sou · GWB341 · 2008-04-23 00:00:00 — 6.Varje part ska anta lagstiftning eller vidta andra åtgärder som kan behövas för att, där så är lämpligt i samarbete med andra berörda parter, bereda brottsoffer tillgång till kontaktinforma- tion om organ som kan hjälpa dem i det land till vilket de åter- sänds eller repatrieras, t.ex. funktioner för upprätthållande av lag och ordning, icke-statliga organisationer, jurister som kan ge råd samt inrättningar för social välfärd. 7.Brottsoffer som är barn ska inte återsändas till en stat om en risk- och säkerhetsbedömning tyder på att ett sådant återvän- dande inte skulle ligga i barnets intresse. I artikel 17 talas avslutningsvis om jämställdhet och där uttalas att varje part, när den vidtar åtgärder som avses i detta kapitel, ska sträva efter att främja jämställdhet och tillämpa jämställdhetsinte- grering i åtgärdernas utformning, tillämpning och utvärdering. Kapitel IV, Straffrätt I artikel 18 åläggs staterna att kriminalisera handel med människor genom att det där sägs att varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att konstatera att sådana gär- ningar som avses i artikel 4 i denna konvention är brottsliga när de begås uppsåtligen. Artikel 19 behandlar frågor om kriminalisering av utnyttjande av ett brottsoffers tjänster. I artikeln uttalas att varje part ska överväga att anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att i dess nationella lagstiftning fastställa att användning av tjänster som är föremål för sådant utnyttjande som avses i artikel 4 a) i denna konvention med vetskap om att personen är ett offer för människohandel, är en brottslig gärning. konvention om bekämpande av handel med människor Artikel 20 innehåller bestämmelser om kriminalisering av gär- ningar som rör rese- eller identitetshandlingar. Där stadgas att varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att konstatera att följande gärningar är brottsliga när de begås uppsåtligen och i syfte att möjliggöra människohandel: a.att förfalska en rese- eller identitetshandling, b.att anskaffa eller tillhandahålla en sådan handling, c.att behålla, undanröja, dölja, skada eller förstöra en annan per- sons rese- eller identitetshandling. I artikel 21 stadgas om försök, medhjälp eller främjande. I artikel uttalas att 1.Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att konstatera att uppsåtlig hjälp till eller främ- jande av att någon av de handlingar som anges i artiklarna 18 och 20 i denna konvention begås är brottsliga gärningar. 2.Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att konstatera att försök att begå någon av de handlingar som anges i artiklarna 18 och 20 a) i denna konven- tion är brottsliga gärningar. Artikel 22 reglerar juridiska personers ansvar. I artikeln sägs att 1Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att se till att en juridisk person kan ställas till ansvar för en gärning som är brottslig enligt denna konvention och som begås för den juridiska personens av en fysisk person som handlar antingen individuellt eller som en del av den juridiska personens organ och som har en ledande ställning inom den juridiska personen som grundas på endera av föl- jande: a)Fullmakt att företräda den juridiska personen. b)Befogenhet att fatta beslut för den juridiska personens räk- ning. c)Befogenhet att utöva kontroll inom den juridiska personen. 2Utöver de fall som avses i punkten 1, ska varje part vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att en juridisk person kan ställas till ansvar om brist på överinseende eller kontroll av konvention om bekämpande av handel med människor en fysisk person som avses i punkten 1 har gjort det möjligt att föröva en gärning som är brottslig enligt denna konvention för den juridiska personens genom en fysisk person som handlar på dess vägnar. 3Beroende på partens rättsliga principer kan en juridisk persons ansvar vara straffrättsligt, civilrättsligt eller förvaltningsrätts- ligt. 4Detta ansvar ska inte påverka det straffrättsliga ansvaret för de fysiska personer som har begått brottet. I artikel 23 regleras påföljder och åtgärder. 1.Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att de brottsliga gärningar som konstateras enligt artiklarna 18-21 ska kunna beläggas med effektiva, pro- portionella och avskräckande påföljder. Dessa påföljder ska för brottsliga gärningar som konstateras enligt artikel 18 i denna konvention, när de begås av fysiska personer, inbegripa straff som medför frihetsberövande och som kan föranleda utlämning. 2.Varje part ska se till att fysiska personer som ställs till ansvar enligt artikel 22 ska bli föremål för effektiva, proportionella och avskräckande straffrättsliga eller icke-straffrättsliga påföljder eller åtgärder, inklusive ekonomiska påföljder. 3.Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att den ska kunna ta i beslag eller på annat sätt undanröja hjälpmedel för och av brott enligt artiklarna 18 och 20 a) i denna konvention, eller egendom till ett värde som motsvarar sådan . 4.Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att den ska kunna tillfälligt eller permanent stänga en inrättning som har använts för att genomföra männi- skohandel, utan att detta ska påverka rättigheter för tredje per- son i god tro, eller för att tillfälligt eller permanent vägra gär- ningsmannen att bedriva den verksamhet inom vilken brottet förövades. I artikel 24 räknas de omständigheter upp som enligt konventionen är att anse som försvårande. Där sägs att varje part ska se till att följande betraktas som försvårande omständigheter vid faststäl- konvention om bekämpande av handel med människor lande av påföljd för gärningar som straffbeläggs i enlighet med arti- kel 18: a)Att brottet uppsåtligen eller genom grov oaktsamhet har även- tyrat offrets liv. b)Att brottet har begåtts mot ett barn. c)Att brottet har begåtts av en offentlig tjänsteman vid utövning av tjänsten. d)Att brottet har begåtts inom ramen för en brottslig organisa- tion. I artikel 25 stadgas om hur parterna ska förfara när gärningsmannen tidigare gjort sig skyldig till liknande brottslighet. Där stadgas att varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som skapar möjlighet att beakta lagakraftvunna domar som utdömts av en annan part och som avser brott mot denna konvention när påfölj- den fastställs. Artikel 26 stadgar slutligen om bestämmelser om påföljdsefter- gift m.m.. Där sägs att varje part enligt grundprinciperna i dess rättssystem ska bereda möjlighet att avstå från att utdöma straff mot brottsoffer för deras inblandning i olaglig verksamhet om denna har skett av tvång. Kapitel V, Utredning, åtal och processrätt I artikel 27 stadgas om ansökan ex parte och ex officio. I artikeln sägs att 1.Varje part ska se till att utredningar av eller åtal för brott enligt denna konvention ska vara oberoende av ett brottsoffers anmä- lan eller anklagelse, i varje fall då brottet helt eller delvis begåtts inom partens territorium. 2.Varje part ska se till att offer för ett brott som begåtts inom ter- ritorium som tillhör en annan part än den där de vistas får klaga hos de behöriga myndigheterna i den stat där de har sin hemvist. Den behöriga myndighet hos vilken klagan förs ska, om den inte själv är behörig i detta hänseende, utan dröjsmål överlämna den till den behöriga myndigheten i den part inom vars territorium brottet begicks. Klagan ska handläggas i enlighet med nationell lag i den part där brottet begicks. konvention om bekämpande av handel med människor 3.Varje part ska genom lagstiftning eller andra åtgärder enligt de bestämmelser som fastställs i dess nationella lag ge varje grupp, stiftelse, förening eller icke-statlig organisation som strävar efter att bekämpa människohandel eller skydda de mänskliga rättig- heterna möjlighet att hjälpa och/eller stödja brottsoffret, om detta så önskar, under straffrättsliga förfaranden som rör ett sådant brott som konstateras enligt artikel 18 i denna konven- tion. I artikel 28 stadgas om skydd av brottsoffer, vittnen och personer som samarbetar med de rättsvårdande myndigheterna. 1.Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att ge effektivt och lämpligt skydd mot eventuella repressalier eller hot, särskilt under loppet av och efter en utredning om och åtal mot förövare, åt: a)brottsoffer, b)i tillämpliga fall, personer som rapporterar sådana brottsliga gärningar som konstateras enligt artikel 18 i denna konven- tion eller på annat sätt samarbetar med de instanser som genomför utredningen eller åtalet, c)vittnen som avlägger vittnesmål rörande sådana brottsliga gärningar som konstateras enligt artikel 18 i denna konven- tion, d)vid behov, familjemedlemmar till personer som avses i a) och c). 2.Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att säkerställa och ge skydd av olika slag. Detta kan innefatta fysiskt skydd, förflyttning, identitetsbyte och hjälp med att skaffa anställning. 3.Ett brottsoffer som är barn ska ges särskilt skydd med beak- tande av barnets intresse. 4.Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att vid behov ge medlemmar av grupper, stif- telser, föreningar eller icke-statliga organisationer som bedriver sådan verksamhet som avses i artikel 27.3 lämpligt skydd mot eventuella repressalier eller hot, särskilt under och efter en utredning om och åtal mot förövare. konvention om bekämpande av handel med människor 5.Varje part ska överväga att ingå avtal eller arrangemang med andra stater för att tillämpa denna artikel. I artikel 29 talas om specialiserade myndigheter och samordnings- organ. 1.Varje part ska uppdra åt personer eller enheter att särskilt inrikta sig på att bekämpa människohandel och skydda vittnen. Sådana personer eller enheter ska ha det oberoende som krävs i enlighet med de grundläggande principerna i partens rättssystem för att kunna fullgöra sina uppgifter effektivt och fritt från obe- hörigt tryck. Sådana personer eller personalen i sådana enheter ska ha lämplig utbildning och tillräckliga ekonomiska resurser för sina uppgifter. 2.Varje part ska vidta de åtgärder som kan behövas för att sam- ordna sina regeringsdepartements och andra offentliga organs riktlinjer och åtgärder mot människohandel, i tillämpliga fall genom att inrätta samordningsorgan. 3.Varje part ska utbilda eller stärka utbildningen av berörd perso- nal om förebyggande och bekämpning av människohandel och om mänskliga rättigheter. Denna utbildning kan vara specialin- riktad för varje organ och ska i förekommande fall inriktas på metoder som används för att förebygga sådan handel, väcka åtal mot förövarna och skydda brottsoffrens rättigheter, inklusive skydd av brottsoffren mot förövarna. 4.Varje part ska överväga att tillsätta nationella rapportörer eller andra verktyg för att övervaka statliga institutioners brottsbe- kämpning och tillämpningen av kraven på nationell lagstiftning. I artikel 30 stadgas om domstolsförhandlingar. Där sägs att par- terna i enlighet med konventionen om skydd för de mänskliga rät- tigheterna och de grundläggande friheterna, särskilt artikel 6, ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att i domstolsförhandlingar tillvarata: a)skyddet av brottsoffrens privatliv och, vid behov, deras identi- tet, och b)brottsoffrens säkerhet och skydd mot hot, konvention om bekämpande av handel med människor enligt bestämmelserna i dess nationella lag och, när brottsoffren är barn, genom att särskilt sörja för barnens behov och trygga deras rätt till särskilt skydd. Angående jurisdiktion uttalas i artikel 31 att 1.Varje part ska anta lagstiftning och vidta andra åtgärder som kan behövas för att utöva jurisdiktion över brott som konstate- ras enligt denna konvention när brottet förövas a)inom dess territorium, b)ombord på ett fartyg som för den partens flagg, c)ombord på ett luftfartyg som är registrerat enligt den par- tens lagar, d)av någon av dess medborgare eller av en statslös person med fast bostadsort inom dess territorium, om brottet är straff- bart enligt straffrätten där det begicks eller om brottet begås utanför en stats territoriella jurisdiktion, eller e)mot någon av dess medborgare. 2.Varje part kan vid undertecknandet eller när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsin- strument, i en förklaring ställd till generalsekrete- rare, förklara att den förbehåller sig rätten att inte tillämpa, eller att endast i särskilda fall eller under särskilda förhållanden tillämpa jurisdiktionsreglerna i punkterna 1 d) och 1 e) i denna artikel, eller någon del av dem. 3.Varje part ska vidta de åtgärder som kan behövas för att utöva jurisdiktion över de brott som omfattas av denna konvention när en person som misstänks för brott vistas inom dess territo- rium och parten inte utlämnar personen i fråga till en annan part, enbart på grund av personens nationalitet, sedan en begä- ran om utlämning mottagits. 4.När fler än en part gör anspråk på jurisdiktion över ett påstått brott som konstateras i enlighet med denna konvention, ska de berörda parterna vid behov samråda för att bestämma den lämpligaste jurisdiktionen för åtal. 5.Utan att tillämpningen av allmänna internationella rättsprinci- per påverkas ska denna konvention inte utesluta att straffrätts- konvention om bekämpande av handel med människor lig jurisdiktion utövas av en part i enlighet med dess nationella lag. Kapitel VI, Internationellt samarbete och samarbete med det civila samhället I artikel 32 beskrivs allmänna principer och åtgärder för interna- tionellt samarbete. Där sägs att parterna så långt möjligt ska samar- beta med varandra enligt bestämmelserna i denna konvention och med användande av tillämpliga internationella och regionala instrument, arrangemang som gjorts på grundval av enhetlig eller ömsesidig lagstiftning och nationella lagar, i syfte att: -förebygga och bekämpa människohandel, -skydda och stödja brottsoffer, samt -utreda eller inleda förfaranden mot brott som konstateras i enlighet med denna konvention. I artikel 33 stadgas om åtgärder beträffande personer som utsatts för hot eller saknas. I artikeln uttalas att 1.När en part med stöd av upplysningar som den förfogar över har skälig anledning att tro att det finns en omedelbar fara för liv, frihet eller fysisk integritet för en person som avses i artikel 28.1 inom en annan parts territorium, ska den part som har upplysningarna i ett sådant nödläge lämna dem till den senare parten, så att lämpliga skyddsåtgärder kan vidtas. 2.Parterna i denna konvention kan överväga att förstärka sitt samarbete för att söka efter saknade personer, särskilt saknade barn, om tillgängliga upplysningar ger dem anledning tro att vederbörande är offer för människohandel. I detta syfte kan parterna träffa bilaterala eller multilaterala avtal med varandra. I artikel 34 stadgas om upplysningar. 1.Den anmodade parten ska utan dröjsmål upplysa den begärande parten om det slutliga resultatet av åtgärder som vidtas enligt detta kapitel. Den anmodade parten ska också utan dröjsmål upplysa den begärande parten om eventuella omständigheter som gör att den önskade åtgärden inte kan utföras eller kan avsevärt försenas. konvention om bekämpande av handel med människor 2.En part kan utan föregående begäran inom ramen för sin natio- nella lag till en annan part lämna upplysningar som den fått i sina egna utredningar, om den anser att avslöjande av dessa upplysningar kan hjälpa den mottagande parten att inleda eller genomföra utredningar eller förfaranden om brott som konsta- teras enligt denna konvention eller som kan ge anledning till en begäran om samarbete från den parten enligt detta kapitel. 3.Innan sådana upplysningar lämnas, kan den meddelande parten begära att de hålls förtroliga eller används endast på vissa villkor. Om den mottagande parten inte kan tillmötesgå en sådan begä- ran ska den meddela detta till den upplysande parten, som då ska avgöra om upplysningarna ändå bör lämnas. Om den motta- gande parten tar emot upplysningarna på vissa villkor ska den vara bunden av dessa. 4.Alla upplysningar som begärs rörande artiklarna 13, 14 och 16 och som behövs för att tillgodose de rättigheter som dessa artiklar ger ska lämnas utan dröjsmål på begäran av den berörda parten med vederbörlig hänsyn till artikel 11 i denna konven- tion. I artikel 35 berörs frågor om samarbete med det civila samhället. Där sägs att varje part ska uppmana statliga myndigheter och offentliga tjänstemän att samarbeta med icke-statliga organisatio- ner, andra berörda organisationer och medlemmar av det civila samhället för att bilda strategiska partnerskap inriktade på att uppnå syftet med denna konvention. Kapitel VII, Övervakningsmekanism I artikel 36 stadgas om vilka övergångsmekanismer som ska använ- das för att övervaka parternas efterlevnad av konventionen. I arti- keln uttalas att 1.Expertgruppen för bekämpande av människohandel (the Group of experts on action against trafficking in human beings, nedan kallad ) ska övervaka parternas tillämpning av denna konvention. 2.GRETA ska bestå av minst 10 och högst 15 ledamöter, varvid jämställdhet och geografisk jämvikt samt tvärvetenskaplig sak- konvention om bekämpande av handel med människor kunskap ska beaktas. ska välja ledamöterna för en mandatperiod av , som ska kunna förnyas en gång, bland medborgare i de stater som är parter i denna konvention. 3.Valet av ledamöter till ska grundas på följande princi- per: a)Ledamöterna ska väljas bland personer med gott moraliskt anseende och erkänd kompetens när det gäller mänskliga rättigheter, hjälp till och skydd av brottsoffer samt bekäm- pande av människohandel, eller som har yrkeserfarenhet på de områden som denna konvention omfattar. b)De ska delta i personlig kapacitet, vara oberoende och opar- tiska i utövandet av sina funktioner och vara tillgängliga så att de kan uppfylla sina åligganden på ett effektivt sätt. c)Det får inte finnas två ledamöter av som är med- borgare i samma stat. d)Ledamöterna bör företräda de viktigaste rättssystemen. 4.Förfarandet för val av ledamöter av ska efter denna konventions ikraftträdande fastställas av minister- kommittén efter samråd med parterna i konventionen, sedan dessa gett sitt enhälliga samtycke. ska anta sin egen arbetsordning. Enligt artikel 37 ska det bildas en partskommitté. 1.Partskommittén ska bestå av företrädarna i minis- terkommitté från de medlemsstater som är parter i konventio- nen och företrädare för parter i konventionen som inte är med- lemmar av . 2.Partskommittén ska sammankallas av general- sekreterare. Dess första möte ska hållas efter denna konventions ikraftträdande för att välja ledamöterna av GRE- TA. ska sedan sammanträda på begäran av en tredjedel av parterna, ordförande eller generalsek- reteraren. 3.Partskommittén ska anta sin egen arbetsordning. I artikel 38 regleras frågor om utvärderingsförfaranden. konvention om bekämpande av handel med människor 1.Utvärderingsförfarandet ska gälla parterna i konventionen och uppdelas i omgångar vilkas längd ska bestämmas av . Vid början av varje omgång ska välja de särskilda bestämmelser som ska ligga till grund för utvärderingen. 2.GRETA ska fastställa det lämpligaste sättet att genomföra denna utvärdering. Bl.a. kan anta ett frågeformulär för varje utvärderingsomgång som kan ligga till grund för utvärde- ringen av parternas tillämpning av konventionen. Frågeformulä- ret ska ställas till alla parter, och dessa ska besvara det och eventuella andra krav på upplysningar från . 3.GRETA får begära upplysningar från det civila samhället. 4.GRETA får som stöd ordna länderbesök i samarbete med natio- nella myndigheter och den kontaktperson som dessa utnämnt och, vid behov, med biträde av oberoende nationella experter. Vid dessa besök får ta hjälp av specialister inom sär- skilda områden. 5.GRETA ska utarbeta ett rapportutkast med dess analys av till- lämpningen av de bestämmelser som ligger till grund för utvär- deringen och och förslag om hur den berörda parten kan behandla påträffade problem. Rapportutkastet ska överlämnas till den granskade parten för kommentarer. ska beakta partens kommentarer när rapporten utarbetas. 6.På denna grund ska anta sin rapport och sina slutsatser om de åtgärder som den berörda parten vidtagit för att tillämpa konventionens bestämmelser. Rapporten och slutsatserna ska skickas till den berörda parten och till partskommittén. GRETA:s rapport och slutsatser ska offentliggöras sedan de antagits, tillsammans med eventuella kommentarer från den berörda parten. 7Utan att tillämpningen av förfarandet i punkterna 1-6 i denna artikel påverkas, får partskommittén på grundval av rapporten och GRETA:s slutsatser anta de rekommendationer som riktas till parten ifråga a)om de åtgärder som ska vidtas för att genomföra GRETA:s slutsatser, om så är nödvändigt med fastställande av ett datum då upplysningar om att de genomförts ska vara inlämnade, och konvention om bekämpande av handel med människor b)i syfte att främja samarbetet med parten ifråga för en riktig tillämpning av denna konvention. Kapitel VIII, Samband med andra internationella instrument Artikel 39 reglerar konventionens förhållande till Förenta nationer- nas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och Palermoprotokollet. Där sägs att denna konvention inte ska påverka de rättigheter och skyldigheter som följer av bestämmel- serna i tilläggsprotokollet om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn, till konvention mot gränsöverskridande orga- niserad brottslighet, utan tanken är att den ska stärka det skydd protokollet ger och utveckla de normer som ges i detta. I artikel 40 diskuteras samband med andra internationella instrument. 1.Denna konvention ska inte påverka rättigheter och skyldigheter enligt andra internationella instrument i vilka parterna i denna konvention är parter eller kommer att bli parter och som inne- håller bestämmelser i frågor som styrs av denna konvention och som tryggar bättre skydd och hjälp till offer för människohan- del. 2.Parterna i konventionen kan ingå bilaterala eller multilaterala överenskommelser med varandra i frågor som denna konvention behandlar i syfte att göra tillägg till eller stärka dess bestämmel- ser eller underlätta tillämpningen av dess principer. 3.Parter som är medlemmar av Europeiska unionen ska i sina inbördes förbindelser tillämpa gemenskapens och Europeiska unionens regler, i den mån sådana finns, som styr den särskilda fråga som avses och som är tillämpliga på det enskilda fallet, utan att detta ska inkräkta på denna konventions mål och syfte eller dess fulla tillämpning på andra parter. 4.Ingenting i denna konvention ska påverka staters och enskildas rättigheter, skyldigheter och ansvar enligt internationell rätt, inbegripet internationell humanitär rätt, internationella lagar om mänskliga rättigheter och särskilt, i den mån de är tillämpliga, konvention om bekämpande av handel med människor konvention och protokoll om flyktingars rättsliga ställning och principen om icke-avvisning i dessa. Kapitel IX, Ändringar i konventionen I artikel 41 stadgas om eventuella ändringar i konventionen. 1.Alla förslag till ändring i denna konvention som en part lämnar in ska sändas till generalsekreterare, som ska vida- rebefordra dem till medlemsstater, underteck- nande stater, stater som är parter, Europeiska gemenskapen, varje stat som erbjudits underteckna konventionen enligt bestämmelserna i artikel 42 samt varje stat som erbjudits att ansluta sig till konventionen enligt bestämmelserna i artikel 43. 2.Varje ändring som en part har föreslagit ska meddelas , som ska lämna sitt yttrande över den föreslagna ändringen till ministerkommittén.