sou · GWB3110 · 2008-11-18 00:00:00 — I , där IMD av värme är ett lagstadgat krav, finns till skillnad från en lång hyrestradition där driftskostnader som värme debiteras separat.TPF8FPT Regleringen av debiteringen är i relativt utförligt beskriven i lagstiftningen. Att vissa bostäder som gavel- och vindslägenheter har högre värmekostnader accepteras där med hänvisning till att de ofta har andra mervärden som kom- penserar detta. Dessutom har, vilket inte är helt oväsentligt, hyres- gästerna accepterat dessa skillnader i värmekostnader vid inflytt- ningen. 12.3.1Effektiviseringspotential för IMD av värme , åren 2001 2005, användes energi för uppvärmning och tappvarmvatten i flerbostads- hus. av denna energimängd utgörs av fjärrvärme. Erfarenheter från såväl svenska som utländska projekt indikerar att IMD kan bidra till en minskad energianvändning om 10 för värme. Om samtliga svenska lägenheter i flerbostadshus skulle utrustas med IMD skulle således teoretiskt en lönsam effektivi- seringspotential för flerbostadshus på mellan 2 och slutlig energi kunna uppnås. 8TP PT Ett vanligt undantag för denna princip är dock byggnader med två lägenheter. Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el Liksom för varmvattenmätning finns två mätprinciper för värme tillgängliga på marknaden. Det första alternativet är att mäta den värmemängd som tillförs genom värmesystemet. Det andra alter- nativet är att mäta lägenheternas faktiska rumstemperatur. De båda metoderna kan också kombineras på olika sätt. Båda mätmetoderna för värmemätning har såväl fördelar som nackdelar. Inget av de båda systemen för värmemätning är helt rättvist men dagens situation där alla debiteras lika mycket obe- roende av energianvändning är inte heller rättvis. Genom att göra ett antal korrigeringar kan fastighetsägaren undanröja de mest uppenbara orättvisorna för de båda existerande mätprinciperna. En förutsättning för individuell värmemätning är ett väl funge- rande värmesystem. Situationen där en del boende får en högre inomhustemperatur än efterfrågat som följd av att även de mest köldutsatta lägena ska kunna få en rimlig värmekomfort är relativt vanlig. Individuell mätning och debitering av värme förutsätter ofta att de boende kan välja temperatur inom ett intervall på . I vissa situationer kan detta försvåra optimeringen av värmesystemet, och fordra en högre framledningstemperatur. Detta kan i sin tur öka byggnadens värmeförluster. En mätmetod som är vanlig i t.ex. , och är värmemängdsmätning. Mätningen sker antingen genom flödes- mätning eller radiatormätning. Värmemängdsmätning kompliceras främst av att värmetransmissionen i en byggnad varierar beroende på lägenheternas storlek och läge. Boende i gavel- och vindslägen- heter kan drabbas orättvist av denna mätmetod. Vidare kan boende centralt i huset, genom att ställa in sina radiatorventiler på en något lägre värmeavgivning än de omgivande lägenheternas, stjäla värme från sina grannar, eftersom värmetransmissionen mellan lägen- heterna då ökar. Det finns dock olika metoder att hantera denna problematik, och korrigeringsfaktorer kan användas för att göra debiteringen mer rättvis. Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el Temperaturmätningsmetoden kallas även komfortmätning. Metoden bygger på mätvärden från temperaturgivare i ett antal rum i varje lägenhet. Med denna metod uppstår inte mätproblem orsakade av skillnader i värmetransmission. Däremot kan problem uppstå t.ex. med debitering av värme som härrör från övervärme till följd av solinstrålning. Vidare kan problem uppstå genom att energi som vädras bort inte mäts, och därmed inte debiteras. Det går dock att komma till rätta även med dessa problem. För- och nackdelar för de båda metoderna för individuell mätning av värme sammanfattas kortfattat i tabell 12.1. Tabell 12.1 För- och nackdelar med olika metoder för IMD av värme Värmekostnadsfördelning efter tillförd värme Mätningarna avser tillförd värme, vilket kan Värmemängdsmätning är av ekonomiska skäl tyckas vara det som ska mätas om man ska endast möjligt vid nybyggnad. Radiatormätning är möjlig i alla hus med Värmeströmmen mellan lägenheter medför att man kan stjäla värme från grannar som t.ex. av hälsoskäl behöver ha hög temperatur. Fönstervädring ger högre värmekostnader De boende kan sänka sina uppvärmningskost- enbart för den som vädrar. nader genom att manipulera med ventilations- anläggningen och därmed minska luftväxling- en med risk för hälsoproblem och skador på är ett krav för en rättvis värmekostnads- Solvärme, hushållsel och annan intern värme- Lokala brister i klimatskärmens isolering och tillförsel sänker värmekostnaderna. täthet drabbar den som bor i lägenheten i form av ökade uppvärmningskostnader. ägarens incitament för åtgärder minskar. Tekniken med värmekostnadsfördelning med Korrigering av mätvärden för att få rättvisare radiatormätning är etablerad i och värmekostnadsfördelning är svåra att förstå, det finns DIN- och CEN-normer för mätutrust- varför de boendes motiv att spara värme skulle Mätning sker av all värmetillförsel till hela I hus med ventilationssystem med förvärmd tilluft (FT) kan vissa lägenheter få mer värme gratis än andra. Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el SOU 2008:110 Att fördela värmekostnader efter den rums- Fönstervädring drabbar hela kollektivet med temperatur (värmekomfort) som de boende högre värmekostnader och inte enbart den som väljer kan upplevas som en rättvis metod. Det finns inget motiv för de boende att Solvärme, värme från hushållsapparater och annan intern värmeutveckling höjer rums- temperaturen och kan därmed medföra ökade Värmeströmmar mellan lägenheterna m.m. Det finns inga vedertagna normer i för påverkar ej debiteringen. vilka krav som ska ställas för komponenter som används för mätningarna. Lokala brister i klimatskärmens isolering och I de fall man kompletterar med teknik som gör täthet drabbar inte den som bor i lägenheten i att man undviker värmeslöseri vid vädring form av ökande uppvärmningskostnader. finns risk för högre underhållskostnader. Fastighetsägaren har intresse av att åtgärda Innetemperaturgivarna skulle även kunna Mätning sker endast i en del av lägenheten, användas för styrning av rumstemperaturen inte i kök, badrummet eller korridor. om en sådan funktion installeras. Källor: KTH, 2007, och 1999. Kostnaden för mätning av värme är enligt och tämligen oberoende av vilken mätmetod som väljs. Investerings- kostnaden uppges av dem vanligen uppgå till per lägenhet, medan driftskostnaderna uppskattas ligga på 100 300 kro- nor . Deras beräkningar visar att lönsamheten för IMD av värme främst är beroende av energipris och lägenhetsstorlek. Sammanfattningsvis pekar de på att IMD av värme är lönsamt i många fall, men att det framför allt för mindre lägenheter kan vara svårt att nå en acceptabel lönsamhet. En kombinerad individuell mätning och debitering av både värme och varmvatten ger dock avkastning på investeringen i KTH:s beräkningar. I detta fall blir investeringskostnaden lägre genom att utrustningen för insamling av mätvärden används gemensamt för värme och varmvatten. och pekar på att den tekniska utvecklingen för utrustning går snabbt även på detta område, och att det finns utrustning, med likvärdig prestanda, på marknaden som kostar väsentligt mindre än de som har använts i ovannämnda beräkning. Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el 12.4Mätning och debitering av el har bidragit med underlag rörande individuell mät- ning av el. Vidare har konsultföretaget på utred- ningens uppdrag analyserat hur kollektivmätning av hushållsel i flerbostadshus har utvecklats under senare tid.TPF9FPT Information har också erhållits från och samt litteraturstudier, där bl.a. resultaten från pro- jekt STIL2 uppmärksammats. 12.4.1Närmare om kollektiv elmätning Definition av kollektiv elmätning Individuell elmätning innebär normalt eget abonnemang med mät- ning av elanvändningen i en egen anslutningspunkt till det konces- sionspliktiga nätet. Kollektiv elmätning är motsatsen, dvs. mätning där varje enskild slutanvändare inte har en egen anslutningspunkt till det koncessionspliktiga nätet. Det finns i princip två olika former av kollektiv elmätning, men flera olika benämningar av dessa två former förekommer. Här används följande två defini- tioner: Kollektivmätning innebär mätning i en mätpunkt där anlägg- ningen ansluts till det koncessionspliktiga elnätet. Ingen ytter- ligare mätning av elanvändningen sker i anläggningen. Det innebär att en schablonmässig fördelning av hyresgästernas eller andelsägarnas elkostnad tillämpas. Fördelningsmätning inkluderar två typer av mätning, under- mätning respektive andelsmätning. I båda fallen ansluts bygg- naden till det koncessionspliktiga elnätet i endast en mätpunkt. Varje slutanvändare (bostad, lokal eller annan) har i båda fallen en egen mätare. Vid undermätning används de faktiska mät- värdena som underlag för kostnadsfördelning. Vid undermät- ning av el fördelas byggnadens fastighetsel på hyresgästerna som en del av hyran. Vid andelsmätning används mätvärdena för att beräkna respektive lägenhets andelstal av byggnadens totala elanvändning. Med hjälp av dessa andelstal beräknas de enskilda 9TP PT , M., , Kollektivmätning, undermätning eller andelstal. Hur utbrett är det och hur går det till?, 2008. Rapporten kan laddas ner från utredningens hemsida /energieffektiv Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el hyresgästernas del av byggnadens totala elanvändning, dvs. Debitering av kollektivmätt elanvändning Hur debiteringen sker skiljer sig åt mellan olika aktörer. Debitering baserad på faktiska mätvärden, s.k. undermätning, är vanligast. Fastighetsägarna samdebiterar vanligen elanvändningen med hyran eller månadsavgiften för att på så sätt minimera sina administrativa kostnader. Vid debitering baserad på faktiska mätvärden redovisas mätarställning vid debiteringsperiodens start och slut. Den debite- rade elkostnaden består av ett pris per kWh. Uppdelning på kostnadskomponenter som effekt, nätavgift eller skatt sker sällan. Andelsmätning förekommer främst i mindre bostadsrätts- föreningar. I de fall debitering sker via undermätning ingår fastighetsel, som t.ex. belysning, tvättstugor, motorvärmare, och förluster i fastig- hetsägarens kostnader. Vid debitering via andelsmätning fördelas kostnaden för fastighetsel på samtliga användare som ingår i andelsuträkningen. Beskrivningen i det följande behandlar elmätning vid abonnemang med en säkringsstorlek om högst 63 A. Här ingår småhus (inklu- sive småhus på lantbruksfastighet), flerbostadshus, lokaler, viss verksamhet inom de areella näringarna och viss industriell verk- samhet. Utredningsdirektivet betonar utvecklingen av mätning och debitering av el i flerbostadshus varför särskilt fokus har lagts på denna kategori. Sammanlagt finns cirka 1,8 miljoner småhus, inklusive cirka 200 000 småhus på lantbruksfastigheter och permanentbebodda fritidshus. Huvuddelen av småhusen har individuell mätning av el. Undantag kan förekomma i t.ex. småhus med två bostadsenheter, så kallade parhus. Det förekommer enligt också fördelningsmätning av el i grupper av villor, radhus eller parhus med en gemensam byggherre. Det senare strider dock mot reglerna gällande icke koncessionspliktiga nät. Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el Det finns cirka 2,4 miljoner hushåll i det svenska beståndet av flerbostadshus. Majoriteten av dessa har eget elabonnemang, och därmed individuell mätning och debitering av el. Det saknas dock statistiskt säkra uppgifter om hur stor andel av hushållen som har eget elabonnemang. uppskattar, baserat på infor- mation från sina medlemmar, att av alla slut- användare i lägenheter har individuell mätning och debitering av el. kommer i sin analys fram till en likartad slutsats. Enligt deras bedömning har mellan av det svenska lägenhetsbeståndet någon form av elmätning som inte utförs av den elnätsägare som har den lokala elnätskonces- sionen. Det motsvarar cirka 200 000 till 350 000 lägenheter. Andelen lägenheter med kollektivmätt el var tidigare större än den är . SCB anger att drygt en femtedel av hushållselen i flerbostadshus kollektivmättes . Uppgifterna i SCB:s statistik baseras på energileverantörernas uppgifter om leve- rerad kvantitet. Antalet hushåll med kollektiv elmätning kan således inte fastställas. installerades i många av dessa lägenheter antingen mätare för enskilda abonnemang hos det lokala elnätsföretaget eller mätare för fördelningsmätning där fastighets- ägaren administrerar debiteringen. Efter 1990-talets utveckling mot mer individuell elmätning har trenden vänt, och vi går åter mot en ökad andel kollektiv elmätning i flerbostadshus. Denna slutsats drar både och Analys. Kollektivmätningen förefaller öka mest i bostads- rättslägenheter. Denna lägesbedömning delas av både privata och allmännyttiga bostadsföretag genom Fastighetsägarna respektive . Att trenden är tydligast i bostadsrättsföreningar menar och kan bero på att det främst är bostads- rättsföreningar som är villiga att ta på sig den ökade administra- tionskostnad som kollektivmätning, oavsett form, innebär för fastig- hetsägaren. Byggnadskategorin lokaler omfattar cirka 60 000 fastigheter med övervägande kommersiell verksamhet och cirka 120 000 offent- liga byggnader.TPF10FPT Hur mätning och debitering sker i lokaler förefaller variera i stor utsträckning. Detta gäller såväl mellan som inom enskilda lokalkategorier. I många av lokalkategorierna före- faller kollektiv elmätning vara omfattande. Liksom för flerbostads- hus, saknas dock i detta avseende statistiskt tillförlitligt underlag. 10TP PT SOU 2004:109, Energideklaration av byggnader. Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el Utredningen har för dessa byggnader gjort nedanstående bedöm- ningar av läget baserat på resultatet från projekt samt kontakter med och aktörer inom fastighetsbranschen. Om en bättre överblick över detta område ska uppnås erfordras en särskild kartläggning. I lokalkategorin kontor och förvaltningsbyggnader bedöms andelen kollektivmätning vara relativt omfattande. Många mindre kontorsbyggnader har ofta ursprungligen byggts med ett gemen- samt elabonnemang. Fördelning av kostnader för elanvändningen enligt schabloner bedöms vara vanlig. Hur stor ombyggnad till separata elabonnemang som skett är inte möjligt att fastställa baserat på tillgängligt underlag. Befintliga medelstora kontorshus har vanligen byggts med ett gemensamt fastighetsabonnemang och separata hyresgästabonnemang. Takten för ombyggnad och andra förändringar i denna kategori av byggnader är i förhållande till andra byggnadskategorier relativt hög. Detta påverkar även hur mätning och debitering av el sker. Kollektivmätning av verksam- hetsel förefaller , liksom för lägenheter i fler- bostadshus, ha blivit vanligare för medelstora kontorsbyggnader. För större, och i viss mån medelstora, kontorsfastigheter är det vanligt med högspänningsabonnemang för fastighetselen. I dessa fall har hyresgästerna ofta individuella elabonnemang. I lokalkateorin skolor, inklusive förskolor, tyder resultatet från på att gemensam elmätning för hela verksamheten är vanligast. Detsamma gäller för lokalkategorin vårdbyggnader. I kategorin skolor och förskolor är verksamheten vanligen homogen. Användningen av byggnaderna i kategorin vårdlokaler är däremot ofta heterogen, med mycket varierande elbehov beroende på vilken typ av vård som ges. Byggnaderna inrymmer ofta även annan typ av verksamhet som t.ex. storkök och restauranger. För lokalkategorin idrottslokaler, som är föremål för årets STIL2-studie, förefaller andelen kollektiv elmätning vara mycket stor. Övriga lokalkate- gorier undandrar sig bedömning då underlag om hur elanvänd- ningen mäts och debiteras saknas. Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el 12.4.3Drivkrafter för kollektiv mätning av el Den främsta drivkraften bakom alla former av kollektivmätning av el har historiskt varit en strävan att minska investeringskostnaderna för fastighetsägare och byggherrar vid produktion av flerbostads- hus. Många flerbostadshus byggdes tidigare med endast en mätpunkt, och hushållselen ingick i hyran. Som tidigare nämnts gjordes förändringar avseende elmätning i många av dessa byggnader . Antingen installerades mätare för enskilda abonnemang hos det lokala elnätsföretaget eller mätare för fördelningsmätning där fastighetsägaren administrerar debiteringen. Drivkraften bakom dessa förändringar var ökade elkostnader och att elanvändningen i kWh per m² var väsentligt högre i flerbostadshus med kollektivmätning än i flerbostadshus med enskild mätning. Införandet av individuell mätning och debitering har i dessa byggnader lett till väsentliga minskningar av elanvändningen. menar att individuellt debite- rad elanvändning är mellan än kollektivt debiterad el, och marknadsaktörer som har intervjuat uppger att minskningar av elanvändningen på har varit vanliga vid övergång till individuell elmätning.TPF11FPT Utveckling i flerbostadshusen, att på nytt gå mot en högre andel kollektivmätning av el, bedöms också huvudsakligen drivas av en strävan mot minskade kostnader. Vid nybyggnad menar att ytterligare två drivkrafter för kollektivmätning i form av fördelningsmätning kan urskiljas. Den ena är tolkningen av det krav på verifiering av energianvändningen som ingår i byggregler, BBR, och den andra är kravet på energideklarationer. Enligt byggs de flesta nya flerbostadshus med fördelningsmätning. Ett skäl till detta är att elnätsägare ställer krav på separata elstigare till varje lägenhet från ett gemensamt utrymme i byggnadens källare. Den teknikutveckling som skett har gjort detta krav onödigt. Kommunikation för insamling av mätvärden kan nu ske via det byggnadsinterna elnätet eller radiokommuni- kation. Men nätägarnas krav på separata elstigare gäller fortfarande. Det leder, eftersom det är billigare att bygga med en gemensam elstigare som försörjer flera lägenheter, till ett ökat antal fler- bostadshus med kollektiv mätning av hushållsel. I byggregler, BBR, anges ett krav på nya byggnaders högsta energianvändning. Denna inkluderar energi för värme, 11TP PT Förbättrad energieffektivitet i bebyggelsen, , ER 2005:27. Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el varmvatten och fastighetsel, men hushållsel är exkluderad.TPF12FPT Vidare kräver byggreglerna att byggnadens energianvändning ska verifie- ras. Reglerna innebär inte att fastighetselen måste beräknas som mellanskillnaden mellan totalt tillförd el i byggnaden och de boendes hushållsel. Det är, enligt , dock vanligt att byggherrar väljer denna lösning för att på ett billigt och säkert kunna utföra en verifiering. På ett liknande sätt bedömer att kravet på energi- deklaration vid nybyggnation används som argument för att mäta varmvatten. Individuell mätning och debitering (IMD) av varm- vatten är inte ett krav vid energideklaration av ett flerbostadshus. Men IMD ger lägre energianvändning, vilket i sin tur ger ett bättre resultat i energideklarationen. Fastighetsägare som väljer att investera i IMD för varmvatten kan relativt enkelt ansluta flera mediatyper till samma insamlingssystem för mät- värden, som t.ex. värme och el. Kostnaderna per mätpunkt blir lägre med fler mätare att fördela insamlingssystemskostnaden på. pekar i sin rapport på ytterligare en möjlig drivkraft för investering i insamlingssystem för flera olika typer av mätvärden, t.ex. el, värme och varmvatten. Denna är utökad garantitid till för nybyggda flerbostadshus. Vid överens- kommelse om utökad garantitid installerar byggentreprenören ofta automatiserad övervakning i större utsträckning än annars. Skälen för detta uppges vara att automatiseringen minskar kostnader för övervakning och möjliggör lättare upptäckt av eventuella brister och felaktigheter i byggnaden. För hushåll i flerbostadshus och bostadsrättsföreningar är drivkraften för övergång till kollektivmätning av el minskade löpande kostnader. Det finns på marknaden ett antal aktörer som erbjuder produkter och tjänster för fördelningsmätning som alternativ till individuella abonnemangsavtal med det lokala elnäts- företaget. Ett enskilt lägenhetshushåll kan spara genom kollektivmätning av el. Både de fasta kost- naderna till elhandlare och lägre kostnader för elnätsabonnemang bidrar till denna besparing. Hur stor kostnadsbesparingen i det enskilda fallet blir är beroende av det lokala elnätets tariffkon- struktion. Kollektivmätning av el kan även, vid större elupphand- lingar, ge ett något lägre elhandelspris. Som beskrivs i betänkandets 12TP PT Högst 110 kWh/m2P P i den södra klimatzonen respektive högst 130 kWh/m2P P i den norra klimatzonen. Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el kapitel 8 är skillnader i tariffkonstruktionen för lägenheter stora mellan olika nätägare i . Alla typer av tariffkonstruktioner från helt fast avgift till helt rörlig nätavgift förekommer. Något förenklat kan den möjliga kostnadsbesparingen för lägenhets- hushåll sägas vara störst i de nätområden som har höga andelar fasta kostnader. 12.4.4Nackdelar med kollektiv elmätning Det finns flera nackdelar med kollektiv mätning av el. Ur energi- effektiviseringssynpunkt är kollektivmätning med schablonmässsig fördelning av elanvändningen, dvs. utan underliggande fördel- ningsmätning per lägenhet, det största problemet. bedömer att cirka hälften av dagens kollektivmätta flerbostadshus saknar undermätning för fördelning av elkostnaderna efter faktisk användning. En rad krav avseende mätkvalitet, mätnoggrannhet och garantier omfattar endast slutanvändare som är anslutna till det koncessions- pliktiga elnätet. Det juridiska skyddet gällande mätkvalitet upphör vid en övergång till fördelningsmätning. I ett kortsiktigt perspektiv har slutanvändaren ett visst skydd mot eventuella tekniska fel förknippade med mätarutrustningen genom säljarens garantier. I det längre perspektivet saknas detta skydd, om inte fastighets- ägaren eller bostadsrättsföreningen frivilligt har påtagit sig att leva upp till de krav som ställs på lokala nätägare. konstaterar att denna typ av åtagande är ovanlig i . Mätutrustning för fördelningsmätning innehåller vanligen samma komponenter som nätbolagens mätutrustning. Problem kan, oavsett vem som installerar mätutrustningen, uppstå både i samband med montage och under drift. Mätutrustning som inte installeras av elnätbolag registerförs inte. Därmed kan kraven på spårbarhet, dvs. upptäckt av eventuella fel genom stickprovskontroll hos nätbolag, inte uppfyllas. Generellt finns heller inte några rutiner för att löpande kontrollera kvaliteten i enskild fördelningsmätning. Vidare innefattas inte enskild fördelningsmätning heller av några krav på tillhörigkontroll, dvs. att mätpunkten mäter elanvändningen hos rätt hyresgäst. Detta krav finns för nätbolag. Som nämndes i föregående avsnitt används, enligt , regler som argument för fördelningsmätning vid ny- byggnation. regler anger dock inte några särskilda krav Individuell mätning och debitering av värme, varmvatten och el Det medför en risk att mätningen av elanvändningen i många nya lägenheter inte uppfyller de krav rörande t.ex. mät- eller tidsnoggrannhet som ställs för att säkerställa korrekt underlag för debitering. Det finns även andra nackdelar med kollektiv elmätning. En enskild slutanvändare med kollektiv elmätning kan inte byta elhandelsföretag. Rätten till avbrottsersättning eller skadestånd vid elavbrott gäller inte heller vid kollektiv elmätning. Den kostnadsbesparing som hyresgäster kan uppnå med kollektiv elmätning kan bli kortvarig. Om många slut- användare går över från individuell mätning till fördelningsmätning kan nätägarna komma att revidera sina tariffer i en strävan att få in motsvarande intäkter.