sou · GWB3100 · 2008-11-17 00:00:00 — Ur sociala och andra synpunkter är uteslutningen därför inte lämplig i de fall, där en viss åtgärd visserligen bör vidtagas gentemot medlemmen men där straffet med hänsyn till arten av förseelse inte bör verka alltför hårt. Det bör finnas möjlighet för arbetslöshetskassorna att vidtaga andra åtgärder i dylika fall. En ny regel föreslogs som innebar att en medlem, som svikligen uppgivit eller förtigit något förhållande Sanktioner inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen av betydelse för bedömningen av hans rätt till ersättning skulle kunna frånkännas ersättning under högst . Enligt vad som anfördes i propositionen fanns det emellertid fall där en uteslutning ur kassan kunde vara fullt motiverad (se prop. 1956:144 s. 139 och 148). Från om med har lagstiftningen skärpts på det sättet att arbetslöshetskassorna dels blivit skyldiga att från- känna medlem ersättning i de aktuella fallen, dels att frånkännandet ska gälla under minst – vilket motsvarar – om det inte finns särskilda skäl att låta frånkännandet gälla under färre dagar. I förarbetena till den nämnda skärpningen av lagstiftningen (prop. 1995/96:25 s. 128–129) angav regeringen att det finns anled- ning att, förutom genom rättslig prövning, på ett kraftfullt sätt ingripa mot de personer som fuskar till sig en ersättning som de inte har rätt till. I propositionen uttalades att den längsta från- kännandetiden då var formellt men den uppgick i praktiken till högst vilket motsvarar 3 månader. Tiden för frånkännandet borde, enligt regeringen, spegla samhällets syn på att den arbetslöse har missbrukat förtroendet och otillbörligen skaffat sig ekonomiska fördelar. Mot denna bakgrund föreslog regeringen inte endast en skyldighet för arbetslöshetskassorna att frånkänna ersättning i de aktuella fallen utan också att tiden för frånkän- nandet skulle sättas till minst . En viss möj- lighet att korta ner borde enligt regeringen finnas. Har den oriktiga eller vilseledande uppgiften, som lämnats medvetet eller av grov vårdslöshet, lett till ersättning under endast enstaka dagar borde frånkännandet kunna bestämmas till färre ersättningsdagar. Vid riksdagsbehandlingen uttalade arbets- marknadsutskottet, med instämmande från finansutskottet, att det är av utomordentlig vikt för hela systemets legitimitet att ersätt- ning inte betalas ut till den som inte är berättigad och att systemets trovärdighet förutsätter kännbara reaktioner (bet. 1995/96:FiU1 s. 92 f). Sanktioner inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen 10.3.3Tillämpning av bestämmelserna om uteslutning och frånkännande Omfattningen av uteslutningar och frånkännande Enligt uppgifter från IAF som utredningen inhämtat uteslöts sammanlagt 569 medlemmar från arbetslöshetskas- sorna. Kassorna fattade under knappt 36 000 beslut om återkrav, vilka omfattade omkring 28 900 personer. Om antalet fattade beslut om uteslutning relateras till det antal personer som kassorna återkrävt ersättning från visar redovisningen att kassorna i genomsnitt utesluter medlemmar endast i av fallen. Som framgår av det föregående ska en arbetslöshetskassa, om det finns särskilda skäl, i stället för att utesluta en medlem, från- känna denne ersättning. har sammanlagt 653 med- lemmar frånkänts ersättning.5 Detta innebär att omkring 2,3 pro- cent av alla återkravsärenden ledde till frånkännande av ersättning. Även beslut om frånkännande är med andra ord relativt ovanligt. Hur antalet uteslutningar och frånkännanden fördelar sig på de olika arbetslöshetskassorna framgår av följande tabell. 5 Källa: IAF:s databas Sanktioner inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen SOU 2008:100 Arbetslöshetskassornas beslut om uteslutning och frånkännande 6Av antal personer som varit föremål för beslut om återkrav. 7Av antal personer som varit föremål för beslut om återkrav. Sanktioner inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen Källa: A-stat (IAF:s databas). Det kan vidare anmärkas att antalet polisanmälningar var 608 enligt vad arbetslöshetskassorna rapporterat in till IAF. Det betyder att ungefär hälften av dem som blivit föremål för uteslut- ning eller frånkännande också har polisanmälts för brott. Enligt 66 § lagen om arbetslöshetsförsäkring ska, som tidigare nämnts, ett frånkännande gälla under minst om det inte finns särskilda skäl att låta det gälla under färre dagar. Enligt förarbetena till bestämmelsen bör färre frånkännande- dagar än 130 utmätas om den oriktiga eller vilseledande uppgiften lett till ersättning under endast enstaka dagar (prop. 1995/96:25 s. 129). Enligt IAF får det antas att detsamma gäller även om felaktig ersättning för dagarna inte har betalats ut.8 Enligt uppgifter från IAF som utredningen har inhämtat beslu- tade arbetslöshetskassorna i av fallen då frånkännande var aktuellt om en frånkännandetid som avvek . I en dom meddelad av Kammarrätten i (mål nr 37-07) prövades frågan om vilket antal dagar en kvinna skulle frånkännas arbetslöshetsersättning. Kvinnan hade uppburit dubbla ersättningar i form av studiestöd och arbetslöshetsersättning utan att redovisa detta för arbetslös- hetskassan. På kassakortet hade hon fyllt i att hon varit helt arbets- lös. Kammarrätten konstaterade först att kvinnan hade förfarit grovt vårdslöst. Det förelåg därför fog för att frånkänna kvinnan rätt till ersättning. Arbetslöshetskassan hade beslutat att frånkänna kvinnan . Detta beslut fastställdes av läns- rätten. Kammarrätten satte dock ned antalet frånkännandedagar till 130 med motiveringen att kvinnan uppburit dubbla ersättningar . Kammarrätten i prövade i en dom (mål nr 7449-07) frågan om särskilda skäl förelåg att bestämma antalet frånkännandedagar till färre än 130. En man hade på blanketten anmälan om arbetslöshet angett att han inte hade något företag trots att han hade ett sådant. 8 IAF:s kommentar till 66 § i regelbok för arbetslöshetskassor – försäkringsbestäm- melser, , uppslag 22. Sanktioner inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen vissa perioder hade han dock deklarerat arbete på sina kassakort. Länsrätten bestämde antalet frånkännandedagar till 65. Länsrätten anförde att mannen, trots att han i inledningen av ersättnings- perioden missbrukat ett förtroende, själv hade lämnat uppgifter till kassan med de rätta uppgifterna och att dessa uppgifter lett till att arbetslöshetskassan kunnat utreda vilken ersättning han egentligen skulle ha haft. Kammarrätten ändrade länsrättens dom och bestämde att mannen skulle frånkännas ersättning . Kammarrätten motiverade sitt ställningstagande med att den oriktiga uppgiften inte lett till ersättning endast under enstaka dagar utan hade vid upprepade tillfällen legat till grund för ersättningen. Kammarrätten anförde vidare att mannen lämnat de korrekta uppgifterna först efter förfrågan från kassan. Det förelåg därför, enligt kammarrätten, inte särskilda skäl att sätta ned antalet dagar. Ett par arbetslöshetskassor som utredningen har varit i kontakt med har uppgett att de beslutar för sådana som inte är medlemmar, om omständigheterna är sådana att sanktionen hade blivit uteslutning om ersättningstagaren hade varit medlem9. 10.3.4Konsekvenser för den enskilde av uteslutning och frånkännande I 34 § LAK finns bestämmelser om inträdesvillkoren för den som vill bli medlem i en arbetslöshetskassa. Rätt att bli medlem i en arbetslöshetskassa har var och en som uppfyller villkoren i kassans stadgar om arbete inom kassans verksamhetsområde. Medlemskap får dock beviljas endast den som av har förvärvsarbetat i genom- snitt minst och fortfarande arbetar i minst denna omfattning. Den som är medlem i en annan arbetslös- hetskassa har inte rätt till medlemskap och inte heller den som har fyllt . En medlem som har blivit utesluten från en arbets- löshetskassa kan inte bli förvägrad nytt medlemskap om denne på nytt uppfyller dessa inträdesvillkor. 9Alfa-kassan och Kommunalarbetarnas a-kassa. Sanktioner inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen Enligt 10 § första stycket 4 lämnas inte ersättning enligt grundförsäkringen till personer som har uteslutits från medlem- skap av från uteslutningen. En medlem som har uteslutits måste uppfylla medlemsvillkoret i 7 § efter ett nytt inträde innan inkomstrelaterad ersättning kan betalas ut. Ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen läm- nas endast till den som varit medlem i en arbetslöshetskassa . Medlemmen måste också ha uppfyllt arbets- villkoret enligt 12 § , se avsnitt 10.1. Frånkännandet innebär att den sökande inte har rätt till ersättning som motsvaras av frånkännandet. För att få ersättning från arbetslöshetskassan igen, måste den arbetslöse uppfylla ett arbetskrav på 80 dagars arbete. Detta arbetsvillkor gäller oavsett hur många ersättningsdagar som frånkänts den enskilde. Ett frånkännande är inte knutet till en viss ersättningsperiod.10 Ett frånkännande kan inledas i en ersättningsperiod och fortsätta i en senare ersättningsperiod. motsvarar därmed 26 veckors kalendertid. Om antalet frånkännandedagar överstiger det antal dagar som medlemmen har kvar i ersättningsperioden räknas resterande frånkännandedagar av om medlemmen har rätt till en ny ersättningsperiod. Detta gäller även om det har gått beslutet om frånkännande började gälla.11 Om någon blir medlem i annan arbetslöshetskassa än den som beslutat om frånkännandet, gäller beslutet även ersättningsdagar i den nya kassan. Har någon genom oriktig uppgift eller genom underlåtenhet att fullgöra sin uppgifts- eller anmälningsskyldighet eller på annat sätt orsakat att ersättning lämnats obehörigen eller med för högt belopp ska det som betalats för mycket betalas tillbaka. 10Angående begreppet ersättningsperiod, se not i avsnitt 10.2.1. 11SO – Hanteringen av återkrav och oriktiga eller vilseledande uppgifter, , s. 56 och 59 samt IAF:s kommentar till 67 § i för arbetslöshetskassor – försäk- ringsbestämmelser, , uppslag 22. Sanktioner inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen på annat sätt obehörigen eller med för högt belopp har fått ersättning ska det som betalats för mycket betalas tillbaka om den försäkrade inte var i god tro. Om någon är återbetalningsskyldig får ett skäligt belopp vid senare utbetalning innehållas i avräkning från vad som betalats ut för mycket (kvittning). Återbetalningsskyl- dighet kan också åläggas den som fått arbetslöshetsersättning och senare fått lön eller ekonomiskt skadestånd som motsvarar lön (68 och 68 a § ). Det finns dock en möjlighet för arbetslöshetskassan att helt eller delvis befria den enskilde från återbetalningsskyldighet. Rege- ringen har i en proposition till föreslagit vissa ändringar i bestämmelserna om återbetalning inom arbetslöshets- försäkringen (prop. 2008/09:3). Beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden om rätt till ersättning får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Även IAF får överklaga en arbetslöshetskassas beslut. Ett sådant överklagande får även ske till förmån för en enskild (49 och 51 §§ ). Även beslut om rätt till medlemskap får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. IAF får på samma sätt som i fråga om rätt till ersättning överklaga ett beslut som avser medlemskap (95 och 97 §§ LAK). 11Nedsättning och indragning av ersättning inom socialförsäkringen samt återkrav av felaktigt utbetald ersättning 11.1Nedsättning och indragning av ersättning I lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) finns bestämmelser om bl.a. sjukpenning, sjukersättning, aktivitetsersättning, rehabili- teringsersättning samt föräldrapenning och tillfällig föräldra- penning. I 20 kap. 3 § AFL finns bestämmelser om att får dra in eller sätta ned ersättning i vissa fall. Bestämmelsen gäller alla förmånsslag som omfattas av AFL.1 Hänvisning till denna bestämmelse finns också – helt eller delvis – i de flesta andra lagar som reglerar socialförsäkringsförmåner. Härutöver finns vissa förmånsspecifika regler för sjukpenning och föräldrapenning, sjuk- ersättning, aktivitetsersättning, smittbärarersättning m.m. Nyss nämnda bestämmelse i AFL innebär att får dra in eller minska en ersättning om vissa i bestämmelsen upp- räknade situationer är för handen. Detta gäller exempelvis om den som är berättigad till ersättningen själv ådragit sig sjukdomen eller skadan genom uppsåtligt brott som han har dömts för, om han eller hon medvetet eller av grov vårdslöshet lämnar felaktiga eller vilse- ledande uppgifter angående förhållanden av betydelse för ersätt- ningen. Möjlighet till nedsättning eller indragning av ersättning finns också om den som är berättigad till ersättningen underlåter att medverka i föreskriven behandling, utredning eller rehabilite- 1 Beträffande rehabiliteringsersättning, se 22 kap. 16 § AFL. Nedsättning och indragning av ersättning inom socialförsäkringen samt...... ring, vägrar genomgå läkarundersökning eller följa läkares före- skrifter eller underlåter att ge in läkarintyg eller försäkran för sjuk- penning.2 Om en försäkrad utan giltig anledning vägrar att genomgå behandling, utredning eller rehabilitering eller att delta i avstäm- ningsmöte får sjukpenning, sjukersättning eller aktivitetsersättning helt eller delvis tills vidare förvägras honom eller henne, under för- utsättning att han eller hon erinrats om denna påföljd. Om någon som är berättigad till ersättning enligt AFL i annat fall underlåter att lämna uppgifter som är av betydelse för till- lämpningen av lagen eller vägrar att ta emot besök från Försäk- ringskassan för bedömningen av rätten till ersättning, får ersätt- ningen dras in eller sättas ned om omständigheterna motiverar det. För ärenden om sjukpenning och föräldrapenning finns ytter- ligare sanktionsbestämmelser i 3 kap. 17 § respektive 4 kap. 18 § AFL. Sjukpenning och tillfällig föräldrapenning får dras in eller minskas om en försäkrad underlåter att meddela sin vistelseadress när han vistats annat än tillfälligt på annan adress än den som han angett för kassan. Sjukpenning, föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning får också dras in eller nedsättas om den försäkrade inte anmäler sådan ändring i inkomstförhållandena eller andra omständigheter, som påverkar rätten till förmånen eller förmånens storlek (jfr 3 kap. 6 § AFL). Bestämmelsen i 3 kap. 17 § och 20 kap. 3 § AFL gäller också i fråga om arbetsskadeersättning (6 kap. 7 § lagen [1976:380] om arbetsskadeförsäkring) och smittbärarpenning (9 och 15 §§ lagen [1989:225] om ersättning för smittbärare). Smittbärarpenning får också enligt 8 § lagen om ersättning för smittbärare sättas ned eller dras in bl.a. om smittbäraren inte följer förhållningsregler som har getts med stöd av smittskyddslagen (2004:168) eller överträder förbud enligt nämnda lag.3 Bestämmelsen i 20 kap. 3 § AFL till- lämpas också i fråga om handikappersättning och vårdbidrag (28 § lagen [1998:703] om handikappersättning och vårdbidrag). 2Enligt 3 kap. 8 § AFL ska den försäkrade till ge in en skriftlig försäkran för sjukpenning. I den ska finnas uppgifter om sjukdomen, den försäkrades arbetsuppgifter och den försäkrades egen bedömning av arbetsförmågan. Uppgifterna lämnas på heder och samvete. I vissa fall kan begära att få in en s.k. särskild försäkran som ska innehålla en mer utförlig beskrivning av den försäkrades arbetsuppgifter och arbetsförmåga. 3Rätt till smittbärarpenning har den som har eller kan antas ha smittsam sjukdom utan att ha förlorat sin arbetsförmåga eller den som för eller kan antas föra smitta utan att vara sjuk i smittsam sjukdom eller den som i annat fall varit utsatt för smitta av en samhällsfarlig sjukdom. Smittbärarpenning utgår i vissa fall till den som måste avstå från förvärvsarbete. Nedsättning och indragning av ersättning inom socialförsäkringen samt...... En särskild bestämmelse finns också i fråga om sjukersättning och aktivitetsersättning i 16 kap. 8 § andra stycket AFL. Bestäm- melsen knyter an till första stycket enligt vilket den som uppbär sjukersättning eller aktivitetsersättning är skyldig att utan oskäligt dröjsmål anmäla till t.ex. om han eller hon börjat förvärvsarbeta, börjat förvärvsarbeta i större omfattning än tidigare eller om hans eller hennes arbetsförmåga väsentligen förbättras utan att han eller hon börjat förvärvsarbeta. Underlåter någon att göra en sådan anmälan utan giltigt skäl får sjukersättningen eller aktivitetsersättningen dras in eller tills vidare. Rege- ringen har i en proposition till föreslagit en skärpning av bestämmelserna om anmälningsskyldighet. Förslaget innebär bl.a. att den som avser att börja förvärvsarbeta ska anmäla detta till . Någon ändring föreslås inte i sank- tionsbestämmelsen i andra stycket (prop. 2007:08:124 s. 96 ff). I fråga om rehabiliteringsersättning får enligt 22 kap. 16 § AFL, om omständigheterna motiverar det, dra in eller sätta ned ersättningen om den försäkrade underlåter att till Försäk- ringskassan anmäla sådan ändring av förhållande, som är av betydelse för rätten till ersättning eller för ersättningens storlek. Enligt 26 § lagen (1993:737) om bostadsbidrag får Försäkrings- kassan, för att utreda rätten till och storleken av bidrag, förelägga den som får eller har fått preliminärt bidrag att lämna de uppgifter som har betydelse för bidragsprövningen. Om föreläggandet inte följs, får dra in eller sätta ned bidraget. Bostadsbidraget får vidare sättas ned eller dras in om någon som är berättigad till bidraget underlåter att lämna uppgift eller vägrar att ta emot besök. Detta följer av 30 §. För utredningens del är det framför allt bestämmelsen om indragning eller nedsättning av ersättning på grund av att sökanden har lämnat oriktiga uppgifter eller inte anmält ändrade förhållanden som är intressant att belysa. En motsvarighet till den nuvarande bestämmelsen i 20 kap. 3 § första stycket d AFL fanns intagen redan i den äldre lagen (1947:19) om allmän sjukförsäkring. Någon vägledning i fråga om hur bestämmelsen skulle tillämpas eller vad som var syftet med den lämnas inte i förarbetena. Då bestämmelsen överfördes till 1962 års Nedsättning och indragning av ersättning inom socialförsäkringen samt...... lag om allmän försäkring anförde departementschefen endast kort att bestämmelsen inte närmare behövde motiveras. Det har poängterats i förarbetena till 20 kap. 3 § AFL i övrigt att möjligheten till nedsättning och indragning bör användas med försiktighet och främst i påtryckningssyfte för att få den försäkrade att medverka i utredningen. I bedömningen av om ersättning ska vägras den försäkrade måste även väga in den princip som råder inom hälso- och sjukvården om den enskildes integritet och möjlighet till medverkan och inflytande när det gäller utredning och behandling. Den avgörande skillnaden mellan den princip som råder inom hälso- och sjukvården och den möjlighet som finns enligt lagen om allmän försäkring att vägra den försäk- rade ersättning är att det i ärenden om sjukpenning, sjukersättning eller aktivitetsersättning är fråga om en förmån i form av pengar som ska betalas ut eller inte. kan därför ställa krav på att den försäkrade medverkar till att ett underlag tas fram som syftar till att få en tillförlitlig utredning innan ett beslut om minskning eller indragning av ersättning fattas (prop. 1994/95:147 s. 52). Möjligheten för att dra in eller sätta ned ersättningen om den försäkrade inte medverkar till utredningen på i lagen angivet sätt kommenterades av regeringen i propositionen Systembrister och missbruk inom socialförsäkringssystemen, var- vid regeringen framhöll att det i samtliga fall i 20 kap. 3 § AFL krävs en utredning av omständigheterna som är tillräcklig för en helhetsbedömning samt en kommunicering med den enskilde (prop. 1996/97:121 s. 39).4 I förarbetena till bestämmelsen i 3 kap. 17 § AFL, som alltså gäller möjligheten att dra in eller sätta ned ersättning om någon underlåter att meddela sin vistelseadress eller om någon underlåter att anmäla ändrade inkomstförhållanden, anförde regeringen följande. Sjukpenningen får dras in eller sättas ned om omständigheterna motiverar det. Det är viktigt att Försäk- ringskassan bara vidtar åtgärder när det bedöms vara motiverat med hänsyn till omständigheterna i sin helhet. Bedömningen måste alltid göras utifrån det enskilda fallet. Om det kan antas att en försäkrad medvetet drar sig undan från kontroll 4 Bestämmelsen innebär att ersättning får dras in eller sättas ned t.ex. om någon själv ådragit sig en skada eller sjukdom genom uppsåtligt brott eller om någon medvetet eller av grov vårdslöshet lämnat felaktiga eller vilseledande uppgifter angående förhållande av betydelse för ersättningen. Indragning eller nedsättning får också ske om någon underlåter att med- verka i utredning eller rehabilitering. Om bestämmelsens närmare innehåll, se avsnitt 11.1. Nedsättning och indragning av ersättning inom socialförsäkringen samt...... kan ett beslut att dra in eller sätta ned ersättningen vara motiverat. Det gäller även när en försäkrad hindrar eller väsentligt fördröjer kassans arbete till exempel genom att göra sig oanträffbar eller låta bli att kontakta trots upprepade påminnelser (prop. 1985/86:38, s. 11–12). Bestämmelsen om indragning eller nedsättning av ersättning i vissa fall i 20 kap. 3 § AFL har närmast karaktär av en sanktion.5 Indrag- ning och nedsättning får alltså ske med stöd av bestämmelsen även om förutsättningarna enligt lagen i övrigt är uppfyllda.6 Även bestämmelserna i 3 kap. 17 § första stycket b, 16 kap. 8 § och 22 kap. 16 § AFL om att ersättning får dras in eller sättas ned om anmälan av ändrade förhållanden inte sker enligt vad som är före- skrivet därom har en sanktionsliknande karaktär. Enligt företrädare för som utredningen har varit i kontakt med tillämpas de ovan angivna bestämmelserna om nedsättning eller indragning av ersättning sällan eller aldrig i praktiken. I stället görs en ny prövning av rätten till ersättning i fortsättningen varvid ersättning upphör eller bestäms till ett lägre belopp. Därefter fattas ett eventuellt beslut om att återkräva ersätt- ningen. 11.2Återkrav av ersättning inom socialförsäkringen m.m. Enligt 20 kap. 4 § AFL ska den som genom oriktiga uppgifter eller genom underlåtenhet att fullgöra en uppgifts- och anmälningsskyl- dighet eller på annat sätt förorsakat att ersättning utgått obehö- rigen eller med för högt belopp återbetala vad som har betalats ut för mycket. Detsamma gäller om någon annars obehörigen eller med för högt belopp uppburit ersättning och han skäligen bort inse detta. får om det i särskilt fall finns anledning till det helt eller delvis efterge krav på återbetalning. Ovan nämnda bestämmelse gäller även för ett stort antal andra ekonomiska förmåner än dem som regleras i AFL. Det gäller t.ex. i 5Om bestämmelsens närmare innebörd, se avsnitt 11.1.1. 6Jfr SOU 2001:47 s. 189. Nedsättning och indragning av ersättning inom socialförsäkringen samt...... fråga om bidrag vid adoption av utländska barn.7 Särskilda åter- kravsbestämmelser finns också i ett antal andra författningar som reglerar rätten till ekonomiska förmåner, såsom t.ex. i fråga om barnbidrag och assistansersättning.8 Utredningen om enhetligare regler om återkrav har i uppdrag att se över bestämmelserna i syfte att uppnå en mer enhetlig reglering på området (dir. 2007:177). 79 § lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn. 812 § lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag och 16 § lagen (1993:389) om assistans- ersättning. 12 Återkrav av studiestöd I studiestödslagen (1999:1395) finns bestämmelser om studiehjälp och studiemedel. Studiestödet handhas av Centrala studiestöds- nämnden. Om en studerande har fått studiemedel felaktigt eller med för högt belopp på grund av att summan av hans eller hennes överskott i inkomstslaget tjänst, näringsverksamhet och kapital vid taxe- ringen överstigit den inkomst som lagts till grund för beräkningen av studiemedel ska enligt 5 kap. 1 § studiestödslagen det som betalats ut för mycket krävas tillbaka. Undantagna är belopp som understiger en viss av regeringen fastställd gräns.