sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — av dessa saknade lärarexamen och närmare hälften var tillsvidareanställda. Yrkeslärarkategorier med högst andel obehö- riga förekom inom medie-, fordons-, hantverks-, livsmedels- samt drift- och underhållstekniska ämnen. Kategorierna med lägst andel obehöriga förekom inom barn- omvårdnads-, handels- och kon- torsämnen. av de behöriga och/eller tillsvidareanställda lärarna var eller äldre. Enligt beräkningar behöver cirka 3 100 nyexaminerade yrkeslärare rekryteras –2011 som examinationen av yrkeslärare har sjunkit kraftigt . 8TP PT Gamla högskolepoäng, vilket i Bolognasystemet motsvarar 60 poäng. Gymnasieskolan presentation, problem och analys De krav som ställs på en yrkeslärarexamen har successivt höjts, från 40 högskolepoäng till 120 poäng i dagTPF9FPT. –2006 genomfördes en särskild lärarutbildning () där cirka 1 000 obehöriga yrkeslärare fick möjlighet att genom halvtids- studier bli behöriga. Även till denna utbildning fanns formella behörighetskrav vilket medförde att en del verksamma obehöriga yrkeslärare inte antogs till utbildningen. Den nuvarande bristen på behöriga yrkeslärare i kombination med yrkeslärarkårens åldersstruktur är ett allvarligt problem för yrkesutbildningen. Incitamenten för yrkesverksamma att utbilda sig till yrkeslärare är svaga och trösklarna är höga. har mött stor oro bland såväl skolhuvudmän som branschföreträdare över tillgången till yrkeslärare. Jag åter- kommer till den frågan i kapitel 5. Sammantaget anser jag det mycket oroande att det finns så få utbildade lärare och med kompetens i de ämnen de undervisar i. har antalet lektorer i gymnasieskolan minskat. Lektor finns inte som officiell beteckning i skollagstift- ningen. Det som finns i skollagen är en paragraf som säger att gymnasieskolor ska sträva efter att anställa forskarutbildade lärare, en bestämmelse som dock inte omfattar fristående skolor. Det finns ingen officiell statistik över hur många forskarutbildade lärare som finns i gymnasieskolorna . Helt klart är dock att de har minskat kraftigt. Denna minskning har inträffat trots att olika regeringar i propo- sitioner, som har antagits av , framhållit vikten av att det finns lektorer på gymnasieskolorna. Propositionen Växa med kunskaperTPF10FPT betonade värdet av ett samband mellan gymnasie- skolorna och högskolorna/universiteten och utgick från att det fanns ett brett intresse för att behålla och vidareutveckla lektors- tjänsterna. I propositionen om ny läroplan och nytt betygssystem för gymnasieskolanTPF11FPT framhölls att tillgången på forskarutbildade lärare, lektorer, var mycket viktig. Lektorer kan enligt proposi- 9TP PT Statskontoret (2007), Lärares utbildning och undervisning i skolan, 2007:8. 10TP PT Prop. 1990/91:85. 11TP PT Prop. 1992/93:250. Gymnasieskolan presentation, problem och analys tionen till exempel genom den specialiserade utbildning de har i hög grad ge förklaringar, belysa sammanhang och strukturera kunskap inom sitt ämnesområde. De har också kontakt med nyare forskningsrön inom sitt ämnesområde. Det nya styrsystemet som infördes förutsatte enligt propositionen att skolans resultat utvärderades. Utvärderingsuppgiften åvilade inte bara staten och huvudmannen utan även den enskilda skolan och den enskilda läraren. Den träning som lektorer får under sin veten- skapliga utbildning är enligt propositionen en utmärkt förberedelse för detta utvärderingsarbete. Regeringen uppfattade att det fanns för få lektorer på gymnasieskolorna och att kommunerna i alltför ringa utsträckning utannonserade lektorstjänster. Detta ledde till att den nu gällande, ovan nämnda, paragrafen om en skyldighet för kommunerna att sträva efter att anställa forskarutbildade lärare infördes i skollagen. En tänkbar förklaring till att antalet lektorer har minskat trots att statsmakterna betonat vikten av att det finns lektorer, är att det inte finns någon reglering i styrdokumenten, utöver den nämnda paragrafen i skollagen, som gäller lektorer. Det finns till exempel inte någon reglering av vilka arbetsuppgifter lektorer bör ha. Där- för kan lektorer uppfattas som vanliga lärare, som bara har lite högre lön. Jag återkommer med förslag om lektorer i avsnittet 5.13. – om behörighet och auktorisationTPF12FPT kommer att lämna förslag som gäller lektorsfrågan. Även utredningen ny lärarutbildningTPF13FPT har i uppdrag att föreslå hur antalet forskar- utbildade lärare kan öka. 4.3Nuvarande programstruktur, kärnämnen och infärgning I dagens gymnasieskola finns 17 nationella program. I tabellen nedan inkluderas även specialutformade program närliggande de nationella och motsvarande program på fristående skolor.TPF14FPT 12TP PT U 2006:07. 13TP PT U 2007:10. 14TP PT officiella statistik, finns som tabell 1 i utredningens tabellbilaga (bilaga 3). Gymnasieskolan presentation, problem och analys SOU 2008:27 Antal elever per program Programmens karaktär som yrkes- respektive studieförberedande Det finns ingen definition av vilka program som är yrkes- respek- tive studieförberedande i dagens gymnasieskola. Det som kan anses särskilja de olika programtyperna är formuleringar i programmålen, omfattningen av den garanterade undervisningstiden, förekomsten av arbetsplatsförlagd utbildning (APU) och förekomsten av vissa programgemensamma kurser. Enligt programmålen förbereder samtliga program, utom Naturvetenskapsprogrammet (NV) och Samhällsvetenskapspro- grammet (SP), såväl för yrkeslivet som för vidare studier. NV och SP förbereder enligt programmålen främst för vidare studier. Elever på Estetiska programmet, Naturvetenskapsprogrammet och Samhällsvetenskapsprogrammet har rätt till en garanterad undervisningstid . Elever på övriga program har rätt till en garanterad undervisningstid som omfattar . På Estetiska programmet, Naturvetenskapsprogrammet, Sam- hällsvetenskapsprogrammet och Teknikprogrammet finns inget Gymnasieskolan presentation, problem och analys krav på APU. På övriga program ställs krav på minst 15 veckors arbetsplatsförlagd utbildning. Alla program utom Naturvetenskapsprogrammet (NV), Sam- hällsvetenskapsprogrammet (SP) och Teknikprogrammet (TE) innehåller den programgemensamma kursen Arbetsmiljö och säkerhet. Alla program utom NV och SP innehåller kursen Dator- kunskap. Av ovanstående beskrivning framgår att det inte är tydligt vad som menas med yrkesförberedande program respektive studieförberedande program. Särskilt otydliga utifrån beskriv- ningen är Estetiska programmet och Teknikprogrammet. I mina direktiv lyfts Barn- och fritidsprogrammet (BF), Omvårdnadsprogrammet (OP), Medieprogrammet (MP) samt Estetiska programmet (ES) fram som otydliga program. När det gäller BF och OP är de enligt programmålen, omfattningen av den garanterade undervisningstiden samt förekomsten av APU och kurserna Arbetsmiljö och säkerhet och Datorkunskap klart utta- lade som yrkesförberedande. Dock går en stor andel elever vidare till fortsatta högskolestudier från dessa program. MP är också enligt samma kriterier klart uttalat som yrkesförberedande. Otydligheten i MP:s fall består i att det är svårt att få anställning inom mediebranschen direkt efter gymnasieskolan och att få ut eleverna på APU. I mina förslag i kapitel 5 har jag tydliggjort karaktären på de program jag föreslår som antingen yrkes- eller studieförberedande. De flesta programmen har nationella inriktningar . Hantverks- programmet, Industriprogrammet, Livsmedelsprogrammet, Natur- bruksprogrammet, Omvårdnadsprogrammet och Teknikpro- grammet saknar dock nationella inriktningar. I mina förslag i kapitel 5 har jag även för dessa program prövat möjligheten att införa nationella inriktningar. Gymnasieskolan presentation, problem och analys Specialutformade program, lokala inriktningar och fristående skolor Förutom nationella program och nationella inriktningar finns i dagens offentliga gymnasieskola specialutformade program och lokala inriktningar. Dessa behandlas i avsnitt 4.9. Fristående skolor erbjuder program som till art och nivå mot- svarar kommunala skolors nationella och specialutformade pro- gram. Av eleverna i gymnasieskolan går på en fristående skolaTPF15FPT. I utredningens slutskede kom ny statistik från som visar att andelen innevarande läsår är . 4.3.2Strukturen på dagens nationella program Alla nationella program (och även specialutformade program) inne- håller 750 poäng kärnämnen, 300 poäng individuellt val och 1 450 poäng ämnen genom vilka programmet får sin karaktär. De 1 450 poängen ämnen som ger programmet dess karaktär är uppde- lade i programgemensamma kurser, eventuella inriktningskurser, valbara kurser och ett projektarbete om 100 poäng. Omfattningen av programgemensamma kurser, inriktningskurser och valbara kurser varierar från program till program. Programstrukturerna för dagens nationella program framgår av webbplatsTPF16FPT. 4.3.3Ämnen genom vilka programmen får sin karaktär Varje program innehåller programgemensamma kurser. Dessa ska ge eleverna en grund för hela programmet. De programgemen- samma kurserna varierar i omfattning från 350 poäng på Industri- programmet till 850 poäng på Naturvetenskapsprogrammet. För de program som har inriktningar finns inriktningskurser. Även inrikt- ningarna varierar i omfattning mellan 250 poäng (Energiprogram- met) och 550 poäng (Fordonsprogrammet). Projektarbetet ingår på samtliga program och omfattar 100 poäng. Projektarbetet inne- bär att eleven utför ett större arbete som ligger inom program- målens ram. 15TP PT officiella statistik, finns som tabell 1 i utredningens tabellbilaga (bilaga 3). Gymnasieskolan presentation, problem och analys När programgymnasiet infördes var en av de stora förändringarna den ökade omfattningen av gemensamma ämnen, nu benämnda kärnämnen. Dagens kärnämnen omfattar cirka en tredjedel av hela utbildningstiden i gymnasieskolan för samtliga program. Kärnämnena är svenska eller svenska som andra- språk, engelska, matematik, idrott och hälsa, samhällskunskap, religionskunskap, naturkunskap samt estetisk verksamhet. Alla elever på alla program läser samma kärnämnen med samma omfatt- ning och följer samma kursplaner. I synnerhet på de yrkesförberedande programmen har det visat sig att kärnämnena fungerat mindre bra. I analysTPF17FPT av gymnasieförändringen ansåg många av de intervjuade kärnämneslärarna att det var svårt för eleverna på yrkesförberedande program att nå målen i kärnämnena. Målen ansågs alltför högt ställda i förhållande till elevernas ambitioner och förkunskaper. Därför var det inte ovanligt att lärarna i kärnämnen uteslöt svåra moment eller reducerade kraven i förhållande till målen. Detta medförde att eleverna fick låga betyg. Eleverna som tillfrågades i analys upplevde ofta undervisningen i kärnämnen som abstrakt och teoretisk. De hade svårt att se nyttan med kärnämnena och menade att de inte behövde mer av dessa ämnen utöver sina grundskolekunskaper. Dessutom kunde de inte se hur kärnämnena skulle bidra till att ge eller förstärka en yrkeskompetens. Om man studerar statistikTPF18FPT över elevernas resultat i kärnämnes- kurserna framträder en varierad bild. I Estetisk verksamhet och Svenska A uppnår de allra flesta eleverna på såväl yrkes- som studieförberedande program betyget Godkänt (G). I Idrott och hälsa A, Matematik A, Naturkunskap A, Religionskunskap A, Samhällskunskap A och Svenska B misslyckas en högre andel av eleverna, särskilt på vissa av de yrkesförberedande programmen. Engelska A ligger ungefär mittemellan dessa båda grupper. För samtliga kärnämneskurser uppvisas dock skillnader mellan olika program. 17TP PT (2000), Reformeringen av gymnasieskolan – en sammanfattande analys, rapport nr 187. 18TP PT officiella statistik, , /2007 (gäller endast elever som fått slutbetyg). Gymnasieskolan presentation, problem och analys Skillnaden mellan Svenska A, där de allra flesta eleverna får betyget G, och Svenska B, där cirka var tionde elev eller mer på vissa yrkesförberedande program inte får G, är anmärkningsvärd. inspektionTPF19FPT har också visat att det inte är ovanligt att just kursen Svenska B reduceras bort på yrkesförberedande pro- gram. När man granskar denna betygsstatistik är det svårt att urskilja några större resultatskillnader mellan kurserna Idrott och hälsa A, Matematik A, Naturkunskap A, Religionskunskap A, Samhällskunskap A och Svenska B. Resultaten från de nationella kursprovenTPF20FPT i Svenska B, Engelska A och Matematik A visar dock på tydliga skillnader. Andelen elever som misslyckas på det natio- nella provet, dvs. får betyget Icke godkänt (IG) som provbetyg, är klart högst i kursen Matematik ATPF21FPT. I Svenska BTPF22FPT och Engelska ATPF23FPT är den betydligt lägre. Ett sätt att hantera de gemensamma kärnämnena på de olika programmen har varit att infärga dem mot programmets karaktär, dvs. att samverka mellan kärn- och karaktärsämnen. I dagens styr- dokument står detta framskrivet. Programmålen och kursplanerna beskriver vikten av samverkan mellan kärn- och karaktärsämnen. Trots den framskrivna intentionen att kärnämnena ska ta färg av karaktärsämnena har detta visat sig svårt att genomföra i praktiken. I analys från år 2000TPF24FPT av gymnasieförändringen angavs några möjliga orsaker till varför sam- verkan mellan kärn- och karaktärsämnen har varit svår att åstad- komma. En faktor som betonades var elevgruppernas sammansätt- ning. I kärnämnena undervisades ofta elever från olika program i samma grupp, vilket försvårade infärgningen. En annan faktor var att en kärnämneslärare ofta undervisade på många olika program, vilket försvårade ett fördjupat samarbete med respektive programs karaktärsämnen. Ytterligare en faktor var att kärnämnena ofta lästes i lokaler långt från yrkeslokalerna. 19TP PT (2005), 2004 – Sammanställningar och analyser av inspektionsresultaten, rapport 266. PT (2006), Gymnasieskolans kursprov vt 2006 – En resultatredovisning, . PT får provbetyget IG och det varierar mellan olika program från . PT får provbetyget IG och det varierar mellan olika program från . PT får provbetyget IG och det varierar mellan olika program från . PT (2000), Reformeringen av gymnasieskolan – en sammanfattande analys, rapport Gymnasieskolan presentation, problem och analys också att det fanns goda exempel där samverkan mellan kärn- och karaktärsämnen fungerade mycket bra. På dessa skolor hade man tagit hänsyn till elevernas förutsättningar och skapat mindre undervisningsgrupper så att undervisningen kunde individanpassas och intresseinriktas. Även i senare rapporterTPF25FPT har visat att samverkan mellan karaktärsämnen och kärnämnen behöver utvecklas på flera program och skolor. När det handlar om infärgning har staten sänt dubbla signaler. Å ena sidan föreskriver staten i såväl programmål som kursplaner att kärn- och karaktärsämnen ska samverka. Å andra sidan är de nationella proven inte programanpassade. Om en samverkan mellan kärn- och karaktärsämnen ska komma till stånd anser jag att hela systemet måste styra i den riktningen. Ett alternativ till infärgning är att låta omfattningen av och innehållet i kärnämnena variera för olika program. Detta återkommer jag till i mina förslag i avsnitt 5.4. 4.4YrkesutbildningTPF26FPT, lärlingsutbildning, arbetsplatsförlagd utbildning (APU) och lärande i arbetslivet () Yrkesutbildningen inom gymnasieskolan benämndes tidigare yrkesutbildning, sedan yrkesinriktad utbildning och yrkesför- beredande utbildning. Ett kriterium för vilka nationella program som benämns yrkesförberedande är huruvida arbetsplatsförlagd utbildning på programmet är obligatorisk eller inte. Programmålen för de yrkesförberedande programmen formule- ras som att respektive program ska ge grundläggande kunskaper inom aktuellt yrkesområde samt ge en grund för fortsatt lärande i arbetslivet och för vidare studier. Sökintresset för de yrkesförberedande programmenTPF27FPT Till /07 sökte av ungdomarna i första hand yrkesförberedande nationella program och 25TP PT (2005), 2004 – Sammanställningar och analyser av inspektionsresultaten, rapport 266. 26TP PT Här behandlas de program som har krav om APU. 27TP PT officiella statistik, finns som tabell 8 i utredningens tabellbilaga (bilaga 3). Gymnasieskolan presentation, problem och analys Flest antal förstahandssökande hade Bygg-, Fordons-, El- samt Hotell- och restaurangprogrammen. Minst antal förstahandsökande hade Livsmedels-, Energi- och Industriprogrammen. Av de elever som 2007 på ett yrkesförberedande program hade fått slutbetyg varierade andelen mellan (Omvårdnadsprogrammet) och (Byggprogrammet)TPF28FPT. Av de elever som påbörjade studier på ett yrkesförberedande program varierade andelen som uppnådde slutbetyg och grund- läggande högskolebehörighet mellan (Fordonsprogrammet) och (Byggprogrammet).TPF29FPT Både andelen elever som får slutbetyg och andelen som uppnår grundläggande högskolebehörighet ligger högre för Naturveten- skapsprogrammet (NV) och Samhällsvetenskapsprogrammet (SP) än för de flesta yrkesförberedande program enligt samma tabeller som redovisas ovan. Andelen med slutbetyg studier var 2007 på NV och SP . Andelen med slut- betyg och grundläggande högskolebehörighet studier var 2006 på NV och på SP . varierade andelen unga män som efter en yrkesförberedande gymnasieutbildning hade arbete mellan (Omvårdnadsprogrammet) och (Fordons- programmet). För unga kvinnor varierade motsvarande siffra mel- lan (Barn- och fritidsprogrammet) och (Fordonsprogrammet). När det däremot gällde arbete inom målyrket för de unga männen låg Barn- och fritidsprogrammet lägst och Naturbruksprogrammet högst . För unga kvinnor varierade motsvarande siffror mellan (Industripro- grammet) och (Omvårdnadsprogrammet).TPF FPT PT officiella statistik, finns som tabell 3 i utredningens tabellbilaga (bilaga 3). PT : Statistik framtagen för utredningen, tabell 6 i utredningens tabellbilaga (bilaga 3). PT (2002), Efter skolan, rapport 223. Gymnasieskolan presentation, problem och analys Andelen elever som 2004 avslutade en yrkesförberedande gymnasieutbildning och därefter studerade på högskola eller universitet var lägst för Fordons-, Bygg- och Industriprogrammen (1 ). Högst andel som studerade på högskola eller uni- versitet hade Medie-, Omvårdnads- och Barn- och fritidspro- grammen (33, 27, respektive ).TPF31FPT Yrkesutbildningens längd och yrkesutbildningens kunskapsstruktur Innan, och delvis , hade yrkesutbildningar inom olika områden olika längd, från och upp till . Det vi nu kallar karaktärsämnen benämndes , t.ex. inom Bygg- och anläggningsteknisk linje, ämnet bygg- och anläggningsteknik. Dessa ämnen var uppdelade på en mindre del fackteori och en mer omfattande, oftast skolförlagd, arbetsteknik, dvs. ett praktiskt utformat yrkeslärande. Kursplanen för utbild- ningen var indelad i mål och huvudmoment. Vad gäller yrkesutbildningarnas längd kom i och med läroplanen (LGy 70), frånsett specialkurserna, en tvåårig standardi- sering av utbildningslängden. I samband med propositionen Växa med kunskaperTPF32FPT infördes en treårig standardisering av yrkesutbild- ningarnas längd. När yrkesutbildningen fördes in i gymnasieskolan standardiserades den alltså tidsmässigt enligt den akademiska studieförberedande utbildningens gemensamma tre- åriga måttstock. När det gäller yrkesämnets eller numera ett antal karaktärs- ämnens och ett antal kursers utformning, har samma anpassning till den akademiska traditionen skett. Från ett ämne uppdelat i fack- teori och arbetsteknik inom en yrkeslinje till ett antal karaktärs- ämnen, i sin tur uppdelade i ett antal karaktärsämneskurser. För yrkesutbildningens del har detta medfört att kursmålen skymt de övergripande programmålen, ett problem som inte fanns på samma sätt när karaktärsämnesdelen inom yrkesutbildningen var formu- lerad i en kursplan. Den nuvarande karaktärsämnes- och kurs- utformningen har även medfört att avnämarna har uppenbara problem att översätta ämnena och kurserna till de kompetens- beskrivningar som används av och är begripliga för branschen. 31TP PT officiella statistik, finns som tabell 7 i utredningens tabellbilaga (bilaga 3). 32TP PT Prop. 1990/91:85. Gymnasieskolan presentation, problem och analys Arbetsplatsförlagd utbildning (APU) Enligt gymnasieförordningen ska arbetsplatsförlagd utbildning (APU) förekomma på alla nationella program med yrkesämnen. Styrelsen för utbildningen ansvarar för platsanskaffning och APU:ns kvalitet. Den arbetsplatsförlagda utbildningen ska omfatta minst . motsvarar 24 timmars undervisning i skolan. Rektor beslutar om vilka kurser eller delar av kurser som ska arbetsplatsförläggas. Om i tillräcklig omfattning inte kan anskaffas får utbildningen skolförläggas. Styrelsen ska dock i sådana fall vidta alla åtgärder för att utbildningen åter kan arbetsplatsförläggas. utvärdering 1998TPF33FPT av den arbetsplatsförlagda utbildningen visade att inte något av de 13 programmen med obligatorisk APU nådde för varje elev. Enligt utvärderingen fick av samtliga elever inte den föreskrivna APU:n . Variationerna mellan programmen var stora. Enligt utvärderingen var den viktigaste faktorn för att kunna genomföra APU:n att det fanns ekonomiska resurser för samverkan, dvs. resurser för att yrkeslärarna skulle kunna skaffa , planera och göra arbetsplatsbesök samt resurser för handledarutbildning. När det gällde ersättning till företagen var det normala att ingen ersättning utgick. Ersättningskraven från offentlig sektor och stora arbetsplatser var inga eller små medan mindre arbetsplatser ställde högre krav på ersättning. Handledarutbildning genomfördes, enligt utvärderingen, vid mindre än hälften av utbildningarna, något som bl.a. fick till konsekvens att hälften av handledarna hade dålig eller ingen känne- dom om innehållet i kursplanerna. Merparten av APU:n styrdes bara indirekt av programmens kursplaner och diskussioner mellan yrkeslärare och handledare om vilka kurser eller delar av kurser som kunde läggas ut förekom inte enligt utvärderingen. Skolan fick acceptera att eleverna gick in i det arbete som normalt förekom på arbetsplatsen och att man efteråt, så gott det gick, fick stämma av den arbetsplatsförlagda utbildningens innehåll mot kursplanerna. När det gällde uppföljning och utvärdering bedömde en stor majoritet av de programansvariga att den fungerade väl medan en nästan lika stor majoritet av handledarna bedömde att den inte alls förekom eller att den var mycket summarisk. 33TP PT (1998), Samverkan Skola – Arbetsliv, rapport 153. Gymnasieskolan presentation, problem och analys Trots dessa stora brister bedömde Skolverkat att samverkan jämfört med tidigare utvärderingar hade utvecklats i positiv rikt- ning. APU:n bedömdes också av yrkeslärarna ha en stor betydelse för möjligheten att uppnå programmålen. I denna som i andra utvärderingar var eleverna mycket positiva till APU:n och de till- mätte den en mycket stor betydelse. Ingen nationell utvärdering av APU har gjorts . Utredningen har i kontakt med sina fokuskommuner och med representanter för utbildningsinspektion fått bil- den att kvaliteten på APU varierar starkt och att ett genomgående bekymmer är svårigheterna att kursutforma APU. Lärande i arbetslivet () Den försöksverksamhet kallad lärande i arbetslivet ()TPF34FPT som startade innebar ett nytt sätt att se på arbetsplatsförlagt lärande. Arbetsplatsförlagd utbildning (APU) betonar att det är fråga om hela eller delar av nationella eller lokala kurser som förläggs till arbetslivet. I och med infördes en kursplan med en särskild målbeskrivning om 700 poäng som ersatte hittillsvarande kurser. Enligt denna målbeskrivning skulle eleven kunna utföra förekommande arbetsuppgifter inom ett yrkesområde och arbetsplatsförläggningen skulle bidra till kompetenser som t.ex. kreativitet och problemlösningsförmåga. var ett erkännande av att lärandet måste ses ur ett bredare perspektiv än det som kännetecknar APU-modellens kursplanestyrda nyinlärning.