sou · GVB36 · 2008-01-01 00:00:00 — Målsägandebiträdet hade informerat åklagare och försvarare om att hon inte mådde psykiskt väl och att hon kände sig pressad. Den offentlige försvararen och de andra aktörerna gick därför väldigt försiktigt fram i sina frågor till henne, vilket kändes skönt. De visste att hon skulle gå ifrån rättegången om hon kände sig för besvärad. var inte förberedd på vad som skulle hända under rättegången eftersom hon inte hade fått någon information. Hon tyckte det var påfrestande och var rädd för den tilltalades familj och hon var också rädd för den tilltalade. Sedan anhållandet hade hon inte pratat med honom och hon var osäker över hur han skulle reagera när de träffades under rättegången. hade inte läst vad den tilltalade uppgett i förhören under förundersökningen, vilket hon egentligen hade velat göra för att vara mer förberedd vid huvudförhandlingen. Hon visste inte heller att hon kunde ha fått ta del av förundersökningen innan rättegången. upplevde inte målsägandebiträdet som något stöd för henne under rättegången. Visserligen satt han bredvid henne och det upplevde hon som positivt och det var ett stöd men det kunde i princip ha varit vem som helst som satt där. Målsägandebiträdet var delvis bra på att föra hennes skadeståndstalan men hon anser att åklagaren gjorde ett mycket bättre arbete när han förde hennes talan. upplevde det som att åklagaren stod på hennes sida. kände inte till vilka roller som åklagaren eller målsägandebiträdet hade under rättegången förutom att den sistnämnda skulle föra hennes talan. Eftersom hon inte var förberedd på hur rättegången skulle gå till och således inte hade någon större förväntningar kan hon inte säga att hon saknade något, utöver det som hon tidigare påpekat beträffande förordnade om stängda dörrar. Den tilltalades familj hade trakasserat henne efter anmälan fram till rättegången. Innan rättegången hade hon framfört önskemål till målsägandebiträdet om att rättegången skulle hållas inom stängda dörrar och hon hade väldigt stora förväntningar på att han skulle framföra och starkt vidhålla det önskemålet inför tingsrätten. I princip upplevde det som att målsägandebiträdet struntade i hennes begäran. Han tog dock upp frågan i anslutning till att hon skulle höras. Tingsrätten förordnade då om stängda dörrar vid förhöret med henne. av rättegången var den tilltalade och hans familj närvarande och det upplevde hon som mycket pressande. Hennes förväntningar på målsägandebiträdet uppfylldes inte under rättegången eftersom hon hade trott och hoppats på att han skulle ordna med stängda dörrar. När anmälan om brottet hade gjorts fick hon hjälp av den brottsofferstödjande organisationen, både under rättegången och efter rättegången. Bland annat fick hon hjälp med frågan om skadestånd. Efter det upphörde stödet och hon hörde inte ifrån sin kontaktperson på en månad. upplevde det som att allt stöd upphörde när rättsprocessen väl var över. Hon var inte i kontakt med någon kvinnojour för att få stöd efter rättegången. Sammanfattningsvis anser att det var bra att målsägande- biträdet förde hennes talan under rättegången och att hon hade någon som fanns bredvid henne som stöd. På det stora hela anser hon dock inte att det var någon större mening med att ha ett målsägandebiträde. Hon skulle ha velat bli bemött med mer medmänsklighet och hon önskar att målsägandebiträdet hade satt sig in mer i hennes situation för att förstå hotbilden och helheten. Framförallt hade hon velat att han hade tagit tag i trakasserierna från den tilltalades familj. Hon hade även behövt mer information om allt under rättsprocessens gång, t ex vad som skulle hända och vad som hade uppgetts i de olika förhören vid förundersökningen. Hon anser inte att hon fick någon viktig hjälp av målsägande- biträdet under rättsprocessen. Det märktes tydligt att målsägande- biträdet utförde ett rent rutinjobb och att han inte var engagerad. Utifrån sina erfarenheter hade hellre valt ett kvinnligt målsägandebiträde. som är berättar att han blev utsatt för misshandel . Grannen gjorde polisanmälan om detta . Den första gången var i kontakt med polisen fick han inte någon information om möjligheten att begära målsägande- biträde. Det var först som han fick uppgifter om det men han kommer inte riktigt ihåg det var. Vid det tillfället frågade om han hade möjligheter att få ett målsägandebiträde. Han hade inte några önskemål om någon särskild person. efter det att han hade framställt önskemålet och innan huvud- förhandlingen ägde rum förordnades en manlig advokat som målsägandebiträde för honom. Tingsrätten skickade ett brev till om förordnandet. Dagen efter kom ett brev från målsägandebiträdet och då ringde själv upp biträdet. upplevde det som att han fick stöd av målsägande- biträdet som ringde och pratade med honom ett flertal gånger. Eftersom har svårt att gå var polisen hemma hos honom vid förhören. Målsägandebiträdet däremot var inte hemma hos honom överhuvudtaget utan all kontakt skedde per telefon innan rättegången. Han fick en del information av målsägandebiträdet om hur förundersökningen fortskred. Huvudförhandlingen var utsatt efter det att målsägandebiträde hade förordnats och allting gick hastigt. hade varit med på rättegångar tidigare så han visste hur en huvudförhandling gick till och därför behövde han inte någon information om det av målsägandebiträdet. –fick inte information om hjälp från samhället med anledning av brottet, t ex om hälsovård och socialtjänst. Det var emellertid redan klart att han skulle få hjälp från . Han kommer inte ihåg något särskilt stöd som målsägande- biträdet gav honom. Det stöd han som han särskilt minns var att målsägandebiträdet satt bredvid honom under huvudförhandlingen och hjälpte honom att utforma skadeståndsanspråket. Från början hade han inte tänkt begära något skadestånd, men med målsägande- biträdets medverkan fick han ett skadestånd för det han som hade utsatts för. anser att målsägandebiträdets hjälp var tillräcklig och tycker inte att han saknade någon hjälp under rättsprocessen. Han hade inga förväntningar på målsägandebiträdet eftersom han inte visste så mycket om vilken roll ett målsägandebiträde hade. Han anser att målsägandebiträdet gjorde ett bra arbete och biträdet har hjälpt honom mycket även efter rättegången. Eftersom har svårt att ta sig någonstans själv hade han möjligtvis önskat att biträdet hade kommit hem till honom personligen men han anser inte att det var absolut nödvändigt. efter det att polisanmälan hade gjorts ägde rättegången rum . Det fanns inga åhörare närvarande under huvudförhandlingen. upplevde det som att han fick ett bra bemötande av aktörerna i rättssalen och han var inte rädd. Huvudförhandlingen fortskred relativt snabbt. Eftersom hade varit på rättegång tidigare var han lite förberedd på vad som skulle hända. Han hade ingen förväntning på åklagaren och visste inte ens åklagarens namn. Målsägandebiträdet hade inte hunnit informera honom om det eftersom rättegången var utsatt så efter det att anmälan gjordes. Målsägande- biträdet satt bredvid honom som stöd och förde hans skadeståndstalan på ett bra sätt. Från det att polisanmälan hade gjorts fram till rättegången kände sig otrygg, nervös och rädd för allting med anledning av vad han hade blivit utsatt för. Han kände så trots att den tilltalade var häktad. berättade inte för målsägandebiträdet hur han kände sig innan rättegången, men det kom fram under rättegången när han fick berätta om sina upplevelser. Under själva huvudförhandlingen uppehöll sig biträdet ganska mycket om målsägandens känsla av otrygghet. har fortfarande lite kontakt med målsägandebiträdet, trots att denne är ganska upptagen. Målsägandebiträdet har t ex hjälpt med skadeståndsersättningen och upprättande av fullmakter med anledning av detta. Också målsägandebiträdets sekreterare har hjälpt honom med vissa saker. Sammantaget anser att målsägandebiträdets hjälp var värdefull under hela rättsprocessen. Han hade inte kunnat föra sin talan själv och anser att målsägandebiträdet var till stor hjälp, t ex genom att hjälpa honom att skriva och föra hans skadeståndstalan. Han fick god kontakt med målsägandebiträdet och upplevde att denne verkligen lyssnade på honom. skulle kunna tänka sig att anlita samma målsägandebiträde igen. En 54-årig kvinna berättar att som hon skulle fylla , blev hon utsatt för misshandel av en närstående. Hon polisanmälde misshandeln . Hon gjorde en anmälan med anledning av att samma typ av gärning skett en gång till och det var samma person som slagit henne. Hon har svårt att komma ihåg datum men den första rättegången var , efter det att den första polisanmälan gjordes. fick hon information av polisen om att ett målsägandebiträde skulle förordnas för henne. Hon framställde önskemål om att hon ville ha ett kvinnligt målsägandebiträde. Anledningen till det var att hon ansåg att det skulle vara lättare att prata med en kvinna om det hon hade varit med om. En kvinnlig advokat förordnades som målsägandebiträde 2002, omkring efter det att polisanmälan hade gjorts och innan rättegången skulle hållas. Genom de sociala myndigheterna och polisen fick hon vetskap om att ett målsägandebiträde hade förordnats. Målsägandebiträdet kontaktade henne per telefon efter det att hon hade fått veta att biträdet var förordnat. När hon återigen gjorde polisanmälan framställde hon önskemål om att få tillbaka samma målsägandebiträde och det fick hon också. anser att hon har fått ett enormt stöd av sitt målsägande- biträde. Bland annat fick hon information om hur förundersök- ningen fortskred och vad den tilltalade hade uppgett i förhören. Hon fick även information om hur huvudförhandlingen skulle gå till, vilka roller de olika aktörerna i rättsväsendet hade och hur de skulle sitta. Överhuvudtaget blev hon mer insatt i hur det kunde vara under en rättegång. Hon hade ingen vetskap om det . Målsägandebiträdet berättade även om sin egen roll. fick också information om vad hälsovård och socialtjänst kunde göra för henne. Eftersom målsägandebiträdet inte förordnades förrän efter det att begäran gjordes hade hon själv varit i kontakt med brottsofferjouren och de hjälpte henne att utforma en skadeståndstalan. Målsägandebiträdet hjälpte således inte till med det första gången hon förordnades men sedan skrev hon till tingsrätten om att hon yrkade skadestånd. Målsägandebiträdet har hjälpt henne att utforma skadeståndstalan vid de andra tillfällena som hon utsatts för samma brott. Hon kan inte komma ihåg något särskilt stöd som målsägande- biträdet gav henne. Eftersom hon kontaktade brottsofferjouren först hjälpte de henne med allt, t ex genom att prata med henne om vad hon hade varit med om och genom att utforma hennes skadeståndsanspråk. Brottsofferjouren var väldigt duktiga och fanns som stöd fram till rättegången. tog inte över brottsofferjourens roll men lyssnade ändå mycket på henne. Den viktigaste hjälpen hon fick av målsägandebiträdet var att biträdet tröstade henne. Hon upplevde det som att hon kunde ringa till sitt målsägandebiträde när hon ville och målsägande- biträdet ringde också ofta till henne. Målsägandebiträdet var duktig och hjälpte henne med väldigt mycket fram till rättegången och under själva rättegången, både med den juridiska biten och med den kurativa. De fick väldigt god kontakt. hade inga särskilda förväntningar på målsägandebiträdet utan var bara glad att hon fick ett stöd under rättsprocessen. Det intryck hon fick första gången var att målsägandebiträdet var vänlig och behandlade henne som en människa. Hon kände inte att det var ett målsägandebiträde hon träffade eftersom biträdet inte höll någon distans till henne. Det upplevde hon som väldigt positivt. Det var endast under huvudförhandlingen som målsägandebiträdet gick in i sin roll och höll en viss distans till henne. Målsägande- biträdet var inte med på något förhör hos polisen, eftersom hon förordnades mycket . Hennes föräldrar var med som stöd. Hon vet inte om hon skulle ha velat ha ett målsägandebiträde med vid förhöret. Hon anser inte att det fanns några brister i stödet och det var ingen hjälp som hon saknade som målsägandebiträdet skulle kunna ha gett henne. När rättegången hölls upplevde att hon blev bra bemött av alla medverkande. Hon var lite förberedd på vad som skulle hända men trodde inte att hon skulle behöva träffa den tilltalade. Målsägandebiträdet hade informerat henne om att hon inte behövde titta på eller prata med den tilltalade under rätte- gången, samt att hon skulle föra hennes talan i skadeståndsdelen. Hon hade inga förväntningar på åklagaren förutom att hon inte trodde att det skulle vara en kvinna. Åklagaren var väldigt duktig. Hon var rädd för den tilltalade och för att han skulle ljuga. Hon var också rädd för vad som skulle hända under rättegången men allting gick bra. Både åklagaren och den offentliga försvararen ställde frågor till henne och många vittnen var kallade. Målsägandebiträdet var väldigt duktig och avbröt t ex när en del frågor ställdes vid förhör med henne. Hon saknade inget under rättegången. kände sig hotad och trakasserad av den tilltalade före rättegången. Det kunde hon inte berätta för målsägandebiträde eftersom hon inte förordnades förrän efter ungefär efter anmälan. Från det att hon hade gjort polisanmälan kände hon dock ett stort stöd och en trygghet från sin familj. Eftersom hon har blivit misshandlad av sin före detta man vid upprepade tillfällen har samma målsägandebiträde förordnats för henne vid ytterligare två tillfällen. De har haft kontinuerlig kontakt lite då och då sedan den första rättegången. När ser tillbaka på rättsprocessen anser hon att målsägandebiträdet var en stor hjälp. Det var skönt att ha ett målsägandebiträde som stöd genom hela rättsprocessen. På så sätt slapp hon att gå igenom allting själv och det fanns någon som kunde föra hennes talan. menar att målsägandebiträdet hjälpte henne att bearbeta sina upplevelser genom att hon fick berätta om vad hon har varit med om. är en 33-årig kvinna som blev utsatt för en serie händelser om rubricerades som grov kvinnofridskränkning. Händelserna pågick under , mellan åren 2003 – 2006. Själva anmälan gjorde hos polisen på den ort där hon var bosatt. Sedan flyttade hon till en annan stad och hennes ärende flyttades då över till polismyndigheten där. När ärendet hade överflyttats ringde polisen på den nya orten och gav henne lite information om hennes möjlighet att begära målsägandebiträde. De frågade henne också om hon hade något önskemål på någon särskild person. Hon uppgav att hon ville ha ett kvinnligt målsägandebiträde. Det gick sedan relativt snabbt att förordna ett målsägandebiträde. efter det att polisen hade ringt henne angående hennes önskemål hörde polisen återigen av sig och uppgav att en kvinnlig jur. kand. hade förordnats som målsägandebiträde för henne. Det var hon själv som kontaktade målsägandebiträdet per telefon första gången, precis efter det att hon hade fått information om förordnandet. Målsägandebiträdet uppgav då att hon hade skrivit ett brev till henne om förordandet men att hon inte skulle skicka det på grund av att de hade haft kontakt per telefon. De träffades cirka en kvart en eller två gånger innan rättegången. Rättegången hölls från det att polisanmälan hade gjorts. hade varit i kontakt med Kriscentrum och en kvinnojour innan hon gjorde polisanmälan. Hon upplevde det som att hon fick mer stöd av dem än av målsägandebiträdet. Den information hon fick av målsägandebiträdet var i princip hur själva huvudförhandlingen skulle gå till. Eftersom hon hade varit åhörare på en rättegång där den nu tilltalade var åtalad, visste hon hur en sådan gick till och behövde därför ingen ytterligare information. Hon kände till vilka roller aktörerna i rättssalen hade. Eftersom polisen endast förhörde henne en gång och något målsägandebiträde då inte hade förordnats för henne var hon ensam på förhör hos polisen. Hon anser inte att hon saknade det stöd ett målsägandebiträde kunde ha gett henne vid förhör hos polisen, men målsägandebiträdet uppgav i efterhand att hon gärna hade velat vara med. Anledningen till att hon begärde ett kvinnligt målsägandebiträde var att hon trodde att en kvinna skulle vara mer förstående. Hon upplevde dock att biträdet inte var så engagerad utan att hon endast utförde sysslan på ett jobbmässigt sätt. Målsägandebiträdet var rätt okänslig och mer intresserad av att prata själv än att lyssna på vad hon hade att säga. visste inte så mycket om vilken roll målsägandebiträdet hade men hon upplevde det som att kontakterna med henne var väldigt stressiga och opersonliga. fick ingen information om vad den tilltalade hade uppgett i förhör under förundersökningen, vilket hon var väldigt förvånad över. Hon fick inte själv ta del av förundersökningsprotokollet och gick därför i ovisshet. Hon hade velat veta vad den tilltalade hade uppgett i förhören innan rättegången. Hon fick inte heller någon samhällsinformation. Målsägandebiträdet var opersonlig och hård till sättet. Eftersom själv kände sig relativt utsatt i det här sammanhanget hade hon behövt någon som var lite mer förstående. Målsägandebiträdet pratade som att hon visste exakt hur kände sig, trots att hon överhuvudtaget inte hade någon vetskap om detta. Alla människor reagerar olika i olika situationer. Målsägandebiträdet tog för givet att tyckte synd om den tilltalade av en viss anledning men det förhöll sig inte alls på det sättet. Därför hade väldigt blandade känslor inför hela situationen. Hon tyckte synd om den tilltalade av en helt annan anledning. Eftersom målsägandebiträdet framhärdade i sin åsikt kände sig onormal då hon i målsägandebiträdets åsikt inte reagerade som andra kvinnor som varit med om samma sak. Målsägandebiträdet hjälpte henne att utforma ett skadestånds- anspråk, men ansåg själv inte att det var viktigt eftersom det inte var skadestånd hon var ute efter. Hon förväntade sig att målsägandebiträdet skulle lyssna mer och vara mer förstående. Hon hade behövt ett mer kurativt stöd och någon som engagerade sig mer i hennes sak. Rättegången var efter det att anmälan hade gjorts. anser att huvudförhandlingen gick väldigt bra. Nervositeten som hon hade känt innan rättegången försvann och hon blev lugnare. Eftersom den tilltalade vid en tidigare rättegång hade haft samma offentlige försvarare visste hon vem han var. Hon visste även att han inte skulle ställa några attackerande frågor till henne eftersom han inte hade gjort det vid den tidigare rättegången när hon var åhörare och det gjorde henne lugn. Den offentliga försvararen ställde bra frågor och var mjuk i sin framtoning mot henne och uppfattade inte det som att någon misstrodde henne. var relativt väl förberedd på vad som skulle hända under rättegången men det var känslomässigt jobbigt att träffa den Allting hade gått så snabbt från det att polisanmälan gjordes till det att den tilltalade blev häktad. Hon visste inte hur han skulle vara mot henne vid rättegången och hon hade inte heller fått någon information om vad han hade sagt i förhören. Hon var dock inte rädd för honom. Det kändes bra att målsägandebiträdet satt bredvid henne under rättegången, men det kunde egentligen ha varit vem som helst. I själva verket var målsägandebiträdet ingen viktig hjälp under huvudförhandlingen eftersom hon själv inte brydde sig särskilt mycket om skadeståndsfrågan. lyssnade inte ens när målsägandebiträdet förde skadeståndstalan. Istället uppfattade hon det som att det var åklagaren som förde den talan som var viktig för henne. Hon hade ingen förväntning på åklagaren men han utförde sitt arbete på ett väldigt bra sätt. Hon saknade inte något under själva rättegången. kände sig trygg under rättsprocessen fram till rättegången eftersom den tilltalade satt i häkte. Efter rättegången kände hon sig däremot trakasserad av både den tilltalade och hans syster som ringde till henne. har inte haft någon kontakt med målsägandebiträdet efter rättegången. Trots att besöksförbud har meddelats för den tilltalade har han ringt efter rättegången. Hon har ett gemensamt barn och en bostadsrätt tillsammans med den tilltalade och hon visste inte hur hon skulle göra när den tilltalade ringde. Hon visste inte vad som var rätt eller fel och hon var väldigt uppriven efter rättegången och upplevde allting som väldigt jobbigt. ringde till målsägandebiträdet som endast gav henne att berätta vad hon ville. Målsägandebiträdet sade till att hon behövde vara hårdare mot den tilltalade och att skulle säga till den tilltalade att alla kontakter med henne skulle gå via målsägandebiträdet. Eftersom hon kände sig besvärlig och inte kände något stöd hos målsägandebiträdet bad hon inte biträdet om hjälp med de juridiska bitarna efter domen, t ex beträffande skadeståndsdelen. Målsägandebiträdet var enligt för hård mot henne och tog inte hänsyn till hennes behov. Biträdet skulle säkert kunna ha hjälpt henne med de juridiska frågorna men hon orkade inte ha kontakt med målsägandebiträdet eftersom hennes tvärhet blev en press i sig. Med anledning av detta har hon haft mer kontakt med den tilltalade än vad hon har önskat och hon har backat inför den tilltalades krav eftersom hon inte har orkat stå emot på egen hand. Hon har istället varit i kontakt med Kriscentrum och fått ett mycket bättre stöd därifrån. Utifrån en helhetsbedömning anser inte att målsägande- biträdet var särskilt värdefullt för henne under rättsprocessen. Hon hade velat ha mer information och hon önskar att målsägande- biträdet hade varit mer personlig mot henne och engagerat sig mer i hennes situation. En 25-årig kvinna berättar att hon blev utsatt för olaga hot samt försök till våldtäkt eller när hon var . Hon polisanmälde gärningarna direkt efter händelsen. tror att hon med anledning av polisanmälan fick ett brev från polisen om att hon kunde kontakta för stöd och hjälp. Hon tror att polisen även gav henne en del information om möjligheten att begära målsägandebiträde men det var ingenting hon tänkte på eftersom hon befann sig i chocktillstånd. Eftersom polisen först inte fick tag i förövaren sattes huvudförhandlingen inte ut förrän efter det att anmälan hade gjorts. På fråga från polisen hade hon vid förhör framställt önskemål om ett kvinnligt målsägandebiträde med anledning av vad hon hade blivit utsatt för. Hon litade inte på män. Eftersom hon var chockad kommer hon inte ihåg hur som förflöt mellan det att hon framställde önskemålet till det att målsägandebiträde förordnades. Hon minns att polisen meddelade henne en eller rättegången att en kvinnlig advokat hade förordnats som målsägandebiträde för henne. Sedan fick hon ett brev av målsägandebiträdet om tid och plats när de skulle träffas. träffades sedan på biträdets kontor första gången och pratade då . Egentligen hade inga förväntningar på målsägandebiträdet eftersom hon inte visste vad ett målsägandebiträde kunde göra. Polisen hade gett henne lite information om vad ett målsägande- biträde var men då lyssnade hon inte så mycket eftersom hon var i ett upprört tillstånd. När hon träffade målsägandebiträdet förstod hon direkt att biträdet skulle göra sitt bästa och lite till. Hon anser att målsägandebiträdet var ett jättestort och bra stöd för henne. Hon fick information om allting, t ex om hur förundersökningen hade fortskridit, vad den tilltalade hade uppgett i förhören, hur det skulle gå till under huvudförhandlingen och vilka frågor målsägandebiträdet skulle ställa till henne. Biträdet varnade henne för att den offentliga försvararen skulle ställa jobbiga frågor. Målsägandebiträdet sa till den offentliga försvararen att han skulle vara försiktig i sina frågor till henne och biträdet upplyste om att han sagt det. Målsägandebiträdet peppade henne mycket och var omtänksam och sade till henne att det inte var hennes fel och det hjälpte henne att hitta tillbaka till sig själv. Hon vet inte vad hon hade gjort utan målsägandebiträdet. Hon lyssnade på henne, levde sig in i hennes situation, tog det i hennes takt och frågade henne om många saker.