sou · GVB354 · 2008-01-01 00:00:00 — Internets utbud av barnpornografi och annat pornografiskt material finns också en risk för att barns och vuxnas gränser förskjuts, t.ex. så att det blir lättare att förmå barn att utföra sexuella handlingar och avbilda dessa. har vidare frågor om lagstiftningen väckts på olika sätt. Utredningen om kunskap om sexuellt exploaterade barn i har haft i uppdrag att inventera och sammanställa kunskap om sexuell exploatering av barn. I begreppet sexuell exploatering av barn innefattas handel med barn, barnprostitution/sexuell exploa- tering mot ersättning och barnpornografi. I sitt betänkande Sexuell exploatering av barn i (SOU 2004:71) har utredningen uppmanat regeringen att utreda vissa lagstiftningsmässiga frågor som rör barnpornografibrottet. Utredningen har också behandlat andra frågor som rör barnpornografi och annan sexuell exploa- tering av barn, bl.a. utbildning av rättsväsendets personal, behand- ling av de utsatta barnen och av förövarna, barns användning av Internet, forskning, samverkan mellan olika myndigheter och mellan myndigheter och organisationer samt internationellt sam- arbete. Utredningen har lämnat förslag på åtgärder inom vissa av dessa områden. Betänkandet i dessa delar bereds vidare i annan ordning. Vidare har , ECPAT (End Child Prostitution, Child Pornography and Trafficking in Children for Sexual Purposes), m.fl. också uttalat som sin upp- fattning att vissa frågor som rör barnpornografibrottet bör över- vägas. En översyn har dessutom yrkats i flera riksdagsmotioner. Senast under innevarande riksdagsår uttryckte justitieutskottet att det delade motionärernas uppfattning om vikten av att barnpornografi- brottet är så heltäckande som möjligt. Utskottet hänvisade till att den ovan nämnda utredningen påtalat ett översynsbehov och ville inte föregripa regeringens ställningstagande i frågan. På utskottets hemställan avslog därför motionsyrkandena (bet. 2004/05:JuU16). De frågor som har uppmärksammats har bl.a. rört avgränsningen av det straffbara området i olika avseenden, barnens möjlighet till skadestånd samt preskriptionsreglerna. Internationellt har olika åtgärder vidtagits för att motverka barn- pornografi. En tillnärmning av straffrättsliga bestämmelser har skett genom EU:s rambeslut om bekämpande av sexuellt utnytt- jande av barn och barnpornografi (EUT L 13, 20.1.2004, s. 44), FN:s fakultativa protokoll till konventionen om barnets rättigheter om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi och konvention om IT-relaterad brottslighet (ETS 185). Rambeslutet har genomförts i svensk rätt (prop. 2004/05:45, bet. 2004/05:JuU16, rskr. 2004/05:164). Det föranledde en höjning av straffmaximum för grovt barnpornografi- brott men ansågs i övrigt inte kräva några ändringar i bestämmelsen om barnpornografibrott. tillträde till FN-protokollet be- handlas i promemorian Ett heltäckande straffansvar för människo- handel, m.m. (Ds 2003:45). I promemorian görs bedömningen att svensk rätt uppfyller protokollets bestämmelser om barnporno- grafibrott. I promemorian Brott och brottsutredning i IT-miljö (Ds 2005:6), som behandlar tillträde till Europarådskon- ventionen, görs bedömningen att svensk rätt uppfyller konven- tionens bestämmelser om barnpornografibrott. I promemorian före- slås vissa förändrade straffprocessuella regler som får effekt vid utredning av barnpornografibrott. som straffmaximum höjdes i fråga om grovt barnporno- grafibrott trädde en reformerad sexualbrottslagstiftning i kraft. Syftet med den nya lagstiftningen är att öka skyddet mot sexuella kränkningar och att ytterligare förstärka den sexuella integriteten, inte minst när det gäller barn och ungdomar. Det finns mot bakgrund av den redovisade utvecklingen och de frågor som väckts om lagstiftningen ett behov av att se över om bestämmelserna om barnpornografi behöver anpassas för att det skydd som de syftar till att ge skall upprätthållas och om de där- utöver kan förändras för att ytterligare förstärka skyddet. Även i övrigt finns behov av att se över hur barnens ställning vid barn- pornografibrott kan stärkas i lagstiftningen. Utredaren skall göra en översyn av bestämmelserna om skildring av barn i pornografisk bild och av anknytande lagstiftning. Översynen skall syfta till att möjliggöra en mer effektiv bekämpning av barn- pornografi och att förstärka barnens ställning vid barnpornografi- brott. Utredaren skall lägga fram förslag på hur förändringar bör utformas. De särskilda frågor som beskrivs nedan skall ingå i över- synen. Det står utredaren fritt att ta upp även andra frågor inom ramen för utredningsuppdraget. Utredaren skall i sitt arbete beakta de bestämmelser om barn- pornografibrott som finns i EU-rambeslutet och andra inter- nationella straffrättsliga instrument på området. Utredaren bör även studera lagstiftningen i några andra länder som är jämförbara med , i första hand de nordiska länderna. Avgörande för skyddet mot skildring av barn i pornografisk bild är vad som skall förstås med barnpornografi, särskilt vad som avses med barn i straffstadgandets mening. Det har betydelse för såväl bestämmelse om barnpornografibrott som för be- stämmelserna om barnpornografi i TF och YGL samt annan lag- stiftning. Med barn avses i detta sammanhang en person vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som, när det framgår av bilden och omständigheterna kring den, är . Huvud- regeln är att pubertetsutvecklingen är avgörande. En person som inte har avslutat sin pubertetsutveckling är att anse som barn oavsett ålder. Med barn avses dock även personer som har fullbordat sin pubertetsutveckling men inte fyllt vid avbildningstillfället, om det framgår av bilden och omständigheterna kring den, exempelvis bildtexten eller omslaget till en videofilm. Frågan om en bestämd åldersgräns har övervägts . Redan inför godkännande 1990 av väcktes frågan (prop. 1989/90:107 s. 78 f.). Frågan behandlades också i samband med barnpornografireformen 1999 (prop. 1997/98:43 s. 85–89). Då angavs som skäl mot en fast ålders- gräns att en sådan skulle innebära att det straffbara området objektivt sett skulle komma att omfatta alla pornografiska bilder där någon av de avbildade var vid framställningstillfället samtidigt som myndigheterna skulle sakna reella möjligheter att ingripa annat än i de fall där det otvetydigt var fråga om barn- pornografi. Även för innehavare av pornografiska bilder skulle det kunna vara omöjligt att avgöra om bilderna var förbjudna eller inte. Det skulle bli nödvändigt att identifiera de avbildade personerna. En identifiering och efterföljande förhör skulle riskera att medföra ytterligare kränkning. Det pekades också bl.a. på att en åldersgräns skulle få den konsekvensen att fullt lagliga sexuella beteenden skulle bli kriminaliserade om de spelades in på film. I sammanhanget kan nämnas att efter granskning av tredje rapport om åt- gärder och framsteg i förverkligandet av har rekommenderat en tydlig åldersgräns vid . Definitionen av barn har prövats av () i ett mål om barnpornografibrott där den tilltalade känt till att de avbildade flickorna var (NJA 2005 s. 80). HD kon- staterade där att pubertetsutvecklingen hos flickorna var fullbordad och att det inte kunde anses framgå av bilderna eller omständig- heterna kring dem att flickorna var . HD fastställde därför underinstansernas domslut att ogilla åtalet. Internetanvändningen kan sägas ställa nya krav på behovet av att skydda unga personer som befinner sig i en utvecklingsprocess. Enligt bl.a. är vidare en identifiering av barn och ungdomar som avbildats pornografiskt till gagn för att de skall kunna få hjälp att bearbeta sina upplevelser. En identifiering kan också förhindra fortsatta sexuella övergrepp. Mot denna bakgrund finns ett behov av att på nytt inventera och granska skäl som talar för och emot en bestämd åldersgräns. Utredaren skall göra en sådan analys och särskilt överväga hur en bestämd 18-årsgräns skulle förhålla sig till det system som gäller enligt TF och YGL. Om utredaren kommer fram till att det är möjligt och lämpligt att införa en sådan gräns i definitionen eller att på något annat sätt utvidga lagstiftningens skydd för unga männi- skor under , skall utredaren föreslå en sådan reglering. Ut- redaren skall i detta sammanhang även beakta reglerna om beslag och förverkande. Om ändringar behövs i TF:s och YGL:s bestäm- melser om att skildringar av barn i pornografiska bilder är undan- tagna från grundlagarnas tillämpningsområden, får utredaren före- slå sådana ändringar. Även eventuella följdändringar i annan lag- stiftning skall föreslås. Dagens skydd för icke pubertetsutvecklade personer som inte kan identifieras eller som är eller äldre skall behållas. Utred- aren skall vidare utreda hur situationer där fullt pubertetsutveck- lade ungdomar avbildar egna lagliga sexuella beteenden eller lik- nande fall skall bedömas och vid behov lämna förslag på reglering, se även nedan under rubriken från det straffbara om- rådet. Innehav utgör en nedre gräns för vad som är straffbelagt som barnpornografibrott. Med innehav avses att ha besittning i civil- rättslig mening. Det är inte straffbart att endast titta på en barn- pornografisk bild som någon annan förevisar och inte heller att i samband med detta fysiskt hålla i mediet, t.ex. ett fotografi. Den som på sin dators skärm endast tittar på en barnpornografisk bild som förmedlas genom datakommunikation torde inte heller kunna anses inneha bilden. Teknikutvecklingen har inneburit att barnpornografi numera i stor omfattning framställs och sprids med användning av informa- tionsteknik, inklusive Internet. Det har medfört att barnporno- grafin blivit mer lättåtkomlig för enbart tittande och att nya former för att befatta sig med barnpornografi har tillkommit och kan för- utsättas tillkomma i takt med den tekniska utvecklingen. Det förekommer t.ex. att personer med användning av betalkort får tillträde till webbsidor med barnpornografiskt material. Barnporno- grafiska bilder som någon tittar på via Internet kan vidare sparas via temporär lagring (s.k. cache) på dennes egen dator. Bilderna finns då lätt tillgängliga och kan tas fram . Den automatiska hanteringen av temporärfiler kan dessutom manipuleras så att lagringstiden förlängs. Det förekommer också att personer sparar länkar till barnpornografiska webbsidor på Internet och använder dessa för att lätt få tillgång till sidorna. Andra exempel på funk- tioner som används vid befattning med barnpornografi är webb- hotell där filer sparas hos en leverantör av en lagringstjänst och fil- delning där den lokala hårddisken är del i ett större virtuellt lag- ringsutrymme. Det är oklart i vilken omfattning det kriminaliserade området omfattar sådana former av befattning med barnpornografi. Utredaren skall överväga om barnpornografibrottet behöver an- passas i fråga om straffbelagda gärningsformer och om kriminali- seringen bör utsträckas till ytterligare former av befattning med barnpornografi. Utredaren skall lämna de lagförslag som överväg- andena ger anledning till. Förslagen bör utformas på ett teknik- neutralt sätt. Undantag från det straffbara området Straffbestämmelsen om barnpornografibrott innehåller vissa undan- tag. Förbuden mot skildring och innehav gäller inte den som teck- nar, målar eller på något annat liknande hantverksmässigt sätt fram- ställer en barnpornografisk bild, om bilden inte är avsedd att spridas, överlåtas, upplåtas, förevisas eller på annat sätt göras tillgänglig för andra. Även i andra fall skall en gärning inte utgöra brott, om gärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Frågor har emellanåt väckts om omfattningen av undantagen från det straffbara området, t.ex. när pornografiska bilder har förekommit i konstnärliga sammanhang. En annan fråga, som kan beröra både undantagen och själva definitionen av vad som utgör barnpornografi, gäller situationer där unga människor, t.ex. två 16-åringar, avbildar egna lagliga sexuella beteenden. Ett liknande fall är t.ex. att barn och ungdomar tar pornografiska bilder av sig själva och lägger ut på webbsidor. Hur sådana förfaranden skall bedömas kan inte besvaras på ett generellt sätt. I bedömningen måste bl.a. de avbildades pubertetsutveckling vägas in. Denna fråga skulle sannolikt få ökad betydelse med en bestämd 18-årsgräns, se ovan. Utredaren skall överväga vilka behov av undantag från det straff- bara området som finns. Om utredaren finner att undantagen bör inskränkas eller utvidgas i några avseenden, skall sådana lagänd- ringar föreslås. Straffskalan för barnpornografibrott är fängelse i högst , eller om brottet är ringa, böter eller fängelse . Straff- maximum för grovt barnpornografibrott höjdes i samband med att den nya sexualbrottslagstiftningen trädde i kraft. Straffskalan ändrades då från fängelse i lägst och högst till fängelse i lägst och högst . Skälen för höjningen var dels att genomföra påföljdsbestämmelsen i EU-ram- beslutet, dels att skapa utrymme för en mer nyanserad straffmät- ning i de mest allvarliga fallen av grovt barnpornografibrott. Vid bedömande av om ett brott är grovt skall särskilt beaktas om det har begåtts yrkesmässigt eller i vinstsyfte, utgjort ett led i brottslig verksamhet som utövats systematiskt eller i större omfattning, avsett en särskilt stor mängd bilder eller avsett bilder där barn ut- sätts för särskilt hänsynslös behandling. I rättstillämpningen döms sällan för grovt barnpornografibrott. Exempelvis har innehav av en stor mängd bilder inte ansetts till- räckligt för att bedöma ett brott som grovt (jfr två avgöranden från hovrätten, RH 2001:30 och RH 2003:69). De vanligaste påföljderna för barnpornografibrott som inte är grovt är dagsböter, villkorlig dom i förening med dagsböter samt kortare fängelsestraff. Med utgångspunkt i den praxis som finns i fråga om brotts- rubricering och påföljder vid barnpornografibrott skall utredaren överväga behovet av och lämna eventuella förslag till förändringar på området. Utredaren bör beakta övervägandena i fråga om åtals- preskription och kravet på dubbel straffbarhet, se nedan. Barnpornografibrottet är systematiskt sett inte ett sexualbrott och är av den anledningen placerat i 16 kap. om brott mot allmän ordning och inte i dess 6 kap. om sexualbrott. Frågan om brottets placering berördes av regeringen i samband med barn- pornografireformen (prop. 1997/98:43 s. 78 f.). Regeringen an- förde då bl.a. att brottet tar sikte på förfaranden utöver själva sexualbrottet och att barnpornografin också omfattar ett vidare område än skildringar av sexualbrott. Vidare framhölls att barn- pornografibrottet syftar till att skydda inte bara det avbildade barnet från att kränkas utan också barn i allmänhet. I normalfallet torde det inte finnas någon målsägande, förutom staten, vid brott mot allmän ordning. Det finns dock undantag där brottet riktat sig mera uttalat mot en eller flera individualiserade och identifierade personer. Brottet kan då medföra skadestånd en- ligt skadeståndslagen (1972:207) och brottsskadeersättning enligt brottsskadelagen (1978:413). I fråga om barnpornografibrottet finns inte någon utbildad praxis i dessa frågor. Möjligen kan bedömningen variera beroende på vilken form av befattning med barnpornografi det handlar om. I en dom från (mål nr B 1914-03) gjorde tingsrätten bedömningen att de skildrade barnen i detta mål var att betrakta som målsägande i fråga om gärningsformerna skildrande och spridning och skadeståndsberättigade. Spridning av och annan befattning med barnpornografiskt material utgör en allvarlig integritetskränkning av det avbildade barnet. Bilder som sprids via Internet finns dessutom tillgängliga för användare globalt och kommer med stor sannolikhet att cirkulera på Internet . Enligt Utredningen om kunskap om sexuellt exploaterade barn i är det svårt för barn att lägga traumat bakom sig en gång för alla när man inte vet om och när bilderna kommer att dyka upp igen. Utredaren skall klargöra om barn som är avbildade i barnporno- grafiskt material kan betraktas som målsägande vid barnpornografi- brottet och vara berättigade till t.ex. målsägandebiträde och ha rätt till ekonomisk ersättning. Om utredaren finner att barnen inte alls eller endast beträffande vissa former av befattning med barn- pornografi kan anses som målsägande eller ha rätt till ersättning, står det utredaren fritt att – om det anses befogat – föreslå för- fattningsändringar för att barnen skall få stärkt stöd i processen och utökade möjligheter till ersättning vid barnpornografibrott. Utredaren får också överväga och föreslå andra ändringar för att stärka barnens ställning i rättsprocessen. Preskriptionstiderna för barnpornografibrott av normalgraden är , för ringa brott och för grovt brott . Preskrip- tionstiderna räknas för brottet. För grövre sexualbrott mot barn gäller i stället att preskriptionstiden börjar löpa först när barnet fyller eller skulle ha fyllt . En sådan förlängd preskrip- tionstid har funnits . I samband med sexualbrotts- reformen höjdes åldern från till nuvarande . utvidgades bestämmelsen till att avse fler sexualbrott. Skälen för denna reglering är det starka intresse som uppbär det straffrättsliga skyddet mot att barn utsätts för sexuella övergrepp sammantaget med det förhållandet att sådana brott i många fall upptäcks först och då inte sällan är preskriberade. I samband med ändringarna 2005 uttalades att det inte är motiverat att göra den särskilda preskriptionsbestämmelsen tillämplig på brott där minimistraffet är dagsböter. Med denna avgränsning gjordes bestämmelsen tillämplig på t.ex. grovt utnyttjande av barn för sexuell posering men inte på sådant brott av normalgraden. Vissa frivilligorganisationer har framfört att preskriptionstiderna vid barnpornografibrott är för korta och har bl.a. föreslagit att barn- pornografibrottet bör omfattas av den särskilda preskriptions- bestämmelsen. Utredningen om kunskap om sexuellt exploaterade barn i har föreslagit att det bör övervägas att göra bestämmelsen tillämplig även för brottet sexuellt ofredande när brottet har samband med barnpornografibrott. Utredaren skall mot denna bakgrund överväga om preskriptions- reglerna vid barnpornografibrott är ändamålsenligt utformade. Frågan bör övervägas tillsammans med frågorna om definitionen av barnpornografi, straffskalorna och kravet på dubbel straffbarhet. Om utredaren finner att reglerna bör ändras, skall sådana lag- ändringar föreslås. Kravet på dubbel straffbarhet För att kunna lagföra ett barnpornografibrott i som har be- gåtts utomlands av t.ex. en svensk medborgare krävs att gärningen är straffbar även där den begicks, dvs. dubbel straffbarhet krävs. I samband med den nya sexualbrottslagstiftningen togs kravet på dubbel straffbarhet bort för vissa allvarligare sexualbrott mot barn . Avgränsningen gjordes på det sättet att brott med böter i straffskalan fortsatt skulle omfattas av ett sådant krav. Som skäl för slopandet av kravet anfördes bl.a. att vuxnas sexuella över- grepp mot barn som begås utomlands vid den s.k. barnsexturismen utgör allvarliga kränkningar av barns grundläggande rättigheter och mänskliga värdighet och att det inte kan anses tillfredsställande att sådana handlingar kan begås av t.ex. svenska medborgare som be- söker andra länder där förfarandet inte är straffbelagt. Utredaren skall överväga om motsvarande skäl gör sig gällande i fråga om barnpornografibrott. Om utredaren finner att kravet på dubbel straffbarhet vid barnpornografibrott bör tas bort eller be- gränsas, skall sådana lagändringar föreslås. Uppdragets genomförande och tidsplan Utredaren bör under utredningens gång samråda med företrädare för de frivilligorganisationer och myndigheter som verkar inom ramen för det område som uppdraget avser samt med Tryck- och yttrandefrihetsberedningen (Ju2003:04). Utredaren bör följa utvecklingen inom EU och andra inter- nationella forum och särskilt uppmärksamma eventuella nya initiativ på området. Uppdraget skall redovisas . Om ut- redaren anser det lämpligt kan någon eller några delar av uppdraget redovisas i ett eller flera delbetänkanden. Genomgång av domar och strafförelägganden Är brottet att bedöma som grovt eller av Är brottet att bedöma som ringa eller av normalgraden?.................................... som omfattar även annan brottslighetUT.......... Bilaga 2 SOU 2007:54 Hur dömde hovrätterna?............................. Ogillade åtal i hovrätten.............................. 1 Det granskade materialet I utredningens uppdrag har ingått att med utgångspunkt i den praxis som finns i fråga om brottsrubricering och påföljder vid barn- pornografibrott överväga behovet av och lämna eventuella förslag till förändringar på området. I uppdraget har också ingått att klargöra om barn som är avbildade i barnpornografiskt material kan betrak- tas som målsägande vid barnpornografibrottet och vara berättigade till t.ex. målsägandebiträde och ha rätt till ekonomisk ersättning (dir. 2005:89). För att kunna göra de överväganden som efterfrågas har utredningen bl.a. gått igenom domar och strafförelägganden gällande barnpornografibrottet. Insamlingen av materialet gick till på det viset att utredningen från () fick en sammanställning över de fällande tingsrättsdomar samt strafförelägganden och åtals- underlåtelser rörande barnpornografibrottet som var meddelade –(BRÅ har endast möjlighet att lämna uppgifter om fällande domar). Från respektive tingsrätt och åklagarkammare hämtades därefter in de tingsrätts- domar samt strafförelägganden och åtalsunderlåtelser som fanns upptagna i sammanställningen. I de fall tingsrättsdomarna var överklagade hämtades även hovrätternas – och i förekommande fall Högsta domstolens – domar och beslut in. Genom en ändring i 3 § sekretessförordningen (1980:657) har regeringen beslutat att sekretess skall gälla i den av utredningen utförda undersökningen för uppgifter om enskildas personliga förhållanden. Detta var en förutsättning för att BRÅ skulle lämna ut de begärda uppgifterna. Med hänsyn till detta redovisar ut- redningen inte sådana uppgifter om enskilda domar, strafförelägg- anden eller åtalsunderlåtelser som kan medföra att dessa kan identifieras. Detta gäller dock inte domar som har refererats i NJA I eller RH. I undersökningen ingår fällande tingsrättsdomar som har meddelats –2005. De domar som har meddelats ingår således inte i undersökningen. Utred- ningen har valt att inte ta med dessa domar i undersökningen eftersom domarna i många fall gäller barnpornografibrott som är begångna , dvs. innan den nya lagstiftningen trädde i kraft. Domarna rör också i flera fall endast äldre sätt att befatta sig med barnpornografi, dvs. genom VHS-kassett, tidskrifter och liknande. Den snabba tekniska utvecklingen har medfört att den enskilde numera tar del av barnpornografi huvudsakligen via bilder och filmer som laddats ned från Internet. Till övervägande del är dessa domar således inte intressanta för bedömandet av hur den gällande straffbestämmelsen om barnpornografibrott tillämpas i praxis. Utgångspunkten för undersökningen har varit fällande tings- rättsdomar som har meddelats –2005. I de fall en tingsrättsdom har överklagats och hovrätten har prövat över- klagandet ingår i stället hovrättens dom i undersökningen. Mot- svarande gäller i fråga om överklaganden till (). För det första innebär detta att om en tilltalad har dömts för barnpornografibrott i tingsrätten, men åtalet rörande barnporno- grafibrottet har ogillats i hovrätten, den domen inte ingår i undersökningen (se dock särredovisningen av dessa domar i denna bilagas avsnitt 2.7.3). För det andra innebär detta att vissa hovrätts- domar (och HD:s domar) som ingår i undersökningen inte har meddelats under det år som tingsrättsdomen meddelades. För enkel- hetens skull har, när annat inte särskilt anges, överinstansernas domar hänförts till det år tingsrätten meddelade sin fällande dom. Fällande domar rörande barnpornografibrott Antal personer som dömts