sou · GVB350 · 2008-01-01 00:00:00 — Resurscentret övertar några av Kulturkontakt arbets- uppgifter men får ett tydligare utökat uppdrag att skapa nya möten och kontakter. Det europeiska resurscentret ska bedriva aktivt partnerskapande mellan svenska kulturorganisationer och euro- peiska nätverk som arbetar med kulturfrågor. I det arbetet ingår rådgivning och aktiv hjälp att hitta lämpliga partners i andra länder. Resurscentret ska även ordna fortbildning för att öka den inter- kulturella kompetensen hos svenska kulturorganisationer och pro- ducenter. Dessutom ska resurscentret spela en aktiv roll under det europeiska året för interkulturell dialog 2008TPF5FPT och det svenska EU- ordförandeskapet . och har kvar funktio- nen som formell Kulturkontakt och ansvarar för avtal och direkta överenskommelser med samt för att förvalta de kontakter och projekt som uppstår via Europeiskt resurscentrum för interkulturell dialog. Enligt Kulturkontakt kommer , i linje med den nya agendan, satsa mer på information om och marknadsföring av EU:s kultur- projekt i syfte att förstärka de kulturella samarbetena i . Samordnaren ser positivt på en sådan utveckling och menar att om 4TP on a European agenda for culture in a globalizing world, Commission of Communities, 2007. 5TP PT För en utförligare beskrivning av det europeiska året för interkulturell dialog, se bilaga 6 Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop kulturkontaktkontoren får ett utökat uppdrag med att arbeta med marknadsföring och utvärdering av pågående projekt bör och omprioritera sin budget så att Kulturkontakt får mer resurser. Resurscentret ska föra en dialog med och lär- domar och erfarenheter ska återföras till Kulturkontakt . inleds 2008 och pågår . Under det tredje året görs en utvärdering av insatserna. I den utvärderingen ska även ingå en utvärdering av modellen att låta aktörer utanför utveckla det kulturpolitiska arbetet. 5.1.4Förhandling och förankring: intensifiera det internationella arbetet genom regleringsbreven i uppdrag att interkulturellt perspektiv i sina verk- Samordnaren lämnar, efter myndigheter, förslag på konkreti- sering av detta uppdrag. Förslag på uppdrag till , , , , , och i Samordnaren föreslår att , Dans- högskolan, , , Kungliga Musik- högskolan, och i får i uppdrag att inom sitt internationella uppdrag i högre utsträckning initiera samarbeten med länder varifrån immigrant- grupper i har sin bakgrund. De konstnärliga högskolorna har genom regleringsbrevet i uppdrag att bedriva ett aktivt internationaliseringsarbete. Syftet är att främja Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop utbildningens kvalitet samt förståelsen för andra länder och för internationella förhållanden.TPF6FPT Samordnaren anser att nya samarbeten, förutom att öka förstå- elsen för andra länder, även kan inspirera studenterna på de konst- närliga högskolorna till nya estetiska uttryck. Förslag på uppdrag till Samordnaren föreslår att Kungliga Dramatiska Teatern, inom ramen för sitt internationella uppdrag, fördjupar samarbeten med länder varifrån immigrantgrupper i har sin bak- grund. Uppdraget är en specificering av nuvarande mål att öka och integrera ett internationellt och interkulturellt utbyte och samar- bete i Kungliga Dramatiska Teaterns verksamhet.TPF7FPT Samordnaren ser gärna att Kungliga Dramatiska Teatern inten- sifierar det internationella utbytet, gärna genom gästspel eller för- djupade samarbeten exempelvis kring ny dramatik. Samordnaren bedömer att en större mångfald i repertoar och estetiska uttryck kan förbättra Kungliga Dramatiska Teaterns förutsättningar att uppnå det mål de genom regleringsbrevet har, att publiken ska åter- spegla befolkningens sammansättning. I samband med ett utökat internationellt arbete rekommenderar samordnaren att Kungliga Dramatiska Teatern översätter delar av sin hemsida till engelska. Förslag på uppdrag till Samordnaren föreslår att får uppdrag att förstärka ett internationellt samarbete genom en modell med så kallade kulturspejare. Samordnaren föreslår att uppdraget finan- sieras genom att budget tillförs av de som regeringen i vårpropositionen (prop.2006/07:100) föresla- 6TP PT Regleringsbrev för avseende universitet och högskolor m.m. 7TP PT Mål, återrapporteringskrav och uppdrag för avseende . Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop git ska tillföras kulturbudgeten för att främja etnisk och kultu- rell mångfald i kulturlivet. Arbetet ska kontinuerligt åter- rapporteras till . BILD IN OM KONSTNÄRSNÄMNDEN De enskilda konstnärerna har generellt sett, i högre utsträckning än konstinstitutioner, svarat för en internationalisering inom det svenska konstlivet. Med anledning av detta lämnar samordnaren följande förslag till , med syfte att ytterligare förstärka det svenska kulturlivets och de enskilda konstnärernas internationella kontakter. ska initiera ett system med omvärlds- korrespondenter, eller så kallade kulturspejare. Systemet organise- ras av en projektledare som anställs av . Kultur- spejarna ska informera om kulturlivet i landet de verkar i, vilket företrädesvis är utomeuropeiskt och icke-anglosaxiskt, för att bredda de internationella influenserna. Samordnaren ser dock gärna att kontakter även etableras med europeiska länder som man tidi- gare endast i låg utsträckning samarbetat med, och där delar av befolkningen nu bor i , som exempelvis länder på . Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop Kulturspejarnas roll är att informera om trender och nya konst- och kulturuttryck i det egna landet där man är placerad, föreslå samarbetspartners för kulturprojekt samt även bistå svenska konstnärer som exempelvis har fått stöd för internationellt kultur- utbyte av , med nätverk och tips under vistel- sen. Projektledaren kontrakterar kulturspejarna, som ska ha mycket god kännedom om kulturlivets olika uttryck och konstarter. I har projektledaren till uppgift att marknadsföra kultur- spejarnas tjänster för att svenska institutioner, myndigheter, orga- nisationer och kommuner med flera ska kunna köpa kulturspejar- nas tjänster, det vill säga information om trender, kulturuttryck och aktuella konstnärer i de olika länderna. Projektledaren bör även bistå med information vid utominstitutionella utbyten. Det ska även finnas möjlighet för svenska kulturinstitutioner, organisatio- ner eller förvaltningar att i , genom ett seminarium eller workshop få information av kulturspejarna, vilket då bekostas av beställaren. Syftet är att förstärka och bredda de internationella influenserna och kunskapen om internationellt kulturliv. Målsättningen är att förstärka inspirationsflödet till aktörer verksamma inom kultur- sektorn, vilket i förlängningen kan ge en ökad mångfald i de konst- närliga uttrycken. Samordnaren föreslår att budget komplet- teras genom att tillföras 800 000 kro- nor av de som regeringen tillförde kultur- budgeten i vårpropositionen 2007 för att främja etnisk och kultu- rell mångfald i kulturlivet. Arbetet ska kontinuerligt återrapporte- ras till . Samordnaren är positiv till om inom försla- get samarbetar med Svenska Riksutställningar, som föreslås vidare- utveckla sin omvärldsbevakning (se nedan). Förslag på uppdrag till Riksutställningar Samordnaren föreslår att Riksutställningar får i uppdrag att för- stärka sin omvärldsbevakning med syfte att öka kunskapen om utställningsmediet ur ett internationellt perspektiv. Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop Samordnaren föreslår att uppdraget finansieras genom att Riksutställningars budget tillförs av de som regeringen i vår- propositionen (prop. 2006/07:100) föreslagit ska tillföras kul- turbudgeten för att främja etnisk och kulturell mångfald i kul- turlivet. Arbetet ska kontinuerligt återrapporteras till Kultur- departementet. Riksutställningar har inrättat en omvärldsredaktion som tillsam- mans med främst externa skribenter, så kallade omvärldskorre- spondenter, bevakar utställningsområdet, nationellt och internatio- nellt. Redaktionen ska rapportera om nya trender inom utställ- ningsmediet gällande gestaltning, teknik och pedagogik. Redaktio- nen ska också förmedla intervjuer med tongivande konstnärer och beslutsfattare. Korrespondenterna ska ge en bild av vad som är på gång inom utställningsområdet, nationellt så väl som internatio- nellt. Förutom korrespondenterna, som engageras för olika , strävar Riksutställningar efter att etablera samarbeten också under betydligt med medarbetare som kallas . Målsättningen är att engagera minst en eller korrespondent per kontinent. Korrespondenterna rapporterar via hemsida, tidning, nyhetsbrev och trendrapporter. Förslaget från samordnaren innebär att Riksutställningar utökar verksamheten genom att exempelvis etablera tätare samarbeten med fler korrespondenter och och genom att utveckla och uppdatera redaktionens hemsida oftare. Målsättningen är att genom att öka kunskapen om utställningssektorn internationellt sett, för- bättra förutsättningarna för att utveckla utställningsmediet. Mål- gruppen är aktörer inom musei- och utställningssektorn, besluts- fattare, journalister och andra med ett intresse för utställnings- mediet. Förslaget innebär också att Riksutställningars omvärldsredak- tion etablerar samarbete med andra aktörer från olika länder för utbyte med Riksutställningar, något som samordnaren bedömer stärker de internationella kontakterna och fördjupar ett interkultu- rellt perspektiv. Samordnaren föreslår att Riksutställningar inom uppdraget samarbetar med som får i uppdrag att ytterligare förstärka sin internationella verksamhet (se ovan). Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop Förslag på uppdrag till Samordnaren föreslår att får i uppdrag att initiera en utvecklingsmodell, en så kallad idékultivator, med syfte att främja konstnärlig utveckling och mångfald. Samordnaren före- slår att uppdraget finansieras genom att Riksutställningars bud- get tillförs av de som regeringen i vårpropositionen (prop. 2006/07:100) föreslagit ska tillföras kulturbudgeten för att främja etnisk och kulturell mångfald i kulturlivet. Arbetet ska kontinuerligt återrapporteras till . Erfarenheten visar att det av olika skäl kan vara svårt att få till utvecklande möten mellan kulturens större institutioner och det fria kulturlivet. Institutionerna går därmed miste om en del av den kulturella kraft som utvecklas i dess omvärld. De fria kulturut- övarna går miste om den kompetens och de resurser som inte alltid är fullt utnyttjade inom institutionernas ram och vi går alla miste om spännande evenemang som på grund av bristande samordning aldrig förverkligas. Nedan presenteras ett förslag – Idékultivatorn – som är tänkt att underlätta interaktionen mellan det fria kulturlivet, medborgarna och våra kulturella institutioner. BILD IN OM IDÉKULTIVATORN Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop Idékultivatorn fångar upp idéer hos fria kulturutövare och diskute- rar dessa med olika referensgrupper. De mest spännande idéerna ges ett utrymme att vidareutvecklas inom kulturinstitutionernas ram. Idékultivatorn kan genomföras på en nationell nivå, men den kan med fördel kompletteras med ett samarbete över gränserna, i första hand inom ramen för EU. Idékultivatorn bygger på frivillig medverkan från alla berörda parter men det är mäklarfunktionerna som kopplar samman de olika parterna. Idékultivatorn är en utvecklingsmodell som inne- sluter två fält. Målet för utveckling i det övre fältet är att utveckla artisters och konstnärers förmåga att kommunicera en idé direkt till tänkta mottagare och att genom dialog med tänkta mottagare göra dem delaktiga i urvalsprocessen. Målet för det nedre fältet är att låta urvalsprocesser baserade på andra referenser än de traditionella stimulera till utveckling och möte med nya målgrupper (större marknad). Detta kommer inte att konkurrera med traditionella urvalsprocesser då det kan ske genom att ta tillvara obrukade resurser. Modellen har till syfte att främja konstnärlig utveckling och diversifiering genom demokrati- utveckling i befintlig infrastruktur. Idékultivatorn verkar i tre steg; urval, utveckling och exploatering. Steg 1 – Urval Kulturutövare bjuds in för att presentera idéer för idékultivatorns kulturmäklare. Mäklarna sätter samman referensgrupper där de diskuterar idéer och gör ett urval. Om en idé väcker ett starkt intresse slussas den vidare till nästa steg. Mäklaren kan och bör pröva olika referens- system men det totala utfallet bör inte överstiga för att endast de bästa idéerna ska slussas vidare. De kulturutövare som så önskar kan själva delta i referensgruppsdiskussionerna. Denna medverkan kan i sin tur leda till att kulturutövare i högre grad fokuserar på kommunikationen med sin publik än på att tillfreds- ställa urvalskriterier hos institutionschefer eller konstnärliga råd. Steg 2 – Utveckling De idéer som tar sig igenom urvalsprocessen lämnas över till resursmäklarna. Mäklarna har en mycket god kännedom om resursutnyttjandet på de medverkande institutionerna. Inom många institutioner finns resurser som inte används fullt ut, exempelvis tillfälligt oplacerade artister, reploka- Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop ler, verkstadskapacitet, etcetera. Det är resursmäklarnas uppgift att koppla samman de utvalda idéernas behov med tillgängliga resurser inom institutionerna. De institutioner vars tillgängliga resurser rimligt matchar en utvald idés behov erbjuds att vara värd för dess vidare utveckling. Institutionerna väljer inte själva vilka idéer de vill facilitera utvecklingen av, det är mäklarnas uppdrag att avgöra hur varje idé får tillgång till de optimala resurserna. Den kulturutövare som äger idén får därmed tillgång till dessa resurser för att utveckla idén till en färdig prototyp. Genom att låta mäklaren göra urvalet öppnas möjligheterna att artisterna finner en arbetsmarknad/arbetsplats utanför den förvän- tade och att institutionerna finner kulturutövare utanför det för- väntade. Detta möte skapar förutsättning för kompetensöverföring i bägge riktningar. Steg 3 – Exploatering Alla idéer som utvecklats till prototyper tas om hand av en mäklare som på marknadsmässiga villkor förmedlar dessa vidare såväl till de medverkande institutionerna som till andra intresserade aktörer. Mäklaren har ett ansvar för att undersöka möjligheterna för en marknad såväl inom de medverkande institutionerna (befintlig infrastruktur) som utanför på den fria marknaden. Värdinstitutio- nen som väljer att utveckla någon av prototyperna vidare till ett färdigt verk som kan framföras för en publik ska ges företräde framför den fria marknaden. Det gäller val av alla prototyper inom den befintliga infrastrukturen, alltså även de som tagits fram på annan institution. Detta för att stimulera institutioner inom den befintliga infrastrukturen för anslagsfinansierad kultur att delta i utvecklingsprojektet med sina outnyttjade resurser och sin kom- petens. I samma stund som mäklaren i steg 3 förmedlat prototyp till en institution så ingår den i ordinarie planerings- och produk- tionsprocess och upphör att vara en del av idékultivatorn. Målet med kultivatorns mäklarfunktioner är att kunna återkoppla till anslagsgivare med kvantitativa och kvalitativa analyser av pro- jektets utfall. Mäklare 1 har särskilt fokus på demokratiutveckling och ökat inflytande på kultursektorn ur ett medborgarperspektiv (infly- tande) och kvantitativa analyser av utfall gällande nya artister och nya målgrupper (tillgänglighet, delaktighet). Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop Mäklare 2 har fokus på utfall av resursutnyttjande och resurs- utveckling inom den befintliga infrastrukturen av anslagsfinansie- rade institutioner samt behov av resursutveckling. Mäklare 3 har fokus på marknadsutveckling i form av såväl ana- lys av befintlig arbetsmarknad för konstnärer och möjlig arbets- marknadsutveckling inom den anslagsfinansierade arbetsmarkna- den och den fria marknaden som möjlig publikutveckling. Mäklare 3 har också fokus på synergieffekter inom och mellan markna- derna. Idékultivatorns övre fält finansieras i huvudsak av de medverkande anslagsgivarna. Dessa kan kopplas samman kommunalt, regionalt, nationellt och/eller internationellt. Vid sidan av institutionernas insatser krävs en kompletterande finansiering för utveckling av informationsverktyg till stöd för kultur- och resursmäklarnas arbete. Samordnaren föreslår att detta finansieras genom att av de som regeringen tillfört kulturbudgeten för ökad mångfald i kulturlivet tillförs . Arbetet ska återrapporteras konti- nuerligt till . Det mäklararbete som krävs för att sälja de färdigutvecklade idéerna finansieras av försäljningsprovisioner. Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop måste ta sitt internationella ansvar Det är lätt att bli hemmablind när man talar om migration och kulturell mångfald. Vi lever våra liv lokalt. Det är i vardagen som mångfalden märks mest. Det är också i vardagen som en ökande segregering blir tyd- lig. Etniska svenskar bor i en stadsdel, invandrare i en annan. Arbetslösheten ökar bland människor med utländska namn. Svenskar födda utomlands saknar politiskt inflytande. När det gäller Kultursverige är bilden inte heller särskilt upp- muntrande. Tradition, kulturell bakgrund och fördomar bestämmer repertoar, publik och tillgänglighet. Och det finns inte många invandrare – särskilt inte utomeuropeiska – som har chefsposi- tioner på offentliga kulturinstitutioner. Men migration är inte ett svenskt fenomen. En ökad rörlighet pågår över hela världen. Jag själv är uppvuxen i , i en stor industristad i . Min farfar emigrerade dit från . Jag gjorde resan i motsatta riktningen och i flyttade jag till . Mina barn bär två pass och jag med. Det är inte unikt men definitivt berikande. Flerspråkighet och ökad rörelsefrihet är naturligt för många ; det är inte bara jetsetfolket som lever det livet längre. Alla storstäder brottas med samma brokiga blandning av folk, religioner och livsstilar. Att migration har skapat spänningar i många EU-länder märks tydligt i förstäder och på de populistiska tongångarna i bland annat , , , och . Etnisk diskriminering – och ilskan den skapar – går som en röd tråd genom . Inget land har en lösning, inga klara modeller finns. Men, – i nästan varje EU-land pågår seriösa försök att överbrygga osynliga gränser och sätta igång varaktiga samtal, med konst och kultur. Dessa erfarenheter erbjuder en rik källa av kun- skap. är ett litet land. Vi representerar en bråkdel av världens befolkning. Vi har överlevt som folk och nation genom att samar- beta med omvärlden så gott det går. Den internationella tanken ingår på ett sätt i den svenska folksjälen. Den tillhör vår nationella berättelse. Men när vi konfronteras med utmaningar om identitet Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop och värderingar på hemmaplan verkar vi vilja hålla blicken sänkt, mot de egna fötterna, istället för att lära oss något från andra länders erfarenheter. Hur kan få igång ett samspel där olika modeller jämförs och där vår egen interkulturella kompetens växer? Och hur hänger det internationella och det som jag, kanske något inspirerad av ett engelskt språkbruk valt att kalla blandkulturella, ihop? Två viktiga resurser är nästan outnyttjade i vårt arbete för en ökad mångfald i kulturlivet: den delen av vår befolkning som har invandrarbakgrund och goda rykte i världen som en solida- risk och pålitlig partner. Många svenskar är blandkulturella . De har växt upp i hem där ett annat språk än svenska talas . Men de har sin grundutbildning på svenska. De reser till sina forna hemländer ofta. De har bara delvis anammat den svenska kulturen. De står stadigt med en fot i varje kultur. De kanske bildar familj med andra personer med liknande bakgrund som de själva och deras barn fly- ter sedan obehindrat mellan olika språk och traditioner. Dessa kosmopolitiska medborgare skulle kunna ge oss en för- del. tidigare självständiga och generösa invandrarpolitik kan visa sig ha varit den bästa möjliga framtidsinvesteringen. Eko- nomiskt och politiskt utbyte underlättas av kultursatsningar som odlar ömsesidig respekt och nyfikenhet: hur gör man i andra län- der? Vad vet vi om hur våra tilltänkta partners tänker? Den naturliga länken i dessa globaliserade förhandlingar är invandraren. Han/hon besitter den nödvändiga livserfarenheten för att öppna samtalet. Samma kompetens som behövs i lokala kon- flikter blir grunden i ett transnationellt utbyte. Förmågan att förändra sig och följa med blir avgörande. är känt för att vara väldigt aktivt på den internationella politiska scenen: i miljöfrågor, i konfliktlösning, i kvinnofrågor, med mera. Men vi är fullständigt passiva när det gäller utrikes kulturpolitik. Vi har envist vägrat att diskutera en gemensam kulturpolitik inom EU. är ett av de få EU-länderna som förnekar EU så kallad kompetens inom kulturpolitik, på det sätt som vi till exempel gjort inom miljöpolitiken. Kulturpolitiken behandlas istället som bland annat utrikespolitiken, och suveränitetsprincipen gäller. Det nationella går före i kultursfären, EU får inte lägga sig i utvecklingen. Naturligtvis blir EU:s kultur- plånbok därmed starkt begränsad, och utgör mindre än Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop av unionens årsbudget. tar inga initiativ. som kulturprojekt får inte breda ut sig. Varför är det så? Hur kan kulturpolitik vara endast en nationell angelägenhet i en alltmer globaliserad värld? Varför är vi rädda för att samspela med andra? Vi lever med en förlegad tro att vi har en rättvis och generös inställning till kulturens roll i samhället. Vi pumpar in stora summor i våra statliga kulturinstitutioner, som drivs utan tydliga krav, trots att det handlar om skattepengar. Det räcker inte med ett luddigt formulerat regleringsbrev för att institutionerna ska upp- datera sättet att arbeta utifrån migrationens nya förutsättningar. Traditionerna består, är sällan ifrågasatta och staten vågar inte rubba principen om armlängds avstånd (vems arm?) som lämnar teater- och museichefer i ett vakuum. Kulturutbyte har förvandlats till en reklamkampanj: talar om att sätta på kartan för att gynna utrikeshandeln istället för att skapa varaktiga relationer med likvär- diga partners. När vi undviker att förklara vår erfarenhet av migra- tion, när vi talar integration men exporterar blåögda kulturupp- levelser, försummar vi vårt goda rykte. Vi blir som vilket litet land som helst, som med armbågar och glättiga evenemang konkurrerar om omvärldens gunst. En internationell kulturutredning beställdes av den förra regeringen. fick ansvaret att leda kommittén och hon lämnade sitt slutbetänkande . Hon och hennes kolleger kom med flera konkreta förslag, bland annat ville kommittén att resurser som är avsatta för internationellt kulturutbyte skulle samlas i en större fond, som förvaltas utifrån en tydlig strategi. Meningen var att man skulle se på kulturpolitik på samma sätt som på utrikespolitik: samordnad och flexibel. Som det ser ut nu går , , , och flera andra myndigheter åt var sitt håll, utan någon direkt samord- ning och utan väsentlig finansiering för kulturutbyte. har endast ett fåtal organisatoriska förändringar kommit till. har förtydligat sin roll som förmed- lare av svenska värderingar och arrangerar olika projekt som ska gynna snävt tolkade konkurrenskraft. SIDA har praktiskt taget lämnat det kulturella fältet och ska syssla endast med fattig- domsbekämpande. har fått i uppdrag att arbeta inter- kulturellt och samordnande internationellt. Men inga nya pengar finns . Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop Vi måste förstå sammanhanget: blandkulturella berättelse är vårt effektivaste verktyg internationellt. Våra invand- rare är vårt starkaste kort. Svensk körmusik, kronjuvelerna, och duger inte längre.