sou · GVB381 · 2008-01-01 00:00:00 — Uppgifter om lärosätenas forsknings- anslag utgör visserligen en grund för denna statistik, men uppgifterna justeras av SCB så att de svenska uppgifterna blir jämförbara med den internationella forskningsstatistiken genom att kostnaderna för utbildningsmomenten i forskarutbildningen räknas bort. Detta innebär att uppgifterna om kostnader för FoU i fram- tiden, om 2:s förslag genomförs, måste justeras åt andra hållet, dvs. att kostnader för den forskning som bedrivs inom forskarutbildningen måste läggas till uppgifterna om kostnader för FoU. Sammantaget bör således utredningens förslag om omföring av anslagsmedel inte påverka uppgifterna om kostnader för FoU i den internationella forskningsstatistiken. Per capitaersättningar för helårsdoktorander 2 har som underlag för att beräkna de föreslagna per capitaersättningarna utgått från den redovisning av nyckeltal som lämnades av till regeringen och som inne- håller uppgifter om kostnad per helårsdoktorand inom de olika vetenskapsområdena samt kostnad per doktors- respektive licen- tiatexamen. fick, tillsammans med tre andra En ny anslags- och resurstilldelningsmodell universitet, ett särskilt uppdrag i regleringsbrevet för att ta fram dessa nyckeltal. I redovisningen från preciseras dels kostnader för studiefinansiering i form av antingen doktorandtjänst eller utbildningsbidrag, dels alla övriga kostnader för en helårs- doktorand. Dessa övriga kostnader består av kostnader för hand- ledning, kurser, resor, disputation, projektkostnader, lokaler och indirekta kostnader. Redovisningen från avser kostnader . 2 har räknat upp dessa kostnadsuppgifter till prisläge, med hjälp av de pris- och löneomräkningar som gjorts och som framgår av respektive års budgetproposition. I tabellen nedan redovisas uppgifterna från omräknade prisnivå. I rapporten från var det tekniska respektive det naturvetenskapliga vetenskaps- området redovisat var för sig, men skillnaden mellan de två områdena i kostnaden per helårsdoktorand var mycket liten () varför 2 har slagit ihop de två områdena och beräknat genomsnittet för dessa. I tabellen redovisas kostnaden för en helårsdoktorand med doktorandtjänst, dvs. inte varianten helårsdoktorand med utbildningsbidrag. Tabell 3.3 Kostnad per helårsdoktorand enligt Lunds universitets redovisning för år 2000.TPF38FPT Omräknat till prisnivå, kronor Utifrån dessa per capitakostnader föreslår 2 att per capitaersättningen för helårsdoktorander bör vara följande: 38TP PT Kostnader för forskarutbildning Rapport till Dnr U 2001/3619/UH. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell Samtliga helårsdoktorander kan inte ersättas med både grundersättning och en tilläggsersättning. På samma sätt som för utbildning på grundnivå och avancerad nivå måste en begränsning göras för varje lärosäte av antalet helårsdoktorander med tilläggs- ersättning. Kostnaden per helårsdoktorand inom medicinskt vetenskaps- område i uppgifterna från avser doktorander vid prekliniska institutioner. För helårsdoktorander vid kliniska institutioner blir egna kostnader betydligt lägre, eftersom en del av de totala kostnaderna uppstår inom sjukhusen, vilket staten ersätter landstingen för genom den s.k. ALF-ersätt- ningen (avtal mellan svenska staten och vissa landsting om sam- arbete om läkarutbildning och forskning m.m., se vidare avsnittet 4.3.3). Detsamma gäller doktorander vid odontologiska kliniska institutioner vid och , där vissa kostnader täcks genom ersättning till respektive landsting (avtal om samarbete om tandläkarutbildning och odontologisk forskning). Detta medför att den av 2 föreslagna per capita- ersättningen för doktorander vid kliniska institutioner är högre än universitetens kostnader för dessa doktorander. Det betyder i sin tur att överföringen av resurser från forskningsdelen till utbild- ningsdelen av anslaget är större än vad den skulle vara om hänsyn hade tagits till detta förhållande. 2 har övervägt att föreslå att en mindre andel än 35 pro- cent av anslaget för forskning och forskarutbildning förs över till utbildningsdelen vid de lärosäten som omfattas av de två avtalen och att en särskild lägre per capitaersättning för kliniska helårs- doktorander införs, men funnit att ett sådant system dels blir komplicerat, dels skulle verka styrande på ett onödigt sätt. Eftersom det inte är tvingande att använda per capitatilldelningen enbart för kostnader i forskarutbildningen, förutsätter utredningen att universiteten kan hantera denna situation genom att exempelvis använda den del av per capitaersättningen som inte behövs för att täcka kostnader i forskarutbildningen till forskning. Den enligt 2 bästa lösningen på detta problem vore att ersättningen från staten till vissa landsting för medicinsk och odontologisk klinisk utbildning och forskning inkluderades i universitetens anslag och En ny anslags- och resurstilldelningsmodell att universiteten således förfogade över dessa, vilket utvecklas närmare i avsnittet 4.3.3. Överföring av resurser för forskarutbildning till utbildningsdelen av anslaget Nästa steg i att införa per capitatilldelning för helårsdoktorander och överföra dessa resurser från forskningssidan till utbildnings- sidan är att avgöra hur många helårsdoktorander resurserna ska beräknas för. Det är inte, enligt 2, aktuellt att utgå från det faktiska antalet doktorander eftersom många av dessa finansieras med externa medel. Utredningen har därför utgått från den tidigare öronmärkningen i regleringsbrev av medel inom anslagen för forskning och forskarutbildning som avsåg studiefinansiering av doktorander. Öronmärkningen infördes i regleringsbrev för /84TPF39FPT och angav ett minimibelopp för studiefinansiering för doktorander som skulle avsättas från respektive anslagspost för de olika fakulteterna vid varje lärosäte. Detta minimibelopp varierade dels mellan fakulteter, dels mellan lärosäten. Den lägsta andelen gällde de medicinska fakulteterna där minst 7–av fakul- tetsmedlen skulle avsättas för studiefinansiering för doktorander. Den högsta andelen gällde de samhällsvetenskapliga fakulteterna där 19–av fakultetsmedlen skulle avsättas till detta ändamål. I Regeringens proposition om forskning,TPF40FPT där öronmärk- ningen av fakultetsmedel för studiefinansiering presenterades, angavs inga skäl till storleken på denna öronmärkning. I genomsnitt utgjorde öronmärkningen av de sam- lade fakultetsanslagen 1983/84. , /94, utgjorde öronmärkningen i genomsnitt av de samlade fakultetsanslagen. Denna andel förblev relativt oförändrad fram till , som var som öronmärkningen var kvar. Då utgjorde denna av de samlade anslagsposterna för vetenskapsområden.TPF41FPT Den öronmärkta andelen om av anslagsposterna till vetenskapsområden motsvarar en genom- snittlig andel om av anslagen i sin helhet som sedan 39TP PT Statsliggaren, 1983/84. 40TP PT Prop. 1983/84:107, s. 41TP PT Anslagen förändrades 1999 från att ha varit indelat i anslagsposter för fakulteter till att delas in i anslagsposter för vetenskapsområden. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell /95 även innehåller medel för lokalhyror och låne- kostnader för investeringar i anläggningstillgångar. 2 är väl medveten om att lärosätena avsatte betydligt mer resurser från anslaget för forskning och forskarutbildning än vad det öronmärkta minimibeloppet angav. Forskarutbildningsutred- ningenTPF42FPT visade i sitt betänkande En Ny DoktorsutbildningTPF43FPT att om lärosätena avsatte så mycket resurser för studiefinansiering för doktorander som angavs genom regeringens öronmärkning skulle detta räcka till att finansiera cirka hälften av de doktorander som behövdes för att uppnå examensmålen i regleringsbrevet. 2 har dock valt att utgå från de öronmärkta minimi- beloppen och den andel av anslagen som dessa utgjorde. Trots allt måste dessa andelar betraktas som den lägsta tänkbara nivån på omfattningen av forskarutbildning som statsmakterna ansåg skulle finansieras med anslagsmedel. Den avsevärda skillnaden mellan denna miniminivå och de uppsatta målen för examina i forskar- utbildningen, som forskarutbildningsutredningen visar i sitt betän- kande, får betraktas som ett uttryck dels för att statsmakterna ansåg att lärosätena borde avsätta mer än de öronmärkta medlen för studiefinansiering, dels för statsmakternas höga förväntningar på att externa finansiärer skulle bidra till finansieringen av forskar- utbildningen. Utredningens utgångspunkt är således den andel av varje anslagspost till respektive vetenskapsområde som utgjorde öron- märkningen 2002. Dessa belopp har sedan med hjälp av beräk- ningarna från räknats upp till de totala kostna- derna för de antal helårsdoktorander som den öronmärkta studie- finansieringen motsvarar. Öronmärkningen var i genomsnitt av anslagsposterna till vetenskapsområden och 16 pro- cent av anslagen i sin helhet. Omräknat till de totala kostnaderna för motsvarande antal helårsdoktorander blir andelen av anslags- posterna till vetenskapsområdena som måste avsättas för forskar- utbildning och som andel av anslagen i sin helhet . Dessa andelar varierar mellan lärosätena från 20 pro- cent till , vilket framgår av nedanstående tabell. 42TP PT Dir. 2002:148. 43TP PT SOU 2004:27. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell SOU 2007:81 Öronmärkt andel för studiefinansiering av anslaget till forskning och forskarutbildning samt denna omräknad till hela kostnaden för forskarutbildning som andel av anslaget 2 har valt att tillämpa den genomsnittliga andelen om 35 pro- centTPF44FPT för samtliga universitet. Det finns inte enligt utredningen något skäl till varför universiteten ska ges olika förutsättningar vid övergången till det föreslagna systemet. Det innebär att 2 föreslår att av samtliga universitets anslag för forskning och forskarutbildning förs över till utbildningsdelen av anslaget för att finansiera helårsdoktorander. Utredningen tillämpar också samma procentsats för att föra över anslagsmedel för forskar- utbildning till utbildningsdelen av anslagen för högskolor med vetenskapsområde. De resurser som överförs till utbildningsdelen av nuvarande anslag för forskning och forskarutbildning och som avser utbild- ning på forskarnivå bör ingå i utbildningsramen. Det innebär att det inte blir någon skarp gräns mellan medel för helårsstudenter på grundnivå och avancerad nivå och doktorander på forskarnivå; all utbildning ska rymmas inom utbildningsramen. Däremot bör det finnas en begränsning av hur många helårsdoktorander som kan avräknas totalt. Om inte en sådan begränsning införs kan antalet 44TP PT Eftersom hade den högsta andelen öronmärkt studiefinansiering före omvandlingen till stiftelsehögskola, skulle genomsnittet vara något högre om även varit medräknat i detta. Därför har genomsnittet höjts från till . En ny anslags- och resurstilldelningsmodell studenter på grundnivå och avancerad nivå minska till förmån för doktorander. Det som efter denna omföring återstår av respektive universitets anslag utgör i den nya modellen forskningsdelen av det gemen- samma anslaget för utbildning och forskning. Det måste enligt 2 vara möjligt att använda även forskningsdelen av anslaget för att finansiera forskarutbildning, utöver de helårsdoktorander som lärosätet får per capitatilldelning för. De flesta lärosäten kommer vid omläggningen ha fler doktorander finansierade med anslagsmedel än vad den schablonmässiga överföringen motsvarar. Enlig 2 bör det samlade anslaget kunna disponeras fritt, vilket framgår nedan i avsnittet 3.3. Beträffande de anslagsmedel för forskning som återstår efter den föreslagna överföringen av resur- ser för forskarutbildning vid högskolor med vetenskapsområde behandlas detta i avsnittet 4.3.4. På samma sätt som lärosätena redovisar antalet helårs- studenter kräver den föreslagna modellen att lärosätena i årsredo- visningen också redovisar antalet helårsdoktorander. Detta kom- mer att ställa skärpta krav på kvaliteten i uppgifterna om doktorander i de studieadministrativa systemen, det s.k. forskar- ladok.TPF45FPT Omräkningen av doktorander till helårsdoktorander måste vara tillförlitlig och göras på samma sätt vid alla lärosäten. 2 har från ladok-konsortiet inhämtat att ett visst utvecklingsarbete och kvalitetssäkringsarbete krävs för att uppgifterna i forskar-ladok ska kunna uppfylla de krav som måste ställas för att uppgifter om helårsdoktorander ska kunna ligga till grund för resurstilldelning. Begränsning av grundersättning och tilläggsbelopp för forskarutbildningen Vid beräkningen av antalet helårsdoktorander har 2 beräknat det antal helårsdoktorander som ryms inom det belopp som överförs för forskarutbildning. Fördelningen av helårsdoktorander mellan de olika ersättningsbeloppen har gjorts utifrån fördelningen av de öronmärkta medlen för studiefinansiering mellan veten- skapsområden . För helårsdoktorander inom det humanistisk- samhällsvetenskapliga området har endast grundersättning beräk- nats, för helårsdoktorander inom de naturvetenskapliga och tek- 45TP PT Ladok är ett nationellt system för dokumentation av studerandes närvaro och resultat i högskoleutbildning. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell niska vetenskapsområdena har grundersättning och tilläggsersätt- ning 1 beräknats och för helårsdoktorander inom medicinskt vetenskapsområde har grundersättning och tilläggsersättning 2 beräknats. Fördelningen av den öronmärkta studiefinansieringen framgår av nedanstående tabell. För SLU som inte har haft öron- märkta minimibelopp för studiefinansiering har fördelningen av doktorander med doktorandanställning mellan de olika forsknings- ämnesområdena utgjort underlag.TPF46FPT För de fyra nya universi- teten har utgångspunkten varit storleken på anslagsposterna för respektive vetenskapsområde. För högskolor med vetenskaps- område är vetenskapsområdet som sådant avgörande. Tabell 3.5 Beräknad fördelning av anslagsfinansierade doktorander mellan vetenskapsområden P P Avser fördelningen av doktorander med doktorandanställning mellan de olika forskningsämnes- områdena . P P Avser fördelningen av anslagsmedel mellan anslagsposter för respektive vetenskapsområde. 46TP PT rapportserie 2007:33 R, tabell 7. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell Vid tillämpning av denna fördelning på respektive ersättnings- belopp blir resultatet vad som framgår av tabell 3.6. Tabell 3.6 Antal helårsdoktorander med grundersättning respektive med tilläggsersättning 1 och 2 utifrån fördelning i tabell 3.5 Antal helårsdoktorander med: För utbildning på forskarnivå föreslår 2 att såväl antalet grundersättningar som tilläggsersättningar begränsas, så att inte utbildning på forskarnivå tränger undan utbildning på grund- och avancerad nivå i alltför stor utsträckning. En viss utbytbarhet bör dock finnas mellan utbildning på grundnivå och avancerad nivå å den ena sidan och forskarnivå å den andra sidan. Därför har 2 beräknat antalet grundersättningar för forskarutbildning till högre än vad ovanstående tabell visar. Därefter har samtliga antalsuppgifter avrundats uppåt till närmaste tiotal, vilket ger följande fördelning. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell Tabell 3.7 2:s förslag till begränsning av antalet tilläggsbelopp inom utbildning på forskarnivå per lärosäte Antal helårsdoktorander med: Beräkningar av grundersättning och tilläggsersättningar inom forskarutbildning bygger på det antal som ryms inom av anslaget för forskning och forskarutbildning . Således kommer beräkningarna att förändras inför ett eventuellt genomförande. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell 2:s förslag: Kvaliteten i utbildning på grundnivå och avan- cerad nivå stärks genom att en resurs för forskningsanknytning inkluderas i ersättning för helårsstudenter. Resursen för forsk- ningsanknytning som inkluderas i grundersättningen per helårs- student stärker också sambandet mellan forskning och utbild- ning. Resursen har beräknats till per helårsstudent och överförs från lärosätets forskningsanslag. Även enskilda utbildningsanordnare bör få denna resurs för forskningsanknyt- ning. högskolelagTPF47FPT, som i övrigt innehöll bestämmelser som tydligt gjorde åtskillnad mellan grundläggande högskoleutbildning å den ena sidan och forskarutbildning och forskning å den andra sidan angavs att utbildningen inom högskolan ska bygga på veten- skaplig grundTPF48FPT och att verksamheten inom högskolan ska anordnas så att samband mellan utbildningen, forskningen och utvecklings- arbetet främjasTPF49FPT. I anslutning till reformen separerades anslags- medel till lärosätena i olika anslag för grundutbildning och i s.k. fakultetsanslag för forskning och forskarutbildning, som endast avsåg universitet och högskolor med fakultet. har anslagsmedel för grundutbildning respektive forskning och fors- karutbildning varit separerade. I anslutning till universitets- och högskolereform och den nya, nu gällande, högskolelagenTPF50FPT skärptes kravet på sambandet mellan forskning och utbildning. I lagens första kapitel anges att verksamheten ska bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning.TPF51FPT Vad forskningsanknytning egentligen kan innebära finns många olika uppfattningar om, vilket bl.a. framgår av på vetenskaplig grund – röster från fältetTPF52FPT. I rap- porten redovisas bl.a. de nio förslag till preciseringar av högskole- lagens formulering om att utbildningen ska vila på vetenskaplig grund som statsvetaren föreslår i Forsknings- 47TP PT SFS 1977:218. 48TP PT Ibid., 2 §. 49TP PT Ibid., 5 §. 50TP PT SFS 1992:1434. 51TP PT Ibid., 3 §. 52TP PT rapportserie 2006:46 R. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell anknytning genom disputationTPF53FPT. Exempel på sådana preciseringar är att undervisningen ska stämma med forskningens aktuella och helst också senaste rön, att befordra en lärarmiljö som präglas av samtal om problem och kunskapsutveckling inom ämnet, att i under- visningen foga in träning i vetenskaplig metodik och att högskolan bör stimulera den nyfikenhet som innebär en känsla av att person- ligen delta i äventyret att skapa och upptäcka. Till de nio precise- ringarna fogar en egen, nämligen att begreppet forsk- ningsanknytning utgår från den traditionella akademiska disputa- tionen, där argument redovisas och prövas öppet och genomskin- ligt. Utbildningens vetenskaplighet skapas alltså enligt genom att man lyckas etablera disputationen eller disputationslik- nande processer som undervisningsform. Per capitaersättningarna, prislapparna, för grundutbildning som infördes innehåller endast resurser för själva utbildningen och de stödfunktioner som kan hänföras till grundutbildningen. Detta är uppenbart när det gäller per capitaersättningarna inom utbild- ningsområdena humaniora, samhällsvetenskap, juridik och teologi, som när de infördes utgick från den s.k. Högskoleutred- ningens förslagTPF54FPT och som beskrivs ovan i avsnittet 3.1.3. Per capitaersättningarna för grundutbildning inkluderar således inte resurser för forskningsanknytning av grundutbildningen i form av exempelvis tid för lärarna att aktivt följa kunskapsutveck- lingen inom sitt ämne, utan detta får finansieras inom lärosätenas forskningsanslag. När samtliga högskolor fick fasta forsknings- resurser 1997 motiverades detta bl.a. med att forskningen har stor betydelse för grundutbildningens kvalitet och för lärarnas kompe- tensutveckling.TPF55FPT Med ökade och permanenta forskningsresurser skulle dessa högskolor själva kunna ta ansvar för sina lärares forsk- ning och därför borde ansvaret hos fakulteterna vid universiteten att fördela rörlig resurs till lärare vid de mindre och medelstora högskolorna upphöra. Trots att forskningsresurserna till de mindre och medelstora högskolorna har motiverats med forskningens betydelse för grund- utbildningens kvalitet och för lärarnas kompetensutveckling, finns inget samband mellan grundutbildningens omfattning vid respek- tive högskola och forskningsanslagets storlek. 53TP PT 1991. 54TP PT SOU 1992:44. 55TP PT Prop. 1996/97:1, Utgiftsområde 16. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell Högskolornas eller universitetens forskningsanslag har inte hel- ler ökat i den takt som grundutbildningen har byggts ut. Detta konstaterades också av revisorer som på eget initiativ granskade högskolan och . Granskningen bestod av fyra delar varav en behandlade grund- utbildningens högskolemässighet.TPF56FPT Med högskolemässighet avsågs utbildning som uppfyller högskolelagens krav på att högskole- utbildning ska bygga på vetenskaplig eller konstnärlig grund och beprövad erfarenhet. Lärarnas kompetens och aktiva del i forsk- ningen framhålls i granskningsrapporten som den mest väsentliga faktorn för att leva upp till högskolelagens krav. I rapporten konstateras bl.a. att grundutbildningen har expanderat kraftigt och ökat , men att anslagen till forskning och forskarutbildning inte har ökat i samma omfattning som anslagen till grundutbildning.TPF57FPT Revisorerna efterlyser i rapporten ett klargörande av innebörden i högskolelagens krav på högskolemässighet och föreslår att läro- sätena ges i uppdrag att inom olika utbildningar utveckla system för en mer systematisk information om utbildningens högskole- mässiga kvalitet. Revisorerna ser också med stort allvar på att kortsiktiga problem och lösningar tar över på bekostnad av lång- siktig kompetensutveckling och anser att det är angeläget att slå vakt om lärosätenas långsiktiga handlingsutrymme. Revisorernas uppfattning är att regeringen i sin styrning av lärosätena på olika sätt bör vinnlägga sig om att motverka kortsiktiga planerings- perspektiv.TPF58FPT 2 har inte kunnat finna några exempel på att dessa rekom- mendationer från revisorer har lett till några konkreta åtgärder från den dåvarande regeringens sida. Vid införandet av komponenten förs således resurser över från lärosätets forskningsanslag till den del av det nya gemensamma anslaget för utbildning och forskning som beräknas för utbildning. Komponenten inkluderas i grundersättningen per helårsstudent i utbildning på grundnivå och avancerad nivå. En sådan förstärkning av utbildningsresurserna ger universitets- och högskoleledningarna möjlighet att tillse att studenterna erbjuds utbildning på vetenskap- lig grund. Resultatet av denna omföring av resurser blir således att anslaget totalt för lärosätet blir oförändrat. 56TP PT revisorer 2000. 57TP PT Ibid., s. 5. 58TP PT Ibid., s. 43. En ny anslags- och resurstilldelningsmodell grundersättningen per helårsstudent innebär dock att framtida dimensioneringsförändringar av utbildningen automatiskt medför att resurser för forskningsanknytning förändras i samma omfatt- ning som antalet studenter förändras. 2 anser att resursen för forskningsanknytning bör gälla även för enskilda utbildningsanordnare. För enskilda utbildnings- anordnare som saknar statsbidrag för forskning innebär förslaget ett resurstillskott. 2 anser att detta är nödvändigt eftersom samma kvalitetskrav ställs på den utbildning som ges av enskilda utbildningsanordnare som den som ges av statliga lärosäten. De enskilda utbildningsanordnarna bör ha samma förutsättningar som de statliga lärosätena att ge en utbildning som vilar på vetenskaplig grund. Forskningsanknytningskomponenten för enskilda utbild- ningsanordnare som saknar statsbidrag för forskning beräknas till totalt . Användningen av resursen beslutas givetvis av lärosätet. Det viktiga är att användningen av resursen kommer studenterna till del, exempelvis genom att dessa får en insikt i aktuella forsknings- resultat, att undervisningen präglas av nyfikenhet, problemfor- mulerande och kritisk skolning som kännetecknar kvalificerad forskning och ett vetenskapligt förhållningssätt eller att man, som förespråkar, etablerar disputationsliknande pro- cesser som undervisningsform. 2 anser att det bör ingå i Hög- skoleverkets kvalitetsutvärderingar av utbildning att följa upp hur införandet av den föreslagna forskningsanknytningskomponenten påverkar kvaliteten i utbildningen.