sou · GVB388 · 2008-01-01 00:00:00 — Såväl alla sjuksköterskor som omvårdnadspersonalen på boen- dena i de tre kommunerna har utbildats i det nya arbets- sättet och arbetet ska bedrivas vidare med en dietist som projektansvarig på fältet. har deltagit i en del av den utbildning som riktar sig till sjuksköterskor och i allmänna föreläsningar för omvårdnadspersonal. De utbildar dock inte omvårdnadspersonalen i MNA på grund av att de inte kan erbjuda dietkoster då de lagar all mat själva på boendena. En arbetsgrupp bestående av representanter från Helsing- borgs och , primärvården i nordvästra samt kommunrepresentanter från nordvästra kommuner har arbetat fram ett utbildningsprogram utifrån kursplan och hälso- och sjukvårdspro- grammet i stroke, vilket resulterat i en särskild teamut- bildning för personal i verksamhet. Föreläsare har varit personal både från landsting och kommun. Skriftlig examination avslutar utbildningen. I är teamens uppdrag att genomföra en heldagsutbildning för all personal inom det egna vårdområdet och för detta ändamål har ett kompendium sammanställts. I utbildnings- uppdraget ingår också att hålla sig ajour med vad som hän- der inom strokeforskningen. De utbildare som arbetat med strokevårdsprogrammet erhöll i septem- ber 2007 kompetensbevis i strokereha- bilitering samt strokebrosch för verksamhet. , och kommuner har satsat på ett gemensamt vårdplaneringsteam för norra . Vårdplaneringen har tidigare skett enskilt i varje kommun, Vad sker i kommunerna? men nu finns ett team för hela området. Varje kommun har avsatt resurser i form av paramedicinare, biståndsbe- dömare och sjuksköterskor. Ett gemensamt team som arbetar med vårdplanering mot sjukhusen kan möta den äldre tidigare. Målet är att varje kommuninvånare ska få möjlighet att kunna återgå till ordinärt boende eller få fortsatt omsorg och vård i regi. Närvårdsskolan är ett samarbete mellan , och kommuner och i Sörm- land. Syftet med den gemensamma satsningen är att skapa ökad samsyn och bättre kvalitet. Närvårdsskolan är det första projektet som genomförs gemensamt mellan kom- muner och landsting i den här regionen. Utbildningarna på närvårdsskolan omfattar alla yrkeskategorier inom primär- vården, på och i kommunernas om- sorg och vård av äldre. är ett samarbete mellan , , , och kommuner samt . I de två aktiviteter som driver inom ramen för Kompetensstegen deltar alla kommuner utom . jobbar med olika projekt som ska främja osorg och vård av äldre. Ut- bildning är en del som ingår i den reguljära verksamheten. De utbildningspaket man erbjuder inom ramen för Kompetensstegen motsvarar en distanskurs på gymnasie- nivå om 150 poäng och sker i samarbete med Centrum Vux i . Målet är att utbilda cirka 1 000 underskö- terskor inom områdena Demenshandikapp och bemötande samt Fall och fallprevention. Varje utbildning tar från start till mål. Planer finns att göra en vidare- utbildning som ska göra det möjligt att bli demensombud respektive fallombud. Vad sker i kommunerna? FoU i Väst är en forsknings- och utvecklingsenhet inom () och är en samarbetsorganisation för 13 kommuner i . FoU i Väst har ansvarat för utvärderingsinsatser och stöd i egenutvärdering och implementering för en rad olika akti- viteter där två eller flera kommuner deltagit och som sam- ordnats av GR. Aktiviteterna har bland annat handlat om utbildning (5 högskolepoäng) i konsultativt arbetssätt för legitimerad personal i , , , och samt spetskompetens för undersköters- kor i äldrepsykiatri (Ale, , och Tjörns kommun). GR samordnade Genombrottsprojekten (för beskrivning av metoden se 4.1.5 Handledning) Ökad livs- kvalitet för personer med demenssjukdom i , , och i samt "Bättre mat och hälsa för äldre" inom och på äldrebo- enden i sju kommuner: , , , , , och . Alla kommuner i samarbetar i ett utveck- lingsprojekt för biståndshandläggare. Som projektledare och motor fungerar FoU-centrumet i . Syf- tet är att utveckla såväl den individuella behovsprövningen som den generella tilldelningen med stöd av Socialtjänstla- gen. Utgångspunkten för projektet är lagstiftningen och dess intentioner kopplat till de svårigheter som finns vid den individuella hjälptilldelningen. Projektet startade med utbildning i samtals- metodik och fortsatte med reflektioner kring yrkesrollen, Socialtjänstlagens mål och intentioner, olika perspektiv på behov samt vad ett socialt synsätt innebär. Ju längre projektet pågick desto mer kom det att inriktas på utredningarna och på själva kartläggningen. Som en följd av detta bildades en arbetsgrupp med en represen- tant från varje kommun. De fick till uppgift att tillsammans med en projektledare ta fram ett hjälpmedel som stöd för Vad sker i kommunerna? handläggarna i kartläggningen. Biståndshandläggare från de medverkande kommunerna har testat detta instrument och också medverkat i en uppföljning kring vad de anser om kartläggningsinstrumentet. Alla kommuner i har sökt och fått medel för att arrangera Mötesplats Äldreomsorg med tema Kompetensstegen på i den 7–. Syftet med mötesplatsen är att skapa en bred spridning mellan GR:s medlemskommuner av de erfaren- heter som gjorts inom ramen för Kompetensstegen. Mötesplatsen pågår och målgrupp är i för- sta hand personal inom medlemskommunernas omsorg och vård. Mötesplats Äldreomsorg förbereds av en arbets- grupp bestående av representanter från GR:s medlems- kommuner. har sökt och fått medel för att utveckla nätverk för Kompetensstegens kontaktpersoner i län. Nätverken syftar till att utveckla och imple- mentera den kunskap som produceras inom ramen för Kompetensstegen. En plan för hur nätverken ska fortsätta och hur de ska organiseras ska tas fram och för- ankras. Arbetet drivs av . I fungerar FoU Äldre som samordnare för ett nätverk som har sin utgångspunkt i regionala träffar arran- gerade av Kompetensstegen. Nätverket fyller en funktion som arena för möten, inspiration och erfarenhetsutbyte. Vad sker i kommunerna? Kommittén har utifrån direktiven valt att i huvudsak fokusera på uppdraget att skapa långsiktigt hållbara system för kvalitets- och kompetensutveckling inom omsorgen och vården av äldre. I kom- mittédirektiven pekas därutöver på ett antal andra viktiga perspek- tiv på uppdraget. Grundtanken bakom Kompetensstegen har varit att kommunerna bäst vet hur deras behov ser ut. Kommittén har därför sett som sitt uppdrag att informera om dessa perspektiv och sedan följa upp vad kommunerna gjort. Kommunerna har i ansökan uppmanats att beskriva behoven av kompetensutveckling utifrån två individperspektiv, dels brukarens dels den anställdes. Kommitténs intryck från ansökningshandling- arna är att många kommuner tycks ha svårt att beskriva utveck- lingsbehov ur ett brukarperspektiv. Det är betydligt vanligare att beskriva behoven med personalfokus. Även en utvärdering från APeL FoU visar att kommunerna inte alltid har metoder för att in- volvera brukarna och deras anhöriga i utvecklingsarbetet. APeL skriver Det har nästan enbart varit chefer, utvecklare och vårdper- sonal som involverats i Kompetensstegen i de aktuella kommu- nerna. Även om det har varit omfattande och framgångsrikt, saknar vi försök att involvera vård- och omsorgstagare och anhöriga redan i utvecklingen av projekten. Det som genomgående saknas är system för att ge dessa ett inflytande över utvecklingsarbetet och att vara med och formulera vad kvalitet i äldreomsorgen innebär. Pensionärsföreningar och brukarråd får information, men ses inte som aktörer för aktiv påverkan i kvalitetsarbetet. Här ser vi att det saknas erfarenhet och att en utveckling skulle behöva ske.62 Det som är glädjande ur brukarperspektiv är att etik, bemötande och värdegrundsfrågor, uttryckt på olika sätt, har fått en framträ- dande plats i kompetensutvecklingen. Ett stort arbete ägnas åt ut- bildning och framför allt åt tid för diskussion, reflektion och handledning kring etiska frågor som i utgör basen i omsorgs- och vårdarbetet. Kommittén menar att respekt för den enskilda människan och fokus på etik och bemötande bör kunna förstärka 62 APeL, Uppföljning av Kompetensstegens arbete. Vad sker i kommunerna? individualiseringen av olika insatser, att brukaren ses som en indi- vid med sina speciella behov som dessutom snabbt kan förändras . Kommittén har också kunnat se, i svaren på frågeformuläret och i redovisningarna, att många kommuner planerar att genomföra brukarundersökningar där även frågor kring kompetensutveck- lingsarbetet kommer att vägas in på olika sätt. Resultatet av sådana mätningar kommer att kunna redovisas först i de slutrapporter som kommer in 2009. Det är angeläget att staten tar sitt ansvar för att kunskaper, erfarenheter och slutsatser som kommer fram i dessa slutrapporter kan komma andra kommuner till del genom olika informationskanaler, till exempel webbplats, nätverk och mötes- platser. antog 1994 en strategi om jämställdhetsintegrering i Sverige.63 Strategier om jämställdhetsintegrering antogs även av FN och EU åren därefter. Strategin innebär att alla politikområden ska ha ett jämställdhetsperspektiv. Det handlar om att alla verksamhe- ter ska bedrivas på ett sådant sätt att kvinnor och män får del av myndigheternas tjänster på lika villkor. Trots detta kan kommittén konstatera att det inom område inte finns tydliga krav eller lagstöd för ett jämställdhetsarbete ur ett brukarper- spektiv. Arbetet med Kompetensstegen tycks heller inte ha stimulerat kommunerna att arbeta med jämställdhetsfrågor ur ett brukarperspektiv. Kommittén har dock inte haft resurser att mäta i vilken mån alla de bemötande- och etikaktiviteter som pågår runt om i kommunerna inkluderar detta perspektiv. Kommittén anser att det finns behov av uppföljning och utvärdering av hur omsorgen och vården av de äldre fungerar ur ett jämställdhets- och brukarperspektiv. Vad gäller jämställdhetsarbete för personalen finns ett annat lag- stöd och alla arbetsgivare är skyldiga att arbeta med jämställdhets- planer och lönekartläggningar. Inte heller inom detta område tycks det inom ramen för Kompetensstegen ha pågått några större sats- ningar för att minska skillnaderna mellan män och kvinnor bland de anställda. Det kan dock delvis förklaras med att detta är en bransch 63 Regeringens proposition 1993/94:147, Delad makt delat ansvar. Vad sker i kommunerna? med övervägande andel kvinnor och att jämställdhetsarbetet till stor del har handlat om att rekrytera män till yrket. En annan viktig del av jämställdhetsarbetet bland de anställda handlar om att skapa bättre karriärvägar och löneutveckling för de många kvinnor som arbetar som vårdbiträden och undersköterskor. Här har en hel del gjorts inom ramen för Kompetensstegen och kommittén gör bedömning att det är väsentligt att det arbetet fort- sätter. Detta arbete kan även bidra till att göra yrket mer attraktivt och därmed locka fler män. Tilläggas bör att Kompetensstegen som nationell satsning måste ses som en jämställdhetssatsning i sig. Här har en yrkesgrupp som i huvudsak består av kvinnor satts i fokus och getts nya möjligheter till kompetens- och karriärutveckling. Eftersom kvinnor även är i majoritet bland brukarna kommer de kvalitetsförbättringar som görs i verksamheten att i första hand komma kvinnor till del. Språkkunskaper för kvalitets- och kompetensutveckling Två aspekter av språkkunskaper är viktiga att lyfta fram inför kommande utvecklingsarbete inom omsorgen och vården av äldre. Den första handlar om att inse att verksamheten är flerspråkig, och det ur flera perspektiv. Det handlar både om att äldre med ett annat modersmål än svenska måste ges möjlighet att få omsorg och vård av personal som talar samma språk och om att äldre med svenska som modersmål måste ges samma möjlighet. Personalen ska ha ele- mentära kunskaper i det aktuella språket men behöver också kunna förstå ålderdomliga uttryck eller kunna förklara komplicerade sjukdomsförlopp för oroliga anhöriga. Den andra aspekten handlar om den förändring som yrket ge- nomgår med ökade krav på specialkunskaper, noggrann dokumen- tation och hantering av ny teknik, vilket ställer högre krav på för- mågan att hantera svenska i såväl tal som skrift. Språkkunskaper är också en viktig förutsättning för framgångsrik kompetensutveckling. I ett yrke där det i stor utsträckning tidigare i huvudsak krävdes praktiska färdigheter ställs allt större krav på förmåga att ut- trycka sig och att kunna ta till sig och förstå teoretiska kunskaper. Att behärska svenska i tal och skrift är en grundläggande förutsätt- ning för att ge brukarna en god omsorg och vård. Språkutveckling och språkträning är därför viktiga komponenter i kommunernas kompetensutvecklingsplaner. Flerspråkighet i omsorgen och vården Vad sker i kommunerna? av äldre är en stor tillgång. Brukare med annat modersmål än svenska kommer att bli allt vanligare. För att säkra en god kvalitet är det därför viktigt att anställa medarbetare med kunskaper i andra språk än svenska. Dessa medarbetare bör då ges det stöd som be- hövs för att också klara de grundläggande kraven på förmåga att ut- trycka sig i tal och skrift på svenska. Stöd till alternativa utförare Kommunernas svar i ansökningshandlingar och i redovisningar vi- sar att privata vårdgivare har involverats i arbetet med Kompetens- stegen i ungefär den omfattning som de har av den totala omsorgen och vården om de äldre. Som framgick av redovisningen i 4.4.4 Stöd till alternativa utförare har ett femtiotal kommuner uppgivit att de samverkat med alternativa utförare kring Kompetensstegen. Cirka 150 kommuner har uppgivit att de inte har några alternativa utförare. Av dessa svar att döma finns det ett åttiotal kommuner som har alternativa utförare men som av något skäl inte involverat dessa. I de kontakter kommittén haft med företrädare för omsorgs- och vårdföretag har framförts viss kritik mot att det endast var kommuner som ägde rätt att ansöka om medel från Kompetensste- gen. Kritiken riktar in sig på att den i kommitténs direktiv ut- tryckta principen att medlen skulle komma personalen inom om- sorgen och vården av äldre till del oavsett driftsform, inte alltid återspeglats i praktiken på lokal nivå. Från vissa kommunföreträ- dare som anlitar alternativa utförare har å andra sidan uppfatt- ningen uttryckts, att ansvaret för kompetensutveckling av de an- ställda reglerats i entreprenadavtal. Kommunerna menar att entre- prenörerna kompenserats ekonomiskt för att ta ansvar för kompe- tensutvecklingen och att det därmed är orimligt att resurserna från Kompetensstegen ska komma dem till del. Kommittén anser att det är angeläget att staten, inför eventuella framtida satsningar liknande Kompetensstegen, gör en grundlig analys i förväg av vilka konse- kvenser olika finansieringsmodeller får i praktiken. Vad sker i kommunerna? Att dela gemensam kunskap och samarbeta Omsorgs- och vårdarbetet innebär att individen är en del i ett ar- betslag. Kunskapsutvecklingen för en individ kan till stor del gynnas av gemensamma aktiviteter i arbetslaget. Tid för reflektion och att få diskutera etik, bemötande och förhållningssätt tillsammans med andra är typexempel på frågor som bäst lämpar sig för gemensamma aktiviteter. räcker inte arbetslaget till för att skapa de gemen- samma kunskaper som behövs för att ge brukarna bästa möjliga om- sorg och vård. Samverkan och kompetensutvecklingsinsatser mellan arbetslag beskrivs ofta av kommuner som stimulerande och utveck- lande. Omsorgs- och vårdarbetet bygger i stor utsträckning på sam- arbete mellan flera yrkesgrupper som var och en kan finnas i olika delar av organisationen. Samarbete och gemensam värdegrund är nödvändigt oavsett organisationsstrukturen i övrigt. Cirka hälften av alla som har hemtjänst har även hemsjuk- vårdsinsatser. Många äldre med omfattande hjälpbehov möter flera aktörer, har många vårdtillfällen och träffar många personer med olika professioner. Med nödvändighet behövs i sådana situationer ett välutvecklat samarbete. Kommittén menar att det finns ett stort behov av att fokusera på det gemensamma uppdraget att lösa eller lindra många äldres komplexa livssituationer. Gränsöverskridande samarbete, men också gränsöverskridande kompetensutveckling, kan förbättra innehållet i omsorgs- och vårdarbetet. Detta är något som påpekas i en rapport från APeL. En svaghet som lyfts fram är att sjukvården inte varit med i utvecklingsarbetet inom Kompetens- stegen. Man anser att en avgörande faktor för kvalitetsarbete är att man får ihop kedjan slutenvård, primärvård och kommunens äldre- omsorg.64 Kommittén menar att eventuella statliga stödsystem inom omsorg och vård av äldre bör ta hänsyn till vikten av sam- verkan. Vikten av samarbete har många dimensioner och rör inte bara olika omsorgs- och vårdgivare. Arbetet med Kompetensstegen har, enligt kommittén, tydligt visat på behovet av samarbete mellan kommuner, utbildningsinstitutioner, utvecklingscentrum med mera. APeL skriver i sin rapport: Starka mellanhänder, så kallade inter- mediärer i form av FoU-enheter och högskolor, är ytterligare ett sätt att organisera för en mer hållbara utveckling. Ett sådant samar- bete har lyfts fram i två kommuner som viktigt, både för lärandet och för spridning av nya arbetssätt. 64 APeL, Uppföljning av Kompetensstegens arbete. 5Kommitténs överväganden och slutsatser Som tidigare redovisats har kommittén genomfört sitt uppdrag i nära och kontinuerlig dialog med de kommuner som deltagit i sats- ningen. I flertalet av landets kommuner pågår satsningen även un- der 2008. Mot bakgrund av det senare är det inte möjligt för kom- mittén att dra slutsatser baserade på en samlad och hel- täckande bild av satsningens omfattning, än mindre redovisa resul- tat och effekter. Till detta ska läggas att kommitténs uppdrag främst varit av operativ karaktär. Fokus har legat på själva genom- förandet av ansökningsförfarandet, försöksverksamheten och de olika utåtriktade insatserna för information, nätverksbyggande och stöd. Kommittén har inte haft i uppdrag att till regeringen redovisa utredningsförslag rörande den framtida kompetensutvecklingen inom området eller andra angränsande frågor. Flera av de mest cen- trala frågorna på området ingår i andra utredningars uppdrag, däribland (dir. 2007:25), Gymna- sieutredningen (dir. 2007:8) och Utredningen om nya former för stöd till kunskapsutveckling inom (dir. 2007:91). Kommittén anser dock att erfarenheterna och intrycken från de frekventa kommunkontakterna i kombination med den omfattande skriftliga dokumentationen i form av behovsanalyser, ansöknings- handlingar, delredovisningar, utvärderingar med mera ger ett till- räckligt underlag för vissa resonemang och slutsatser. Dessa reso- nemang och slutsatser är avsedda som rekommendationer inför kommande initiativ och åtgärder på området. Kommittén har i detta avslutande kapitel valt att redovisa sina resonemang i tre steg. Det kan också beskrivas som tre aspekter på det vida spektrum av frågeställningar som kommitténs uppdrag be- rört. I ett första steg lyfter kommittén fram sambandet mellan kva- Kommitténs överväganden och slutsatser litets- och kompetensutveckling i omsorgen och vården av äldre. Det andra steget handlar om principer för framtida utbildnings- och kompetensutvecklingsinsatser. Det tredje steget rör den över- gripande frågan om statens respektive kommunernas roll och an- svar i frågor om kompetensutveckling inom omsorgen och vården av äldre. Sist i kapitlet presenterar kommittén ett antal samman- fattande slutsatser med utgångspunkt i ovan nämnda resonemang. 5.1Kvalitet och kompetens – strategiskt viktiga frågor Kompetensutveckling är av central betydelse för att säkerställa god kvalitet i omsorgen och vården om äldre. Mot bakgrund av erfaren- heterna av arbetet med Kompetensstegen vill kommittén peka på framför allt tre områden där kompetensutveckling av personalen enligt kommitténs bedömning har en särskild och strategiskt viktig betydelse för verksamhetens kvalitet. Dessa är professionalisering, organisering samt bemötande och värdegrund. För en närmare be- skrivning av de metoder, modeller och perspektiv som nämns hän- visas till 4 Vad sker i kommunerna? Det första området kan sammanfattas i begreppet professionalise- ring. Baspersonalen inom omsorg och vård av äldre utför ett vik- tigt, kvalificerat och ansvarsfullt arbete. Att peka på behovet av professionalisering ska inte ses som kritik av de anställdas faktiska förmågor och färdigheter. Det handlar tvärtom om att beskriva, tydliggöra och utveckla de mycket komplexa kunskaper och fär- digheter som de besitter och som omsorgs- och vårdyrket närmast den äldre kräver. Att arbeta närmast den äldre – som underskö- terska eller vårdbiträde – ställer krav på en kombination av professionella yrkeskunskaper och ett professionellt förhållnings- sätt. Den medicinska utvecklingen och teknikutvecklingen inom området har inneburit att möjligheterna att behandla sjukdomar och skador även i hög ålder har blivit bättre. Denna utveckling ställer dock högre och förändrade krav på personalens kunskap och kompetens. Människor överlever tidigare dödliga sjukdomar men har i gengäld omfattande och sammansatta vårdbehov. Kommitténs överväganden och slutsatser till en förändrad yrkesroll och ett förändrat arbetsinnehåll för den personal som arbetar närmast den äldre i vardagen. Det är kom- mitténs bedömning att dessa förändringar inte i tillräcklig ut- sträckning återspeglas i nuvarande arbetsbeskrivningar och därmed inte heller i kompetensutvecklingens utformning och innehåll. Detta visar sammantaget på behovet av att lyfta fram omsorgs- och vårdyrket som en profession med många olika inriktningar och med höga och komplexa krav på kunskap och kompetens. Mot bakgrund av erfarenheterna från Kompetensstegen och de många satsningar på validering och grundutbildning, karriärvägar och spetskompetens som genomförs runt om i landet, gör kommittén bedömningen att kompetensutvecklingsinsatser i syfte att öka professionaliseringen av omsorgs- och vårdyrket är ett av de mest strategiskt viktiga områdena för kvalitetsutvecklingen i stort. Det andra området handlar om verksamhetens organisering. Kvali- tetsutveckling förutsätter samband mellan kompetens- och verk- samhetsutveckling, det vill säga att kunskaper tas tillvara och ut- vecklas i organisationen. En verksamhet som möjliggör kontinuer- ligt lärande i arbetet, exempelvis genom teamutveckling, IT-baserat lärande, handledning och former för reflekterande samtal har bättre förutsättningar att utveckla och upprätthålla kvalitet för brukarna. Det handlar inte minst om att verksamhetens huvudman och led- ning ser kompetensutveckling som en naturlig del av den anställdes arbetsinnehåll och avsätter tid vid schemaläggning och dimensione- ring av personal som möjliggör detta. En av de enskilt viktigaste frågorna inom detta område är ledarskap. I huvudsak omfattar ar- betsledaruppgiften minst tre grundläggande roller – att leda perso- nal med stöd och inspiration, att vara initiativtagare till och leda verksamhetsutveckling samt att lösa administrativa uppgifter. Kompetensutveckling syftande till att skapa förutsättningar för ett aktivt ledarskap inom omsorg och vård av äldre är enligt kommit- téns uppfattning av stor vikt för kvalitetsutvecklingen på området. Kommitténs överväganden och slutsatser Det tredje området där kompetensutveckling, enligt kommitténs uppfattning, är en förutsättning för att säkerställa kvaliteten är be- mötande. Ett värdigt bemötande är grunden i omsorgs- och vårdar- betet och uttrycks ofta av både äldre människor och personal som den mest avgörande kvalitetsfrågan. Målsättningen bör vara att alla äldre ska erbjudas ett värdigt liv. Varje individ har rätt till ett re- spektfullt bemötande i alla kontakter med omsorgen och vården av äldre. Det är i mötet mellan människor och i handlingar som värde- ringar och etiska förhållningssätt kommer till uttryck. Den äldre ska bemötas som en fullvärdig individ med förmågor, och insat- serna ska vara inriktade på att stötta och bevara dessa förmågor.