sou · GWB376 · 2008-07-07 00:00:00 — Ett utvidgat näringsbegrepp som medför osäkerhet om den som har tilldelats F-skattsedel slutligen kommer att beskattas i inkomst- slaget näringsverksamhet kan upplevas som hämmande för den som vill bedriva en viss verksamhet. Det är viktigt att lagstiftningen är enkel, förutsägbar och lätt att tillämpa. En lagstiftning som skapar oförutsägbarhet gör mer skada än nytta och kan t.o.m. motverka syftet att vi får fler nya företagare. Det utvidgade näringsbegreppet som föreslås medför inte att det blir enklare för den som vill starta näringsverksamhet eftersom den föreslagna förändringen skapar för stor osäkerhet om den som tilldelats F-skattsedel kommer att beskattas i näringsverksamhet. Ett utvidgat näringsbegrepp som inriktar sig på att sänka kravet vad gäller självständighet kommer att medföra att inkomster som utgivaren tidigare redovisat på kontrolluppgift inte längre kommer att redovisas på kontrolluppgift eftersom mottagaren har F-skatt- sedel. Förslaget kommer att medföra att en del av tjänsteinkoms- terna flyttas från systemet med skatteavdrag och förtryckning i deklarationen till ett system där mottagaren av ersättningen själv ska redovisa sina inkomster i inkomstdeklarationen. Detta kan i sin tur medföra att skattefelet ökar. Osäkerheten medför även att måste satsa ytter- ligare resurser på uppföljning av att det arbete som utförts och deklarerats i näringsverksamhet uppfyller kraven för självständig- het. F-skattsedelns rättsverkan är stark och även om den som åbe- ropat i ett uppdragsförhållande inte beskattas i när- ingsverksamhet är uppdragsgivaren inte skyldig att betala arbets- givaravgifter, göra skatteavdrag och lämna kontrolluppgift som ligger till grund för förtryckning av inkomstdeklaration. Även F-skattsedelns starka rättsverkan talar för att näringsbegreppet inte bör utvidgas till att omfatta personer som enbart har som affärsidé att ställa sin egen arbetskraft till förfogande. Översyn av reglerna om solidariskt betalningsansvar delar inte fullt ut utredningens slutsatser i fråga om solidaransvarsreglerna. Såsom utredningen konstaterar har regel- verket ett mycket snävt tillämpningsområde – så snävt att det i praktiken saknar betydelse i kampen mot ett omfattande missbruk. Utredningen nämner parentetiskt att det kan finnas fog för att se över bestämmelserna i syfte att utreda hur bestämmelserna bättre skulle kunna utformas för att stävja hur F-skattsedeln används i kriminell verksamhet och i andra missbrukssituationer. Skatte- verket vill för sin del starkt framhålla vikten av att en sådan översyn genomförs. Utredningen har haft alltför till sitt förfogande för denna svåra uppgift och borde därför i sin bedömning ha rekommenderat att frågan utreds vidare i en särskild utredning. Dessutom finns en del problem med reglernas utformning som även det motiverar att reglerna ses över. Utredningen berör mycket kortfattat den problembild som präglar vissa branscher såsom bygg-, flytt-, städ-, transport- och restaurangverksamhet. Det är en realitet att det finns stora problem med svartarbete i dessa branscher. I stället för att anställa arbets- kraft är det vanligt att arbetskraft uppges ha anlitats via under- entreprenörer och bemanningsföretag med F-skatt, hos vilka arbetskraften i själva verket inte alls är anställd. Ingen betalar skatter och avgifter för dessa personer. Problematiken finns beskri- ven bl.a. i RSV:s rapport 2002:6 Svart arbetskraft i byggsektorn och Skärpning gubbar! (SOU 2002:115). Detta är inte enbart ett svenskt problem. Det ser likadant ut i andra västländer. Många län- der försöker komma till rätta med problemen, bl.a. genom att lägga ett ökat ansvar på uppdragsgivarna. I har F-skattsedelns rättsverkningar fått den oönskade bieffekten att uppdragsgivare som vill fuska fått ett ökat skydd mot krav på skatter och avgifter för personal som han borde ha ett ansvar för. Solidaransvars- reglerna har visat sig inte fungera i dessa situationer vilket är all- mänt känt. Den preventiva effekt som solidaransvarsreglerna kan ha haft i början är därför borta. Det måste finnas ett fungerande instrument kopplat till F-skattereglerna för att motverka missbruk, som detta inte kolliderar med uppdragsgivares intresse av att kunna lita på en F-skattsedel. Solidaransvarsreglerna är därtill behäftade med en del brister och oklarheter som visar sig först i samband med praktisk tillämpning av reglerna. En sådan oklarhet är hur solidaransvarsreglerna för- håller sig till taxeringen. En annan allvarlig oklarhet är hur skatte- betalningslagens regler om solidariskt betalningsansvar förhåller sig till socialavgiftslagens regler om att utgivaren av en arbetsersättning ska betala arbetsgivaravgifter. Problemen finns framför allt när det gäller uppdragstagare i bolagssituationer, vilket illustreras med några exempel nedan. F-skattsedeln har avgörande betydelse för skyldigheten att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på en arbetsersättning – men inte för hur ersättningen ska beskattas vid inkomsttaxeringen. En verksamhet som redovisas som näringsverksamhet kan vid taxe- ringen hänföras till inkomstslaget tjänst när det klarlagts hur verk- samheten bedrivits. Detta kan äga sin riktighet i fråga om en enskild näringsidkare, men frågan är vad som gäller i bolags- situationer. Regeringsrätten har i RÅ 2007 ref. 61 II funnit att soli- daransvarsreglerna i väsentlig mån inskränker utrymmet för att med åsidosättande av föreliggande avtal och skattsedelsinnehav påföra uppdragsgivaren arbetsgivaravgifter. Finns F-skattsedel och civilrättsligt giltiga avtal ska detta beaktas i samband med skatte- avdrag och avgifter under beskattningsåret. Uppdragstagaren/ bolaget anses således vara rätt betalningsmottagare och inkomsten tas in i bolaget. Frågan är vad som därefter sker vid taxeringen? Kan man då bortse från avtalen? Kan ersättningen då i stället för att beskattas som inkomst i bolaget anses i sin helhet ha tillkommit ägaren personligen? Den domstol som har att bedöma om inkomsten för en konsult med eget bolag är inkomst av tjänst för honom eller inkomst för hans bolag, tittar isolerat på den fysiska personens inkomsttaxering. Någon koppling till bolagets taxering sker inte alls. Skattebetalningslagen och taxeringslagen är inte sam- ordnade i dessa avseenden. Eftersom frågorna inte är samordnade finns en uppenbar risk för fel. Ett bolag med F-skatt som ingått ett avtal om arbete med en uppdragsgivare ska självklart svara för preliminärskatter och avgif- ter för det arbete som utförs. Antag att ersättningen vid taxeringen och senare vid en domstolsprocess inte bedöms som en inkomst för bolaget, utan som inkomst av tjänst för bolagets ägare, dvs. den fysiska person som utfört arbetet, och att denne beskattas för hela det utbetalade beloppet. Inkomsten är pensionsgrundande för honom trots att några arbetsgivaravgifter inte kommer att betalas av utgivaren av ersättningen. Socialavgiftslagens bestämmelse om att arbetsgivaravgifter ska betalas av den som ger ut en arbets- ersättning kommer inte att följas. Skattebetalningslagen och social- avgiftslagen är inte samordnade i detta avseende. Det behöver klar- göras om det är godtagbart att arbetsgivaravgifter inte ska betalas på arbetsersättningen i ett sådant fall utan att det får ske av det bolag som tagit emot ersättningen, på den eventuella lön bolaget i sin tur betalar till delägaren. Detta behöver i så fall komma till uttryck i lagstiftningen. Det finns även oklarheter när det gäller innehållet i lagtexten. När det gäller utbetalningar till bolag är det t.ex. oklart vad som avses när det i 12 kap. 3 § skattebetalningslagen talas om skatten för ersättningen. Avses bolagsskatten på den uppdragsersättning som tagits in i bolaget, eller avses skatter och avgifter på den even- tuella ersättning som i sin tur betalats ut till bolagets anställda? Vidare hänger vissa problem med solidaransvarsreglerna ihop med skattekontot. Solidaransvaret kan endast göras gällande om skatten och avgifterna på ersättningen inte redovisats och betalats av uppdragstagaren. På skattekontot vet man inte vilka skatter som betalats och vilka som kvarstår obetalda. Det talas bara om under- skott på skattekontot. Det har vållat stora svårigheter att avgöra om skatter och arbetsgivaravgifter för ersättningen kvarstår obe- talda när ansvarsfrågan nystas upp vid en revision . Här finns en omfattande problematik som inte låter sig beskrivas här men som behöver analyseras. Tydligare fokus på innehållet i parternas avtal I utredningens uppdrag ingår att göra en översyn av självständig- hetsrekvisitet i inkomstskattelagens näringsverksamhetsbegrepp med syfte att det ska bli enklare att starta företag bland annat för dem med en eller ett fåtal uppdragsgivare. Direktiven anger också att parternas vilja i ett avtal om arbete bör ges större vikt vid bedömningen av om det är fråga om näringsverksamhet eller om ett anställningsförhållande. Vi anser att utredningens förslag till utvidgning av inkomst- skattelagens näringsinkomstbegrepp tydligare skulle ha lyft fram vad parterna har avtalat och att lagtexten till 13 kap 1 §, st. 2 borde ha följande lydelse; Vid bedömningen av om verksamheten bedrivs självständigt ska särskilt beaktas vad parterna har avtalat, men även hur arbetet bedrivs. Utgångspunkten för vår inställning är att avgränsningen mellan anställning och företagande ska moderniseras för att anpassas till dagens förhållanden. Den verklighet som avspeglas i avtalet mellan parterna ska normalt avgöra om inkomsten ska beskattas som tjänst eller näringsverksamhet. Genom att tydligare fokusera på den faktiska relationen mellan uppdragsgivare och uppdragstagare minskar betydelsen av antalet uppdragsgivare jämfört med . Vi menar att det även fortsättningsvis ska göras en bedömning av hur arbetet bedrivs, men att parternas avtal ska vara den viktigaste faktorn för att bedöma om det är fråga om näringsverksamhet eller anställningsförhållande. Om man vid en analys konstaterar att det är fråga om ett själv- ständigt uppdragsavtal och att uppdragstagaren bedriver närings- verksamhet måste parterna vara fria att fortsätta detta avtal så länge de önskar. Det vore helt orimligt om de skulle tvingas avbryta ett framgångsrikt samarbete för att undvika att inkomsten av uppdraget övergår till att beskattas som tjänst. Med nuvarande tillämpning av reglerna innebär kombinationen av en eller ett fåtal uppdragsgivare och långvariga uppdrag en stor risk att uppdragstagaren diskvalificeras som företagare. Vi vill ändra det. Den som vill starta företag utgår ofta i första hand från sina upparbetade kontakter varvid tidigare arbetsgivare ingår bland pre- sumtiva uppdragsgivare. Det ska inte ställas högre krav på avtalets innehåll eller hur arbetet bedrivs för att uppdragsgivaren är en tidi- gare arbetsgivare. Vi menar att en uppdragstagare måste vara fri att söka uppdrag hos vem som helst. Med nuvarande tillämpning av reglerna innebär det en stor risk att uppdraget inte räknas som näringsverksamhet om man tar uppdrag hos tidigare arbetsgivare. Vi anser att det behöver ändras. Parterna råder inte över hur deras avtal ska klassificeras arbets- rättsligt. Beroende på om avtalet utformas på det ena eller andra sättet uppkommer olika rättsföljder, både arbetsrättsliga och skatterättsliga. Med vårt förslag blir det än viktigare att komma överens om villkoren för uppdraget så att parterna kan förutse hur det kommer att bedömas. Å andra sidan räcker det att fokusera på detta och parterna har stor frihet att utforma uppdragsavtalet som de själva önskar. Vi förordar att avtalet görs skriftligt för att underlätta både för parterna själva och om de skulle behöva visa vad avtalet innehåller, men det ska givetvis inte vara något krav. Utan att göra anspråk på fullständighet bör parternas reglering av ett uppdragsförhållande kunna sammanfattas i följande punkter även om inte alla punkter kommer att vara aktu- ella vid alla typer av uppdrag. Beskrivning av vad uppdraget omfattar Vad är uppdragstagarens och uppdragsgivarens åtaganden Beskrivning av kvalitet eller resultat som uppdraget ska uppnå Avtalstid eller när uppdraget ska vara färdigt Priset, hur det beräknas och vad som ingår När ska ersättningen betalas Har uppdragstagaren rätt att anlita medhjälpare eller låta någon annan utföra arbetet Om uppdragstagaren inte ska ha rätt att ta andra uppdrag parallellt Parternas ansvar och risk i samband med uppdraget Avtalets avveckling, uppsägningstid, avbrott , förläng- ning Med den ökade betydelse som innehållet i avtalet får enligt vårt för- slag är det naturligt att jämföra hur typiska avtalsfrågor regleras i sådana etablerade konsultförhållanden där det har utvecklats stan- dardavtal. Det är dock naturligt att frågorna löses på skilda sätt i olika branscher och för olika typer av uppdrag. Avsikten med en sådan undersökning skulle inte vara att skapa någon enhetlig stan- dardlösning för alla konsultförhållanden. Snarare att kartlägga frå- geställningar och alternativ som används i olika branscher och typer av uppdrag. Det finns också skäl att titta på i vilken utsträck- ning liknande frågor behandlas och hur de löses i anställningsavtal och tjänstebestämmelser. måste beaktas att standard- avtalen av naturliga skäl blir ganska omfattande för att kunna täcka in vitt skilda situationer i avtalsförhållanden med stor variation. Vår uppfattning är att en uppdragstagare i en avtalssituation normalt bör kunna använda ett ganska enkelt avtal och inte ska behöva anlita juridisk hjälp för det. Det har under rådande tidspress inte varit möjligt för oss att göra någon genomgång av standardavtal för konsulter. Men vi vill ändå i detta sammanhang peka på att ersättning enligt exempelvis Allmänna Bestämmelser IT-Tjänster 2001 och ABK 96, Allmänna bestämmelser för Konsultuppdrag inom arkitekt- och ingenjörs- verksamhet av 1996 och flera andra konsultavtal kan bestämmas som fast pris eller löpande timarvode och att särskild ersättning för resekostnader och eventuella andra utlägg ska utgå om parterna har kommit överens om det. Just ersättningens form och att särskild ersättning för kostnader för att utföra uppdraget har ofta anförts i praxis som skäl för att ett uppdrag skulle vara anställning i stället för näringsverksamhet. Dessa konsultavtal motsäger en sådan inställning. Vi får även avslutningsvis kort kommentera några punkter i utredningens förslag. I författningskommentaren anges att firmaregistrering och att ha fullgjort vad som krävs i skatte- och avgiftshänseende skulle peka på en avsikt att driva näringsverksamhet och mindre grad av beroende av uppdragsgivaren. Dessa argument är otidsenliga och kommer från innan skattskyldigheten till mervärdesskatt för tjänster blev i stort sett generell, innan F-skatt och skattebetal- ningslag. Firmaregistrering är frivilligt för enskilda näringsidkare och har ingen koppling till hur inkomsten ska beskattas. Inte heller äldre praxis talar entydigt för att firmaregistrering eller ansökan om registrering till mervärdesskatt har påverkat det skattemässiga utfallet. Fullgörande av vad som krävs i skatte- och avgiftshänseende regleras tydligt i skattebetalningslagen. Varken skatte- och avgifts- anmälan, lämnande av skattedeklaration eller betalning av skatter och avgifter har i sig någon betydelse för om en inkomst ska beskattas som näringsverksamhet. Det är också viktigt att under- stryka att även om en uppdragstagare skulle slarva med skatte- deklarationen eller med betalningen av sin skatt så innebär inte detta i sig att uppdragsgivaren blir skyldig att betala skatter och avgifter i hans ställe. Författningskommentaren och motiven anger mycket generellt att en verksamhet där man hyr ut sig själv för kortare eller längre uppdrag i syfte att ersätta ordinarie anställda eller rycka in vid arbetstoppar normalt inte ska anses självständig. Beskrivningen är dessvärre så vid att den även skulle omfatta verksamhet mot- svarande det s.k. Avbytarfallet (RÅ 2001 ref 25). Där godkände dock Regeringsrätten att verksamhet som avbytare för lantbrukare exempelvis vid sjukdom eller semester skattemässigt innefattar näringsverksamhet. Det går inte att generellt klassa exempelvis avbytarverksamhet som näringsverksamhet och företagsjourer som anställning. Det är inga enhetliga begrepp. Varje fall måste därför analyseras utifrån de rådande förhållandena och utan att en beteck- ning av verksamheten påverkar utfallet. Utredningen hänvisar vidare i motiven till praxis som i vissa fall avspeglar förhållanden för och drar slutsatser om inkomsten ska beskattas som näringsverksamhet eller inte. Vi menar att dessa fall borde ha analyserats utifrån den metod med sammanvägning av de tre kriterier som utredaren föreslår, i den mån de alls skulle ingå i texten. Riksdagstryck, propositioner och regeringens skrivelser Maj:ts proposition (1928:213) till med förslag till kommunalskattelag m.m. Maj:ts proposition (1970:166) till med förslag till lag om ändring i lagen (1935:113) med vissa bestämmelser om arbetsförmedling. Regeringens proposition (1975:1) med förslag till statsbudget för /76. Regeringens proposition (1975/76:105) med förslag till arbetsrätts- reform m.m. Regeringens proposition (1983/84:167) om nya regler för uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, m.m. Regeringens proposition (1989/90:110) om reformerad inkomst- och företagsbeskattning. Regeringens proposition (1990/91:5) om en modernisering av före- tagens självdeklarationer. och förfarandefrågor i anslutning till skattereformen, m.m. Regeringens proposition (1990/91:124) och uthyrning av arbetskraft m.m. Regeringens proposition (1990/91:181) om sjuklön, m.m. Regeringens proposition (1991/92:112) F-skattebevis, m.m. Regeringens proposition (1992/93:218) om avreglering av arbets- förmedlingsmonopolet. Regeringens proposition (1993/94:99) om ny mervärdesskattelag. Regeringens proposition (1996/97:100) Ett nytt system för skatte- betalningar, m.m. Regeringens proposition (1997/98:1) Budgetpropositionen . Regeringens proposition (1997/98:33) Utfärdande av F-skattsedel, m.m. Regeringens proposition (1997/98:151) Inkomstgrundad ålders- pension, m.m. Regeringens proposition (1998/99:1) Budgetpropositionen . Regeringens proposition (1998/99:130) Ny bokföringslag m.m. Regeringens proposition (1999/2000:2) Inkomstskattelagen. Regeringens proposition (2004/05:1) Budgetpropositionen . Regeringens proposition (2006/07:94) Skattelättnader för hushålls- tjänster, m.m. Regeringens proposition (2007/08:1) Budgetpropositionen . Regeringens skrivelse (2005/06:91) Anställningsvillkor i beman- ningsföretag. Ds S 1985:1 Företagarregistrering – klarare regler för socialavgifter. Ds 1988:59 F-skattebevis – nya regler för skatteavdrag och social- avgifter. Ds 2002:56 arbetsrätt – ett föränderligt arbetsliv. Ds 2003:27 Företags- och anställningsformer i förändring. Dir. 2005:129 Reformerade förfaranderegler på beskattningsområdet. Dir. 2006:37 Trygghetssystemen för företagare och tilläggsdirektiv till utredning om trygghetssystemen för företagare. Dir. 2006:129 Tilläggsdirektiv till utredning om trygghetssystemen för företagare (2006:11). Dir. 2007:78 Ytterligare förenklingar av redovisningsreglerna, m.m. Dir. 2007:156 Tilläggsdirektiv till utredning om trygghetssystemen för företagare (2006:11). Dir. 2007:165 Tilläggsdirektiv till (Fi 2005:10). SOU 1926:18 Beskattning av inländska juridiska personers inkomst och förmögenhet. SOU 1975:1 Demokrati på arbetsplatsen; förslag till ny lagstiftning om förhandlingsrätt och kollektivavtal. SOU 1987:17 Franchising. SOU 1993:32 Ny anställningsskyddslag. SOU 1996:100 Ett nytt system för skattebetalningar. SOU 1997:58 Personaluthyrning. SOU 2002:115 Skärpning gubbar! Om konkurrensen, kvalitén kost- naderna och kompetensen i byggsektorn. SOU 2002:74 Mervärdesskatt i ett EG-rättsligt perspektiv. SOU 2008:15 LOV att välja – Lag Om Valfrihetssystem. SOU 2008:49 Aktiekapital i privata aktiebolag. Baekkevold, A. och , K. Klarläggande rättsfall om F-skatte- systemet – men missuppfattningar kvarstår. SvSkT nr 5/2004. Blank Thörnroos, P., , N-F., Silfverberg, C., Sindahl, M. och Svenström, Y. (2008) Socialavgifter. Företagarnas rapport företagande – så kan det ta fart, 2007. Företagarnas rapport och mäns företagande, 2005. IFAU Rapport 2004:15 Hur fungerar bemanningsbranschen? ITPS S2007:004 Nyföretagandet i och 2006. ITPS A2007:018 Nyföretagandet i , En kartläggning av policyåtgärder i ett internationellt perspektiv samt kvantitativa analyser av nyföretagande i , S. och Stegeland, D. (2007) Skattebetalningslagen. , G. och Melbi, I. (2006) Det svenska skattesystemet. Rapport 1998:4 F-skatt åt flera. Utvidgning av näringsbegreppet. Rapport 2001:9 RIKSPROJEKTET – Kontroll av svart arbetskraft inom byggbranschen. Rapport 2002:6 Svart arbetskraft inom bygg- branschen. Vad sysslar med? SvSkT nr 4/2006. SCB Rapport Ny källa till företagspopulationen i den registerbaserade arbetsmarknadsstatiken (RAMS). SCB Sysselsättningsavgränsningen, Metodöversyn i RAMS 2005. Sindahl, M. Skattefrågor kring arbetsinkomster som uppbärs av eget bolag. SvSkT nr 4/1997. allmänna råd (SKV A 2006:6) om utfärdande och återkallelse av F-skattsedel m.m. Handledning för mervärdesskatt 2007. information (SKV M 2006:5) om utfärdande och återkallelse av F-skattsedel enligt skattebetalningslagen. Handledning för skattebetalning 2006. Rapport 2006:4 Svartköp och svartjobb i . , H., , G., , S och , A. (1996) GRS 2. Översyn av kraven för F-skatt m.m. En särskild utredare ska se över självständighetsrekvisitet i in- komstskattelagens (1999:1229) näringsverksamhetsbegrepp. Syftet med uppdraget är att det ska bli enklare att starta näringsverk- samhet, bl.a. för dem som har en eller ett fåtal uppdragsgivare. Utredaren ska även överväga om reglerna om betalningsansvar i vissa fall för betalningsmottagarens skatter och avgifter för den som betalat ut ersättning till någon som innehar eller åberopar är ändamålsenliga. En utgångspunkt för arbetet ska vara att den som uppdrar ett arbete åt någon annan, ska kunna förlita sig på uppdragstagarens F-skattsedel. I uppdraget ingår också att utreda om det är ändamålsenligt att behålla kravet på att bedriva näringsverksamhet för att få F-skatt- sedel eller om det finns andra sätt att avgöra vem som själv ska betala in sin preliminära skatt på arbetsinkomst och sina social- avgifter. Utredaren ska lämna de författningsförslag som översynen ger anledning till. I uppdraget ingår dock inte att lämna förslag till en definition i lag av det civilrättsliga arbetstagarbegreppet. Uppdraget ska redovisas . Regeringen slog i regeringsförklaringen fast att fler svenskar ska ges möjlighet att förverkliga sina drömmar och ambitioner genom att starta och driva företag. Entreprenörskap och före- tagande är avgörande för att öka sysselsättningen, för att lägga Bilaga 1 SOU 2008:76 grunden för utvecklingskraft i hela och för att stärka ställning i världen. Kritik har riktats mot att F-skattesystemet utgör en försvårande faktor för dem som vill starta företag. Framför allt har det anförts att det krav på flera uppdragsgivare som ofta ställs för att en verk- samhet ska bedömas som näringsverksamhet när övriga kriterier för näringsverksamhet inte är tillräckligt starka, motverkar möjlig- heterna att starta näringsverksamhet. Det har också framhållits att detta krav framför allt är negativt för vad som anförts vara typiskt sett kvinnors företagande. Vidare har samhället utvecklats och för- ändrats en del ifråga om både arbetsmarknad och företagande i för- hållande till när reglerna utformades. Ett grundläggande krav för att tilldela någon en F-skattsedel är att personen driver eller har för avsikt att bedriva näringsverksam- het. F-skattsedeln fungerar som ett bevis på vilka skyldigheter som åvilar den som anlitar någon för att utföra arbete. Den avgör om uppdragsgivaren är skyldig att betala arbetsgivaravgifter eller inte.