sou · GWB341 · 2008-04-23 00:00:00 — Eftersom bestämmelsen om människohandel i största möjliga mån bör ansluta till redan vedertagna lagtekniska lösningar bör bestämmelsen utformas på ett sätt som följer uttalandena i det nämnda lagstiftningsärendet. Det bör därför såväl vad gäller de situationer som innebär att offret befinner sig i en utsatt belägenhet som de situationer som innebär att offret är ungt, skyddslöst eller befinner sig i en beroendeställ- ning krävas att gärningsmannen missbrukar situationerna för att det ska föreligga en fridskränkning som kan bedömas som männi- skohandel. Till skillnad från utnyttja kommer begreppet miss- bruka inte att innefatta förfaranden som offret själv tagit initiativ till utan påtryckningar från gärningsmannen. Till följd av den av oss föreslagna lösningen kommer det genom bestämmelsens utform- ning tydligare markeras hur människohandelsbrottet förhåller sig till andra brott, såsom utnyttjande av barn för sexuell posering i 6 kap. 8 § . Det sagda kan exemplifieras av ett förfarande som beskrivs i ett avgörande från tingsrätt.TPF48FPT I domen har antecknats att målsäganden uppgett att hon själv ordnat resan till och redan i ordnat med annonsering på Internet för att sälja sexuella tjänster. Väl här bodde målsäganden i en lägenhet som hyrdes av gärningsmännen, vilka var åtalade bl.a. för människohan- del och grovt koppleri. Målsäganden hade själv köpt returbiljett och kunde själv välja när hon skulle återvända till . Om det nu beskrivna händelseförloppet skulle komma att prövas utifrån en bestämmelse med den av oss föreslagna lydelsen skulle gärnings- 47TP PT Prop. 2004/05:45 bl.a. s. 64 och 99. 48TP PT tingsrätts dom i mål B 8862-04. mannens förfarande inte medföra straffansvar enligt 4 kap. 1 a § första stycket . Det bör dock framhållas att det nu beskrivna förfarandet skulle kunna bedömas som människohandel om offret varit under . Beträffande de hänsyn som bör tas vid en bedömning av om det förekommit ett missbruk av ett barn hän- visas till avsnitt 2.6.10. Med användande av olaga tvång avses detsamma som i straff- bestämmelsen om olaga tvång i 4 kap. 4 § , dvs. att genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvinga offret att göra, tåla eller underlåta något. Begreppet vilseledande innebär förmedlandet av en oriktig upp- fattning till offret eller vidmakthållandet av en sådan och före- kommer bl.a. i straffbestämmelsen om bedrägeri i 9 kap. 1 § brotts- balken. Uttrycket med användande av vilseledande anknyter till samma situationer som åsyftas i den bestämmelsen. Att missbruka någons utsatta belägenhet bör exempelvis omfatta att offret befinner sig i vanmakt, generellt sett lever under ekonomiskt eller socialt svåra förhållanden, lever i flyktingskap eller att offret lider av någon sjukdom.TPF49FPT I den föreslagna bestämmelsen nämns därefter missbruk av någons ungdom eller skyddslöshet. Begreppen tar sikte på offer som i allmänhet kan sägas befinna sig i en skyddslös situation, såsom barn och personer med psykiska funktionsnedsättningar, och som bör anses vara i behov av ett uttryckligt skydd mot över- grepp. Begreppen tar också sikte på offer som är , men som kan sägas ha en mognad som innebär att de har behov av ett särskilt skydd.TPF50FPT Vad slutligen gäller missbruk av beroendeställning bör detta begrepp användas på samma sätt som i annan straffrättslig lagstift- ning. Begreppet återfinns bl.a. i 6 kap. 3 § om sexuellt utnyttjande av en person i beroendeställning och i 9 kap. 5 § om ocker. I lagförarbetena till den förstnämnda bestämmelsen uttalas att begreppet innefattar ett krav på att den mot vilken gärningen riktar sig intar en beroendeställning i förhål- lande till gärningsmannen. Missbruket innebär därmed ett makt- övergrepp mot en person som har en svagare position Den aktuella beroendeställningen kan exempelvis ha sin grund i ekonomiska mellanhavanden, tjänste- eller anställningsförhållanden eller i ett barns beroendeställning till en vårdnadshavare eller till en annan 49TP PT Prop. 2001/02:124 s. 34 f och 2003/04:111 s. 65. 50TP PT Beträffande människohandel med barn se avsnitt 2.6.10. vuxen med särskilt ansvar för barnet. Det kan också exempelvis vara frågan om ett offer som är beroende av att gärningsmannen tillhandahåller honom eller henne narkotika.TPF51FPT Gärningsmannen kan skapa eller missbruka en redan förelig- gande situation på olika sätt. Exempelvis kan han eller hon utöva subtila påtryckningar gentemot ett offer som sammantagna leder till att offret exempelvis vilseleds eller att offret hamnar i en utsatt belägenhet. Offret behöver alltså inte utsättas för drastiska åtgärder, såsom att offret fysiskt tvingas till en plats exempelvis i samband med en transport. Det kan vara fråga om att gärningsmannen vidtar åtgärder eller förstärker en redan föreliggande situation för att därefter vidta handelsåtgär- der med offret. De olika rekvisit som enligt vårt förslag bör utgöra de otillbör- liga medlen omfattar både situationer som kan skapas av gärnings- mannen i samband med vidtagandet av en handelsåtgärd och situa- tioner som gärningsmannen kan ha skapat i ett tidigare skede. Vad exempelvis gäller olaga tvång kan gärningsmannen ha hotat offret i samband med att handelsåtgärderna vidtas. Det kan också vara frå- gan om situationer där hotet framställts tidigare och där gärnings- mannen först senare utnyttjar offrets rädsla för att kunna vidta en handelsåtgärd för ett tänkt utnyttjande. För straffbarhet bör alltså inte krävas att gärningsmannen ursprungligen skapat situationen för att den ska ingå som ett led i människohandel. Det nu sagda kan exemplifieras med ett förfarande som beskrivs i ett avgörande från Hovrätten över och Blekinge.TPF52FPT I det aktuella målet hade offret redan från tolv eller ålder utsatts för såväl fysiska som sexuella övergrepp av gärningsmannen. När offret transporterades till använde sig gärningsmannen inte av något påtryckningsmedel. Väl i kom offret att utnyttjas i prostitution i mycket stor omfattning. I en sådan situation bör det kunna tas i beaktande att gärningsman- nen med användande av bl.a. olaga tvång skapat en maktsituation i förhållande till offret. Omständigheten att gärningsmannen först senare kommit att dra fördel av situatio- nen för att använda offret i ett människohandelsförfarande ska alltså inte hindra att gärningsmannen döms för människohandels- brott. 51TP PT Prop. 2004/05:45 s. 63. 52TP PT Hovrätten över och dom i mål B 2429-05. Det bör påpekas att en tillämpning av bestämmelsen i 4 kap. 1 a § första stycket i dess nuvarande lydelse i och för sig inte bör anses förhindra att den redan nu tillämpas på det ovan beskrivna sättet. Av ett flertal domar som vi tagit del framgår emellertid klart att bestämmelsen kommit att tolkas på motsatt sätt. Det är också de åklagarnas samstämmiga uppfattning att bestämmelsen , mot bakgrund av uttalanden i förar- betena till bestämmelsen om människohandel i dess nuvarande lydelse, inte ger utrymme för någon annan tolkningen än den som har gjorts av vissa domstolar. Gärningsmannen kan också använda sig av eller missbruka en situation som skapats av någon annan. Så kan exempelvis vara fallet om en gärningsman tvingat ett offer att låta sig transporteras till och en annan gärningsman därefter utnyttjar den upp- komna situationen för att vidta ytterligare handelsåtgärder för ett tänkt utnyttjande. Ett sådant människohandelsförfarande var före- mål för prövning i ett avgörande från Hovrätten för . Offret hade där hållits inlåst och utnyttjats i prostitution från och till av en av gärningsmännen. När offret skulle transporteras till för att utnyttjas här genom- fördes transporten av en annan gärningsman som inte varit delaktig i det tidigare skedet, vilket inte hindrade att han ändå dömdes för människohandel.TPF53FPT Den övervägande delen av de offer som förekommer i männi- skohandelsförfaranden kommer från ursprungsländer där det råder svåra förhållanden. Att en person från ett land med låg levnads- standard exempelvis rekryteras eller transporteras för att senare utnyttjas bör inte ensamt anses tillräckligt för att gärningsmannen ska anses ha använt sig av ett otillbörligt medel. Om offret kommer från ett område där det råder utbredd fattigdom eller tillhör en minoritetsgrupp som lever under svåra förhållanden bör detta dock tillmätas stor betydelse vid en bedömning. Vilken betydelse lev- nadsförhållandena har haft och hur de påverkat offrets situation måste dock bedömas utifrån omständigheterna i varje enskilt fall. Det bör avslutningsvis framhållas att den av oss föreslagna utformningen av de otillbörliga medel avser att omfatta samma situationer som den nu gällande bestämmelsen. Människohandels- brottets tillämpningsområde i denna del kommer alltså inte att änd- ras. 53TP PT Hovrätten för Västra dom i mål B 2557-05. 2.6.6Närmare om utformningen av handelsåtgärderna Förslag: Den nuvarande uppräkningen av åtgärder ska kom- pletteras med att den som med något otillbörligt medel kon- trollerar annan för att utnyttja honom eller henne ska kunna straffas för människohandel. Vad gäller metoderna för utförandet av brottet beskrivs dessa i Palermoprotokollet i den följd som normalt anses följa i ett männi- skohandelsförfarande. Definitionen har getts denna utformning för att omfatta alla de åtgärder som kan tänkas ingå i ett förfarande och samtliga personer som vidtar åtgärder med offret. Människohan- delsbrottet är alltså tänkt att kronologiskt följa hur offer för gräns- överskridande människohandel vanligtvis hanteras och beskriver ett relativt detaljerat händelseförlopp. Den svenska lagbestämmelsen har fått en utformning som följer Palermoprotokollet. Enligt vår mening bör denna del av bestämmelsen inte ändras. Av bestämmel- sen bör därför också fortsättningsvis framgå att den som med något otillbörligt medel rekryterar, transporterar, inhyser, tar emot eller vidtar någon annan sådan åtgärd med offret för att förverkliga utnyttjandet kan dömas för människohandel. De handelsåtgärder som nämns i bestämmelsen stämmer över- ens med de åtgärder som nämndes i bestämmelsen om människo- handel för sexuella ändamål. I den nuvarande bestämmelsen om människohandel uppställs emellertid, till skillnad från vad som gällde beträffande människohandel för sexuella ändamål, inte något krav på att brottet ska vara gränsöverskridande. En person kan alltså kunna vara föremål för ett människohandelsförfarande utan att personen rekryteras eller transporteras från ett land till ett annat. Enligt uppgifter från RKP har icke-gränsöverskridande för- faranden börjat förekomma i . Rekryte- ringen av offer har i de sammanhanget skett bl.a. bland asylsökande på Migrationsverkets anläggningsboenden.TPF54FPT Enligt vår mening är en konsekvens av att det tidigare gällande kravet på att handeln skulle vara gränsöverskridande slopats att också förfaranden av annan karaktär än tidigare bör omfattas av 4 kap. 1 a § första stycket . Gärningsmannen kan t.ex. efter det att han eller hon upprättat ett maktförhållande gentemot 54TP PT , , KUT, Rapport 2006:04, Människohandel för sexuella ändamål m.m., Lägesrapport 8, –. ett offer som redan befinner sig här, kontrollera honom eller henne genom att vidta olika åtgärder som inte ingår som ett led i en för- flyttning. Även i en sådan situation bör gärningsmannen anses ha vidtagit åtgärder som bör bedömas som människohandel. För att vara heltäckande och anpassad till det avsedda tillämpningsområ- det, bör uppräkningen av metoder som finns i den nu gällande bestämmelsen om människohandel kompletteras. Ytterligare en metod för utförande av brottet, nämligen åtgärder som innebär att gärningsmannen kontrollerar offret, bör därför läggas till uppräk- ningen av åtgärder. En sådan konstruktion har sin motsvarighet i såväl som där lagstiftaren har fört in sådana åtgärder i uppräkningen av åtgärder som kan medföra ansvar för människohandel. Som exempel på kontrollerande åtgärder kan nämnas att gär- ningsmannen spärrar in offret, tar hand om offrets pass eller iden- titetshandlingar eller andra tillhörigheter som medför att offret inte kan röra sig fritt. Det bör emellertid inte krävas att gärningsman- nen kontrollerar offret i alla avseenden. Också i fall där offret kan röra sig relativt fritt bör gärningsmannen kunna anses kontrollera offret, om offret vid en helhetsbedömning inte har kunnat bestämma över sin situation. Redan nu förekommer begreppet kontroll i bestämmelsen i 4 kap. 1 a § första stycket . Som framgår i nästa avsnitt föreslår vi att detta s.k. kontrollrekvisit ska utgå. Begreppen kon- trollera och kontroll tar emellertid sikte på olika delar av den kedja av handlingar som beskrivs i bestämmelsen. Den föreslagna kompletteringen av uppräkningen av handelsåtgärder avser åtgärder som gärningsmannen vidtar för att nå det åsyftade utnyttjandet. Det nuvarande rekvisitet om kontroll tar i stället sikte på ett till- stånd som uppnås genom att gärningsmannen använt sig av ett otillbörligt medel och vidtar en handelsåtgärd. Det ska således föreligga ett kausalsamband mellan åtgärden och uppkomsten av kontroll. Genom den av oss föreslagna ändringen kommer kravet på kausalsamband att slopas. Vi är väl medvetna om att det kan fin- nas en risk med att benämna en av handelsåtgärderna med ett begrepp som vi föreslår ska utgå ur en annan del av bestämmelsen. Begreppet kontrollera beskriver emellertid så väl den typ av åtgärder som bör omfattas av bestämmelsen att vi valt att använda oss av begreppet. Förfaranden som i motsats till tidigare kommer att kunna för- anleda ansvar för människohandel till följd av den nu föreslagna förändringen i bestämmelsen kan illustreras med följande exempel. En kvinna har utnyttjats för prostitution. En bekant har ordnat sexköpare till henne och dessutom försett henne med narkotika. hotar mannen att sluta ge kvinnan nar- kotika om hon inte ökar sina intäkter och överlämnar pengarna till honom. Mannen tar kvinnans id-handlingar, mobiltelefon och lägenhetsnycklar som hon utnyttjas av sexköpare i den omfattning som mannen bestämmer. Inte förrän kvinnan över- lämnat det belopp mannen kräver lämnar han tillbaka hennes till- hörigheter. Vid en tillämpning av de nu gällande bestämmelsen om människohandel har mannen inte vidtagit någon handelsåtgärd som kan föranleda straffansvar enligt 4 kap. 1 a § första stycket brotts- balken. Genom att införa en handelsåtgärd som tar sikte på kontrollerande handlingar av just det slag som mannen vidtar mot kvinnan kommer också det nu beskrivna förfarandet att omfattas av bestämmelsen. Övriga handelsåtgärder som beskrivs i den nuvarande bestäm- melsen ska fortsättningsvis ha samma innebörd som för närva- rande. Med rekrytering av offer avses exempelvis att någon lockas eller tvingas bli föremål för människohandel. Att transportera ett offer avser alla slag av överförande av en person från en plats till en annan under samtliga skeden av en resa. Med att ta emot ett offer avses alla mottaganden, också de som kan ske under mellanetap- perna i en transport. Vad slutligen avser begreppet vidtar någon annan sådan åtgärd med en person avses handelsåtgärder som kan ingå som ett led i en förflyttning eller ett överförande av en person mellan länkarna i handelskedjan, exempelvis genom att offret för- mås att själv bege sig till en annan ort, även om åtgärden inte rimli- gen kan betecknas som rekrytering eller transport. Formuleringen träffar också fall där någon bjuder ut ett offer och utbjudandet utgör ett led i en överföring från en person till en annan.TPF55FPT För att det ska vara fråga om människohandel krävs att det föreligger ett samband mellan medlen och metoderna som används vid utförandet. De medel som avses i bestämmelsen måste alltså leda till att åtgärderna för förfarandet används. Detta överens- stämmer också med vad som gäller enligt den nuvarande bestäm- melsen. Som anmärkts tidigare i avsnittet krävs inte att medlen och metoderna vidtas i direkt anslutning i förhållande till varandra eller i förhållande till utnyttjandet. Gärningsmannen kan t.ex. ha miss- 55TP PT Prop. 2003/04:111 s. 65 f. handlat eller hotat offret och först senare missbruka den uppkomna situationen för att utnyttja offer för något syfte som anges i bestämmelsen. Att komplettera uppräkningen av handelsåtgärderna med åtgär- der som innebär att gärningsmannen kontrollerar offret medför att människohandelsbrottets tillämpningsområde utvidgas något. Exempelvis kan gärningar som varit straffbara som olaga frihetsberövande komma att bestraffas som människohandel under förutsättning att också övriga rekvisit i 4 kap. 1 a § första stycket är uppfyllda. Bestämmelsens ändrade lydelse i fråga om handelsåtgärderna kommer emellertid inte att innebära någon nykriminalisering. 2.6.7Kravet på att gärningsmannen ska ta kontroll över offret bör inte finnas kvar Förslag: Kravet i 4 kap. 1 a § första stycket på att gärningsmannen ska ta kontroll över offret ska utgå. I 4 kap. 1 a § första stycket uppställs ett krav på att gärningsmannen genom att använda otillbörliga medel vid vid- tagandet av handelsåtgärderna tar kontroll över offret. Kravet på att gärningsmannen ska ta kontroll över offret återfinns inte i defini- tionen av människohandel i Palermoprotokollet, utan lades till i bestämmelsen om människohandel i samband med att kravet på att människohandel skulle vara gränsöverskridande utgick. Kontroll- rekvisitet har därefter markerat tidpunkten för brottets fullbordan. Vad gäller tillämpningen av rekvisitet om kontroll har det till oss framförts en rad synpunkter från åklagare om att bestämmelsen skulle kunna tillämpas på ett klart mer effektivt sätt om rekvisitet utgick. Kritiken har riktats mot den konstruktion som människo- handelsbrottet fick i samband med att kontrollrekvisitet infördes. Enligt de åklagare som vi talat med innebär nämligen förarbets- uttalandena att vissa av de otillbörliga medlen och kontrollrekvisi- tet tar sikte på samma omständigheter, vilket lett till en mycket svår bevisproblematik. Också av de avgöranden vi tagit del av kan konstateras att kontrollrekvisitet inneburit att bestämmelsen i denna del är svår att tillämpa. Problematiken har främst visat sig i de avgöranden där offren varit barn. skulle kunna komplicera en tolkning av bestämmelsen framhölls också redan under beredningen av förslaget till de ändringar som ledde till att bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse.TPF56FPT Införandet av kontrollrekvisitet motiverades i lagförarbetena av att det straffbara området borde avgränsas genom att det i bestäm- melsen bara angavs sådana handelsåtgärder som ingår som ett led i att åstadkomma det efterföljande utnyttjandet och som typiskt sett innebar att gärningsmannen tog kontroll över offret för att kunna förverkliga det efterföljande utnyttjandet. Av lagförarbetena fram- gick också att begreppet ta kontroll var det uttryck som bäst täckte in sådana situationer och förfaranden där gärningsmannen uppnått ett påtagligt inflytande över offrets handlande.TPF57FPT Såväl vissa av remissinsatserna som Lagrådet delade uppfattningen att det fanns ett behov av ett rekvisit för att avgränsa straffansvaret och undvika att bestämmelsen omfattade fall av tillfälliga eller mer ofarliga personkontakter.TPF58FPT Vid en genomgång av de avgöranden som avser människohandel väcks dock frågan om kontrollrekvisitet egentligen uppfyller det i förarbetena beskrivna syftet. I ett flertal stämningsansökningar och domar redovisas nämligen samma omständigheter i bedömningarna av om det förekommit ett användande av otillbörliga medel och om gärningsmannen tagit kontroll över offret, särskilt i mål som rör barn. Att så har kommit att bli fallet kan bl.a. förklaras av att de otillbörliga medlen och kontrollrekvisitet i förarbetena ges samma innebörd och i vissa fall exemplifieras med identiska situationer.TPF59FPT Utformningen av den nu gällande bestämmelsen om människo- handel leder enligt vår mening till svårigheter att tillämpa denna. För att undvika sådana problem bör bestämmelsen innehålla endast ett rekvisit som tar sikte på det maktförhållande mellan gärnings- mannen och offret som både de otillbörliga medlen och kontroll- rekvisitet tar sikte på. I användandet av de otillbörliga medlen lig- ger att gärningsmannen på något sätt fråntar offret möjligheterna att råda över sin situation. I själva konstruktionen av människo- handelsbrottet ligger också att medlen och metoderna leder till att gärningsmannen får ett övertag, vilket förklarar att den internatio- nellt godtagna definitionen av människohandel inte innehåller något kontrollrekvisit. 56TP PT Prop. 2003/04:111 s. 51 och 100. 57TP PT Prop. 2003/04:111 s. 50. 58TP PT Prop. 2003/04:111 s. 100. 59TP PT Prop. 2001/02:124 s. 34 f. och prop. 2003/04:111 s. 66. Efter en genomgång av hur rekvisitet om kontroll kommit att tillämpas i praxis måste det ifrågasättas om rekvisitet har någon självständig betydelse. Detta sett tillsammans med att kontrollrek- visitet i ett flertal fall inneburit att bestämmelsen inte kan tillämpas på ett effektivt och ändamålsenligt sätt motiverar enligt vår mening att rekvisitet om kontroll bör utgå ur 4 kap. 1 a § första stycket . 2.6.8Närmare om utformningen av utnyttjandesyftena Förslag: Beträffande utnyttjandesyftena ska det nuvarande sub- jektiva rekvisitet i syfte att utgå och ersättas med med uppsåt att. Fortsättningsvis ska det för straffbarhet alltså inte längre vara nödvändigt att gärningsmannen direkt åsyftat att utnyttja offret. Det ska i stället vara tillräckligt att gärningsmannen handlat med indirekt uppsåt eller likgiltighetsuppsåt. Vad gäller de syften med handlingarna som ingår som ett tredje moment i definitionen av människohandel överensstämmer de som nämns i uppräkningen i 4 kap. 1 a § första stycket med de som nämns i Palermoprotokollet. I denna del av bestäm- melsen vilken avser uppräkningen av de åsyftade utnyttjandena föreslås ingen ändring. I bestämmelsen i dess nuvarande lydelse sägs att gärningsman- nen med vissa medel ska vidta handelsåtgärder i syfte att offret ska utnyttjas. Genom uttrycket i syfte att klargörs att det krävs direkt uppsåt i förhållande till att utnyttja en person för avsett ändamål. Bestämmelsen innehåller i denna del ett preciserat skuld- rekvisit. Vid samtal med åklagare har det framkommit att det preci- serade skuldrekvisitet i fråga om utnyttjandesyftena i 4 kap. 1 a § första stycket medför stora tillämpningssvårigheter. Att visa att gärningsmannen med direkt uppsåt vidtagit handlingar som företagits långt innan det att ett eventuellt utnyttjande ägt rum har bedömts leda till sådana svårigheter att människohandels- förfaranden i ett flertal fall kommit att rubriceras som andra brott. Enligt uppgift från åklagare har bestämmelsens utformning i denna del i ett omfattande ärende angående människohandel lett till att de delar som inte ägt rum i inte kommit att åtalas överhuvud- taget. I samband med införandet av den tidigare och den nu gällande bestämmelsen om människohandel diskuterades huruvida också indirekt och eventuellt uppsåt i förhållande till utnyttjandesyftena borde kunna föranleda ansvar för människohandel. I förarbetena till bestämmelsen om människohandel för sexuella ändamål uttala- des att en sådan utformning av det subjektiva rekvisitet skulle innebära ett alltför vidsträckt gärningsmannaansvar. Exempelvis skulle människosmugglare vars syfte var att tjäna pengar på andra människors förhoppningar om ett bättre liv kunna dömas för män- niskohandel, då ett eventuellt uppsåt i förhållande till utnyttjande för sexuella ändamål inte sällan torde vara för handen. Enligt vad som då uttalades borde människohandelsbrottet vara förbehållet fall där exploateringen utgjorde huvudmotivet för gärningarna.TPF60FPT I förarbetena till den nu gällande bestämmelsen vidhölls att människohandelsbrottet endast borde omfatta de förfaranden där åtgärderna motiverades av utnyttjandesyftet.TPF61FPT