sou · GWB332 · 2008-04-04 00:00:00 — En revisor skall rapportera till Finansinspek- tionen om han eller hon vid fullgörandet av sitt uppdrag i ett värdepappersbolag får känne- dom om förhållanden som En revisor ska rapportera till Finansinspek- tionen om han eller hon vid fullgörandet av sitt uppdrag i ett värdepappersbolag får känne- dom om förhållanden som 1.kan utgöra en väsentlig överträdelse av de författningar som reglerar bolagets verksamhet, 2.kan påverka bolagets fortsatta drift negativt, eller 3. kan leda till att revisorn avstyrker att balansräkningen eller resultaträkningen fastställs 3. kan leda till att revisorn avstyrker att balansräkningen eller resultaträkningen fastställs. eller till anmärkning enligt 9 kap. 33 eller 34 § aktiebolagslagen (2005:551). Revisorn har en motsvarande rapporteringsskyldighet om han eller hon får kännedom om förhållanden som avses i första stycket vid fullgörande av uppdrag som revisorn har i värdepappersbolagets moderföretag eller dotterföretag eller i ett företag som har en likartad förbindelse med värdepappersbolaget. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter . lag om ändring i revisorslagen (2001:883) Härigenom föreskrivs att det i revisorslagen ska införas en ny paragraf, 26 a §, av följande lydelse. En revisor med uppdrag som föreskrivs i lag eller annan för- fattning är skyldig att på begäran lämna upplysningar om upp- undersökning i brottmål. Om en revisor med uppdrag som föreskrivs i lag eller annan författning finner att det kan misstänkas att någon inom ramen har gjort sig skyldig till bestick- balken eller mutbrott enligt 20 kap. eller offentlig förvaltning, är re- underrätta detta till uppdrags- givarens ledning och anmäla till dock inte göras till företagets En revisor som gjort anmälan enligt andra stycket, ska genast pröva om han eller hon ska avgå från sitt uppdrag. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter . lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs att det i lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter ska införas en ny paragraf, 3 kap. 5 a §, av följande lydelse. 1. a) uppgift idkarens årsbokslut upprättas eller upprättats med biträde av en b) uppgift om näringsidkarens granskats av en revisor i enlighet (2005:551), (1999:1079) och 2. identifikationsuppgifter för avses i 1. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. lag om ändring i taxeringslagen (1990:324) Härigenom föreskrivs i fråga om taxeringslagen att 3 kap. 5 § ska ha följande lydelse. får förelägga den som är eller kan antas vara skattskyldig att lämna uppgift, visa upp handling eller lämna över en kopia av handling som behövs för kontroll av att uppgifterna i hans självdeklaration är riktiga eller annars för hans taxering. får vidare före- lägga den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1999:1078) att lämna uppgift eller visa upp räkenskapsinformation för kon- troll av att den bokföringsskyldige lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kon- trolluppgifter. Sådant föreläggan- de får dock inte meddelas ett dödsbo. kan besluta att skyldighet som omfattas av före- läggande enligt andra stycket ska fullgöras vid ett möte mellan företrädare för verket och den förelagde. Denna lag träder i kraft . 21TP PT Senaste lydelse 2003:655. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 14 kap. 3 § ska ha följande lydelse. får förelägga den som är eller kan antas vara deklarationsskyldig att lämna uppgift, visa upp handling eller lämna över en kopia av handling som behövs för kontroll av deklarationen eller av annan uppgiftsskyldighet enligt denna lag. lägga den som skall utföra lägga den som ska utföra identitetskontroll enligt 1 a § att identitetskontroll enligt 1 a § att lämna uppgift, visa upp handling lämna uppgift, visa upp handling eller lämna över en kopia av eller lämna över en kopia av handling som använts vid handling som använts vid får dessutom förelägga den som är eller kan antas vara skyldig att redovisa punktskatt att lämna varuprov eller beskriva varor eller tjänster som används, säljs eller på annat sätt tillhandahålls i verksamheten. får vidare före- lägga den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1999:1078) att lämna uppgift eller visa upp räkenskapsinformation för kon- troll av att den bokföringsskyldige lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kon- trolluppgifter. Sådant föreläggan- de får dock inte meddelas ett dödsbo. 22TP PT Senaste lydelse 2003:664. kan besluta att skyldighet som omfattas av före- läggande enligt fjärde stycket ska fullgöras vid ett möte mellan företrädare för verket och den förelagde. Denna lag träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete Genom beslut tillkallade regeringen en särskild utredare för att se över frågor som rör revisorer och revision (dir. 2006:96), se bilaga 1. Utredningen har antagit namnet Utredningen om revisorer och revision. Utredningsuppdraget består av tre delar. Utredaren har slutfört den första delen och lämnat förslag till hur och rådets direktiv om den lagstadgade revisionen i EUTPF1FPT ska genomföras i svensk rätt (SOU 2007:56). I detta delbetänkande behandlas den andra delen av uppdraget, nämligen frågan om revisionsplikt för små företag. Enligt ett tilläggsdirektiv (dir. 2006:128), se bilaga 2, ska utredaren bl.a. före- slå de ändringar som krävs för att ta bort revisionsplikten för de små företagen, ta ställning till vilka företag som ska omfattas av förändringen samt överväga om en inskränkning av revisionsplikten behöver kombineras med andra åtgärder som förebygger över- trädelser av t.ex. skatte- och redovisningsregler och i så fall föreslå de åtgärder som behövs. I den tredje och sista delen av uppdraget ingår att se över bl.a. behovet av skärpta regler om byråjäv i små företag, en begränsning av revisorers skadeståndsskyldighet samt reglerna om disciplinära åtgärder i revisorslagen. Utredaren får även ta upp andra närliggan- de frågor om revisorer eller revision som aktualiserats under utredningsarbetet om det bedöms nödvändigt. Utredningen har i sitt första delbetänkande aviserat att bl.a. frågor om revisorers opartiskhet och självständighet samt utbildning kan komma att övervägas under uppdragets sista del. Ett slutbetänkande ska enligt direktiven lämnas . 1TP PT och rådets direktiv /43/EG av om lagstadgad revision av årsbokslut och sammanställd redovisning och om ändring av rådets direktiv /660/EEG och 83/349/EEG samt om upphävande av rådets direktiv /253/EEG. Utredningens uppdrag och arbete Utredningen inledde sitt arbete rörande revisorsplikten i små företag . Sammanträden med sakkunniga och experter har ägt rum vid fem tillfällen samt med den parlamenta- riska referensgruppen . Den särskilde utredaren och sekreterarna har genomfört studie- resor i , , och . I besöktes Ehrvervs- og Selskabsstyrelsen samt Foreningen Registrerede Revisorer (). Vid det först nämnda besöket deltog även företrädare för det danska skatteministeriet och vid besöket hos FRR deltog även företrädare för . I besöktes Handels- och . I besöktes (dBERR), () och in and (ICAEW). Dessutom ägde ett sammanträffande rum med , . I arrangerades ett möte på med företrädare för det ministeriet, , Autoriteit Financiële Markten (tillsynsmyndighet för finansmarknaden och revisorer) och en het Nederlands Christelijk Werkgeversverbond (förening för nederländsk industri och arbetsgivare). Den särskilde utredaren och sekreterarna har vidare i träffat det norska Udvalget om revisjonsplikt for små foretak. Särskild utredare i udvalget är professorn vid . SamrådT har ägt rum med samt Utredningen om ytter- ligare förenklingar av redovisningsreglerna (Ju 2007:7) och Utred- ningen om ett enklare aktiebolag (Ju 2007:15). SekretariatetT har besökt i , i region och FAR SRS. 2 Frågornas tidigare behandling Regler om revision infördes i svensk rätt genom lag om aktiebolag. Samtliga aktiebolag ålades då att utse en lämplig person som granskade bolagets räkenskaper och styrelsens förvaltning. Några särskilda krav på granskningsmannens kompe- tens ställdes inte. lag om aktiebolag infördes flera minoritetsskydds- regler. En aktieägarminoritet fick då möjlighet att kräva att en revisor utsågs för att tillsammans med övriga revisorer delta i granskningen av styrelsens förvaltning och bolagens räkenskaper. beslöt att auktorisera yrkesrevisorer och auktoriserade även andra handels- kamrar revisorer. började handelskamrarna godkänna granskningsmän. De godkända granskningsmännen fick utföra revisionsuppdrag som bisyssla och det ställdes inte lika höga krav på dem som på auktoriserade revisorer. lag om aktiebolag föreskrevs att revisorn bl.a. skulle granska bolagets räkenskaper samt tillse att bolagets organisation av och kontroll över bokföringen och medelsförvaltningen var tillfredsställande. I förarbetena (NJA II 1945 s. 596) uttalades att revisorerna hade till uppgift att kontrollera styrelsens och verk- ställande direktörs verksamhet i bolaget samt att de i första hand var aktieägarnas förtroendemän. Revisionen skulle utföras även med beaktande av en aktieägarminoritets samt av bolags- borgenärers, aktieköpares och det allmännas intressen. För bolag med aktiekapital eller maximikapital om och bolag vars aktier eller obligationer var noterade på fondbörs infördes krav på att minst en revisor skulle vara auktoriserad av en svensk handelskammare. Auktoriserad revisor skulle också utses om det var föreskrivet i bolagsordningen eller om det begärdes av aktieägare med minst en tiondel av aktiekapitalet. För övriga bolag gällde att revisorn borde ha den erfarenhet rörande bokföring och insikt i ekonomiska förhållanden som med hänsyn till bolagets verksamhet erfordrades. Uppgiften att auktorisera revisorer och godkänna gransknings- män överfördes till . Med aktiebolagslag (1975:1385) kom skyldigheten att ha kvalificerad revisor att omfatta alla aktiebolag med ett högre bundet eget kapital än samt aktiebolag där ägare till en tiondel av aktierna begärt det vid bolagsstämma. Dessa bolag skulle ha minst en auktoriserad revisor eller godkänd revisor. Begreppet godkänd revisor ersatte godkänd granskningsman. Översteg tillgångarnas nettovärde 1 000 gånger basbeloppet eller antalet anställda 200 skulle revisorn vara auktoriserad. Detsamma gällde vissa noterade aktiebolag. I förarbetena (prop. 1975:103 s. 237 ff. och SOU 1971:15 s. 255 ff.) angavs att man ville trygga en sakkunnig och självständig revision i de större bolagen. Det ansågs inte nödvändigt att ha en auktoriserad eller godkänd revisor i mindre bolag. I små bolag med enkla affärsförhållanden ansågs revisionen kunna utföras tillfreds- ställande utan den teoretiska sakkunskap som auktoriserade och godkända revisorer hade. Ett krav på att ha sådana revisorer ansågs därför medföra en onödig kostnad för bolaget. Dessutom var antalet auktoriserade och godkända revisorer inte tillräckligt stort. aktiebolagslag föreskrevs vidare att revisorn skulle i den omfattning som god revisionssed bjuder, granska bolagets års- redovisning jämte räkenskaperna samt styrelsens och verkställande direktörens förvaltning. lag angavs också att en aktieägare kunde väcka förslag om särskild granskning av bolagets förvaltning och räkenskaper under viss förfluten tid eller av vissa åtgärder eller förhållanden i bolaget. Om förslaget vid bolagsstämma biträddes av ägare till en tiondel av samtliga aktier, skulle efter anmälan för- ordna en eller flera granskare. fördes en intensiv kriminalpolitisk debatt om ekonomisk brottslighet. Det hävdades att den ekonomiska brottsligheten omfattar mångdubbelt större belopp än traditionell brottslighet, att samhällets åtgärder i förebyggande syfte hade en delvis felaktig inriktning och framstod som otillräckliga samt att samhällets kontroll- och sanktionssystem inte var ändamålsenligt utformat för kampen mot ekonomisk brottslighet. I en promemoria från en arbetsgrupp inom BRÅ (PM 1978:2 Revisorers verksamhet) tillbakavisades påståenden om att revisorer medverkade i ekonomisk brottslighet och i stället undersöktes om ekonomisk brottslighet kunde motverkas genom insatser av kunniga och seriösa revisorer. Några av de förslag som därvid presenterades ledde till lagstiftning , bl.a. att revisorn skulle ha upplysningsskyldighet i förhållande till medrevisor, särskild granskare, ny revisor och konkursförvaltare. I en annan prome- moria från BRÅ föreslogs skärpt likvidationsplikt när aktiekapitalet helt eller delvis gått förlorat så att det inte längre fanns full täckning för aktiekapitalet. BRÅ-promemoria lämnade arbetsgruppen en rekom- mendation om att samtliga aktiebolag skulle vara skyldiga att ha minst en kvalificerad revisor, men det konstaterades att detta inte kunde genomföras eftersom de kvalificerade revisorerna var för få. Eftersom lägsta tillåtna aktiekapital skulle höjas till antogs att antalet aktiebolag skulle minska kraftigt. Det föreslogs därför att en skyldig- het för samtliga aktiebolag att ha minst en kvalificerad revisor skulle inträda först . Arbetsgruppen fann vidare angeläget att skyldigheten att ha kvalificerad revision skulle omfatta all ekonomisk verksamhet av betydelse. Förslaget om en allmän skyldighet att ha kvalificerad revision behandlades i ett lagstiftningsärende (prop. 1979/80:143, LU 1980/81:4 och LU 1980/81:28). I propositionen anfördes att mindre bolag är mer utsatta när det gäller ekonomisk brottslighet och att en effektiv och sakkunnig revision även i de mindre aktiebolagen är av värde för att förhindra och motverka ekonomisk brottslighet. Med hänsyn till att de kvalificerade revisorerna ansågs vara för få fick frågan anstå till dess att antalet aktiebolag gått ned väsentligt. Däremot utvidgades med verkan från skyldigheten att ha kvalificerad revision till att omfatta även aktie- bolag, vars senast fastställda balansräkning visade att full täckning inte fanns för aktiekapitalet. föreslogs på basis av en av gjord uppskattning av tillgången på antalet revisorer, att samtliga aktiebolag skulle ha en kvalificerad revisor (prop. 1981/82:171). Som skäl för detta anfördes att det är uppenbart att en effektiv och sakkunnig revision har betydelse för att bekämpa ekonomisk brottslighet och annan oegentlighet som kan förekomma i samband med näringsverksamhet. I samband med behandling av lagförslaget (LU 1981/82:38 och LU 1981/82:42) bestämdes att reformen skulle träda i kraft för nybildade aktiebolag och för äldre aktiebolag från och med första ordinarie bolags- stämma som hölls efter utgången av . Vid riksdags- behandlingen gav till känna att revisorn borde ges en mer aktiv roll i kampen mot skattebrott och skatteflykt och att bl.a. frågan om ett från företaget fristående organ skulle utse revisor borde utredas. Regeringen tillsatte en kommission mot ekonomisk brottslig- het, som presenterade ett delbetänkande om Effektivare företagsrevision (SOU 1983:36). Kommissionen anförde (s. 1): Företagsrevisionen, som den utförs , har sina naturliga begränsningar när det gäller att uppdaga och förhindra ekonomisk brottslighet och andra oegentligheter i företagen. Revisionen är till sin uppläggning huvudsakligen inriktad på den offentliga redovisningen av företagets resultat och ställning. Utifrån denna inriktning styrs revisionen av kriterier om väsentlighet och relativ risk. Revisionen är inte heller heltäckande utan sker i stor utsträckning stickprovsmässigt. För att göra revision till ett mer verksamt medel mot ekonomisk brottslighet föreslog kommissionen att revisorerna vid sin granskning ska kontrollera hur företagen uppfyller sina åligganden enligt vissa skatte- och avgiftsförfattningar samt anmärka på brister i dessa hänseenden i revisionsberättelsen. Vid eventuell anmärkning skulle en avskrift av berättelsen skickas till . En granskningsskyldighet ansågs kunna få betydande positiva effekter för bekämpningen av skattefusk och annan ekonomisk brottslighet och av skatteflykt. Kommissionen ansåg att det inte fanns skäl att införa en ordning där samhället utser revisorer. De flesta företag ansågs fungera i stort sett bra och en ordning med offentliga revisorer skulle ta stora resurser i anspråk. I stället föreslogs att samhället, genom länsstyrelserna, under vissa omständigheter, t.ex. när företaget ej sköter sina löpande betalningar, skulle ha rätt att utse revisor. Kommissionen föreslog också att en revisor på begäran skulle vara skyldig att i vissa fall lämna uppgifter till polis och åklagare samt skattemyndigheten. Kommissionens förslag om revisorsgranskning av bolagets skyldigheter i fråga om skatter och avgifter ledde till lagstiftning. Någon lagstadgad uppgiftsskyldighet till skattemyndigheterna infördes emellertid inte. I förarbetena (prop. 1984/85:30 s. 13 f.) uttalades bl.a. att förtroendeförhållandet mellan företagsledningen och revisorn allvarligt kan rubbas, om revisorn åläggs en självständig upplysningsplikt gentemot skattemyndig- heterna och att en minskad öppenhet kan resultera i en sämre revision. Kommissionens förslag om offentlig revisor begränsades, men länsstyrelserna gavs möjlighet att när det fanns skäl för det förordna en viss revisor eller låta bolaget välja en. Antalet aktiebolag ökade kraftigt , men det gjorde också antalet kvalificerade revisorer. Övergången till den nya ordningen med kvalificerad revision i samtliga aktiebolag förefaller därför inte ha vållat några problem (jfr LU 1987/88:35). avklingade den kriminalpolitiska debatten om ekonomisk brottslighet. I vågsvallet efter finanskrisen tog dock debatten ny fart och krav på en samordning av samhällets resurser gentemot ekonomisk brottslighet ställdes. I en skrivelse till från revisorer (1994/95: RR4) konstaterades att den ekonomiska brottsligheten – brott som utnyttjar företagsformen – ändrat karaktär och blivit ett stort och växande samhällsproblem. För att förebygga och förhindra brott ansåg revisorer att det var viktigt bl.a. att öka risken för upptäckt och stärka det gemensamma ansvaret för regelefterlevnaden i samhället. Det konstaterades att bolagens revisorer inte har kunnat hindra de bokföringsbrott som ingår i ekonomisk brottslighet samt att kombinationen rådgivning och kontroll är komplicerad och kan påverka revisorns förtroende- ställning i förhållande till företagsledning och externa intressenter. Vidare anfördes följande: Många har påpekat att revisorerna har små möjligheter att upptäcka fel som görs medvetet. Det har hävdats att om en företagare (eller ekonomichef e. dyl.) vill lura en revisor så har han goda möjligheter att lyckas med det Det är i dessa sammanhang vanligt att man talar om ett förtroendegap mellan vad allmänheten väntar att revisorerna skall göra och vad revisorerna faktiskt har möjlighet att göra. revisorer ansåg bl.a. att frågan om införande av sanktionsavgifter för bokföringsbrott borde utredas. Vidare sades att revisorerna hade en nyckelroll när det gäller att förebygga ekonomisk brottslighet. konstaterades att revisorernas uppdrag tidigare övervägts utan att ha den ekonomiska brottslig- heten i fokus. Det borde därför göras en sådan översyn. Därvid borde behandlas om revisorernas roll i förhållande till företagen borde stärkas och ett förslag från en arbetsgrupp hos Riksåklagaren om bl.a. skyldighet att anmäla brott borde genomföras. Regeringen anförde i en skrivelse om samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten (skr. 1994/95:217) att en revisor ofta är den utomstående som har bäst insyn i ett företags interna för- hållanden och att revisorerna därför är en viktig resurs för att motverka ekonomisk brottslighet också från ledande personer inom företagen. Inte minst kan revisorerna förebygga brottslighet genom att påpeka oegentligheter som de upptäckt vid gransk- ningen. inrättades för prövning och tillsyn av kvalificerade revisorer enligt den nya revisorslag (1995:665) som trädde i kraft . Syftet med inrättandet av den nya myndigheten var bl.a. att markera verksamhetens betydelse för samhället och revisionens roll i kampen mot ekonomisk brottslighet. Efter behandling av (SOU 1995:44) och i en promemoria upprättad inom (Revisorns skyldigheter vid misstanke om brott i bolaget) infördes skyldighet för revisorer att lämna sitt uppdrag och anmäla till åklagare, om en styrelseledamot eller den verkställande direktören gjort sig skyldig till vissa typer av brott. tog även upp frågan om revisions- plikten för små aktiebolag borde inskränkas. I lagstiftningsärendet (prop. 1997/98:99) fann regeringen inte skäl att föreslå någon inskränkning av revisionsplikten och uttalade bl.a. följande: Regeringen anser för sin del att bestämmelserna om revision fyller en viktig funktion i det associationsrättsliga regelverket. För aktieägarna är det viktigt att bolagets verksamhet och ställning kontrolleras av ett sakkunnigt och självständigt organ. Företagsledningen kan dra nytta av en kompetent granskning. Även för bolagets borgenärer, anställda och det allmänna finns ett intresse av en ändamålsenlig kontroll av att bolagets affärer sköts på ett lagenligt och korrekt sätt och att dess ställning och resultat redovisas riktigt. Skälen för revision gör sig gällande även beträffande mindre bolag. Att undanta mindre aktiebolag från revisionsplikt skulle dessutom påtagligt öka risken för ekonomisk brottslighet i sådana bolag. Som skäl för att inskränka revisionsplikten för mindre aktiebolag anförs ofta att revisionen innebär en kostnad för bolaget. Enligt regeringens uppfattning är detta – mot bakgrund av revisionens positiva betydelse i övrigt – inte något tillräckligt skäl för att undanta bolagen från reglerna om revision. En annan sak är att revisionen i mindre bolag inte ska behöva göras mer omfattande och kostnads- krävande än vad som verkligen är motiverat. Revisionen bör, liksom , utföras enligt god revisionssed, något som ger utrymme för att låta den få växlande omfattning efter förhållandena i de bolag som ska granskas. Ett annat argument för att inskränka revisionsplikten i mindre bolag är att behovet av kontroll i dessa bolag ur aktieägarnas synvinkel inte är så påtagligt, eftersom delägarna ofta själva är verksamma i bolaget. Som regeringen har varit inne på ska revisionen tillgodose även andra intressen än delägarnas. Den nya aktiebolagslag (2005:551) som trädde i kraft medförde inte någon ändring i sak beträffande revisions- pliktens omfattning, revisorns uppgifter eller minoritetsrevisor. togs kopplingen till basbeloppet bort och gränsvärdet för skyldigheten att ha auktoriserad revisor eller godkänd revisor som har avlagt revisorsexamen utformades i stället med hänsyn till omsättning, balansomslutning och antalet anställda. Någon närmare utvärdering av revisorernas roll för skatte- intäkter och skattekontroll samt kampen mot ekonomisk brottslig- het har inte ägt rum. I en (Revisorernas anmälningsskyldighet) behandlas dock skyldigheten att anmäla brott till polis och åklagare som infördes , se vidare avsnitt 5. Som framgått av det anförda har revisorernas skyldig- heter vidgats och tillsynen över dem stärkts. För att anpassa svenska regler till bl.a. EG-rätten samt stärka revisorers opartiskhet och självständighet har det också införts nya regler. En kort redogörelse om detta finns på s. 88–89 i Utredningens första delbetänkande (SOU 2007:56). I det betänkandet lämnas också förslag om skärpta regler vid revision av aktiebolag. Beträffande aktiebolag inom finans- och försäkringsmark- naderna samt noterade aktiebolag, se nedan under avsnitt 2.4–2.5. I likhet med aktiebolag infördes i lagen om registrering av föreningar för ekonomisk verksamhet en bestämmelse om att styrelsens förvaltning och föreningens räkenskaper skulle granskas av en eller flera revisorer. utses på föreningsstämma eller på annat i stadgarna angivet sätt. Några krav på att revisorn skulle ha särskild kompetens fanns inte.