sou · GVB36 · 2008-01-01 00:00:00 — Utredningen ska överväga om målsägande- biträdesinstitutet används på det sätt som det var avsett vid lagens tillkomst, d v s att ge målsägande med störst behov av juridisk hjälp och stöd rätt till biträde under rättsprocessen. Mot den bakgrunden menar regeringen att det ingår i utredningens uppdrag att föreslå förändringar som syftar till att renodla målsägandebiträdets roll. Information om målsägandebiträde skall enligt förundersök- ningskungörelsen (1947:948) ges till målsägande under förunder- sökningen. Därför har utredningen haft uppdraget att kartlägga i vilken utsträckning målsägande får information om målsägande- biträde under förundersökningen. Direktiven anger också att utredningen ska se över vilka faktorer som påverkar behovs- bedömningen i enskilda fall. I uppdraget har även ingått att se över den lagtekniska och språkliga utformningen. Uppdraget och dess genomförande En av intentionerna bakom lagstiftningen om målsägandebiträde var att lindra målsägandens påfrestningar i samband med brott. Ett behov av stöd hos målsäganden uppstår i regel direkt efter brottet. Men lagstiftningen vidhäftas av en rad problem som handlar om hur information om målsägandebiträde ges och om hur målsägandebiträden förordnas. Det gör att ett målsägandebiträde inte alltid förordnas i det skede av förundersökningen när målsäganden efterfrågar sådant stöd. Detta har påverkat målsägandebiträdets roll och uppgifter. Avsikten med lagstiftningen om målsägandebiträde var också att ge målsägande med störst behov av hjälp juridiskt stöd i form av målsägandebiträde. Sexualbrottsoffer identifierades tidigt som en utsatt grupp med behov av stöd och hjälp. Trots det förordnas inte alltid målsägandebiträde vid sexualbrott enligt de regler som gäller . En annan grupp som är att betrakta som sårbara i rättsväsendet är barn. Lagstiftningen är emellertid inte helt tydlig när det gäller deras behov. Detta är problem som utredningen har velat komma till rätta med i betänkandet. Brottsoffret har vunnit en allt starkare ställning i rättsväsendet, både genom lagstiftning och genom ett förändrat synsätt på hur brottsoffret bör bemötas. Principerna om att brottsoffret ska visas respekt och medkännande har vunnit gehör i den internationella rätten. Några grundprinciper i de internationella rättsakterna om brottsoffer är rätten till den egna processen och rätten till information. Det är målsägande- biträdets uppgift att på olika sätt bistå målsäganden med att få sin sak framförd i rättsprocessen och att upplysa målsäganden såväl om allmänna regler som om sådant som rör det enskilda ärendet. Målsägandebiträdet utgör på så sätt ett medel för att brottsoffret ska få tillgång till den egna processen. FN:s brottsofferdeklaration pekar ut tio principer som är viktiga för brottsoffret i rättsväsendet. Målsägandebiträdet har uppgifter som berör de flesta av dessa principer. I ett rättssamhälle bör den som utsatts för ett grovt brott och som är målsägande i en rättsprocess få kvalificerad juridisk hjälp och ett stöd som präglas av insikt och kunskap. En för utredningen grundläggande utgångspunkt har varit brottsoffrets önskan att tas på allvar i rättsystemet. För att åstadkomma det spelar målsägandebiträdet en stor roll. Målsägande som inte har någon som vill lyssna till dem och som inte får stöd tappar tilltron till Uppdraget och dess genomförande rättsväsendet och det får på följder för bland annat benägenheten att anmäla brott. Under arbetets gång har utredningen fått ta emot en rad kommentarer om vilken avgörande roll målsägandebiträdet har spelat för målsäganden i enskilda fall och ibland även för utfallet i rättsprocessen. Utredningens synsätt är att staten har ett ansvar att se till att brottsoffer får hjälp i rättsprocessen likaväl som det är statens ansvar att erbjuda ett rättssäkert förfarande för dem som är misstänkta för brott. När målsäganden för talan ska parterna kunna verka på lika villkor och målsäganden ska ha samma prioritet som gärningsmannen. Principen om en rättvis rättegång kräver att målsägandens intressen i förekommande fall avvägs mot gärningsmannens intressen. Det finns en större balans mellan målsäganden och den misstänkte i rättssalen än före tillkomsten av lagstiftningen om målsägandebiträde. Utredningen menar att det skulle kunna råda mer balans mellan målsäganden och den tilltalade utan att det kommer i konflikt med grundläggande rättsprinciper. Trots den ökade medvetenheten om brottsoffers situation brister det fortfarande i kunskap om brottsoffer i rättsväsendet. Genom att höja kraven på målsägandebiträdets behörighet och förbättra målsägandebiträdets kompetens anser utredningen att en del av de bristerna kan avhjälpas. Utredningens förslag om målsägandebiträdets behörighet och kompetens tydliggör också målsägandebiträdets roll. Även det bidrar till en lyhördhet för offrens behov och på till en ökad tilltro till rättsväsendet. Det är i linje med dessa utgångspunkter som utredningen lagt fram sina förslag till förändringar i lagstiftningen. Utredningen inledde sitt arbete . Utredningen har haft målsättningen att med hjälp av undersökningar och sammanträffanden med en rad aktörer i rättsväsendet skapa sig en uppfattning om hur lagen om målsägandebiträde tillämpas och om den används i enlighet med dess intentioner. Därutöver har utredningen särskilt beaktat utvärdering av lagstiftningen om målsägandebiträde, Målsägande- biträde – en utvärdering av tillämpningen av lagen om målsägande- biträde, och de rapporter om våldtäkt och grov kvinnofrids- Uppdraget och dess genomförande kränkning som presenterades av och Åklagar- myndigheten . gjorde utredningens sekreterare ett antal studiebesök, bl a vid , för att informera sig om diarieföring och hantering av ärenden med målsägandebiträde. Ett särskilt studiebesök företogs vid åklagarkammaren i där utredningen fick en redovisning av de rutiner som används vid åklagarkamrarna för framställan om målsägandebiträde, liksom av de mallar som används för det ändamålet. Den särskilda utredaren sammanträdde med några domare och åklagare för att undersöka förutsättningarna för att genomföra en studie om förordnande av målsägandebiträde med hjälp av domstolarnas brottmålsakter. inbjöd utredningen till ett möte med några av rättsväsendets representanter i för att diskutera hur målsägandebiträden förordnas och vilka rutiner som används vid domstolar och åklagarkammare när målsägandebiträden ska förordnas. Vid det här tillfället diskuterade utredningen också vissa grundläggande frågor för den undersökning av brottmålsakter som utredningen hade för avsikt att genomföra. Utredningen medverkade vid en hearing om våldtäktsutredningar i som föranleddes av en granskning av våldtäktsbrott som presenterats av Utvecklingscentrum i och och som presenterades i rapporten inspektion – Granskning av brottsutredningar avseende våldtäkt och grov våldtäkt där brotts- offret är . Utredningen medverkade senare tillsammans med åklagare från hela landet på ett möte i . Vid mötet, som var en uppföljning av gransk- ningen av våldtäktsärenden, presenterade utredningen sitt arbete och diskussioner fördes om lagstiftningen om målsägandebiträde. Utredningen deltog vid i den 18– . Den särskilda utredaren var debattledare vid en session om våld mot kvinnor och om den rättsliga processen under vilken målsägandebiträdet och dess motsvarighet i de andra nordiska länderna spelade en framträdande roll. deltog utredningen vid två utbildnings- tillfällen för målsägandebiträden, vid utbildning om målsägandebiträde och vid utbildning om målsägande- biträde. Vid båda dessa tillfällen deltog ett trettiotal advokater och Uppdraget och dess genomförande utredningen gavs tillfälle att presentera sitt arbete och föra samtal om uppdraget som målsägandebiträde. gjorde utredningen ett studiebesök på för att få uppgifter om polisens datasystem för anmälansupptagning och ärendehantering, d v s rationell anmälans- rutin (RAR) och för att diskutera den kommande utvecklingen av RAR-systemet. Utredningen har därutöver haft ett möte med en grupp företrädare för , framförallt om infor- mationsfrågor men även om tillämpningen av RAR-systemet och målsägandebiträdets närvaro vid förhör under förundersökning. gjorde utredningen en studieresa till . På besökte utredningen den utredning som hade fått uppgiften att överväga målsägandens ställning i rättsprocessen och lagstiftningen om bistandsadvokat, det s k Fornærmedeutvalget. Den norska utredningen redovisade sina förslag och diskussioner fördes med ordföranden i utredningen, och sekreteraren . Utredningen förde en dialog med Fornærmedeutvalget om utvecklingen av lagstiftningen om målsägandebiträden i och för- och nackdelar med utredningens förslag. På justitiede- partementet hade utredningen också ett möte med på , under vilket andra former av bistånd till målsägande i rättsprocessen diskuterades. Utredningen hade också ett möte med jur på för att tala om den rapport om målsägandebiträdet och om målsägandens ställning i rättsprocessen i de nordiska länderna, som Robberstad utarbetat på det norska uppdrag. Politiadvokat hade arrangerat ett besök för utredningen på , där utredningen samtalade med flera poliser om informationsfrågor och om de praktiska följderna av reglerna gällande bistands- advokatens närvaro vid förhör. Studieresan avslutades med ett rundabordsamtal med ett flertal advokater som bl a verkar som bistandsadvokater i , under ledning av advokat . Advokaterna fick möjlighet att ge sin syn på uppdraget som bistandsadvokat och på bistandsadvokatens roll i den norska rättsprocessen. gjorde utredningen ett studiebesök till . På sammanträffade utredningen med företrädare för under ledning av och . De redovisade infor- mation om den nya danska lagstiftningen avseende bistandsadvokat Uppdraget och dess genomförande Vid besöket samtalade utredningen också med bistandsadvokat som gav upplysningar om arbetet som bistandsadvokat i och om sina erfarenheter av det. Utredningen hade också ett möte med byretsdomare vid byret och fick diskutera frågor med henne rörande förordnande av målsägandebiträde. Slutligen samman- träffade utredningen med representanter för avdelningen för mord och sedlighetsärenden på polisen i . Under det mötet gavs utredningen tillfälle att ställa frågor om informationen avseende bistandsadvokat i och om polisens roll i sådana frågor som rörde bistandsadvokat. arrangerade utredningen två möten, ett för åklagare och ett för advokater. Syftet med mötena var att få till stånd en dialog med de inbjudna grupperna och att utredningen skulle få ta del av de här gruppernas speciella erfarenheter av den lagstiftning som utredningen haft uppdraget att se över. Utredningen ville också presentera sitt arbete och sin syn på lagstiftningen om målsägandebiträde och särskild företrädare för barn och föra en diskussion om det med åklagare och advokater. inbjöd utredningen till mötet med åklagarna som var förlagt till . Ett motsvarande möte hölls på i varvid utredningen fick möjlighet att ta del av erfarenheter och synpunkter från advokater som verkar som målsägandebiträden i olika delar av landet. , och har utredningen hållit två hearingar i med företrädare för olika delar av rättsväsendet och universiteten. Vid ett av dessa tillfällen medverkade också representanter från Barnombuds- mannen, (BO). Vid dessa möten presenterade utredningen sina förslag till ny lagstiftning och diskuterade förslagen med de inbjudna. Diskussioner fördes såväl om innebörden som om utformningen av de förslag som utredningen presenterade. höll utredningen ett möte med en grupp företrädare för de största ideella organisationerna för brotts- offerstöd i . Representanterna för organisationerna gavs på mötet möjlighet att lämna sina synpunkter på lagstiftningen och på utredningens förslag. Utöver dessa möten har utredningen haft en rad informella kontakter med domare, åklagare och advokater liksom med , , , och några polismyndigheter. Uppdraget och dess genomförande sitt arbete beaktat promemorian Anmälan och utredning av sexualbrott (Ju 2004:01). I enlighet med kommittédirektivens övergripande syfte skall utredningen undersöka om lagen om målsägandebiträde används i förhållande till dess intentioner. Därutöver skulle utredningen enligt direktiven studera vilka faktorer som påverkar behovs- prövningen i det enskilda fallet. Eftersom intentionerna med lagstiftningen är att ge målsäganden personligt stöd under förundersökning och rättegång, behövde utredningen ett helhetsperspektiv på antalet mål där målsägandebiträde förordnas, vid vilken typ av mål samt när under rättsprocessen målsägande- biträden förordnas. Slutligen behövde utredningen uppgifter om målsägandens eventuella önskemål eller behov av målsägande- biträde. Efter det att utredningen tagit fram vissa grundläggande statistiska uppgifter om förordnande av målsägandebiträde stod det klart att uppdragets genomförande krävde en genomgång av ett större antal brottmålsakter på domstolarna. Avsikten med den genomgången var inte att genomföra en vetenskaplig studie utan att få ett underlag som utredningen kunde ha till stöd för sitt arbete. En väsentlig aspekt av frågan om huruvida lagen om målsägande- biträde används i förhållande till dess intentioner handlar om tidpunkten för förordnande. Därför önskade utredningen uppgifter om målsäganden framställt önskemål om målsägandebiträde eller om behov av målsägandebiträde konstaterats och dokumenterats under förundersökningen. Utredningen ville få fram uppgifter om hur som förflöt mellan det att ett önskemål om målsägandebiträde framfördes av målsäganden till det att en framställan om förordnade av målsägandebiträde kom in till rätten, likaså hur som förflöt från det att ett behov av målsägandebiträde konstaterades till det att en framställan om förordnande gjordes av åklagaren till rätten. Genom de här uppgifterna fick utredningen också viss kunskap om informationen om målsägandebiträde och dokumentationen av den. Uppdraget och dess genomförande önskemål om målsägandebiträde eller anteckningar om målsägandens behov i det avseendet fanns på en rad olika ställen i akten, t ex på stämningsansökan under rubriken , på förundersökningsprotokollets framsida under en särskild ruta Målsägandebiträde/Stödperson/Särskild företrädare för barn. Ett annat ställe där sådana uppgifter återfanns var under rubriken . Behov av målsägandebiträde kunde också noteras längst ner i förhöret. Utredningen konstaterade att åklagaren också per telefon meddelar tingsrätten att behov av målsägandebiträde finns. Genomgången av brottmålsakter föregicks av en förberedande studie på angående handläggningen av ärenden om målsägandebiträden. Genom ett stort antal stickprov kunde utredningen bilda sig en ungefärlig uppfattning om hur många målsägandebiträden som förordnades och vilka uppgifter som fanns tillgängliga i diariet och akterna. Förarbetet gick ut på att ta fram uppgifter om hur åklagarna handlägger ärenden gällande målsägandebiträden. En dialog fördes med åklagarkammare om vilka rutiner åklagarkamrarna har i de här frågorna. Utredningen tog del av de mallar som åklagar- kammaren använder sig av vid framställan om målsägandebiträde till rätten, se bilaga 2. Handläggningen av förordnande av målsägandebiträde redogörs närmare för i kapitel 7. Uppgifter från ärendehanteringssystemet och från akterna registrerades i utredningens formulär. Mot bakgrund av de uppgifterna utarbetades ett formulär som utgjorde grunden för genomgången av brottmålsakter. Formuläret avpassades efter de uppgifter om målsägandebiträde som kunde tas fram från domstolarnas ärendehanteringssystem och från brottmåls- akterna. Dagboksanteckningar i , t ex sådant som noterats på telefon togs med i formulären. Innan formuläret färdigställdes diskuterades det med domare och åklagare samt med sakkunniga på , som fick lämna synpunkter på innehållet och utformningen av formuläret. Den slutgiltiga versionen kallades Formulär akt- genomgång, och återfinns i bilaga 3 i betänkandet. Formuläret indelades i rubriker som följde ärendets gång, ärendet, datum, målsäganden, begäran om målsägandebiträde, tidpunkt för framställan samt förordnande o.s.v. De tingsrätter som valdes ut för undersökningen var tings- rätterna i , , , och . Urvalet grundade sig på en önskan från utredningens sida om att få Uppdraget och dess genomförande en geografisk och storleksmässig spridning på olika tingsrätter i landet. fick representera landets mellanstora tingsrätter och de mindre. I , och valdes en avdelning ut på vardera tingsrätten medan samtliga brottmål gicks igenom på de övriga tingsrätterna. Spridningen mellan antalet brottmål som gicks igenom på tingsrätterna var betydande, från 1 800 mål på avdelning 14 i till 379 mål på . påbörjades genomgången av akter på tingsrätterna för att sålla ut sådana ärenden i vilka målsägandebiträde hade förordnats. Arbetet utfördes av notarier på tingsrätterna. En sammanställning genomfördes sedan av uppgifterna i formulären, dels för varje tingsrätt och dels för landet som helhet. Sammanställningen över uppgifterna från samtliga tingsrätter redovisas i bilaga 4. Urvalet för genomgången var samtliga ärenden som inkommit och avslutats mellan och t o m på de fem tingsrätterna. Urvalet begränsades vidare till brott med fängelse i straffskalan, d v s sådana brott där det är möjligt att förordna målsägandebiträde. Ett nytt mål aktualiseras i ärendehanteringssystemet genom att åklagaren i förekommande fall lämnar in en anmälan om utseende av målsägandebiträde. Uppgifter om målsägandebiträden kan registreras antingen separat som domstolsärenden eller i samband med brottmålsärendet. Därför gicks både Domstols- ärenden och Brottmål igenom i . Under Domstolsärenden söktes även på måltyperna Begäran om målsägandebiträde. På samtliga tingsrätter där undersökningen gjordes registrerades målsägandebiträden i samband med brottmålsärendet. För att samtliga ärenden i vilka målsägandebiträde hade förordnats skulle komma med i studien, kontrollerades även ärenden som lagts upp under . Grundläggande uppgifter i aktgenomgången Inledningsvis vill utredningen påpeka att vissa av uppgifterna i aktgenomgången redovisas i de kapitel som de hänför sig till, t ex i kapitlen rörande information, förordnade av målsägandebiträde och ersättning. I det här avsnittet presenteras några av de mer grundläggande uppgifterna från aktgenomgången. Uppdraget och dess genomförande Utredningens genomgång av brottmålsakter gjordes framförallt för att närmare studera sådana ärenden där målsägandebiträde hade förordnats. På de fem tingsrätterna gicks totalt 4 227 brottmåls- ärenden igenom för utredningens räkning. Eftersom enstaka ärenden var utlånade eller under arbete blev det ett obetydligt bortfall i genomgången. Det betyder att det fanns ett antal akter som inte kunde kontrolleras men de understeg av det totala antalet genomgångna ärenden. Målsägandebiträden hade förordnats i totalt 308 ärenden eller i av de genomgångna akterna. Skillnaderna i omfattningen mellan antal förordnanden på de olika tingsrätterna var stor och sträckte sig mellan vid till vid . Aktgenomgången visade att en övervägande majoritet av ärendena ledde till huvudförhandling. I av de ärenden där ett målsägandebiträde var förordnat hade förundersökningen lagts ner. Skadeståndstalan fördes i samband med brottmålet i många fall där målsägandebiträde hade förordnats, närmare bestämt i av målen. I endast ett av dessa ärenden avskiljdes skadeståndstalan för att handläggas som tvistemål. Målsägande- biträdena biträdde åtalet i av ärendena. Stödperson var sällsynt förekommande och saknades i av fallen. I en övervägande del av ärendena var det åklagaren som gjorde framställan om målsägandebiträde till rätten. Ärenden där målsägandebiträden inte hade förordnats Utredningen ville inom ramen för aktgenomgången ta fram uppgifter om i vilken omfattning målsägandebiträde inte förordnades vid vissa grövre brottstyper. Utredningen riktade in sig på brotten i 6 kapitlet av . Det fanns totalt sett 79 ärenden med sexualbrott i aktgenomgången. Bland det totala antalet ärenden som gicks igenom inom ramen för aktgenom- gången fanns det 21 målsägande som utsatts för sexualbrott och som inte hade fått ett målsägandebiträde förordnat för sig. Samtliga brott som hade angetts i stämningsansökningarna registrerades i det formulär som användes för utredningens Uppdraget och dess genomförande I det stora flertalet av ärendena förekom flera brottstyper men det kunde även förekomma flera brott i stämningsansökan. I sammanställningen redovisas de brott och brottstyper som förekommer i ärendena (Bilaga 4). Det betyder att den sammanlagda totalsiffran av brott i redovisningen av brottstyper överstiger . Totalt fanns det 41 sexualbrott vilket representerar 13, av de 308 ärendena. Misshandel stod för en mycket stor andel av de brottstyper som förekom i ärendena där målsägandebiträde hade förordnats. I något över hälften av de ärenden där målsägande- biträde hade förordnats hade målsäganden enligt stämningsansökan utsatts för misshandel. Två andra brottstyper som förekom påfallande ofta i ärendena var olaga hot och grov kvinnofrids- kränkning. Siffrorna avseende de brott som förekom i stämnings- ansökningarna överensstämmer förhållandevis väl med uppgifterna om vilken punkt i lagen som framställan om målsägandebiträde grundar sig på. Man kan se att 1 § punkt 1 i lagen om målsägandebiträde, d v s sexualbrotten stod för av samtliga ärenden, punkt 2 stod för av ärendena och punkten 3 stod för av förordnandena. Detta överensstämmer relativt väl med de siffror som redovisades av i rapporten – en utvärdering av tillämpningen av lagen om målsägandebiträde, men med den skillnaden att andelen ärenden som förordnats enligt 1 § punkt 1 är färre i utredningens undersökning. Det är svårt att dra några slutsatser av förhållandet mellan uppgifterna om brott i aktgenomgången med den allmänna kriminalstatistiken, eftersom utredningens urval omfattar ett begränsat antal brott. På Formulär aktgenomgång finns det en ruta för uppgifter om huruvida en framställan om målsägandebiträde motiverades och på vilket sätt det gjordes. Uppgifter togs fram huruvida motivering gjordes enligt de standardmallar som åklagarna använder eller om andra motiveringar förekom. De uppgifter om motiveringar som utredningen fick fram av aktgenomgången varierade beroende på vilken punkt det rörde sig om i 1 § lagen om målsägandebiträde. Uppdraget och dess genomförande Åklagarkamrarna använder sig av mallar för framställan om förordnande av målsägandebiträde, se bilaga 2. Två typer av mallar används, en för sexualbrott och en för övriga brott. I den första av dessa behöver inte åklagaren fylla i några uppgifter om målsägandens behov av målsägandebiträde utan det finns en standardiserad skrivning om att det finns behov av målsägande- biträde. På som är avsedd för de övriga brotten, d v s de brott som anges i punkterna 2 och 3 i 1 § lagen om målsägande- biträde, ska åklagaren ange vilka lagrum som misstanken om brott avser och därefter ange skäl till varför målsäganden har behov av målsägandebiträde. Därutöver står det åklagaren fritt att lägga till motiveringar eller förtydliganden. Utredningen hade i formuläret angivit vissa vanligt förekommande motiveringar till framställan om målsägandebiträde. Aktgenomgången visade att majoriteten av de beslut som gällde förordnande av målsägandebiträde vid sexualbrott var motiverade. I av de ärendena som gällde sexualbrott saknades en motivering. Det kan betyda att framställan inte gjorts i skriftlig form och att inga uppgifter finns i diariet med motivering till förordnandet. I de flesta sexualbrottsärenden motiverades framställan enligt men en mindre grupp åklagare hade dock valt att lägga till egna motiveringar.