sou · GVB350 · 2008-01-01 00:00:00 — Ändå återkom kärnan i kritik , i samband med att , grundare av , sa upp sig från sin tjänst som mångkulturkonsulent i . Hans avgång och kritik uppmärksammades inte bara i tid- ningar, utan också i radio och TV. I i början av år 2006TPF13FPT, inter- vjuas Wondimu under rubriken för våra kunskaper. Tillsammans med från Intercult och från Re;, riktar Wondimu kritik mot MKÅ för att de fria kulturgrupperna inte tillräckligt har involverats i förberedel- serna för MKÅ; Det har inte funnits något djupare intresse från politiker och tjänstemän att ta del av våra kunskaper, säger . Vi som arbetar med den här sortens frågor hade nog hoppats på att vi skulle få mer inflytande över MKÅ, säger . Idén att det är dags att förändra institutionernas arbete och att de ska göra det med de medel de redan har är jättebra, säger , men tillägger att om man hade lagt till ytterligare pengar hade också de fria grupperna kunnat delta och budskapet [hade] tydligare förankrats hos publiken. YR får bemöta kritiken, och hon hävdar att de fria grupperna i allra högsta grad har varit delaktiga och att allt inte kan ske över . I artikelns ingress och inledning är det återigen kritiken (MKÅ får kritik från de fria grupperna som känner sig utanför) som så att säga framhävs som artikelns raison dêtre, men när Wondimu uttalar sig, är det inte bara i egenskap av utestängd frigrupps- medlem han framför kritik, utan han plockar också upp den tråd som tog upp en lite dryg månad tidigare. Han säger: Det är helt absurt att det behövs ett speciellt år för att statligt finansierade institutioner ska göra sitt jobb. Att ha ett mångkultu- rellt perspektiv ingår i deras uppdrag och kan de inte sköta det borde deras anslag dras in. I SVT KulturnyheternaTPF14FPT, som också uppmärksammar Wondimus avhopp, säger han att han är förtviv- 13TP PT DN, 3/1-06, Inget intresse för våra kunskaper, . 14TP PT 8/12-05. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser lad för att det går så långsamt och att man måste ställa krav på institutionerna. I det här sammanhanget är det också intressant att notera att medierna – på nyhetsplats – väljer att inte följa upp den kritik av för bristande tuffhet som återspeglas hos bland annat Wondimu, till exempel genom en intervju med ansva- riga ministern . I intervjuer med fristående kultur- utövare, såväl som hos enskilda krönikörer, återkommer synpunkten att MKÅ är ett alltför kravlöst instrument, alltför lite piska. Den kritik av den politiska makten som återfinns här, väljer medierna i stort sett att inte aktivt och självständigt följa upp, vil- ket är tänkvärt med tanke på den förkärlek de i andra sammanhang visar för maktkritik. Frågorna om varför MKÅ kritiserades sönder och samman i chefsrummen, varför kallar de svenska teatrarna för lata, och om deras anslag borde dras in är naturligtvis både kom- plexa och känsliga. väcktes de i offentligheten, som en följd av MKÅ och de responser som årets syfte och praktik genere- rade hos både kulturinstitutioner och fria kulturaktörer. När medierna valde att klumpa samman dessa komplexa och ofta mot- stridiga synpunkter under rubriken kritik av MKÅ, valde man också att inte initiera den intressanta offentliga diskussion som hade kunnat bli resultatet. Både på kultur- och ledarsidor hade det funnits kompetens och integritet nog för att till exempel följa upp den ohörda kritikstormen inifrån de rum vars strukturer det var MKÅ:s uttalade syfte att förändra. När man från medialt håll valde att i stort sett avstå från att spegla denna diskussion, blev konse- kvensen också att de eventuella förändringar som MKÅ kom att innebära inte heller kunde följas upp. Mer om det längre fram. När media speglade ilskan över de tre miljonerna valde man alltså att göra det under en rubrik som utnämnde MKÅ till budgetförlorare. Ett enkelt grepp som inte relaterade summan till MKÅ:s uttalade syfte att förändra inom rådande budgetramar, och därmed markerades på sätt och vis ett medialt ointresse för det förändringsarbetet. Penningvinklingen fortsatte att förfölja medierapporteringen, också när själva brödtexten egentligen handlade om något annat. Kanske trodde man att läsarna skulle vara ointresserade av MKÅ annars? När MKÅ rullat igång har SvD en artikel under rubriken med för liten Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser kan man i ingressen läsa att när SvD hade ringt runt till ett 15-tal kulturarbetare, var Nästan alla [var] positiva till idén, men hade flera invändningar. Det som i rubriken ger intryck av att vara den huvudsakliga invändningen, visar sig också i själva brödtexten vara en bisak, och när det gäller just budgeten är det egentligen bara som berör den när han citeras: Summan är futtig och det hela fungerar som en rökridå. I övrigt handlar invändningarna snarare om just syftet med MKÅ och Wondimu återkommer och spetsar ytterligare till sin kritik när han säger: Dessutom är det hela alldeles för försiktigt. Ställ tydliga krav på institutionerna. Säg: Ni får på er för att åtgärda de här områdena. Om inte drar vi ner på bidragen. Så gör de i . Det känns inte som om det är på allvar här. Mot hans kritik av MKÅ:s slöa verktyg, snarare än dess budget eller mål, står representanter för institutionerna. , VD för , säger: Det går snart inte att hinna med längre Ska vi fördjupa några frågor, då krävs det att annat prioriteras bort. Barnkulturen ska ha sitt, man ska tänka på genusbalansen, ta hänsyn till jämställdheten, och även hantera mångfalden. Hans röst, som ensam representerar de somliga [som] irriteras av att nu kommer ännu ett omfattande direktiv från regeringen inifrån institutionerna, kompletteras med synpunkter från , forskare vid och jämställd-hetsexpert, som retoriskt frågar: Hur ska man avgöra vad som är viktigast, jämställdhet eller mångfald?, samt socialantropologen som anser att MKÅ är en del av statens överdrivna ideologiproduktion, och han befarar att MKÅ kommer att resultera i en mer markerad uppdelning i vi och dom. En synpunkt som också återkommer hos en del av de krönikörer som är kritiska till MKÅ. Rubriksättningen visar sig alltså dölja en artikel som inte har den relativt enkla frågan om pengar som huvudpoäng, utan som faktiskt återspeglar den komplicerade inomkulturella diskussionen kring de frågor som MKÅ väcker. De båda forskarnas uttalanden tydliggör dessutom att denna diskussion inte på något sätt är ny, utan att den tvärtom förts inom den akademiska världen innan MKÅ sjösattes. Genom att ta in dessa inomakademiska och utom- 15TP PT SvD, 7/3 – 06, . Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser kulturella röster i belysningen av de reaktioner som MKÅ fram- kallade inom kulturlivet, vidgades fältet. Nej och åter nej, och lite granna ja gavs en annan TT-Spektra artikel nästan lika stor spridning under , i ett fall med tillägget – många inbjudna tackar nejTPF16FPT. TT-Spektra refererar i huvudsak en artikel ur den 28/10 – 05, under rubriken kultur på lång sikt och ingressen: överlämnas delbetänkan- det för MKÅ 2006 till kulturminister . Bara hälften av dem som inbjudits att medverka har svarat. Den del av DN- artikeln som TT-Spektra återger fokuserar följande faktum: har drygt 660 inbjudningar skickats ut till de man vill ska med- verka Men endast kring 350 av de som mottagit inbjudan har svarat, eller, i : De har bara fått svar från cirka 350. Därefter återger DN och TT-Spektra YR:s kommentar: Visst kan man fråga sig varför 300 inte har svarat. Men man kan också fråga sig varför så många har svarat. Det visar att det finns en vilja.TPF17FPT Den bedömning av nyhetsvärde när det gäller MKÅ:s delbetän- kande som TT-Spektra har gjort, och som flera tidningar uppen- barligen delat, rör alltså inte i första hand innehållet i de svar som MKÅ mottagit eller delbetänkandet i sig, utan det faktum att knappt hälften av de som tillfrågats inte besvarat inbjudan. DN placerar, i sin betydligt längre artikel, in svarsfrekvensen i ett sammanhang som inledningsvis refererar vårens kritiska röster och DN:s tidigare artiklar. Läsaren anar alltså att svarsfrekvensen bör förstås som ännu ett uttryck för denna kritik; kulturinstitutio- nernas motvilja mot den politiska maktens inblandning. I övrigt låter DN både YR och MKÅ:s sekreterare kommentera innehållet i delbetänkandet och de lyfter fram en önskan om att påverka strukturerna, och Plisch får också beskt säga att det inte ska räcka att de skriver att mångfaldsarbetet genomsyrar allt de gör, det betyder oftast att de inte gör något alls. 16TP PT Till exempel i: i , , , , VLT, , VästerviksTidningen, , , SvD, 28/10-05. 17TP PT Observera också att skillnaden mellan de institutioner som fått i uppdrag att medverka och de andra aktörer som inbjöds i princip inte uppmärksammades alls medialt. Att många inbjudna tackade nej hade ingenting att göra med dem som stod i fokus för året; institutionerna. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser TT-Spektra avslutar sin korta text med två exempel ur delbetän- kandet på vad respektive avser att göra under MKÅ; bland annat nämns . DN, å andra sidan, väljer att helt avstå från konkreta exempel ur delbetänkandet och skapar därmed en tydlig vinkling. Mot MKÅ:s representanter och deras bitvis syrliga kommentarer om kultur- institutionernas mångfaldsarbete – eller brist på densamma – står alltså i huvudsak de 300 tillfrågades tystnad som i sammanhanget kommer att framstå som en motsträvig opinion. Bilden av ett MKÅ som arbetar i motvind i förhållande till kulturinstitutionerna är den som i huvudsak framträder i denna artikel, och som kom att återges också i andra tidningar via TT-Spektra. I en månad senareTPF18FPT kom det dock en uppföljning med en annan vinkel. Här nämns inte uttryckligen delbetänkandet, men man får ändå intryck av att det är utifrån denna och de konkreta handlingsplaner som där beskrivs, som SvD:s skribent kontaktat ett antal traditionella kulturinstitutioner. Flera av dem, skriver SvD, medger att utan MKÅ skulle man sannolikt inte ha priorite- rat mångkultur på ett lika medvetet sätt. Men man har tagit upp- maningen på allvar. Det här är en väckarklocka, helt klart säger en av de tillfrågade, marknadschef på Berwaldhallen. Vid sidan av Berwaldhallen citeras programchef och informationschefen på , som båda beskriver de planer man har ; stora satsningar med opera i Galleria, samarbete med Gringo och Radiokör på . Det här är ett av få tillfällen då de nationella institutionerna ges tillfälle att berätta vad de planerar för MKÅ – och inte bara hur kritiska de är – i rikstäckande medier. I lokalpressen såg det något annorlunda ut. Vad händer hos er under Mångkulturåret?TPF19FPT Lokalpressen var inte lika intresserad som de rikstäckande morgontidningarna, av att uppsöka de uttalade kritikerna av MKÅ. är det uppenbart att man hade tagit till sig bilden av det kritiserade MKÅ, men nöjde sig med att skissa konflikterna inledningsvis, till exempel i ingressen; En byråkratisk konstruk- tion som kan öka segregationen. Eller ett viktigt initiativ som kan 18TP PT SvD, 24/11-05, Nya metoder ska nå nya svenskar, . 19TP PT Rubrik i i , 11/1-06. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser få olika människor och kulturer att mötas. Meningarna om regeringens mångkulturår går isärTPF20FPT; Mångkulturåret har efter många om och men rullat igång.TPF21FPT Eller i första stycket: är det mångkulturår. Det har regeringen bestämt. Det går att raljera och kalla det jippo, men det går också att se det som ett sätt att lyfta upp frågorna.TPF22FPT Eller i förbifarten i brödtexten: Det ifråga- satta Mångkulturåret.TPF23FPT Överhuvudtaget vågar man nog påstå att lokalpressen på nyhetsplats förhöll sig neutral i förhållande till de åsikter som speglats i rikstäckande medier, och ganska svalt oin- tresserad av konfliktbeskrivningen i sig; den nämndes i förbifarten, men gjordes inte till de egenproducerade artiklarnas huvudnum- mer. Istället fyllde man artiklarna om MKÅ med handfast informa- tion om vad de egna, lokala institutionerna tänkte hitta på med anledning av MKÅ. Det betyder dock inte att lokalpressen nöjde sig med att bara neutralt återge de lokala institutionernas planer . Ett flertal tidningar granskade också mer kritiskt det lokala kulturlivets maktstrukturer, intervjuade lokala mångkultur- konsulenter, rapporterade från paneldebatter som handlade om MKÅ, och ringde upp forskare som fick presentera den akademiska diskussionen kring begrepp som mångkultur, etnicitet, kultur och så vidare.TPF24FPT Man får ett intryck av att det fanns en genuin vilja att förstå, förklara och konkretisera MKÅ:s syften i förhållande till det lokala kulturlivet, men också att föra en diskussion på en mer allmängiltig nivå. Man drar sig inte för att lyfta fram de konflikter som MKÅ alstrar; det problematiska begreppet mångkultur, förhållandet mellan klass och etnicitet, de helsvenska maktstrukturerna på institutionerna och deras respons på MKÅ, och så vidare. Däremot är man påfallande ointresserad av att på kulturnyhetsplats ta upp frågan om pengar och i förhållande till den rikstäckande pressen också mindre intresserad av att spegla kulturinstitutionernas känsla 20TP , 22/2-06, – i gotländsk tappning. 21TP , 10/1-06, Vackra, villkorade vävar. 22TP PT , 15/11-05, Kultursektorn ska vara påläst. 23TP PT , 1/12-05, Men klassbegreppet då? 24TP PT T.ex. 1/12-05 (se ovan), , odaterat, men rimligen –06, Mångkultur handlar om makt, , 19/2 – 06, Vad är skillnaden mellan kultur och kultur?, , 26/8-05, Inte bara två kulturer i , samt 6/4-06, Få med invandrarbakgrund på muséerna, , 7/1-06, svenskar bland ledande i Malmös kulturvärld, , 5/1-06, Vilken korvkiosk väljer du på gågatan?, , 15/11-05, Kultursektorn ska vara påläst. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser av att vara offer för en politisk styrning. I lokalpressens krönike- spalter däremot, återkom den bekanta frågan om (kulturens) Frihet kontra (den politiska) Makten med emfas. Behöver kulturen politiken?TPF25FPT När diskuterar valrörelsen i Kulturnytt i SR , konstaterar han att han är glad så länge vi får behålla en kulturpolitik som är mer inriktad på att stödja än att styra. Som nöjer sig med den grå administrationen av kronor och ören – och lämnar idéerna och initiativen till kulturarbetarna självaTPF26FPT. För honom är MKÅ ett exempel på en styrande kulturpolitik: massor av god vilja och ingen budgetpolitik alls, eftersom det inte finns någon budget. Ja, det pågår förresten fortfa- rande även om det kanske inte märks så mycket. Åsikten att MKÅ utgör ett exempel på en förkastlig politisk styrning av kulturlivet finns företrädd bland mediernas krönikörer på kultursidorna. Den raljerande ton som Arndtzén anlägger går också igen i flera krönikor. Den konflikt mellan kulturens Frihet och politikens Makt, som jag diskuterade ovan i samband med nyhetsrapporteringen inför MKÅ (Scenen riggas), plockas upp och utvecklas i krönikornas personliga form. MKÅ är något som tycks väcka lika delar ilska, oro och löje. Hos vissa krönikörer är det oron som överväger, man skulle till och med våga kalla den alarmism, till exempel när kulturjournalisten skriver: Om något borde ha lärt oss hur det går när man sorterar människor efter härkomst. Ändå har mångkulturalismen uppstått som en inflytelserik åsiktsströmning, som i ord och handling vill omsätta sina påstått antirasistiska atti- tyder i en offentlig politik grundad på människors bakgrund och grupptillhörighet.TPF27FPT Eller hos kulturredaktören på , , som skriver; Men att regimen går in och detaljstyr kultur- livet är faktiskt något som oroar när det gäller andra länder och bör inte vara oproblematiskt. Inte ens om syftet är gott.TPF28FPT Och ingen av skribenterna bestrider egentligen det goda syftet eller behovet av ett kulturliv som bättre återspeglar samhällets 25TP PT i SR:s Kulturnytt, 29/5-4/6-06. 26TP PT Ibid. 27TP PT , 18/1-06. 28TP PT , 25/12-05. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser befolkning, dess erfarenheter, kunskaper och traditioner. Det är bara det att det goda syftet per definition är förfelat när det kommer i form av påbud från den politiska Makten, då blir det helt enkelt maktmissbruk som dessutom är hycklande. Det hyckleri- argument som användes av kulturinstitutionernas representanter enligt devisen om inte ni, varför ska vi? återfinns också hos kultursidornas krönikörer. Under rubriken döljer hyckleri frågar avslutningsvis retoriskt: frågan är vad de [landets invandrare] anser om en regering som ena stunden avskaffar rättsäkerheten för vissa svartskallar, och i säger sig verka för att andra svartskallar ska få jobba med kultur?TPF29FPT Det av regeringen påbjudna MKÅ är inte bara hycklande, det är också rörande och tafatt, en vemodig [och] politisk korrekt gestTPF30FPT, ett utslag av integrationspolitisk välviljaTPF31FPT, vackert och fint och alla är så rörande överensTPF32FPT, god, politisk viljaTPF33FPT. ingår det naturligtvis i kulturkrönikörens oskrivna arbets-beskriv- ning att vara kritisk mot den politiska Makten, och gärna i en ralje- rande ton som antyder kulturlivets överlägsna intellektuella kapa- citet och analysförmåga. Men det var tydligt att den ralje- rande, nästan ömsint nedlåtande tonen dolde den verkliga strids- frågan om den politiska styrningen av kulturlivet: man betackar sig för påbjudna åsikterTPF34FPT, det etnochica och förmanande uppifråntonfallTPF35FPT. Ja, då får vi nog finna oss vid pekpinnarTPF36FPT Medan en grupp krönikörer valde att stå fast vid försvaret av kultu- rens Frihet kontra Maktens ingrepp i sina tankar kring MKÅ, utan att närmare diskutera maktstrukturerna på de statliga kultur- institutionerna eller i samhället i övrigt, fanns det andra krönikörer som använde MKÅ som utgångspunkt för att föra just den diskus- sionen. Det var en grupp med vitt skilda åsikter, men jag har valt att föra samman dem under en rubrik därför att de alla har gemen- 29TP PT Ibid. 30TP , 19/2-06, Ett politiskt korrekt slag i luften, . 31TP PT , se ovan. 32TP PT , 16/2- 06, och invandrare är mångkultur – svenskar och är svensk kultur, . 33TP PT Kulturnytt, se ovan. 34TP , 17/11-05, . 35TP PT , se ovan. 36TP PT , 2/6-06, Mångfald – Ömse, . Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser samt att de utgick från att det problem som MKÅ uppmärksam- made var en realitet som krävde förändring. Ingen av dessa kröni- körer utgick så att säga från grundantagandet att konstnärlig frihet står i ett absolut motsatsförhållande till politiska styrmedel, eller, rättare sagt, att konstnärlig frihet i den autonoma bemärkelsen är något eftersträvansvärt eller överhuvudtaget i sinnevärlden existe- rande. Därmed inte sagt att de var okritiska till MKÅ, dess verktyg eller begreppet mångkultur. I skrev : Det utlysta Mångkulturåret kanske kan kännas som en tvångströja. Men när kulturens institutioner inte på egen hand klarar av att utmana och bryta förgivet tagna normer om nation och region, vithet och medelklass, män och heterosexualitet – ja, då får vi nog finna oss vid pekpinnarTPF37FPT. Eller i som beskriver MKÅ så här: regeringen lackade ur rejält på den vita kulturvärlden och kräver nu av sina kulturinstitutioner att de en gång för alla börjar bedriva en mer inkluderande verksamhetTPF38FPT. Eller som i : Av någon anledning har det enorma jobb som samordnaren lagt ner inför mött gnäll – mycket för att hon inte har några stora ekonomiska resurser att dela ut. Men viktigast är väl ändå att någon tar på sig ansvaret för att peka och påstå saker om individer, grupperingar och möjligheter som få sett och insett.TPF39FPT Eller Zanyar i Metro; Staten och kultursvängen har gjort bort sig ordentligt och det är det dåliga samvetet som får dem att utlysa det här året. Men också en vilja att göra rätt. Jag tycker det är fett med året. Alla initiativ till förändring är bra. För nåt måste göras.TPF40FPT I likhet med var det många skribenter som såg MKÅ som ett utslag av den politiska sfärens dåliga samvete, och som befarade att även om viljan var god, så fanns risken att MKÅ bara var en gest som skulle döva samvetet och släta över missförhållandena, utan att saker i grunden förändrades. Avsikten med Mångkulturåret är god, skrev Efat Saiady, men fortsatte: Eller är avsikten kanske att vi ska kunna säga att vi nu ägnat oss åt frågan, för att därefter kunna lägga allt till 37TP PT Ibid. 38TP PT , 28/10-05, om mångkultur. 39TP PT Svd, 29/12-05, Spännande scenkonst med kvinnligt fokus. 40TP PT Metro, 28/12-05, Kulturfolket måste släppa in blattarna. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser handlingarna och döva vårt samvete?TPF41FPT. Likaså, som skrev att tanken är god, men naturligtvis är en del av tanken bakom mångkulturåret att finna ett legitimt sätt att skjuta ifrån sig skulden för det växande problemet med den bristande integrationen i SverigeTPF42FPT. Samma skribent återkom dock i frågan i en annan tidning, och avslutade med att konstatera att det finns ett signalvärde i Mångkulturåret trots alltTPF43FPT. Medan den politiska maktens hyckel för de krönikörer jag dis- kuterade i föregående avsnitt, samt för kulturinstitutionernas representanter, var ett skäl att avvisa MKÅ, så innebar det för de krönikörer jag nu diskuterar ett skäl att noga granska MKÅ:s uppnådda resultat, både inom kulturvärlden och i samhället i stort: Om det inte finns en genuin tro på att kulturlivet kommer att gagnas av att nuvarande status quo synas i sömmarna – då kommer Mångkulturåret att bli ett lika fattigt projekt som loggan är ful, skriver hos dessa krönikörer, uttalas enligt devisen: Vi låter oss inte luras. I diskussionen om hycklet framträder också hos en del kröni- körer samma otålighet som uttrycktes av , Wondimu, men också och . Eftersom regeringen vägrar villkora de nästan sex miljarder man ger kulturen efter hur väl den speglar måste folket resa sig. Alla vi som inte känner oss tilltalade av kulturinstitutionerna måste börja ställa krav, skriver till exempel AdamiTPF45FPT. Och Chukri ser ett problem i att det inte existerar någon piskaTPF46FPT i MKÅ:s syftesbeskrivningar. Farhågorna för att MKÅ bara skulle resultera i etnochica jippon fanns också hos dessa krönikörer, men utgångspunkten var inte främst kulturens förmenta Frihet, utan snarare en ilska över den syn på människor med icke-svensk bakgrund som ansågs ligga i förlängningen på MKÅ:s uppdrag och utförande. I Metro skrev : Hjärnorna bakom har samma mentalitet som vissa plantageägare i den – den typ som var välvilligt inställd till slavarna Jodå, svartingarna är nästan som vi, på vissa områden är de nästan bättre – ingen kan dansa och sjunga som en neger. När byråkratin nu ska 41TP , 26/1-06, Vad menas med mångkulturalism? 42TP , 10/1-06, Mångkulturår löser inte problem. 43TP PT , 16/1-06, om mångkultur. 44TP PT , 23/1-06, om mångkultur. 45TP PT Metro, se ovan. 46TP PT , 28/10-05. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser integrera oss blattar satsas det alltså på dans, sång, scenkonst och hantverkTPF47FPT. Den här svidande kritiken av vad Benulic uppfattar som innehållet i och syftet med MKÅ, landar dock inte i en upp- maning till den politiska Makten att inte tafsa på den Fria kulturen, utan snarare tvärtom. Avslutningsvis efterlyser Benulic en sats- ning på att sprida svensk skönlitteratur till alla: gula, svarta, röda, bruna och så svenskarna själva förstås. Bakgrunden för Benulic är att först när man står stadigt i den egna myllan kan man ta klivet över till främmande jord, det vill säga, svenskarna behöver en större medvetenhet om det egna kulturarvet, först då talar vi om verklig integration. I en krönika är inne på samma tanke när han skriver: Regeringen har utlyst till Mångkulturår. Låt det bli det svenska språkets år. Litteraturen är vägen till inlevelse med människor, nutida och historiskaTPF48FPT.