sou · GVB360d10 · 2008-01-01 00:00:00 — en månad senare än i söder. Till ~2025 har största delen (upptill ) av tidigareläggningen av vegetationsperioden till ~2085 redan skett för medan för mindre än hälften. För nedre är denna tendens till långsammare förändringar ännu tydligare (). För södra delarna av övre bedöms däremot hela förändringen redan skett till ~2025. (Tabell A2.2). Om man jämför med observerade förändringar som redan skett (~1975ERA40 till ~1998ERA40), dvs. tar skillnaden mellan medelvärden för perioden 19912005 och perioden 19611990, så finner man att de förutsedda förändringarna redan inträffat för sydligaste , medan tidigareläggningen bara har varit en knapp vecka i övriga . I inre och södra övre har vegetationsperioden start faktiskt senarelagts från ~1975 till 1998 (Tabell A2.2). Höstgröda: Hur tidpunkten för höstsådd kommer att påverkas är oklart men troligen senareläggs den jämfört med . SOU 2007:60 Bilaga B 24 141 grödan tillväxer i både och . I nedre slutar tillväxten i senare delen av november och i övre . Tillväxten börjar igen i och , in i nedre och i övre . För innebär detta att tillväxten startar ca en månad tidigare än ~1975 och att skörden tidigareläggs med ca jämfört med . Framtill ~2025 har överlag ca en tredjedel av förlängningen av vegetationsperioden redan skett; betydligt mer i mellersta och och betydligt mindre i övre (Tabell A2.4). Den observerade redan inträffade förändringar från ~1975ERA40 till ~1998ERA40 visar dock på en liten förkortning av vegetationsperioden , undantaget vissa delar av och övre . Tillväxt: Med hjälp av en simuleringsmodell simulerades hur tillväxten för ett fåtal vallodlingslokaler i kan komma att ändras vid en klimatförändring vid några specifika väderförhållanden. Vid en klimatförändring ökade tillväxt i 1:a skörden markant. För ~2085 var den relativa skördeökningen i medeltal dubbelt så stor för de ogödslade bestånden (; i 1:a skörden och i 2:a skörden) som för de gödslade bestånden (; i 1:a skörden och i 2:a skörden). Detta orsakades främst av lägre tillväxt- och transpirationsökningar för de ogödslade bestånden varvid de utsatts för en lägre grad av vattenstress än de gödslade bestånden. Detta resultat förutsatte att kvävekoncentrationen i växten kunde hållas på liknande nivå som 1985. I fallet med de gödslade bestånden kan detta regleras med gödsling, men för de ogödslade bestånden tydde kvävesimuleringarna på att ökad mineralisering inte kunde förse växten med denna extra mängd kväve fullt ut och de verkliga tillväxtökningarna i de ogödslade bestånden bedöms bli betydligt lägre än de simulerade värdena. Som en följd av tillväxtökningen kommer skörden att tidigareläggas och för den gödslade vallodlingen i var det frågan om i storleksordningen en månad. De föreslagna skördeökningarna stöds av simuleringar gjorda med markanvändningsmodellen ACCELERATES som använt tillväxtmodellen ROIMPEL för att skatta hektarskördeförändringar huvudsakligen som en funktion av ändrade vattenförhållanden (se avsnitt 1.4 ovan). Utgående från klimatförändringsscenariot med modellen HadCM3 för A2 har dessa beräkningar för ~2050 föreslagit en ökning av tillväxt i södra och Bilaga B 24 SOU 2007:60 142 i jämfört med (se Tabell 1.17). Dessa odlingar har antagits gödslas på liknande sätt som i våra simuleringar för de gödslade bestånden, dvs. så att den kvävebegränsande effekten på tillväxten förblivit densamma som under dagens förhållanden. Det är dock möjligt att deras vall avser blandvall (gräs och kvävefixerande klöver) istället för gräsvall, vilket dock torde vara av mindre betydelse under antagandet om gödslingen. Deras simuleringar visar på ökande hektarskördar för samtliga undersökta grödor (Tabell 1.17). Vattenbehov: Samma simuleringar för samma enstaka vallodlingslokaler i och år, som för tillväxten, tydde på att avdunstningen och avrinningen kan komma att öka mer än nederbörden på årsbasis vid en klimatförändring och att markvattenhalterna därvid sjunker. Avdunstningen i vallsimuleringarna ökade med /år. Klimatmodellen (dvs. modellen som simulerat klimatscenarierna) föreslog en ökning av avdunstningen med /6mån och är alltså i samma storleksordning som de enstaka simuleringarna för med tanke på att mest avdunstning sker . Vi borde dock förvänta oss att klimatmodellens simuleringar gav lägre avdunstningsnivåer eftersom de representerar förändringar i avdunstning från stora områden där jordbruksarealen bara är en del, och att åkermarken har en större vattenhållande förmåga än mark i allmänhet. Vid jämförelse av simuleringar med klimatmodellen och vallmodellen måste vi tänka på att vallsimuleringarna inte bara representerar enstaka marktyper utan också bara enstaka års väderförhållanden. Hur nederbördsökningen kommer att fördelas mellan avdunstning och avrinning verkar vara mycket olika från fall till fall och det kräver en djupare analys för att förstå orsaken till detta. Slutsatsen blir att det är vanskligt att med få observationspunkter uttala sig om en allmän förändring av fördelningen mellan avdunstning och avrinning. Avdunstningen ökar främst i början av säsongen vilket antyder att produktionsökningarna blir högre i grödor som tillväxer tidigt på säsongen, t ex. i 1:a skörd. Höstsådda grödor torde gynnas framför vårsådda grödor eftersom de kan utnyttja våren effektivare för tillväxt. Med tanke på att skörden troligen tidigareläggs med ca blir stråsädesgrödan huvudsakligen utsatt för torka , även om ingen av de fåtaliga simuleringarna kunde identifiera någon omfattande torka. SOU 2007:60 Bilaga B 24 143 Höstgrödan torde gynnas framför den vårsådda grödan även här eftersom den skördas tidigare. De få försök att kvantifiera ökad vattenstress ~2085 visade på ett ökat vattenbehov vilket var mer än den avdunstningsökning som ändå skedde, dvs. den ökade avdunstningen kompenserade för mindre än hälften av ökningen i potentiell transpiration. Hur vattenstressen kan fördelas inom året skiljer sig mycket mellan år. En eventuell bevattning av grödan för att kompensera för grödans vattenstress skulle öka tillväxten ännu mer än vad som redan blev fallet utan bevattning. Bevattningsbehovet torde öka mer lokalt än regionalt, men det saknas omfattande analysarbete för att kunna kvantifiera detta behov. Kvävebehov: Vår plats- och väderspecifika analys av kväveförhållandena visade att mineraliseringen ökade, men inte i samma omfattning som den ovanjordiska tillväxtens ökning behövde kväve för att nå dagens proteinhalter. För den gödslade gräsvallen varierade underskottet (i ett fall var det ett överskott) och var som mest N ha-1 år-1. En ökning av gödslingsmängden skulle dessutom behöva täcka rotbiomassans ökade behov av kväve och eventuell ökning av kväveförluster. och framåt ökar växtens kvävebehov mer än mineraliseringen, vilket indikerar ett ökat behov av gödselkväve, alternativt en minskad risk för utlakning. visade exemplen att ökningen av kvävebehovet kan både vida överstiga och vara mindre än ökningen i mineraliseringen, vilket antyder att tidpunkt för skörd kan ha ett inflytande på kväveutlakningen . Anpassning: Den första och mest påtagliga behovet av åtgärd är att lägga ett bättre underlag för att föreslå anpassningsåtgärder. Studien har enbart inkluderat simuleringar av ett mycket fåtal vallodlingslokaler i för , som omöjligen kan ge en bild av vare sig medelförhållanden eller extrem situationer. Trots detta uppvisar simuleringarna en stor variation i vattenförhållanden, vilket indikerar ett stort behov av många fler simuleringar för att täcka in fler marktyper, fler områden, fler år och fler odlingssystem. Den praktiska odlingen kommer troligen att behöva anpassa sig genom att bättre utnyttja väder- och klimatförutsägelser såväl för bestämmande av gödslings- och bevattningsregimer som för planeringen av markanvändningen och ekonomiska nyttan med investeringar i bevattnings- och dräneringsanläggningar . Den strategiska planeringen av svenskt jordbruk skulle kunna bygga upp utvärderingssystem där effekterna av Bilaga B 24 SOU 2007:60 144 klimatscenarier på växtproduktionen kan belysas utförligt för olika typer av odlingssystem, marker och områden i . Potentiella nyttan med en sådan anpassning är hög med tanke på att klimatscenarierna vi nu utvärderat bara är några mycket få av många alternativ och att det därför med mycket stor sannolikhet snart dyker upp nya klimatscenarier vars effekter på jordbruket måste utvärderas. Referenser de Toro, A. & , P.-A., 2004. Analysis of field machinery performance based on daily soil workability status using discrete event simulation or on average workday probability. Eckersten, H. & ., 1991. Modelling water flow, nitrogen uptake and production for wheat. Eckersten, H., Torssell, B., Korhner, A., , P., 2004. Modelling radiation use and regrowth in grass and red clover swards: Method of calibration. Ecology and Science. Eckersten, H., Torssell, B., Kornher, , U. (in press). Modelling biomass, water and nitrogen in grass ley: Estimation of N uptake parameters. (2007), doi:10.1016/j.eja.2007.02.003. m.fl. (1999). För Markvetenskap SLU. Fogelfors red., 2001. Växtproduktion i Jordbruket. och Porter J.R., 2006. The physiology of crop yield – Second edition. Blackwell publishing Ltd. 314 pp. & , S., 1979. Model for annual water and energy flow in layered soil. In: (ed.) Comparison of water and energy exchange models. Modellin () pp. & , L., 2001. Coupled heat and mass transfer model for soil-plant-atmosphere systems. , Dept of Civl and Environmental , 325 pp. SOU 2007:60 Bilaga B 24 145 , H., , L. & , P-E., 1987. Simulated nitrogen dynamics and losses in a layered agricultural soil. Agriculture, Ecosystems and Environment 18, 333356. , C.G., Eckersten, H. Prediction of grain protein in spring malting grown in northern Europe. (accepted for publication ). Torssell, B., Eckersten, H., Kornher, A., , P., , U, 2007. Modelling carbon dynamics in mixed grass-red clover swards. 94, 2:273280. Muntlig kommunikation H. Fogelfors, Inst f Växtproduktionsekologi, SLU B. Frankow , Inst f Växtproduktionsekologi, SLU P. , Inst f Växtproduktionsekologi, SLU G. , , SLU C. , Inst f Växtproduktionsekologi, SLU Bilaga B 24 SOU 2007:60 146 3 Växtskadegörare 3.1 Inledning I denna bedömning av vilken skadegörelse svampar, insekter och virus orsakar på våra grödor har hänsyn främst tagits till data från . Detta är av flera skäl. saknades ofta tillförlitliga data på förekomst, utbredning och skadegörelse av olika skadegörare. Vi har också fått betydligt bättre kunskap om vilka skördeförluster olika skadegörare kan orsaka genom tillgång till nya och effektiva bekämpningsmedel mot svampar och insekter. har årliga inventeringar beträffande förekomst av skadeinsekter och växtsjukdomar givit ett mycket gott underlag för att bedöma vilka skördeförluster de kan orsaka och därmed vilken ekonomisk betydelse de kan ha i vårt land. Vid bedömning av vilken betydelse skadeinsekter, växtsjukdomar och virus kan ha har jämförelse gjorts med vilken betydelse skadegörarna har haft . Om man skulle ha gjort en bedömning av skillnaden mellan situationen omkring ~1975 och ~2085 skulle förmodligen skillnaden ha blivit större. 3.2 Historik har stora förändringar ägt rum inom växtskyddsområdet. De negativa effekter som blev uppenbara på grund av vissa kemiska medel i lantbruket medförde ökat intresse för nya, effektiva och mer skonsamma kemiska medel mot såväl människan som miljö. På 1970- och 1980 talen kom en rad nya och effektiva medel på marknaden som hade mycket god effekt mot såväl skadeinsekter som svampsjukdomar. Det medförde också att ökad kunskap om vilka skördeförluster som olika skadegörare orsakar och detta i sin tur att användningen av kemiska medel ökade avsevärt (et al, 1989). ökade användningen markant av kemiska medel i jordbruket (SJV statistik). Beräkningar beträffande den ekonomiska betydelsen av skadegörare i jordbruket och effekter av minskad kemisk bekämpning har belysts (, et al.,1989). Den ökade användningen av kemiska medel medförde också en rad negativa effekter på flora, fauna, dricksvatten och grundvatten. SOU 2007:60 Bilaga B 24 147 Flera av de nya bekämpningsmedlen hade också stor effekt på olika nyttodjur till skadeinsekterna. Man kunde också konstatera ökad förekomst av kemiska medel i åar, grundvatten och i sjöar. Den provtagning som regelbundet ägt rum visar klart detta. Den ökade användningen av kemiska medel i jordbruket och ökad medvetenhet om de negativa effekterna medförde att utformade en plan om halverad användning av kemiska medel i jordbruket. Målet var att kemikalieanvändningen skulle halveras . När det gäller den totala mängden kemiska medel mot svampar, insekter och ogräs nådde man i stort sett målet. Den minskade mängden kemiska medel berodde främst på nya effektiva medel som även i låg dos gav god effekt. Den bekämpade arealen förändrades inte nämnvärt. Efter den första var målsättningen att ytterligare halvera användningen, men man betonade då att risker förknippade med kemikalieanvändningen i jordbruket skulle minska förutom minskad användning. Resultatet blev något minskad användningen av kemiska medel, men den bekämpade arealen var i stort sett densamma som . En mycket viktig aspekt var att riskerna förknippade med kemikalieanvändningen minskade. Det berodde på en rad olika åtgärder som ökad kunskap hos användarna av kemiska medel, testning av utrustning och olika metoder för att minska risken för läckage av kemiska medel till sjöar och vattendrag. Förutom rådgivning och kursverksamhet har en ökad satsning på forskning och utveckling för att öka precisionen av insatser medfört att användningen av kemiska medel mot skadeinsekter och sjukdomar är betydligt bättre behovsanpassad . har man mer och mer betonat integrerat växtskydd vilket innebär att man försöker utnyttja en rad olika metoder för att begränsa skördeförluster av olika skadegörare. Bland sådana metoder kan nämnas användning av motståndskraftiga sorter, en god växtföljd, lämplig odlingsteknik, balanserad gödsling och behovsanpassad bekämpning mot skadegörare. En viktig del i integrerat växtskydd är också effektivt varningssystem för skadeinsekter och växtsjukdomar och tillförlitliga prognosmetoder. Bilaga B 24 SOU 2007:60 148 3.3 Nuvarande växtskyddsproblem Potentiella skördeförluster av skadegörare Den ekonomiska betydelsen av skadeinsekter, virussjukdomar och svampsjukdomar i olika grödor har beräknats med utgångspunkt från bekämpningsförsök med obehandlade led. Underlaget baserar sig främst på data från perioden 19802000. Tabell 3.1 Potentiella genomsnittliga skördeförluster orsakade av skadegörare och ogräs Insekter och virussjukdomar Svampsjukdomar Höstvete Vårvete Råg Korn Havre Rågvete Baljväxter Matpotatis Fabrikspotatis Sockerbetor Höstoljeväxter Våroljeväxter Beräkningarna är baserade på data från olika källor: Insekter och svampsjukdomar: jordbruksinformation från SJV (Djurberg, 2000), försöksrapporter tillgängliga i VäxtEko. Skadegörare orsakar skördeförluster och/eller kostnader för bekämpning. Även i fält som bekämpats uppstår vissa förluster eftersom bekämpningsmedlen inte alltid är effektiva. Figur 3.1 visar ett exempel på en beräkning av den ekonomiska betydelsen av skadegörare i svensk växtodling med eller utan bekämpning. En exakt beräkning av vilka skördeförluster som uppstår trots bekämpning är svår att göra, men det här exemplet bygger på antagandet att bekämpning sker i av de fält som drabbas av SOU 2007:60 Bilaga B 24 149 angrepp, och att bekämpningseffekten är . Värdet av de potentiella skördeförlusterna har beräknats som en multiplikativ effekt av skadegörare och ogräs med utgångspunkt från data i tabell 3.1. Möjligheterna att minska skördeförlusterna genom förändrade odlingsåtgärder har inte beaktats. Figur 3.1 Beräkning av genomsnittliga aktuella och potentiella kostnader orsakade av skadegörare och ogräs i stråsäd, oljeväxter, baljväxter, potatis och sockerbetor . Utsädesburna sjukdomar, liksom skadegörare i vall och köksväxter ingår inte i beräkningen Användning av kemiska medel Användningen av kemiska medel i jordbruket ökade under 19701990. Under 19941998 uppgick försäljningen av bekämpningsmedel till c:a . Den bekämpade arealen var omkring 3,7 miljoner ha, men det inkluderar också att vissa arealer har bekämpats mer än en gång (Tabell 3.2 och 3.3). Tabell 3.2 Försäljning av bekämpningsmedel till jordbruket, genomsnitt (sammanställning av jordbrukets kostnader 1998, ) Totalt insektsmedel svampmedel Betningsmedel ogräsmedel Såld kvantitet (ton) 1590 22 200 77 1291 Värde (milj. Kr) 696 50 114 69 463 0 2000 4000 6000 8000 Nuvarande bekämpning Utan bekämpning Miljoner kr Bekämpningsmedel, arbete och körskador Ogräs Svampsjukdomar Insekter Produktionsvärde Bilaga B 24 SOU 2007:60 150 Tabell 3.3 Bekämpad areal, genomsnitt åren 19941998 (SCB, 2000) Totalt insektsmedel svampmedel Ogräsmedel Doser1 (milj. Ha) 3,7 0,5 1,2 2,0 Kostnad2 (milj. kr) 370 50 120 200 1 vissa arealer sprutas mer än en gång. 2 räknat med /ha för arbete och körskador. Betydelsefulla skadegörare I de olika grödorna förekommer en rad olika växtsjukdomar, skadeinsekter och ogräs som har mycket stor ekonomisk betydelse med nuvarande brukningsmetoder och klimatförhållanden. Den potentiella skördeförlusten pga skadegörare kan uppskattas till ca . Stråsäd I stråsäd förekommer ett flertal olika skadeinsekter som kan orsaka mycket stora skördeförluster i både höstsäd och vårsäd. Det föreligger emellertid stora skillnader i angrepp mellan olika år och olika områden, men också mellan olika fält inom samma region. De stora skillnader som förekommer mellan olika år och mellan områden torde till stor del bero på skillnader när det gäller temperatur, nederbörd och andra väderparametrar. De skillnader som förekommer mellan fält inom samma region torde i första hand bero på skillnader i odlingsteknik, växtföljd och sortval. I stråsäd är bladlössen några av de mest betydelsefulla skadeinsekterna. Havrebladlus och sädesbladlus är de vanligaste arterna i vårt land, även om vissa andra arter kan förekomma. Totalt förekommer mer än 500 olika bladlusarter i av vilka mer än 40 arter har relativt stor ekonomisk betydelse. med starka angrepp av havrebladlus i vårsäden kan skörden reduceras i vissa fält. Sammantaget skulle förlusterna kunna uppgå till enbart i vårsäden om ej några motåtgärder sattes in. Enstaka år har stora invasioner av bladlöss från länder på andra sidan medfört mycket starka angrepp främst i de östra delarna av vårt land. Så var det , då av vårsädesarealen behövde behandlas mot havrebladlusen för att SOU 2007:60 Bilaga B 24 151 minska skördeförlusterna. Bladlössen fångades i de sugfällor som finns i de Östra delarna av bl.a. på och vid . förde vindarna med sig havrebladlöss från östra eller Nordvästra till de östra delarna av . Det visar de trajektorieberäkningar som utförts i samarbete med . Förutom de direkta skador som bladlössen orsakar kan de också sprida rödsotvirus, som främst är ett problem i vårsäden under nuvarande klimatförhållanden. Under enstaka år har mycket starka angrepp av rödsotvirus noterats främst i de södra och mellersta delarna av landet. Förmodligen sprids ibland rödsotvirus med bladlöss som med vinden förts in i landet från områden på andra sidan (Haegermark, 1991). Under milda höstar och vintrar har man emellertid kunnat notera relativt starka angrepp av rödsotvirus även i höstsäd och då särskilt i . Detta torde främst bero på att bladlössen, vektorerna gynnas och de kan infektera höstsäden. sker sen ytterligare spridning inom fältet och resultatet kan bli mer eller mindre stora fläckar i fälten med starka rödsotvirusangrepp. Under vissa år har höstvetet drabbats i stor omfattning av vetedvärgsjuka. Senast förekom starka angrepp i 19971998 med mycket stora skördeförluster som följd. I många fält halverades skörden vid starka angrepp (, 2004; , 2007). Orsaken var en virussjukdom, som sprids med en insekt, den randiga dvärgstriten. Orsakerna till de starka angreppen är ej klarlagda, men förmodligen hade odlingsteknik, odlingsstruktur och vädret stor betydelse. har stor förekomst av den randiga dvärgstriten noterats i många områden i och man kan befara att angreppen åter kan öka. Hur stor betydelse klimatet har för denna insekts utbredning är svårt att bedöma. Andra betydelsefulla insekter i stråsäd är vetemyggor, fritflugor, olika tripsarter och sädesbladbagge. Flera av de nämnda skadegörarna påverkas starkt av olika väderfaktorer som nederbörd och temperatur (, 2005). Även nematoder har stor betydelse i stråsäden, särskilt i mottagliga sorter. I stråsäden förekommer en rad olika svampsjukdomar som framför allt under nederbördsrika år kan orsaka stora förluster. I höstvete har främst olika bladfläcksvampar som brunfläcksjuka och vetets bladfläcksjuka, brunrost, stinksot, dvärgstinksot och gräs Bilaga B 24 SOU 2007:60 152 mjöldagg stor betydelse. I vårsäd kan kornets bladfläcksjuka och sköldfläcksjuka orsaka mycket stora förluster under nederbördsrika somrar. Även flera utsädesburna sjukdomar som olika sotsvampar, kan ha stor betydelse i vårsäden, men dessa påverkas kanske inte i lika hög grad av olika väderfaktorer för sin utveckling och skadegörelse. I höstvete kan skördereduktionen vid starka angrepp av bladfläcksvampar uppgå till mellan i enstaka fält, men igenomsnitt blir förlusterna betydligt lägre. För att minska skördeförlusterna utförs ofta en bekämpning med kemiska medel. Förebyggande åtgärder som lämplig växtföljd och odlingsteknik och användning av friskt utsäde är angeläget för att minska risken för angrepp (Djurle, 1993). Vissa svampsjukdomar som fusarium kan också medverka till försämrad kvalitet av kärnan och förekomst av mykotoxiner. Under nederbördsrika somrar har också relativt stor förekomst av mjöldryga konstaterats i brödspannmålen. Detta har medfört att skörden kasserats som brödsäd. Potatis I potatis förekommer också ett flertal skadegörare, som kan orsaka stora skördeförluster vid starka angrepp. Potatisbladmögel, lackskorv och olika virussjukdomar som potatisvirus Y och Moptop har mycket stor betydelse. För att minska risken för potatisbladmögel sker behandling med kemiska medel ett flertal gånger . I södra med ett mer gynnsamt klimat för potatisbladmögel utförs fler bekämpningar än i . Man har dock kunnat notera att angreppen tycks komma tidigare på säsongen än för ett 30 tal år sen och därmed har antalet bekämpningar ökat (, B. & , M., 2000). En rad olika insekter som stritar, stinkflyn och tripsar kan orsaka stora förluster vid starka angrepp i potatis och förlusterna kan uppgå till ca per ha om inte motåtgärder sätts. Potatisvirus Y (PVY) som sprids med olika bladlusarter kan orsaka mycket stora förluster för utsädesodlare. Förutom olika bladlusarter har flera andra faktorer stor betydelse som t.ex. förekomst av smittkällor, sort, sättidpunkt och tidpunkt för skörd (, 1984; 1985; 1986; 1987). Om man sätter ett starkt smittat utsäde SOU 2007:60 Bilaga B 24 153 kan skörden bli jämfört med användning av friskt utsäde. var spridningen av PVY mycket omfattande varför det föreligger brist på friskt potatisutsäde. Potatisens bladrullsjuka som främst sprids med persikbladlöss är en virussjukdom på potatis som ej har så stor betydelse i vårt land, men orsakar stora problem för utsädesodling av potatis på kontinenten där klimatet är mildare. Även stjälkbakterios, ringröta, potatiskräfta och nematoder är också betydelsefulla skadegörare i potatis. Stjälkbakterios gynnas av nederbördsrika och varma somrar, medan nematoderna främst gynnas av högre temperatur. Nya potatissorter är resistenta mot nematoder och potatiskräfta. Ringröta kan vålla mycket stora problem om den inte upptäcks i potatisutsädet. Ökad import av potatisutsäde kan öka risken för att denna sjukdom får ökad spridning. Som nämnts har många skadegörare stor betydelse i potatisodlingen och det gäller inte minst vid utsädesproduktion av potatis. En viktig grundförutsättning för en god skörd är ett friskt utsäde.