sou · GWB3112 · 2008-12-11 00:00:00 — Rimligtvis kan man förutse ett stort principiellt motstånd mot undantag i studiemedelssystemet för särskilda grupper. Även om det rent ekonomiskt inte är fråga om så mycket pengar, är det uppenbart att ett sådant beslut riskerar att få prejudicerande verkan och öppna för möjligheten av att andra särintressen lyfter fram sina behjärtansvärda syften. En mer framkomlig väg är därför sannolikt ett särskilt utformat studiestöd riktat till av ansvariga myndigheter utpekade bristyrken (eller till yrkeslärarutbildningen enligt en viss modell enbart) som motsvarar arbetslöshetsersättningsnivån eller liknande. Sådana studiestöd har förekommit tidigare och verkat rekryterande. Den form av studiefinansiering som SÄL-förordningen innebar fick negativa konsekvenser för många deltagares studiesituation. Vissa fick bedriva studier på halvtid och arbeta heltid, medan andra enbart fick arbeta deltid och studera på sin fritid, eftersom de eko- nomiska villkoren för studierna blev en fråga för enskilda överens- kommelser mellan läraren och arbetsgivaren. Lärarutbildning (150 hp halvfart m studiemedel) (90 hp) Arbete utan samordning m studiemedel Blivande yrkeslärare med akademisk yrkesexamen För dem som kommer in i lärarutbildningen med en akademisk yrkesexamen (till exempel en lärarexamen med inriktning mot för- skolan, en sjuksköterskeexamen, civilekonomer och ingenjörer) är vägen enklare, och borde i några fall också kunna bli kortare. En lärare med inriktning mot förskolan som vill bli yrkesämneslärare på Barn- och fritidsprogrammet kan sannolikt tillgodoräkna sig hela eller delar av det gemensamma professionsämnet. Även sjuk- sköterskor, civilekonomer och ingenjörer kan möjligen tillgodo- räkna sig eller få validerad någon del av lärarutbildningen, beroende på hur deras utbildning och tidigare yrkeserfarenheter ser ut. För denna kategori skulle en lärarutbildning som innehåller vidare ämnesstudier innebära otroligt lång sammanlagd studietid i högskolan, varför det snarare är realistiskt att tänka sig att de utbil- das till ettämneslärare. Ämnesdidaktik (30 hp) yrkesexamen (210 – Gemensamt professionsämne (90/60 hp) En nyckelfråga för svenskt näringsliv Vi behöver en reformerad yrkeslärarutbildning som löser bristen på kvalificerade yrkeslärare Näringslivet är beroende av att utbildningen på gymnasieskolans yrkesprogram håller hög kvalitet. För detta krävs tillräckligt många och kvalificerade yrkeslärare. råder det akut brist på kvalificerade yrkeslärare och situationen kommer att förvärras i och med förväntade pensionsavgångar. Vi, branschföreträdare inom , är också oroade över att antalet sökande till yrkeslärarutbildningarna är mycket lågt. En anledning, tror vi, är att yrkeskunskaper värderas för lågt. En annan är att dagens utbildning inte tar till vara den befintliga yrkeskompetensen på ett tillräckligt tydligt sätt. Därmed försvåras antagningen och studietiden förlängs. Mot denna bakgrund är det Svenskt Näringslivs uppfattning att yrkeslärarutbildningen snabbt måste förändras och/eller reforme- ras. Den måste göras mer attraktiv för yrkesmän och yrkeskvinnor i arbetslivet, mer ändamålsenlig utifrån yrkeslärarnas faktiska arbetssituation och bättre anpassad till de individuella behov de sökande har. Vi vill också att man gör den mer effektiv, att det sker ett närmare samarbete med de aktuella branscherna och att utbild- ningen får rätt fokus – att ge blivande lärare verktyg att lära ut kunskaper inom ett yrke eller yrkesområde. har därför tillsammans med medlemsorgani- sationerna utarbetat ett ramförslag för en ny yrkeslärarutbildning. Huvudingredienserna i detta förslag är: att yrkeskompetensen ska få styra antagningskraven och att antagningskraven fastställs i samverkan med berörda branscher, att yrkeskompetens likställs med annan ämneskompetens och att samarbete över ämnesgränser utvecklas, att utbildningstiden effektiviseras genom en kombination av högskolestudier och poänggivande verksamhetsförlagd utbild- ning (VFU), att de studerandes finansiella situation förbättras genom att det utgår lön under VFU-tiden, att utbildningen fokuserar på de områden som är centrala för yrkeslärarrollen, att utbildningen individualiseras efter respektive antagnes behov. Den önskade yrkeskompetensen styr antagningskraven och dessa fastställs i samverkan mellan berörda branscher och lärarutbildningen Ett gediget yrkeskunnande är en förutsättning för att arbeta som yrkeslärare i gymnasieskolan. Men vilka krav som är rådande skiftar från område till område och också . Utöver den grundläggande högskolekompetensen, som är en förutsättning för studierna, är det dock branscherna som bäst har möjlighet att bedöma vad som är rele- vanta yrkeskvalifikationer för sitt respektive område, såsom bredden i yrkeskompetensen, antal år i yrket, aktualiteten i kompetensen etc. Branscherna är villiga att delta i denna process och vill på så vis medverka till att utbildningen kvalitetssäkras. genom att, som sker på sina håll , branscherna får möj- lighet att fastställa de kriterier som är giltiga för respektive yrkes- område och att de sökandes yrkeskompetens valideras på av branschen anvisade testcentra. För sökanden som inte uppfyller alla kriterier, kan berörd bransch anvisa lämplig praktik eller kurs för uppnå kompetenskraven. En nära samverkan med högskolorna, som har det yttersta ansvaret för antagningen, är en förutsättning. För att detta ska vara praktiskt hanterbart är det lämpligt att högskolorna specialiserar sig på utbildning för vissa yrkeslärarkategorier. Yrkeskompetensen likställs med ämneslärarnas ämneskompetens Under ett längre eller kortare yrkesliv, genom teoretisk och praktisk kompetensutveckling, har en kvalitetsmedveten yrkesverksam tillskan- sat sig ett stort mått av erfarenhet och kunnande. Denna yrkeskunskap måste likställas med den utbildning inom specialämnet som ämneslä- rare genomgår och ska valideras in som poänggivande merit i en modern yrkeslärarutbildning. Detta är en förutsättning för att yrkeslä- rarna ska kunna delta i vidareutbildning och/eller forskning på samma sätt som andra lärarkategorier. Dessutom är det viktigt för att yrkeslä- rarutbildningen inte ska bli för lång och därmed ointressant för yrkesarbetare och har betydelse för att inte yrkeslärarnas status ska uppfattas som lägre än andra lärargrupper. Utbildningstiden effektiviseras genom en kombination av högskolestudier och verksamhetsförlagd utbildning samt genom flexibla utbildningsformer Det låga intresset för yrkeslärarutbildningen beror bl.a. på att den anses för lång och akademisk. Genom att validera de sökandes kom– petens och låta en stor del av utbildningen vara verksamhetsförlagd på en gymnasieskola (VFU), får de studerande möjlighet att fortlöpande omsätta högskolestudierna i praktisk tillämpning. Olika lärsituationer kan användas efter de varierande förutsättningar som denna studie- grupp har. Detta öppnar också en möjlighet för högskolan, skolan och branscherna att kontinuerligt utveckla utbildningen. Genom att ge möjlighet till hel-, halvfart eller distansutbildning kan, utifrån den stu- derandes förutsättningar, den mest tidseffektiva utbildningsformen användas. Den blivande yrkesläraren ska vara anställd på gymnasieskola Målgruppen för framtida yrkeslärare är normalt sett yrkesverksamma och har små möjligheter att helt lånefinansiera sina studier på samma sätt som andra lärarkategorier. Avgörande för intresset att utbilda sig till yrkeslärare är därför att det ges rimliga ekonomiska villkor. Därför bör den antagne blivande yrkesläraren erbjudas anställning på den skola där VFU sker. Skolan bör kunna moti- vera kostnaden genom att den antagne har erforderlig yrkeskompetens och således, med handledning, kan utgöra en resurs i skolans undervisning . Utbildningen fokuserar på yrkeslärarrollens krav En avgörande faktor för såväl utbildningens effektivitet som kvalitet är att den koncentreras på de områden som har störst relevans för det framtida arbetet som yrkeslärare. Yrkesdidaktiken och yrkespedagogi- ken är här centrala inslag. Samverkan med andra lärargrupper är en annan väsentlig del. Inte minst för att kunna använda ämnesintegra- tion och infärgning som verktyg för effektivare inlärning och motiva- tion för yrkeseleverna. Men också för att även yrkesläraren har uppgiften att utveckla eleverna till dugliga samhällsmedborgare. I detta arbete måste helheten betonas och därför är principerna för - och träning i - att arbeta i lärarlag en viktig del av utbildningen. Utbildningen individualiseras efter respektive antagnes behov Yrkeslärarutbildningen kan ses som en vidareutbildning efter den yrkesutbildning som i huvudsak skett på en arbetsplats. Denna yrkes- utbildning är dock inte standardiserad utan varje yrkeslärarstudent kommer in med olika kompetenser och erfarenheter. En effektiv lärar- utbildning kräver således ett stort mått av individuell anpassning, där varje individs behov beaktas. Detta kan ske genom att en individuell utbildningsplan upprättas i samverkan mellan lärarutbildning, gymna- sieskola och branscher. Denna plan tar hänsyn till befintlig kompe- tens, den sökandes behov av kompletteringar, omfattningen av specialkompetenser och den sökandes egna önskemål. Stöd av en handledare För att lärarkompetensen ska utvecklas krävs en handledare som kan ge stöd i undervisningen och se till att den pedagogiska utbildningen omsätts i praktiken. Denna handledare bör lämpligen vara en resursperson på VFU-skolan som är rätt för detta uppdrag. Målgruppens behov måste vara styrande för uppläggningen av stu– dierna och vara nära knutet till respektive yrkesområde. Frågan om huruvida olika lärosäten ska specialisera sig på vissa yrken bör över– vägas. Detta skulle också underlätta samarbetet med av branscherna angivna testcentra och utvecklingen av kompetenskriterier för respek– tive yrkesområde. Vidare är ett nära samarbete med VFU-skolan en förutsättning för en utbildning med god kvalitet och för att de teoretiska och praktiska delarna av utbildningen synkroniseras. Det är nödvändigt att yrkeslärarnas kompetens likställs andra lärarka- tegoriers kompetens inom lärarutbildningen. VFU:n måste därför vara poänggivande och en yrkeslärarexamen vara likvärdig med andra lärar- kategoriers examina inför exempelvis fortsatta studier eller forskning. Den europeiska referensramen för kvalifikationer för livslångt lärande Denna bilaga är utdrag ur Europeisk kommissionens broschyr angående den europeiska referensramen för kvalifikationer för livslångt lärande. Broschyren i sin helhet återfinns på: Den europeiska referensramen för kvalifikationer är en gemensam europeisk referensram som knyter samman olika länders kvalifika- tionssystem genom att fungera som ett översättningsverktyg som ska göra kvalifikationer från olika länder och system i lättare att läsa och förstå. Referensramen har två huvudmål: att främja medborgarnas rörlighet mellan länder och att underlätta deras livslånga lärande. Rekommendationen trädde formellt i kraft . I denna anges som det rekommenderade mål- datum då länderna ska ha kopplat sina nationella kvalifikations– system till den europeiska referensramen för kvalifikationer och som det datum då länderna ska ha sett till att individuella kvalifikationsbevis innehåller en hänvisning till lämplig nivå inom den europeiska referensramen för kvalifikationer. Den europeiska referensramen för kvalifikationer relaterar olika länders nationella kvalifikationssystem och referensramar till ett gemensamt europeiskt referenssystem – referensramens åtta refe- rensnivåer. Nivåerna spänner över hela registret av kvalifikationer, från grundläggande nivå (nivå 1, till exempel grundskoleexamen) till avancerad nivå (nivå 8, till exempel doktorsexamen). Som ett instrument för att främja livslångt lärande omfattar den europeiska referensramen för kvalifikationer alla kvalifikationsnivåer som kan uppnås såväl inom allmän skolutbildning och yrkesutbildning som inom högre utbildning. Referensramen är dessutom inriktad på kvalifikationer som kan uppnås både inom grundutbildning och De åtta referensnivåerna uttrycks som resultat av lärande. Den europeiska referensramen för kvalifikatio- ner erkänner att utbildningssystemen i är så olika att det är nödvändigt med en övergång till resultat av lärande för att jämförelse och samarbete mellan olika länder och institutioner ska bli möjligt. Inom den europeiska referensramen för kvalifikationer definie- ras resultat av lärande som vad en inlärare vet, förstår och kan göra när en lärandeprocess är avslutad. Tonvikten inom den europeiska referensramen för kvalifikationer läggs därför på vilket resultat som lärande leder till istället för på insatser så som t.ex. studielängd. Resultat av lärande anges i tre kategorier – kunskaper, färdigheter och kompetens. Detta signalerar att kvalifikationer – i olika kom- binationer – innefattar ett brett område av resultat av lärande vilket inbegriper teoretiska kunskaper, praktiska och tekniska färdigheter samt sociala kompetenser där förmågan att samarbeta med andra är en central del. Utarbetandet av den europeiska referensramen för kvalifikatio- ner påbörjades som svar på de önskemål om en gemensam referens för att öka kvalifikationernas tydlighet som framfördes av medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter och andra intressenter. Med stöd av en expertgrupp för en europeisk referensram för kva- lifikationer utarbetade kommissionen ett utkast med förslag till en referensram med 8 nivåer som byggde på resultat av lärande i syfte att främja tydlighet i och överföring av kvalifikationer samt stödja livslångt lärande. Kommissionen offentliggjorde förslaget för samråd i . Kommentarerna från samrådet visade på ett omfattande stöd för kommissionens förslag bland intressenterna i men man efterlyste även många klargöranden och förenklingar. Kommissionen svarade med ett omarbetat förslag, som byggde på synpunkter från experter från samtliga 32 deltagande länder samt arbetsmarknadens parter i . Den reviderade texten antogs därefter av kommissionen . förhandlade och rådet med framgång fram det förslag som ledde till att den europeiska referensramen för kvalifikationer formellt antogs . Vilka fördelar har den europeiska referensramen för kvalifikationer för ? Rekommendationen innebär att en gemensam europeisk referens– ram som knyter samman de olika nationella kvalifikationssystemen kommer att inrättas och på så sätt göra kopplingarna mellan dem tydligare. Ett nätverk av fristående men förbundna och ömsesidigt förståeliga kvalifikationssystem kommer därigenom att skapas. Genom att använda resultat av lärande som en gemensam referenspunkt kommer referensramen att underlätta jämförelse och överföring av kvalifikationer mellan länder, system och institu– tioner och kommer på så sätt att ha betydelse för en mängd olika användare, både på europeisk och på nationell nivå. De flesta europeiska länder har beslutat sig för att utarbeta nationella referensramar för kvalifikationer som avspeglar och motsvarar den europeiska referensramen för kvalifikationer. Denna utveckling är viktig för att säkerställa att samarbetsprocessen på europeisk nivå är ordentligt förankrad på nationell nivå. Den snabba utvecklingen av nationella referensramar för kvalifikationer pekar på behovet av ökad tydlighet och jämförbarhet i fråga om kvalifika– tioner på alla nivåer samt visar att de grundläggande principer som den europeiska referensramen för kvalifikationer bygger på är brett förankrade. Många kommer att ha glädje av denna närmare koppling mellan ländernas kvalifikationssystem. Den europeiska referensramen för kvalifikationer kommer att främja större rörlighet bland inlärare och arbetstagare. Den kommer att göra det lättare för inlärare att beskriva sin breda kompetensnivå för rekryterare i andra länder. Detta kommer att hjälpa arbetsgivare att tolka de sökandes kvalifikationer och på så sätt främja rörligheten på arbetsmarknaden i . På en mycket praktisk nivå ska alla nya kvalifikationsbevis innehålla en referens till lämplig nivå inom den europeiska referensramen för kvalifikationer. Den europeiska referensramen för kvalifikationer kommer på så sätt att kom– plettera och förstärka de europeiska rörlighetsinstrument som redan finns, t.ex. , och det europeiska sys– temet för överföring av studiemeriter, ECTS. Den europeiska referensramen för kvalifikationer ska vara till nytta för individer genom att öka tillgången till och deltagandet i livslångt lärande. Genom att inrätta en gemensam referens– punkt kommer den europeiska referensramen för kvalifikationer att visa hur resultat av lärande kan kombineras från olika miljöer, till exempel formella studier och arbete, och från olika länder, för att på så sätt bidra till att minska hinder mellan till– handahållare av utbildning, t.ex. mellan högre utbildning och yrkesutbildning, vilka kan bedriva verksamhet oberoende av varandra. Detta kommer att främja progression så att inlärare till exempel inte behöver upprepa en viss lärandeprocess. Den europeiska referensramen för kvalifikationer kan stödja individer med omfattande erfarenhet från arbete eller andra verksamhetsområden genom att underlätta validering av icke- formellt och informellt lärande. Inriktningen på resultat av lärande kommer att göra det lättare att bedöma om resultat av lärande som tillägnats i den här typen av miljöer är likvärdiga med formella kvalifikationer både i fråga om innehåll och betydelse. Den europeiska referensramen för kvalifikationer kommer att stödja både enskilda användare och tillhandahållare av utbild– ning genom att öka tydligheten i fråga om kvalifikationsbevis som utfärdats utanför de nationella systemen, till exempel av branscher och multinationella företag. Antagandet av en gemen– sam referensram som bygger på resultat av lärande kommer att underlätta jämförelse mellan och (potentiell) sammankoppling av traditionella kvalifikationer som utfärdats av nationella myndigheter och kvalifikationer som utfärdats av andra intressenter. Den europeiska referensramen för kvalifikationer kommer på så sätt att hjälpa branscher och enskilda individer att dra fördel av den växande internationaliseringen i fråga om kvalifikationer. Den europeiska referensramen för kvalifika– tioner är ett ambitiöst och omfattande instrument som ger konsekvenser för utbildningssystem, arbetsmarknad, näringsliv och medborgare. Deskriptorer för att definiera nivåerna i den europeiska referensramen för kvalifikationer Var och en av de åtta nivåerna definieras via en rad deskriptorer som anger de resultat av lärande som är av betydelse för kvalifikationerna på den nivån i varje kvalifikationssystem. Inom ramen för den europeiska referensramen för kvalifikationer beskrivs kunskaper som teoretiska eller Resultat av lärande av betydelse för nivå 1 Resultat av lärande av Grundläggande faktabaserade kunskaper inom ett arbets- betydelse för nivå 2 Resultat av lärande av Grundläggande faktabaserade kunskaper inom ett arbets- betydelse för nivå 3 Resultat av lärande av Faktabaserade och teoretiska kunskaper i breda betydelse för nivå 4 sammanhang inom ett arbets- eller studieområde Resultat av lärande av Övergripande, specialiserade, faktabaserade och betydelse för nivå 5 teoretiska kunskaper inom ett arbets- eller studieområde samt medvetenhet om denna kunskaps gränser Resultat av lärande av Övergripande, specialiserade, faktabaserade och betydelse för nivå 6 teoretiska kunskaper inom ett arbets- eller studieområde samt medvetenhet om denna kunskaps gränser Resultat av lärande av Mycket specialiserade kunskaper, varav en del ligger i 7*** betydelse för nivå 7 spetsen för kunskaper inom ett arbets- eller studieområde, som grund för eget tänkande och/eller forskning Kritisk medvetenhet om kunskapsfrågor inom ett område och i beröringspunkterna mellan olika områden Resultat av lärande av Kunskaper på den mest avancerade nivån inom ett arbets- 8**** betydelse för nivå 8 eller studieområde och i beröringspunkterna mellan olika Inom ramen för den europeiska referensramen för kvalifikationer beskrivs färdigheter som kognitiva (som inbegriper användning av logiskt, intuitivt och kreativt tänkande) och praktiska (som inbegriper skicklighet och användningen av metoder, material, verktyg och redskap) Grundläggande färdigheter för att utföra enkla uppgifter Grundläggande kognitiva och praktiska färdigheter som behövs för att använda relevant information till utförande av uppgifter och lösning av rutinmässiga problem med hjälp av enkla regler och verktyg En rad kognitiva och praktiska färdigheter som behövs för att utföra uppgifter och lösa problem genom att välja ut och tillämpa grundläggande metoder, verktyg, material och information En rad kognitiva och praktiska färdigheter som behövs för lösningar på specifika problem inom ett arbets- eller studieområde En övergripande skala kognitiva och praktiska färdigheter för att utarbeta kreativa lösningar på abstrakta problem Avancerade färdigheter i vilka man uppvisar skicklighet och innovation, och som behövs för att lösa komplicerade och oförutsägbara problem inom ett specialiserat arbets- eller studieområde Specialiserade färdigheter för problemlösning som behövs inom forskning eller innovation för att utveckla nya kunskaper och nya förfaranden och integrera kunskaper från olika områden De mest avancerade och specialiserade färdigheterna och metoderna, inbegripet den syntes och bedömning som behövs för att lösa kritiska problem inom forskning eller innovation och utvidga och omdefiniera befintliga kunskaper eller yrkespraxis Inom ramen för den europeiska referensramen för kvalifikationer uttrycks kompetens i ansvar och självständighet Arbete eller studier under direkt övervakning i ett strukturerat sammanhang Arbete eller studier under övervakning, med viss självständighet Ta ansvaret för fullgörandet av arbets- eller studieuppgifter Anpassa det egna beteendet till omständigheterna vid problemlösning Utöva egenledning inom riktlinjerna för arbets- eller studiesammanhang som vanligtvis är förutsägbara men kan ändras Övervaka andras rutinarbete, med visst ansvar för bedömning och förbättring av arbets- eller studieverksamhet Utöva ledning och övervakning av arbets- eller studieverksamhet där det finns oförutsägbara förändringar Se över och utveckla egna och andras prestationer Hantera komplicerade tekniska eller yrkesrelaterade aktiviteter eller projekt, ta ansvar för beslutsfattande i oförutsägbara arbets- eller studiesituationer Ta ansvar för ledning av individers och gruppers yrkesutveckling Hantera och omvandla arbets- eller studiesituationer som är komplicerade, oförutsägbara och kräver nya strategiska tillvägagångssätt Ta ansvar för att bidra till yrkesrelaterade kunskaper och praxis och för att se över arbetslagens strategiska prestation Uppvisa betydlig auktoritet, innovation, självständighet, akademisk och yrkesrelaterad integritet och varaktigt engagemang för utveckling av nya idéer eller förfaranden i spetsen för arbets- eller studiesituationer, inbegripet forskning Förenlighet med referensramen för kvalifikationer i Europeiska området för högre utbildning Referensramen för kvalifikationer i Europeiska området för högre utbildning innehåller deskriptorer för nivåer. Varje deskriptor innehåller en allmän uppgift om typiska förväntningar beträffande resultat och kompetens som förknippas med kvalifikationer som markerar avslutningen på nivån i fråga. *Deskriptorn för den kortare utbildningsvägen inom högre utbildning (inom eller kopplad till den första nivån) som utarbetats av det gemensamma kvalitetsinitiativet som en del av Bolognapro- cessen motsvarar resultat av lärande för nivå 5 inom den europeiska referensramen för kvalifikationer. **Deskriptorn för den första nivån i Ramen för kvalifikationer