroll över M och således inte heller kunnat ha överlämnat denna, ansåg tingsrätten att det redan på denna grund inte varit möjligt att döma N och E för människohandel. Åklagaren hade i hovrätten justerat gärningsbeskrivningen och påstått att N och E tagit, och även behållit, kontrollen över M. Fråga i hovrätten blir därför främst om situationen varit sådan att N och E haft den, för att dömas för människohandel, nödvändiga kontrollen över M. M hade under förundersökningen förnekat att hon prostituerat sig och att hon blivit utnyttjad. Redan N:s och E:s egna uppgifter, dvs. att de arbetat med att ordna kunder åt M, motsäger att det som M berättat var med sanningen överensstämmande. Genom utred- ningen hade också framkommit att M:s dotter vistades i hos S:s föräldrar vilket förhållande kunde antas medföra att M inte velat avslöja de verkliga omständigheterna. Ett vittne hade också angett att M till honom sagt att hon inte känt till att den svenska polisen kunde beskydda henne i . Detta ledde enligt hov- rättens mening till att vad M berättat i polisförhör inte kunde läg- gas till grund för bedömningen i målet. Genom de avlyssnade telefonsamtalen framgick enligt hovrät- tens mening att N och E gemensamt och i samråd agerat i förhål- lande till M. Det förhållandet att E ensam rent faktiskt hämtat M förändrade inre denna bedömning. N hade såväl före som efter det faktiska hämtandet av M tydligt visat att han agerat i samråd med E. Det rådde inte någon tvekan om att M varit i en utsatt belägen- het. Även om M tidigare varit prostituerad var det helt osannolikt att hon förstått eller haft inflytande över vilka villkor det avsetts att hon skulle utnyttjas i . Däremot hade det accepterats att hon inte genomförde anala samlag. Såväl N som E hade vidgått att de utnyttjat M för prostitution. M hade transporterats till , en för henne okänd plats där hon inre kände någon som hon kunde kontakta. Det hade framkommit att hon fått höra att prostitution var olagligt i . Hon hade inte behärskat det svenska språket. Hon hade inte några pengar när hon anlänt och endast en mindre summa pengar när polisen ingrep. Av de avlyss- nade samtalen framgick att hennes identitetshandlingar omhän- dertagits. Betalningen för hennes tjänster skedde inte till henne. Av flera av de avlyssnade samtalen framgick att M kände sig övervakad. Hon sa bl.a. att hon var i händerna på personer som kom att lämna tillbaka henne, något som tydde på att hon ansåg att de hade kon- trollen över henne. Det framstod också tydligt av de avlyssnade samtalen att N och E ansåg sig ha kontrollen över M. Vid flera till- fällen talades det om ett köp av M och E hade vidgått att han beta- lade för M. Mot bakgrund av de ovan angivna omständig- heterna ansåg hovrätten att det i målet visat att N och E tagit kon- trollen och bibehållit denna till dess deras agerande avbrutits genom polisingripandet, över M på sätt krävs för ansvar för männi- skohandel. Även i övrigt var förutsättningarna för detta brott uppfyllda. De skulle därför dömas för människohandel på sätt åkla- garen påstått. Genom utredningen hade framkommit att L till en början velat vara med och köpa M men att så inte skedde. Lika med tingsrätten fann således hovrätten att det inte kunde anses styrkt att han körde N till för att främja dennes gärning utan att detta skedde för att han själv skulle genomföra en affär från vilken det måste antas att han frivilligt tillbakaträtt. Det skulle därför ha lett för långt att anse att han därmed främjat att N senare tillsammans med E, som var den som hämtade M, genomfört gärningen. Åtalet för medhjälp till människohandel kunde därför inte vinna bifall. Hovrätten ändrade tingsrättens dom på så sätt att N, såvitt avsåg åtalet enligt åtalspunkten 5, dömdes för människohandel och till fängelse och . Beträffande E ändrade hovrätten tingsrättens dom på så sätt att åtalet enligt åtalspunkten 5, bedöm- des som människohandel och påföljden bestämdes till fängelse och . Vad avsåg L fastställde hovrätten tingsrättens dom. konvention om bekämpning av människohandel Council of – No. medlemsstater och övriga stater som har underteck- nat denna konvention, som beaktar att ändamål är att uppnå en större enighet bland sina medlemsstater, som anser att människohandel är ett brott mot de mänskliga rättigheterna och en kränkning av människans värdighet och integ- ritet, som anser att människohandel kan leda till slaveri för brotts- offren, som anser att respekt för brottsoffers rättigheter, skydd av brottsoffer och åtgärder för att bekämpa människohandel måste vara övergripande mål, som anser att alla åtgärder eller initiativ för att bekämpa män- niskohandel måste vara icke-diskriminerande och beakta jämställd- hetsperspektivet och barnets rättigheter, som erinrar om att medlemsstaternas utrikesministrar i sina för- klaringar vid ministerkommitténs etthundratolfte och etthundra- fjortonde möte den 14–respektive den 12–efterlyste kraftfullare insatser mot människohandel från Europa- rådets sida, som beaktar konvention om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt protokollen till denna, som beaktar följande rekommendationer från ministerkommit- tén till medlemsstater: –R (91) 11 om sexuellt utnyttjande av barn, barnpornografi och barnprostitution samt handel med barn och ungdomar, –R (97) 13 om hot mot vittnen och den tilltalades rätt till försvar, –R (2000) 11 om åtgärder mot handel med människor för sexuellt utnyttjande, –R (2001) 16 om skydd av barn mot sexuellt utnyttjande, –R (2002) 5 om skydd av kvinnor mot våld, som beaktar följande rekommendationer från parla- mentariska församling: –R 1325 (1997) om handel med kvinnor och påtvingad prostitu- tion i medlemsstater, –R 1450 (2000) om våld mot kvinnor i , –R 1545 (2002) om en kampanj mot handel med kvinnor, –R 1610 (2003) om migration kopplad till handel med kvinnor och prostitution, –R 1611 (2003) om organhandel i , –R 1663 (2004) om slavarbete i hemmet: slaveri, au pairer och postorderfruar, som beaktar Europeiska unionens råds (rådets) rambeslut av om bekämpande av människohandel, rådets rambeslut av om brottsoffrets ställning i straffrättsliga för- faranden samt rådets direktiv av om uppehålls- tillstånd till tredjelandsmedborgare som har fallit offer för män- niskohandel eller som har fått hjälp till olaglig invandring och vilka samarbetar med de behöriga myndigheterna, som vederbörligen beaktar konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och dess tilläggs- protokoll om förebyggande, bekämpande och bestraffande av han- del med människor, särskilt kvinnor och barn, för att stärka det skydd dessa instrument ger och utveckla de normer som upprättas genom dem, som vederbörligen beaktar övriga internationella rättsliga instru- ment av betydelse i fråga om åtgärder för bekämpning av män- niskohandel, som beaktar behovet av att utarbeta ett allsidigt, internationellt, rättsligt instrument med särskild inriktning på de mänskliga rättig- heterna för människohandelns offer och att upprätta en särskild övervakningsmekanism, har kommit överens om följande: Kapitel I Syften, tillämpningsområde, icke- diskrimineringsprincip och definitioner Artikel 1 – Konventionens syften 2.Denna konventions syften är a.att med respekt för jämställdheten förebygga och bekämpa människohandel, b.att med respekt för jämställdheten skydda brottsoffrens mänskliga rättigheter, att utforma en allsidig ram för skydd av och hjälp till brottsoffer och vittnen samt att säkerställa att utredningar och åtal genomförs effektivt, samt c.att främja internationellt samarbete när det gäller insatser mot människohandel. 3.Genom denna konvention inrättas en särskild övervaknings- mekanism för att säkerställa att parterna effektivt tillämpar dess bestämmelser. Artikel 2 – Tillämpningsområde Denna konvention ska gälla alla former av människohandel, natio- nell eller gränsöverskridande, oberoende av dess eventuella sam- band med organiserad brottslighet. Artikel 3 – Icke-diskrimineringsprincip