sou · GVB390 · 2008-01-01 00:00:00 — Dessutom kan livstidsstraffet genom sin tids- obestämda karaktär innebära fördelar från ett samhällsskyddsper- spektiv. Såsom ovan redovisats finns emellertid även starka skäl som talar emot att regelmässigt använda livstids fängelse som påföljd för mord. talar dock för att rätten till prövning snarare är att jämföra med en verkställighetsreglering och att den därför kan ändras retroaktivt till den dömdes nackdel. När det först gäller de principiella invändningar som kan riktas mot straffet bör särskilt framhållas nackdelarna med ett system där en domstol i samband med omvandlingen av straffet långt efter den ursprungliga domen och på ett begränsat material ska ta hänsyn till brottets straffvärde. Dessa nackdelar blir större desto fler gärningar med olika högt straffvärde som leder till livstids fängelse. Den egent- liga straffmätningen kan då sägas bli förskjuten framåt i tiden, med den osäkerhet för samtliga berörda som detta innebär. Till detta kommer de övriga moment av brister i förutsebarhet som livstids- straffet är förenat med och som innebär att livstidsstraffet kan ifrågasättas från bl.a. humanitetssynpunkt. När det sedan gäller möjligheten att beakta risken för återfall i brott vid prövning av en ansökan om omvandling av ett livstids- straff, kan konstateras att denna ännu så länge synes ha fått relativt liten betydelse vid tillämpningen av den nya lagen. finns dessutom ökade möjligheter att senarelägga tidpunkten för villkor- lig frigivning från tidsbestämda straff vid allvarlig misskötsamhet.TPF12FPT I fråga om användningen av livstids fängelse för personer som be- gått brott under påverkan av allvarlig psykisk störning bör, som vi tidigare konstaterat, det pågående beredningsarbetet inte föregripas. Enligt vår mening bör samhällsskyddsaspekten därför inte tillmätas någon självständig betydelse som skäl för ökad användning av livs- tids fängelse. De principiella skäl som kan anföras mot användningen av livs- tids fängelse gör sig mindre starkt gällande om livstidsstraffet för- behålles de allvarligaste fallen av mord och av andra brott för vilka livstids fängelse är föreskrivet. För sådana mycket allvarliga fall som mer sällan inträffar träder intresset av förutsebarhet vid verkställig- heten i bakgrunden. Om användningen av livstids fängelse begränsas till ett mindre antal mycket grova brott förstärks också symbol- funktionen hos detta straff såsom samhällets yttersta fördömande av en brottslig gärning. Vad nu anförts talar sammantaget för att livstids fängelse inte bör användas som normalpåföljd för mord. Enligt vår mening kan istället skapas möjlighet till en tillräckligt sträng straffmätning för flertalet fall av mord genom att straffskalan för det tidsbestämda straffet höjs. Nuvarande ordning för omvandling av livstids fängel- se innebär att ett livstidsstraff kan omvandlas till lägst fängel- se. Detta innebär att det är möjligt att nästan fördubbla det längsta 12TP PT Se avsnitt 2.5. möjliga tidsbestämda straffet för mord, utan att överskrida livstids- straffet i stränghet. En sådan utvidgning av straffskalan skulle enligt vår bedömning lämna ett tillräckligt utrymme för att kunna beakta sådana försvårande omständigheter som kan föreligga i de flesta fall av mord, även vid en skärpt syn på allvarliga våldsbrott. Därmed kan också den betydande tröskeleffekt som den nuvarande straffskalan för mord är förenad med undvikas. Som vi tidigare redovisat i avsnitt 3.2.4 har möjligheten att höja det tidsbegränsade straffet för mord, och att därmed förbehålla livstidsstraffet de allvarligaste fallen, framhållits redan av Utredning- en om frigivningsprövning av livstidsdömda. Utredningens övervägan- den har i den delen vunnit ett omfattande stöd bland remissinstan- serna, vilket talar för en lösning med denna inriktning kan uppnå bred acceptans. Till detta kommer att det i samtliga övriga nordiska länder är möjligt att döma ut längre tidsbestämda straff än . I exempel- vis , som är det land som framhålls av Utredningen om frigivningsprövning av livstidsdömda, kan upp till fängelse dömas ut för bl.a. mord. Detta har inneburit att antalet livstids- straff har kunnat hållas på en låg nivå. Sammanfattningsvis anser vi att övervägande skäl talar för att in- tresset av en höjd straffnivå för mord bör tillgodoses genom en ut- vidgning av den tidsbegränsade straffskalan samt att livstids fängelse förbehålls de allvarligaste fallen. Vårt förslag: För mord döms till fängelse , lägst tio och högst , eller på livstid. Utgångspunkter för straffskalans utformning Som vi har konstaterat i föregående avsnitt bör de nackdelar som är förenade med den nuvarande straffskalan för mord hanteras genom en utvidgning av straffskalan för det tidsbestämda straffet. En utgångspunkt för de närmare övervägandena om straffskalans utformning bör vara att denna ska medge en så nyanserad straffmät- ning för mord som möjligt. För en sådan utgångspunkt talar dels det i våra ursprungliga direktiv angivna intresset av en ökad spänn- vidd i straffmätningen med beaktande av såväl försvårande som för- mildrande omständigheter, dels det allmänna intresset av att kunna upprätthålla principerna om proportionalitet och ekvivalens vid be- stämningen av straff. Detta talar enligt vår mening för att straffskalans nedre gräns lik- som bör ansluta till straffskalan för dråp samt att den övre gränsen för det tidsbegränsade straffet bör ligga nära den förvänta- de strängheten hos ett livstidsstraff. För dråp döms till fängelse i lägst sex och högst . Den straff- bara gärningen utgörs liksom vid mord av att beröva annan livet. Skillnaden är att gärningen för att leda till ansvar för dråp ska vara att betrakta som mindre allvarlig. När det gäller gränsdragningen mellan mord och dråp finns en relativt omfattande praxis. I korthet kan sägas att såsom skäl för att rubricera en gärning som dråp synes domstolarna i stor utsträck- ning ha fäst avseende vid om gärningen begåtts impulsivt i affekt och har föregåtts av någon form av provokation. Har däremot gär- ningsmannen haft möjlighet att besinna sig eller har gärningen i övrigt varit att betrakta som särskilt hänsynslös talar detta för brotts- rubriceringen mord. Enligt nuvarande praxis har också fall av upp- såtligt dödande regelmässigt rubricerats som mord om brottet har riktats mot en närstående kvinna.TPF13FPT dömdes nio personer för fullbordat dråp. dömdes 46 personer för fullbordat mord, varav 17 personer till livs- tids fängelse. I vårt ursprungliga uppdrag ingår att föreslå förändringar av straff- lagstiftningen i syfte att åstadkomma en straffmätning som markerar en skärpt syn på allvarliga våldsbrott. Det står oss fritt att föreslå förändring av någon enskild straffskala men det ingår inte i upp- draget att göra en allmän straffskaleöversyn. Utgångspunkten för våra överväganden är därför att en höjd straffnivå, där en sådan är motiverad, i första hand ska åstadkommas inom ramen för nu gällan- de straffskalor. Från denna utgångspunkt ser vi inga direkta skäl att föreslå en förändrad straffskala för dråp. Visserligen måste det alltid anses vara ett mycket allvarligt brott att uppsåtligen beröva en 13TP PT Se vidare avsnitt 2.4.2. annan person livet. Det finns emellertid fall där omständigheterna kring gärningen kan vara i hög grad förmildrande, t.ex. fall där gär- ningen utlösts av en mycket kraftig och medveten provokation eller fall där någon av upprepade allvarliga kränkningar slut- ligen oöverlagt dödar sin plågoande. Detta talar för att straffskalans nedre gräns, fängelse, bör behållas. När det gäller den övre gränsen av straffskalan, fängelse , skulle kunna hävdas att en höjning av denna skulle ge utrymme för en mer nyanserad straffmätning med beaktande av en sådan skärpt syn på allvarliga våldsbrott som utgör utgångspunkt för utredningens arbete. Det finns emellertid en uppenbar risk att en sådan höjning skulle leda till att fler fall av uppsåtligt dödande skulle komma att rubriceras som dråp istället för som mord. En sådan omfördelning mellan de två brottstyperna är knappast motiverad och ligger inte i linje med våra direktiv. Som ovan framhållits finns också en relativt omfattande praxis avseende gränsdragningen mellan dråp och mord. Intresset av förutsebarhet, likformighet och kontinuitet i straffrätts- skipningen talar för att grunden för denna praxis bör behållas, om inte starka skäl talar för en förändring. Fängelse på livstid är formellt sett ett livsvarigt straff. Visserligen föreligger numera en rätt för envar som dömts till fängelse på livs- tid att få frågan om omvandling till ett tidsbestämt straff prövad vid domstol när av straffet har avtjänats. Detta innebär emeller- tid inte att det med säkerhet kan förutses att omvandling också kom- mer att ske. Som vi har konstaterat i föregående avsnitt kan långt ifrån uteslutas att livstidsstraffet i vissa fall också i praktiken kan komma att bli livsvarigt. En utförlig beskrivning av den nya ordningen för prövning av omvandling av fängelse på livstid och den hittillsvarande tillämp- ningen av denna finns i avsnitt 2.6. Såsom framgår av redogörelsen är det lägsta straff som fängelse kan omvandlas till fängelse. I de nio ärenden där omvandling har beviljats har det tidsbe- stämda fängelsestraffet satts till i tre fall, i ett fall, i ett fall, i ett fall, i ett fall, i ett fall och i ett 14TP PT Samtliga angiva beslut om omvandling har för betänkandets tryckning ännu inte vunnit laga kraft. Även med beaktande av den nu redovisade tillämpningen av den nya lagen och med hänsyn tagen till vår bedömning att livstidsstraffet bör förbehållas de allvarligaste fallen av mord, kan man utgå från att livstids fängelse i några fall kommer att omvandlas till fängelse . Enligt vår uppfattning bör därför livstidsstraffets faktiska innebörd lämpligen beskrivas som ett fängelsestraff . Mot bakgrund av vad som ovan anförts framstår det enligt vår mening som mest ändamålsenligt att låta en ny straffskala för mord omfatta fängelse , lägst tio och högst , eller på livs- tid. Därvid ansluter straffskalans nedre gräns till straffskalan för dråp. Detta är enligt vårt synsätt den lämpligaste ordningen. Visser- ligen vore det tänkbart att låta straffskalan för mord börja på en högre nivå för att därigenom markera brottets allvar. En sådan lös- ning skulle emellertid medföra ett avstånd mellan straffskalorna som vore svårt att motivera. I någon mån skulle nämligen samma nack- delar uppkomma som den föreslagna utvidgningen av straffskalan för mord syftar till att undanröja. En ordning av detta slag skulle också strida mot systematik. Som vi har an- fört är det vår utgångspunkt att intresset av en höjd straffnivå i första hand bör tillgodoses inom de befintliga straffskalornas ramar. Vi ser därför inte något hinder från denna synpunkt mot att det lägsta straffet för mord ligger kvar på fängelse . När det gäller den övre gränsen för det tidsbestämda straffet bör denna inte sättas högre än det kortaste straff till vilket ett livstids- straff kan omvandlas. I annat fall finns en uppenbar risk att det längsta tidsbestämda straffet skulle kunna uppfattas som strängare än fängelse på livstid. Både principiella och praktiska skäl talar starkt emot en sådan ordning. Eftersom ett viktigt syfte med straffet är att markera samhällets avståndstagande mot ett visst beteende är det viktigt, särskilt när det gäller mycket allvarlig brottslighet, att utdömda straff kan rangordnas i förhållande till varandra. Från pro- cessrättslig synpunkt är det också betydelsefullt, bl.a. vid tillämp- ningen av omröstningsreglerna och förbudet för högre rätt mot att i vissa fall ändra lägre rätts dom till den tilltalades nackdel, att det står klart vilket av två straff som är att betrakta som det strängare. Mot denna bakgrund framstår det som i hög grad olämpligt att införa en ordning som innebär att tidsbestämda straff kan över- lappa livstidsstraffet i stränghetshänseende. Frågan är emellertid om det högsta tidsbestämda straffet bör sättas lägre än . Ett skäl till detta skulle kunna vara att en möjlighet att döma till ett tidsbestämt straff fängelse för mord skulle kunna uppfattas så att ett livstidstraff alltid måste omvandlas till ett högre straff för att bibehålla relationen mellan straffen samt att detta skulle göra livstidsstraffet än strängare. Denna risk ska emellertid inte överdrivas. är det möjligt att vid flerfaldig brotts- lighet och återfall i allvarlig brottslighet döma ut ett tids- bestämt straff om 18 års fängelse med stöd av bestämmelserna i 26 kap. 2 och 3 §§ BrB, låt vara att detta i praktiken endast före- kommer i mål om grovt narkotikabrott. Enligt vår mening finns det stora fördelar med att kunna använda tidsbestämda straff ända upp till varigenom fängelse på livstid endast behöver tillgripas i de allvarligaste fallen. På detta sätt skapas ett betydande utrymme för att åstadkomma en höjd straffnivå för mord, utan att öka använd- ningen av livstidsstraffet. Som vi återkommer till i avsnitt 6.4 inne- bär ett högsta tidsbestämt straff om fängelse att tillämpningen av 26 kap. 2 och 3 §§ BrB helt kan uteslutas i fråga om mord. Det längsta tidsbestämda fängelsestraff som kan dömas ut för ett enstaka brott är , utom vid återfall i allvarlig brottslighet. Detta framgår av 26 kap. 1 § BrB enligt vilken fängelse inte får överstiga , utom i fall som avses i 2 och 3 §§ i kapitlet. Denna högsta gräns för ett tidsbestämt fängelsestraff har en stark förankring i den straffrättsliga systematiken och kan sägas fungera som en slags fixpunkt vid bedömningen hur olika straffskalor för- håller sig till varandra. Enligt vår uppfattning bör tioårsgränsen fortfarande gälla såsom en huvudregel inom straffsystemet. Strängare straff bör således kunna dömas ut endast i fall av flerfaldig brottslighet, vid återfall i allvarlig brottslighet eller om fängelse på livstid ingår i straffskalan. Genom en sådan ordning kommer liksom alltid ett intervall av sam- manlagt fängelse vara reserverat för att vid straffmätningen kunna beakta flerfaldig brottslighet och återfall i brott, när det gäller sådana brott vars straffskala inte innefattar fängelse på livstid. Om däremot fängelse på livstid ingår i straffskalan kan hela utrymmet upp till fängelse användas även när det inte är fråga om fler- faldig brottslighet eller återfall. När det gäller sådana brottstyper kan flerfaldig brottslighet och återfall i stället beaktas genom att döma ut fängelse på livstid. Mot denna bakgrund föreslår vi att tioårsgränsen i 26 kap. 1 § BrB ska kvarstå som en huvudregel och att möjligheten att i vissa fall döma till tidsbestämda fängelsestraff upp till ska formu- leras som ett undantag. När det sedan gäller frågan hur utvidgningen av straffskalan för mord bör genomföras lagtekniskt har vi övervägt att – såsom ett alternativ till att ändra i själva straffskalan – föreslå en generell regel i 26 kap. 1 § BrB, enligt vilken det skulle vara möjligt att döma ut tidsbestämda fängelsestraff upp till för samtliga brott för vilka fängelse på livstid är föreskrivet. En sådan regel, med förebild i 26 kap. 2 och 3 §§ BrB, skulle leda till samma resultat som att ändra i varje enskild straffbestämmelse med livstids fängelse i straffskalan, men vara enklare att genomföra. Den skulle också på ett tydligt sätt markera att den utvidgade straffskalan för dessa brott utgör ett undantag från huvudregeln, att fängelse ska vara det längsta tidsbestämda straffet. Den främsta nackdelen med en sådan lösning är emellertid att den verkliga straffskalan för de aktuella brotten inte skulle gå att läsa ut ur själva straffbestämmelsen. Särskilt när det gäller mord, som är det brott som är mest vanligt förekommande bland de brott som kan leda till fängelse på livstid, bedömer vi att denna nackdel skulle vara betydande. Vi har i avsnitt 6.1.3 såsom en utgångspunkt för våra överväganden framhållit betydelsen av att regelsystemet utformas på ett så enkelt och begripligt sätt som möjligt. Av nu angivna skäl har vi stannat för att föreslå ändringar i varje enskild straffbestämmelse vars straffskala berörs av våra överväganden. 6.3Övriga brott för vilka livstids fängelse kan dömas ut Som vi har redogjort för finns ett trettiotal brott, förutom mord, för vilka livstids fängelse är föreskrivet. Vilka dessa är framgår av bilaga 3. Såsom också framgår av bilagan är det längsta tidsbestämda straff som kan komma ifråga för samtliga dessa brott fängelse , utom i fall där 26 kap. 2 och 3 §§ BrB är tillämp- liga. Om livstids fängelse döms ut tillämpas lagen om omvandling av fängelse på livstid på motsvarande sätt som ifråga om livstids- straff som döms ut för mord. Detta innebär att omvandling kan ske till lägst fängelse. På motsvarande sätt som när det gäller mord är dock regeringen oförhindrad att genom nåd omvandla straffet till ett kortare tidsbestämt straff. Sedan trädde i kraft har samtliga domar på livstids fängelse utom en avsett mord eller försök till mord. Den återståen- de domen avsåg grovt spioneri. Merparten av de straffbestämmelser som innefattar möjlighet att döma till livstids fängelse avser mycket speciella situationer och torde aldrig ha tillämpats i praktiken. 6.3.2Behovet av att ändra straffskalor Mot bakgrund av de skäl som har anförts för att föreslå en utvidgning av straffskalan för mord framstår det som naturligt att föreslå motsvarande utvidgning för samtliga brott för vilka livstids fängelse ingår i straffskalan. Det kan alltså hävdas att nackdelarna med den skillnad som råder mellan det längsta tidsbestämda straffet för dessa brott, fängelse, och livstidsstraffet är lika stora med avseende på alla brott på vilka livstids fängelse kan följa. Det är emellertid inte givet att det förhåller sig så. Den praxis som har utvecklats kring tidsbestämning av livstidstraff, först hos regeringen genom dess nådebeslut och därefter av domstolarna en- ligt lagen om omvandling av fängelse på livstid, tar i princip uteslutan- de sikte på mord. Detsamma gäller Högsta domstolens ovan nämna dom (NJA 2007 s. 194). Många av de övriga brott för vilka livstids fängelse är föreskrivet syftar till att skydda andra intressen än primärt den enskildes liv. Detta gäller i synnerhet brott mot rikets säkerhet och brotten av krigsmän. Mord intar också en särställning på så sätt att det är det enda brott för vilket inget lägre straff än fängelse är föreskrivet. För flera av de övriga brotten med livstids fängelse i straffskalan gäller inget annat minimistraff än det kortaste fängelsestraffet . Detta innebär att samtliga övriga brott för vilka livstids fängelse är föreskrivet kan sägas ha ett lägre abstrakt straffvärde än mord. Det kan därför inte uteslutas att praxis för tidsbestämning av livstidsstraffet hade utvecklats på ett något annorlunda sätt om den hade avsett annan brottslighet än mord. Som ovan framhållits gäller emellertid lagen om omvandling av fängelse på livstid generellt för samtliga livstidsstraff som har dömts ut av svensk domstol. Således utgör fängelse det lägsta tids- bestämda straff till vilket ett livstidsstraff kan omvandlas, oavsett för vilket brott detta har dömts ut. Samma svårigheter att åstadkomma en nyanserad straffmätning som tidigare beskrivits i fråga om mord kan därför teoretiskt sett uppkomma beträffande samtliga brott med livstids fängelse i straffskalan. Detta talar enligt vår mening för att utformningen av samtliga straffskalor där fängelse på livstid ingår bör övervägas i och för sig. Som vi har redovisat i avsnitt 3.2.5 föreligger för beredning i ett förslag till ny lagstiftning om s.k. internatio- nella brott. Förslaget innebär bl.a. att det nuvarande folkrättsbrottet i 22 kap. 6 § BrB samt lagen om straff för folkmord ersätts med ny lagstiftning. Det kan övervägas om en ändring av straffskalan för dessa brott borde samordnas med behandlingen av det förslaget. Vidare kan konstateras att ett stort antal av de straffbestämmelser som innehåller livstids fängelse i straffskalan framstår som omoder- na och i behov av en mer vittgående översyn än vad som är möjligt att genomföra i detta sammanhang. Detta gäller särskilt brotten i 18 och 19 kap. BrB. Dessutom kan diskuteras om inte livstids fängelse kunde avvaras i straffskalan för några av de brott för vilket detta är föreskrivet . Detta gäller i synnerhet som livstids fängelse sedan snart inte har tillämpats för andra brott än mord och grovt spioneri. Sådana överväganden kräver emellertid mer tid än vad som står till vårt förfogande. Det kan mot denna bakgrund diskuteras om det är nödvändigt att i detta sammanhang lägga fram förslag till ändring av straffskalor- na för de brott för vilka behovet av en mer genomgripande reform gör sig gällande och vilka straffskalor dessutom praktiskt taget aldrig tillämpas. Det gäller främst brotten i 18–19 kap. samt 21–22 kap. BrB. Vi gör emellertid bedömningen att det vore mycket otillfreds- ställande om fråga ändå skulle uppkomma att döma till livstids fängelse för något av dessa brott och det därvid inte skulle finnas samma möjligheter att göra en nyanserad straffmätning som vi nu har föreslagit i fråga om mord. Vi väljer därför att i detta samman- hang ta upp och överväga straffskalan för samtliga brott för vilka fängelse på livstid finns föreskrivet i straffskalan. Det kan dock finnas anledning att i den fortsatta beredningen av våra förslag överväga om genomförande av något eller några av ändringarna kan samord- nas med en mer genomgripande reform av lagstiftningen, förutsatt att en sådan är i tiden relativt nära förestående. Det skulle givetvis kunna hävdas att vad nu anförts talar för att ett slutligt ställningstagande i frågan om att ändra straffskalan för mord bör avvakta tills en mera genomgripande översyn av samtliga straffskalor som innefattar livstids fängelse har kunnat genomföras. Vi bedömer emellertid att en översyn av straffskalan för mord är mycket angelägen. En genomgripande översyn av samtliga straff- skalor som innefattar fängelse på livstid skulle erfarenhetsmässigt ta en inte obetydlig tid i anspråk som den skulle ha ett till övervägande delen teoretiskt intresse eftersom de flesta av straff- bestämmelserna sällan eller aldrig tillämpas i praktiken. Mot denna bakgrund framstår det enligt vår mening inte som motiverat att låta behovet av en sådan omfattande genomgång av lagstiftningen för- dröja en reform. Vårt förslag: Beträffande de övriga brottstyper enligt brotts- balken, utöver mord, för vilka är föreskrivet fängelse på livstid, och vilka avser fredstida förhållanden, utvidgas straffskalan för det tidsbestämda straffet till att omfatta fängelse i högst . Vår bedömning: När det gäller brott som för sin tillämpning för- utsätter att riket är i krig eller andra sådana utomordentliga för- hållanden som anges i 22 kap. 1 § BrB råder, finns inte tillräckliga skäl att nu föreslå någon ändring. Vi redovisar i det följande våra överväganden beträffande straffskalor- na för samtliga de övriga brottstyper enligt , utöver mord, för vilka är föreskrivet fängelse på livstid. Våra överväganden leder fram till att vi för samtliga dessa, i den mån de är tillämpliga även då krig, krigsfara eller liknande förhållanden inte råder, före- slår en utvidgning av möjligheten att döma till tidsbestämda straff, upp till fängelse . Många av de brottstyper som omfattas av våra förslag har, till skillnad från vad som gäller för mord, ett minimistraff som under- För en del av brottstyperna motsvarar minimi- straffet det kortaste fängelsestraff som kan dömas ut, dvs. En sådan utvidgning av möjligheten att döma ut fängelse som vi föreslår innebär i vissa fall att straffskalan för det tidsbestämda straffet blir mycket vid. Detta kan bl.a. medföra att straffskalan i mindre mån kan tjäna som vägledning vid bestämning av straffvärdet i det enskilda fallet.