sou · GWB344 · 2008-05-05 00:00:00 — får i uppdrag att föreslå hur en ökad likformighet ska åstadkommas i kontrollen på väg i olika delar av landet samt hur bilinspektörernas befogenheter kan utökas för ett effektivare utnyttjande av befintliga kontrollresurser. De kontroller av kör- och vilotiderna hos företag som Transport- inspektionen föreslås överta beräknas kräva ett tillskott på närmare 194 årsarbetskrafter och . Till detta kommer de utvecklings- och utbildningskostnader som är kopplade till kontrollsystemet och som uppgår till . Den löpande kostnaden för kontrollsystemet, utöver själva kontrollen av kör- och vilotiderna hos företag, beräknas uppgå till . Den i särklass största kostnadsposten är förvaltningen av riskvärderingssystemet, som bedöms kosta . De resurser som bör överföras från till Transportinspektionen för övertagandet av ansvaret för tillsynen enligt vägarbetstidslagen m.m. har vi bedömt motsvara 2,5 års- arbetskrafter och en kostnad om . Denna överföring av resurser bör ske . I detta kapitel behandlas också överlastavgifter och kontroll- besiktning av fordon. Vi föreslår att övergripande ansvar för överlastavgifter överförs till Transportinspektionen . Denna förändring bedöms inte kräva någon överföring av resurser mellan myndigheterna. Vi lägger inte i denna utredning fram några förslag om hur marknaden för fordonsbesiktningar ska organiseras, men vi har noterat att det finns sådana förslag och att de kan komma att påverka resursbehoven vid Transportinspektionen i betydande grad. Det har beräknats att den behöriga myndigheten inom områ- det – vilket med våra förslag bör vara Transportinspektionen – bör tillföras i storleksordningen 25–37 heltidsanställda tjänster från AB och att det därtill krävs ett ytterligare resurs- tillskott som en konsekvens av att besiktningsmarknaden öppnas. Dessa resursbehov är dock inget som vi beaktar i vår konsekvens- beskrivning. Rapportering, registrering och undersökning av olyckor Ansvars- och rollfördelningen mellan och tillsynsmyndigheterna (Järnvägsstyrelsen, Luftfartsstyrelsen och ) när det gäller undersökningar av olyckor skiljer sig åt mellan trafikgrenarna. Vår principiella uppfattning är att ansvars- och rollfördelningen bör vara densamma oavsett trafikslag, såvida inte starka skäl talar för att förhållandena inom en viss trafikgren motiverar att särskilda avsteg görs från vad som gäller generellt. Vi konstaterar dock att det finns argument för båda de huvudmodeller som tillämpas och att det fordras ytter- ligare utredning för att avgöra om en generell ansvars- och roll- fördelning är lämplig och hur den i så fall bör utformas. Vi föreslår därför att Transportinspektionen från ska överta Järnvägsstyrelsens, Luftfartsstyrelsens och Sjö- fartsverkets uppgifter enligt lagen och förordningen om undersök- ning av olyckor. Vi anser också att vägtrafiken ska behandlas på likartat sätt som övriga trafikgrenar när det gäller undersökning av olyckor. Detta föreslår vi tills vidare ska markeras genom att väg- trafiken omnämns särskilt i lagen och förordningen om undersök- ning av olyckor. Undersökning av olyckor och olyckstillbud inom vägtrafiken ska dock fortsatt genomföras enligt de kriterier som gäller för andra allvarliga olyckor. Vi föreslår också att Transportinspektionen ska vara tillsyns- myndighet enligt lagen om undersökning av olyckor även i fråga om vägtrafik. Som en konsekvens av detta anser vi vidare att den nya myndigheten från ska överta den del av Statens räddningsverks ansvar för finansieringen av verksamheten vid som hänför sig till uppgifter om vägtrafiken. Detta medför att bör överföras från Rädd- ningsverkets till Transportinspektionens anslag för detta ändamål. I detta sammanhang behandlar vi också ansvaret för system för rapportering och registrering av olyckor, STRADA. Vår slutsats är att verksamheten ska övertas av Transportinspektionen. Utvecklingen och förvaltningen av STRADA beräknas kräva drygt 14 årsarbetskrafter och en total kostnad om . Vårt förslag innebär således att dessa resurser ska överföras från till Transportinspektionen i tillägg till de resursöverfö- ringar som vi föreslog i vårt delbetänkande. Vi föreslår också att verksamheten inom ramen för STRADA ska författningsregleras och att finansieringen av rapporteringen från sjukvården till STRADA säkras genom en överenskommelse mellan staten och kommunsektorn. Detta beräknas medföra en ökad kostnad för staten med . och transport av farligt gods Vi behandlar i detta kapitel organisationen av flyg- och sjörädd- ningen, ansvaret för ambulansflyget och transporter av farligt gods. Vi föreslår att organisationen av flyg- och ska utredas inom ramen för en större översyn av räddningstjänsten. Vi anser att det i direktiven till en sådan utredning ska ingå att föreslå en annan organisatorisk hemvist för flygräddningen än Transport- inspektionen. Vidare föreslår vi att Luftfartsstyrelsens ansvar för ambulans- flyget ska överföras till Myndigheten för samhällsskydd och bered- skap . Vi konstaterar också att frågan om hur myndighetsansvaret för transportrelaterade frågor om farligt gods ska utformas får lösas i samråd med utredningen om en ny myndighet med ansvar för frå- gor om samhällets krisberedskap och säkerhet. Vi har under vårt utredningsarbete uppmärksammat att och regeringen i några promemorior och utred- ningsdirektiv aviserat att Transportinspektionen /2009 kan komma att få överta vissa uppgifter som vi tidigare inte behandlat i våra egna överväganden. I detta kapitel beskriver vi kort dessa uppgifter. Vi tar också upp frågan om hur tillsynen av mudderverk, pontonkranar och pråmar bör organiseras, eftersom frågan aktualiserats inom ramen för vårt utredningsarbete. redovisar vi vissa ytterligare överväganden om ansvaret för vissa sektorsuppgifter inom luftfartsområdet. I fråga om tillsynen enligt fartygssäkerhetsförordningen över mudderverk, pontonkranar samt pråmar anser vi att en överföring av uppgifterna till Transportinspektionen inte kan vara ändamåls- enlig. Vår bedömning är därför att tillsynen även fortsättningsvis bör utövas av . Vi bedömer däremot att nuvarande uppgifter på ett naturligt sätt bör kunna inrymmas i Transportinspektionens verksamhet i enlighet med vad som har föreslagits i en departe- mentspromemoria med förslag till ändringar i lagen om stängsel- skyldighet för järnväg m.m. Regeringen har i tilläggsdirektiv till kon- staterat att den nya trafikinspektionsorganisationen planeras inleda sin verksamhet /09 och kan överta den fortsatta granskningen av tunnelbygget. Vi bedömer att Hallandsås- kommitténs uppdrag till stor del ligger vid sidan av vad som bör vara Transportinspektionens ordinarie uppgifter. Ett övertagande av uppgifter ser vi därför som en tillfällig lösning som återstår tills byggandet av tunnlarna i slutförts. Vi utgår från att Transportinspektionen på nytt prövar frågan om hur verksamheten ska bedrivas när har redovisat sina erfarenheter av hur denna typ av granskningsarbete kan nyttiggöras. Vi identifierade redan i vårt delbetänkande ett antal sektors- uppgifter inom luftfartsområdet, som ingår i Luftfartsstyrelsens nuvarande verksamhet, men som bedömts vara principiellt svår- förenliga med Transportinspektionens tilltänkta ansvarsområde. Det gäller uppgifterna att generellt följa upp det transportpolitiska målet inom sektorn, att lämna driftstöd till icke statliga flygplatser, frågor kring allmän trafikplikt och frågor med anknytning till infra- strukturplaneringen. Vi föreslår nu att det i direktiven till en eventuell utredning om fortsatt omorganisation av transportmyndigheterna tydligt ska framgå att en uppgift för en sådan utredning ska vara att föreslå hur den generella uppföljningen av det transportpolitiska målet inom luftfartssektorn ska organiseras, liksom driftstödet till icke statliga flygplatser, frågor kring allmän trafikplikt på luftfartsområdet samt luftfartssektorns medverkan i infrastrukturplaneringen. Av direkti- ven bör också enligt vår mening framgå att dessa frågor inte ska ingå i Transportinspektionens uppgifter annat än övergångsvis. Om någon fortsatt omstrukturering av transportmyndigheterna inte blir aktuell, föreslår vi att frågor om allmän trafikplikt inom luftfartsområdet och driftsstöd till icke-statliga flygplatser förs över till Rikstrafikens ansvarsområde och den generella uppföljningen av det transportpolitiska målet inom luftfartssektorn och luftfartssektorns medverkan i infra- strukturplaneringen till ansvarsområde. När Transportinspektionen bildas innebär det att en ny myndighet med ett transport- och trafikslagsövergripande uppdrag tar form. Detta skapar enligt vår mening en ny situation som i olika avseen- den kan förändra förutsättningarna för organisationen av såväl sta- tistik- och informationsförsörjningen som kunskapsförsörjningen och den samhällsmotiverade forsknings- och utvecklingsverksam- heten på transportområdet. Transportinspektionen kommer på kort sikt att överta de upp- gifter i fråga om statistik- och informationsförsörjningen på transportområdet som innehas av Järnvägsstyrelsen, Luftfarts- styrelsen, och de delar av som överförs till Transportinspektionen, utan att det i övrigt sker några nämnvärda förändringar i verksamheten. På bedömer vi dock att det kommer att uppstå betydande samordningsfördelar inom Transportinspektionen när det gäller statistikproduktionen och informationshanteringen i stort. Vi anser att tillgången till statistik och annan information om verksamheter på transportområdet kommer att bli allt viktigare såväl för Transportinspektionens egen del som för samhället i stort. Ett samlat ansvar för den officiella statistiken bör enligt vår mening eftersträvas även vid en mer genomgripande omorganisation av myndighetsstrukturen på transportområdet. Ansvaret bör ligga på och följa denna myndighets övriga uppgifter in i en ny orga- nisation om detta blir aktuellt. Vi anser att det bör ligga i varje myndighets ansvar att avsätta resurser för den forskning och utveckling som är motiverad utifrån den egna verksamhetens behov. Vi föreslår alltså att Transport- inspektionen, liksom övriga myndigheter på transportområdet, ska svara för den forskning och utveckling som är motiverad utifrån den egna verksamhetens behov. Transportinspektionen bör, som underlag för sådana insatser, utveckla en för myndigheten gemen- sam forsknings- och utvecklingsstrategi som är integrerad i den övergripande verksamhetsplaneringen. På transportområdet finns därutöver ett behov av en över- gripande samhällsmotiverad forsknings- och utvecklingsverksam- het som utgår från transportsystemet som helhet och dess samspel med omvärlden och som är inriktad mot att tillgodose hela sam- hällets behov av kunskapsförsörjning. Vi föreslår att ansvaret för denna forskning och utveckling tills vidare ska ligga kvar hos Ban- verket, och . Detta ansvar innefattar även sådan forsknings- och utvecklingsverksamhet som är inriktad på de frågor som kommer att höra till Transportinspektionens verksam- hetsområde, vilket bör tydliggöras i , och uppdrag. Transportinspektionens behov av att ha inflytande över denna forskning bör övergångsvis kunna tillgodo- ses bland annat genom befintliga samverkansorgan, medlemskap i programråd etc. Vi anser emellertid att det är ett principiellt problem att ansvaret för övergripande samhällsmotiverad forskning, genom den nu aktuella omorganisationen, blir förlagt till myndigheter som själva är dominerande avnämare av en delmängd av forsknings- resultaten. Detta kan påverka prioriteringarna av forskningsinsat- serna eller i vart fall medföra att prioriteringarna ifrågasätts. Hur ett mer sammanhållet ansvar för den transportpolitiskt motiverade forskningen ska organiseras på bör därför prövas mot bakgrund av hur myndighetsuppgifterna och ansvaret inom transportområdet i stort kommer att organiseras. Enligt vår uppfattning är det en betydande fördel om den sam- hällsmotiverade transportforskningen kan planeras, finansieras och organiseras på trafikslagsövergripande nivå. är det angeläget att ansvaret för denna forskning – till skillnad från ansva- ret för den verksamhetsnära forskningen och utvecklingen – i så stor utsträckning som möjligt kan hållas skilt från verksamhets- ansvaret inom sektorn. Ytterligare en viktig utgångspunkt är att de transportpolitiskt motiverade forskningsinsatserna bör vara en del i en övergripande transportpolitisk avvägning och alltså inte ses som en del i en allmän forsknings- eller innovationspolitik. Vi föreslår att nya finansieringsprinciper och nya avgifter införs – dels delvis enligt de riktlinjer som redovisades i vårt delbetänkande, dels enligt de ställningstaganden som kommer att göras i den fortsatta beredningen av (SOU 2007:96) och (SOU 2004: 100) förslag. I samband med att förslag till budget upprättas, görs en översyn och fördelning av de anslag och avgifter som finansierar sådan verksamhet som från kommer att åter- finnas i Transportinspektionen eller drivas under den nya myndig- hetens ansvar. När det gäller överklagandefrågor föreslår vi följande. Följande författningar ändras så att en central myndighets beslut i ärenden om meddelande av föreskrifter som avses i 8 kap. regeringsformen inte får överklagas: Förordningen (2001:650) om vägtrafikregister Trafikförordningen (1998:1276) Vägmärkesförordningen (2007:90) Förordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift kompletteras med en upplysning om överklagande enligt 22 a § förvaltningslagen i fråga om beslut om återbetalning. Länsstyrelsebeslut som får överklagas hos regeringen enligt militära vägtrafikkungörelsen (1974:97) ska i stället överkla- gas hos Transportinspektionen. Överklagande hos central myndighet utom i körkorts- och yrkestrafik- ärenden Med utgångspunkt i utredningens förslag om en trafiksäkerhets- lagstiftning på vägområdet, ändras trafikförordningen (1998:1276) så att beslut av statlig väghållningsmyndighet får överklagas hos Transportinspektionen. Överklagande i körkorts- och yrkestrafikärenden De beslut av Transportinspektionen, som meddelas av läns- styrelse och överklagas till , ska överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte tillstånd till linjetrafik, som även fortsättningsvis ska överklagas hos regeringen. Med undantag av beslut om överlastavgift och om introduk- tionsutbildning ska Transportinspektionens beslut överklagas hos den länsrätt inom vars domkrets personen som frågan rör är folk- bokförd eller, om denne inte är folkbokförd i , hos den läns- rätt inom vars domkrets personen vistas. Om frågan rör en juridisk person ska beslutet överklagas hos den länsrätt inom vars domkrets företagets eller verksamhetens ledning finns. Om den fysiska per- sonen inte vistas i , eller om den juridiska personens ledning finns utanför , ska beslutet överklagas hos den länsrätt inom vars domkrets det första beslutet fattades. Transportinspektionens beslut om överlastavgift ska i fråga om motordrivet fordon som är registrerat i , eller en släpvagn som dras av sådant fordon, överklagas till den länsrätt inom vars domkrets ägaren till det motordrivna fordonet har sin adress enligt vägtrafikregistret. I andra fall ska beslut om överlastavgift överkla- gas hos den länsrätt inom vars domkrets det första beslutet fatta- des. Övriga beslut av Transportinspektionen, inklusive introduk- tionsutbildning, ska överklagas hos den länsrätt inom vars dom- krets det första beslutet fattades. Inom trafiksäkerhetsområdet föreslår vi en ny lagstiftning enligt följande. En lag om åtgärder för säkra vägar Ett utökat och tydligare ansvar för trafiksäkerheten vid väghållning ska införas genom en lag om åtgärder för säkra vägar och i övrigt genom en kompletterande förordning. I den utsträckning som det är möjligt anpassas lagen till innehållet i det förslag till EG-direktiv som är under behandling. Genom bemyndiganden i lagen och för- ordningen ska ytterligare föreskrifter kunna meddelas av myndig- het. I lagen ställs krav på väghållaren att för varje vägprojekt genomföra en trafiksäkerhetsanalys, och systematiskt och fortlöpande vidta de åtgärder som behövs för att förebygga skador till följd av användningen av vägen eller gatan. I lagen ställs vidare krav på väghållaren att i fråga om vägar som ingår i TEN-vägnätet för varje vägprojekt låta genomföra en trafiksäkerhetsgranskning och utse en trafiksäkerhetsrevisor som är godkänd av tillsyns- myndigheten, genomföra regelbundna säkerhetsinspektioner av vägen, kart- lägga olycksdrabbade vägsträckor och upprätta en plan för åtgärder, samt upprätta rapporter över trafikolyckor som medfört att någon omkommit. Kravet på en trafiksäkerhetsanalys och på att vidta åtgärder för att förebygga skador ska gälla alla vägar och gator, utom särskilt anordnade vintervägar. För att kunna anpassa dessa krav till typ av väg bemyndigas regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, att föreskriva undantag. I fråga om trafiksäkerhets- analyser ska i lagen undantas sådana vägar som omfattas av en mot- svarande analys i en översikts- eller detaljplan enligt (1987:10). Övriga krav ska vara begränsade till vägar som ingår i TEN-vägnätet, om inte regeringen föreskriver att kra- ven ska omfatta även andra vägar. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, bemyndigas också att föreskriva krav på att väghållare ska utreda trafikolyckor och lämna uppgifter om väginfrastrukturen. I förordningen undantas vägar som endast i liten utsträckning används av allmänheten för trafik. En väghållare (statlig, eller enskild) ska stå under tillsyn när det gäller säkerheten i den infrastruktur som väghållaren ansva- rar för. ska utöva tillsyn över efterlevnaden av lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I förordningen bestäms att Transportinspektionen ska vara tillsyns- myndighet. ska ha rätt att få de upplysningar och hand- lingar som behövs för tillsynen och ska också ha rätt att meddela de förelägganden, förbud och villkor som behövs. Förelägganden och förbud ska kunna förenas med vite. Trafiksäkerhetsanalys när vägar och gator ska byggas För varje vägprojekt ska väghållaren göra en trafiksäkerhetsanalys. Analysen ska innehålla en beskrivning av effekterna på trafiksäker- heten och de överväganden som gjorts. I förordningen anges de närmare kraven på en sådan analys. För varje vägprojekt ska väghållaren, om vägen ingår i TEN-väg- nätet, utse en trafiksäkerhetsrevisor som är godkänd av tillsyns- myndigheten. Denne ska följa den fysiska planeringen av vägen, göra en trafiksäkerhetsgranskning och upprätta en revisions- rapport. I förordningen och myndighetsföreskrifter regleras det närmare förfarandet samt revisorns verksamhet och uppgifter. I fråga om vägar som ingår i TEN-vägnätet ska väghållaren genomföra regelbundna säkerhetsinspektioner av vägen, kartlägga olycksdrabbade vägsträckor och upprätta en plan för åtgärder. Rapportering och utredning av olyckor I fråga om vägar som ingår i TEN-vägnätet ska väghållaren upprätta rapporter över trafikolyckor som medfört att någon omkommit. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, bemyndi- gas att meddela föreskrifter om skyldighet för väghållare att genomföra utredningar över trafikolyckor. I förordningen bestäms att alla väghållare ska utreda trafik- olyckor som medfört att någon omkommit. Detta ska dock inte gälla annan väghållare än staten, så länge enligt vad som är särskilt föreskrivet har skyldighet att genomföra sådana utred- ningar (djupstudier) över alla dödsolyckor på vägarna. Väghållaren ska systematiskt och fortlöpande vidta de åtgärder som behövs för att förebygga skador till följd av användningen av vägen. Kravet gäller i den utsträckning som det inte kan anses orimligt att uppfylla det. Vid denna bedömning ska särskilt beaktas den omedelbara risken för skador, nyttan av skyddsåtgärder jämfört med kostnaderna för sådana åtgärder samt möjligheten att minska risken för skador genom trafikreglerande åtgärder. I förordningen bestäms att väghållaren ska upprätta en säker- hetsdokumentation. Denna ska innehålla en översiktlig beskrivning och analys av vägnätet och en plan för åtgärder. Registerfrågor och lämnande av uppgifter Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, bemyndi- gas att meddela föreskrifter dels om den registrering av uppgifter som behövs för att tillsynsmyndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter, dels om skyldighet för väghållare att lämna sådana upp- gifter. beslut enligt lagen om åtgärder för säkra vägar ska få överklagas hos allmän förvaltningsdomstol med krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Ett beslut ska gälla om inget annat anges i beslutet. I lagen införs bemyndiganden för regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, att meddela föreskrifter om 1.upprättandet av och innehållet i en trafiksäkerhetsanalys, 2.genomförandet av en trafiksäkerhetsgranskning, 3.trafiksäkerhetsrevisorns verksamhet och uppgifter, 4.förfarandet vid säkerhetsinspektioner, 5.rapportering och utredning av trafikolyckor och 6.säkerhetskraven på vägar. I förordningen bemyndigas Transportinspektionen att meddela de ytterligare föreskrifter som behövs. Beslut om högsta tillåtna hastighet I trafikförordningen (1998:1276) ska de nuvarande högsta tillåtna hastigheterna kvarstå, dvs. 50 (tättbebyggt område), 70 (bashastig- heten utom tättbebyggt område) och (motorväg). För tättbebyggt område ska kommunen besluta om avvikelse . Utom tättbebyggt område och för motorväg ska den som ansvarar för väghållningen (utom enskild) besluta om avvikelse respektive . För enskild väg ska den statliga väghållningsmyndigheten besluta om sådan avvikelse. För enskild väg ska krävas medgivande från vägens ägare för avvi- kelse från de hastighetsgränser som anges i trafikförordningen. Detta ska dock inte gälla vid begränsning till lägre hastighet om det är särskilt motiverat av trafiksäkerhetsskäl. Beslut om avvikelse ska regleras enbart i 3 kap. 17 § och 9 kap. 1 § trafikförordningen och ska inte kunna beslutas som lokala trafikföreskrifter. Transportinspektionen bemyndigas att meddela föreskrifter om vilka värden som får användas och om förutsättningarna i övrigt för avvikelser. Väghållarens möjligheter i övrigt att besluta om trafikföreskrifter Väghållarens nuvarande möjligheter att besluta om trafikföreskrif- ter enligt trafikförordningen (1998:1276) utökas med inriktning mot att väghållaren ska kunna besluta de trafikreglerande åtgärder som ansvaret för säkerheten kräver. Detta ska gälla även föreskrif- ter om vägars bärighetsklass. Trafikinspektionen övertar den statliga väghållningsmyndighetens uppgift enligt 56 § första stycket anläggningslagen att förordna att väglagens bestämmelser om säkerhetsföreskrifter också ska gälla en viss enskild väg eller del av sådan väg. I övrigt kvarstår den gällande ordningen att den statliga väghållningsmyndigheten beslutar i enskilda ärenden. Författningarna ska träda i kraft . Lagen om åtgärder för säkra vägar ska i fråga om kraven på trafiksäkerhets- analys och trafiksäkerhetsgranskning gälla vägprojekt som påbörjas efter lagens ikraftträdande. En säkerhetsdokumentation enligt för- ordningen om åtgärder för säkra vägar ska vara upprättad senast vid utgången av 2010. Myndigheternas verksamhet i stort Våra samlade förslag innebär att sammanlagt omkring 1 993 års- arbetskrafter och en verksamhet som omsluter läggs samman i den nya myndigheten. Vissa mindre resurser före- slås bli överförda till andra myndigheter i samband med organisa- tionsförändringen. Under innebär våra förslag att finansieringen av verksamheten vid Transportinspektionen ska vara oförändrad med avseende på vad som anslagsfinansieras respektive finansieras med avgifter och uppdragsintäkter. Från och med är dock inriktningen att i huvudsak all verksamhet ska finansieras med avgifter eller uppdragsintäkter. Kostnader och intäkter för kommuner, landsting, företag och enskilda