sou · GVB357 · 2008-01-01 00:00:00 — För att ge nämnden en bred vetenskaplig kompetens bedömer vi att det inte är tillräckligt att tre ledamöter har sådan kompetens. I sammanhanget ska beaktas att ordföranden – enligt vad som föreslås i följande avsnitt – ska vara jurist och således inte kommer att ha någon vetenskaplig sakkunskap när det gäller djurförsök. Mot bakgrund av dessa förhållanden förordar vi alternativ 2, dvs. att nämnden ska bestå av en ordförande, fyra ledamöter med vetenskaplig kompetens och två lekmän, varav en ska företräda djurskyddsintressen. Det bör betonas att ledamöterna i nämnden ska vara objektiva och inte agera som företrädare för något specifikt intresse. Detta gäller oavsett om ledamoten har sitt mandat utifrån vetenskaplig kompetens eller som lekman. För att garantera den centrala djurförsöksetiska nämndens oberoende och markera vikten av prövningen bör samtliga ledamöter utses av regeringen. Varje ledamot bör ha en personlig ersättare. Merparten av de nämnder som vi har studerat leds av en ordförande som är eller har varit ordinarie domare. En person med en sådan bakgrund bidrar till att nämnden har en oberoende ställning. Med tanke på lagstiftningens komplexitet, inte minst det En central djurförsöksetisk nämnd som överprövningsinstans allt ökade EG-rättsliga inslaget, är det nödvändigt att ordföranden har gedigen juridisk kunskap och erfarenhet för att handläggningen ska bli korrekt och kraven på rättssäkerhet kunna upprätthållas. Att ordföranden är eller har varit ordinarie domare är också viktigt för att nämnden ska uppfylla kraven på ett domstolsliknande organ i konvention om skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna. Ledamöter med vetenskaplig kompetens Specialiseringsnivån inom forskningen är hög och utvecklingen går fort. Ledamöter med vetenskaplig kompetens i den centrala djurförsöksetiska nämnden bör ha en hög akademisk utbildning. Kandidater bör sökas inom universitet eller de vetenskapliga forskningsråden. och för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) bör ges i uppgift att lämna förslag på sådana ledamöter. Vilka vetenskapliga discipliner som ska vara företrädda i den centrala djurförsöksetiska nämnden kan variera över tidens gång, men vi anser att det alltid ska finnas kompetens inom veterinärmedicin i kombination med försöksdjursvetenskap. Det är lämpligt att en av ledamöterna utses till vetenskaplig sekreterare med uppgift att förbereda och föredra ärenden samt biträda ordförande och kansli med vetenskaplig kompetens. Även personal vid nämndens kansli och övriga ledamöter ska kunna förbereda och föredra ärenden. Två av ledamöterna i den centrala djurförsöksetiska nämnden ska enligt vårt förslag vara lekmän. Att lekmän ingår i dömande organ är ett viktigt demokratiskt inslag. Allmänheten får på så sätt insyn i handläggningen och inflytande över prövningen, vilket kan antas öka medborgarnas förtroende för verksamheten. En lekman bör, på samma sätt som de nämndemän som företräder allmänheten i domstolar, vara omdömesgill och självständig. Vi anser att en av lekmännen ska företräda djurskyddsintressen och sökas inom någon av de etablerade och rikstäckande djur- skyddsorganisationerna. Djurens Rätt är den största organisationen med ca 36 000 medlemmar. Djurskyddet med ca 12 000 En central djurförsöksetisk nämnd som överprövningsinstans medlemmar är den näst största organisationen. En tredje organisa- tion som bör nämnas är Djurens Vänners . För denna saknas dock uppgift om medlemsantal. Nämnda organisa- tioner bör lämna förslag på lämpliga ledamöter. Frågan är därefter var den andra lekmannaledamoten ska sökas. I de regionala djurförsöksetiska nämnderna utses de lekmän som inte företräder djurskyddet efter förslag av kommuner där försöksdjursverksamhet bedrivs. Dessa lekmän är följaktligen politiker. En sådan ordning är dock mindre lämplig i en central djurförsöksetisk nämnd eftersom partibeteckningen skulle kunna tas till intäkt för att ifrågasätta ledamotens oberoende. En annan omständighet som talar emot en ledamot som representerar ett politiskt parti är att medlemsantalet i sådana partier har sjunkit och att partierna inte speglar befolkningens sammansättning vad gäller ålder, kön och social bakgrund. Lämpliga kandidater kan istället sökas inom humanitära organisa- tioner, t.ex. Röda Korset och . En fråga är om handläggningstiderna i den centrala djurförsöks- etiska nämnden bör regleras särskilt. Vår utgångspunkt är att nämnden kommer att sammanträda en gång . Därmed bör ett ärende som regel kunna tas upp till avgörande vid det närmast följande sammanträdet efter det att ärendet kommit in till nämnden. Eftersom handläggningen således kan förväntas vara snabb bedömer vi att det för överklagade ärenden är tillräckligt att föreskriva att de bör avgöras . Tiden ska räknas från det att ärendet kom in till den centrala nämnden i komplett skick. För överlämnade ärenden är det dock mycket viktigt att handläggningstiden inte blir onödigt lång. Det bör därför före- skrivas att den centrala nämnden ska avgöra ett sådant ärende från det att ärendet kom in till nämnden i komplett skick. Tiden ska få förlängas om den centrala djurförsöks- etiska nämnden begär in ytterligare information. Antalet dagar bör i sådana fall förlängas med det antal dagar som löper från det att informationen begärdes till dess att den kommit in. En central djurförsöksetisk nämnd som överprövningsinstans Ett krav måste ställas på ett lägsta antal ledamöter för att den centrala djurförsöksetiska nämnden ska vara beslutför. Ärenden ska t.ex. normalt inte kunna avgöras med endast en eller två närvarande ledamöter. För att ärenden dessutom ska kunna avgöras av en så proportionellt sammansatt nämnd som möjligt behövs ett krav på ett minsta antal ledamöter av respektive kategori, dvs. av ledamöter med vetenskaplig kompetens respektive lekmän. , som består av lika många ledamöter som den centrala djurförsöksetiska nämnd vi föreslår ska inrättas, är beslutför när minst tre ledamöter med vetenskaplig kompetens och minst en lekman är närvarande. Detta är en väl avvägd regel som tillgodoser både kravet på vetenskaplig kompe- tens och inflytandet av lekmän över prövningen. I konsekvens därmed föreslår vi att den centrala djurförsöksetiska nämnden ska vara beslutför när ordföranden samt minst tre ledamöter med vetenskaplig kompetens och en lekman är närvarande. Den senare kan antingen företräda djurskyddsintressen eller vara allmän- företrädare. För att inte i onödan belasta den centrala djurförsöksetiska nämnden med handläggningsfrågor eller avgöranden på formell grund bör dock ordföranden ensam ha rätt att fatta beslut i vissa ärenden. Ordföranden bör således ensam kunna besluta om bl.a. avvisning eller avskrivning av ärenden på formell grund och rättelse av skrivfel och liknande. Vidare bör det finnas möjlighet för nämnden att ge ordföranden bemyndigande att i vissa fall fatta beslut på egen hand. Nämnden bör således kunna bemyndiga ordföranden att i ett särskilt ärende fatta beslut efter det att av nämnden begärd komplettering har kommit in. Dessutom bör det bli möjligt för nämnden att ge ordföranden ett generellt bemyndigande eller ett bemyndigande att ensam fatta beslut i speciella situationer, framför allt när ett ärende har överlämnats till den centrala nämnden av en minoritet inom den regionala nämnden. De situationer som avses är att ärenden av samma karaktär har avgjorts av den centrala nämnden, att det saknas ett motiverat skäl till överlämnandet eller att skälen är av standardkaraktär eller osakliga. Det bör dock betonas att möjligheten att ge ordföranden ett sådant bemyndigande som det här är fråga om bör tillämpas med En central djurförsöksetisk nämnd som överprövningsinstans försiktighet, framför allt när det gäller att bedöma vad som är ärenden av samma karaktär. Ledamöterna i de regionala djurförsöksetiska nämnderna förordnas i taget. I de regionala etikprövningsnämnderna på humanområdet förordnas ledamöterna i treårsperioder och samma mandatperiod gäller för ledamöterna i etikprövnings- nämnden. Mandatperioderna bör vara lika långa i den centrala djurförsöks- etiska nämnden som i de regionala djurförsöksetiska nämnderna. Det är därför lämpligt att ledamöterna i den centrala nämnden utses för en period av . För kontinuitetens skull anser vi att det inte bör vara något hinder för en ledamot att bli omförordnad. Förslag: ska utses till värdmyndighet för såväl de regionala djurförsöksetiska nämnderna som den centrala djurförsöksetiska nämnden. Vårt förslag att inrätta en central djurförsöksetisk nämnd ger upphov till flera organisatoriska frågor. Var ska nämnden ha sitt kansli? Hur ska kansliet bemannas? Vilken myndighet ska utfärda föreskrifter och allmänna råd för den djurförsöksetiska pröv- ningen? I diskussionen om den centrala djurförsöksetiska nämnden är det dessutom ofrånkomligt att föra in frågan om de regionala nämndernas organisatoriska tillhörighet. Sedan Djurskyddsmyn- digheten lades ned ingår nämnderna numera i organisation. I tilläggsdirektiven för vårt uppdrag sägs att inord- nandet av nämnderna i innebar att den fristående roll, som nämnderna hade i förhållande till den myndig- het som i övrigt ansvarade för djurskyddsfrågor, delvis gick förlorad. Vi ska därför även analysera för- och nackdelar med de djurförsöksetiska nämndernas anknytning till Djurskyddsmyndig- heten och bedöma om de bör återfå en mer fristående roll från den myndighet som ansvarar för djurskyddsfrågor. Detta kapitel behandlar inledningsvis frågan om de regionala djurförsöksetiska nämnderna bör bli mer självständiga. Därefter redogör vi för möjliga organisatoriska lösningar för dessa nämnder och, avslutningsvis, vilken myndighet som bör vara värdmyndighet för den centrala djurförsöksetiska nämnden. 10.2Verksamheten i de djurförsöksetiska nämnderna under Centrala försöksdjursnämndens respektive tid Ansvaret för de djurförsöksetiska nämnderna har varierat , se kapitel 2. lades ned tog över det centrala tillsynsansvaret och övriga försöksdjursfrågor enligt djur- skyddslagen. tog även över tillsyns- ansvaret från . lades Djurskydds- myndigheten ner efter att ha funnits . Som framgått av föregående avsnitt ingår det i vårt uppdrag att analysera för- och nackdelar med de djurförsöksetiska nämndernas anknytning till . Underlaget för att göra en sådan bedömning är dock begränsat. Vi har kunnat konstatera att regelverket för den djurförsöksetiska prövningen blivit något mer detaljerat än tidigare, men att handläggningen och arbetssättet i nämnderna inte har ändrats. är det t.ex. de föreskrifter om etisk prövning som Centrala försöksdjurs- nämnden gav ut som tillämpas.TPF1FPT I övrigt finns det inte några konkreta omständigheter som – mot bakgrund av den korta tid som existerat – gör det möjligt att objektivt bedöma om nämndernas anknytning till myndigheten varit övervägande positiv eller negativ. Under alla förhållanden är det dock viktigt att de regionala djurförsöksetiska nämnderna har en självständig ställning i förhållande till den myndighet som ska fungera som administrativt stöd. Frågan om en ökad själv- ständighet för de djurförsöksetiska nämnderna är också viktig för att ska uppfylla de krav som revideringen av EG-direktivet om försöksdjur sannolikt kommer att innebära. gjordes en ändring i förordningen (2003:1125) med instruktion för . Såvitt nu är i fråga inne- bar ändringen att en ny paragraf – 7 a – infördes. I denna sägs att inom myndigheten finns det djurförsöksetiska nämnder. Bestämmelsen har förts över till 8 c § i förordningen (1998:45) med 1TP PT Föreskrifterna har dock ändrats ett flertal gånger sedan sin tillkomst. Enligt vad vi erfarit har inte avsikten med den nya bestämmelsen varit att ändra de djurförsöksetiska nämndernas ställning. Skrivningen kan dock ge intryck av att nämnderna utgör en del av sin värdmyndighet och bör undvikas. Vilka omständigheter är det då som skapar självständighet och oberoende hos ett organ för forskningsetisk prövning? I departe- mentspromemorian med förslag till organisation för etikpröv- ningen på humanområdet ansågs följande faktorer nödvändiga för att de regionala nämnder och den centrala nämnd som avsågs inrättas skulle kunna betraktas som oberoende.TPF2FPT 1.Organet ska ha en egen budget för att garantera att inte någon annan har inflytande över dimensionering etc. 2.Ledamöterna i organet ska utses av någon som är oberoende av forskningsutföraren och ledamöterna ska vara underkastade jävsregler. Att regeringen utser ledamöterna är en garanti för att organets sammansättning är så allsidig som möjligt. 3.Formerna för organets arbete ska regleras av och av regeringen i förordning. 4.Prövningen ska ske enligt materiella och generellt tillämpliga normer som har antagit i förväg för att garantera att bedömningarna blir likformiga och öka förutsebarheten. 5.Prövningen ska göras av ledamöter med eget ansvar. För att få en god kompetens hos ledamöterna är det viktigt att de har personliga mandat och inte företräder en viss myndighet eller annan huvudman. De regionala djurförsöksetiska nämnderna uppfyller ett par av kraven ovan men långt ifrån alla. Vad gäller punkten 1 har nämn- derna inget eget budgetansvar. har i princip skött alla ekonomiadministrativa uppgifter, inklusive års- redovisningen. Dessa uppgifter har övertagits av Jordbruks- verket. Beträffande punkten 2 har ledamöterna tidigare utsetts av (numera ). Båda dessa myndigheter är oberoende i förhållande till de som utför forskning. Det faktum att en förvaltningsmyndighet, och inte regeringen, utser ledamöterna påverkar inte allsidigheten negativt i nämnderna. Kravet att ledamöterna ska vara underkastade jävsregler är uppfyllt. 2TP PT Ds 2001:62 s. 152–153. Enligt punkten 3 ska organets arbete regleras av och av regeringen i förordning. Mycket få regler om de djurförsöks- etiska nämndernas sammansättning etc. finns i lag. Istället finns dessa regler i förordning utfärdad av regeringen och i föreskrifter utfärdade av . I punkten 4 sägs att prövningen ska ske enligt materiella och generellt tillämpliga normer som har antagit i förväg. Med hänsyn till att de grundläggande bestämmelserna om den djurförsöksetiska prövningen, bl.a. de 3 R:ns princip, finns i den av antagna djurskyddslagen är detta krav uppfyllt. Kravet i punkten 5 att prövningen ska göras av ledamöter med eget ansvar är uppfyllt. Analysen ovan visar att vissa förändringar kan och bör ske för att nämnderna ska bli mer självständiga i förhållande till den myndighet som har det övergripande ansvaret för djurskydds- frågor. De djurförsöksetiska nämnderna bör få eget budgetansvar. Att ålägga varje nämnd alla de uppgifter som har samband med ett eget budgetansvar är dock varken arbets- eller kostnadseffektivt. I stället bör en lösning sökas som innebär att en eller ett par personer på ett centralt placerat organ kan bistå samtliga nämnder med den typen av uppgifter. En stor del av regelverket för de djurförsöksetiska nämnderna finns i förordning och föreskrifter. Detta är mindre lämpligt eftersom det innebär att regeringen och den ansvariga förvaltningsmyndigheten helt utan insyn och påverkan kan ändra t.ex. sammansättningen i nämnderna. Regelverket bör därför lagtekniskt ändras så att vissa regler som finns i förordning regleras i lag och vissa regler som finns i föreskrifter regleras i förordning. Dessutom bör en förordning med instruktion för de regionala djurförsöksetiska nämnderna utarbetas. Författningsfrågorna beskrivs närmare i kapitel 11. 10.4Organisationen av de regionala djurförsöksetiska nämnderna har fått regeringens uppdrag att vidta de åtgärder som behövs för att inordna djurskydds- verksamhet i den egna verksamheten. Utgångspunkten ska vara att utifrån ett helhetsperspektiv arbeta för ett gott djurskydd och en god djurhälsa nationellt och internationellt. Uppdraget ska redovisas till regeringen . Även om starka skäl talar för att nämnderna organisatoriskt ska höra under tolkar vi vårt uppdrag som att det inkluderar en bedömning av om fortsättningsvis ska vara värdmyndighet eller om en annan myndighet bör utses. Här ska poängteras att varje regional djurförsöksetisk nämnd liksom tidigare bör ha ett kansli där ansökningar handläggs. Någon ändring i det avseendet är således inte aktuell. De uppgifter som värdmyndigheten bör ansvara för är ansökningsformulär för den djurförsöksetiska prövningen, förordnande av ledamöter i de regionala djurförsöksetiska nämnderna, insamling och framtagande av statistik över inkomna ansökningar om djurförsöksetisk prövning, ekonomiadministrativa uppgifter såsom utbetalning av ersättning till ledamöter och kanslisekreterare, bokföring och årsredovisning, utbildning av ledamöter. När en värdmyndighet utses för en nämnd eller någon annan liten myndighet väljs ofta en myndighet vars verksamhetsområde sakligt sett ligger nära det område nämnden eller motsvarande verkar inom. Exempelvis är värdmyndighet för , värdmyndighet för inom domstolsväsendet och Kriminal- vården värdmyndighet för övervakningsnämnderna. Fördelar med en sådan lösning är att de personer som handlägger ärenden inom nämnden i fråga har tillgång till erforderlig sakkunskap på nära håll om frågor uppstår. Tillfälliga vakanser bland handläggarna vid en nämnd torde vara lättare att täcka upp när personer inom den närliggande organisationen är förtrogna med nämndens verksam- het. Utifrån utgångspunkten att värdmyndighetens verksamhets- område ska anknyta till de djurförsöksetiska nämndernas verksamhetsområde har vi funnit tre möjliga alternativ – Jord- bruksverket, och ett antal universitet. Vi vill dock framhålla att oavsett vilken myndighet som väljs måste denna ges tillräckligt med resurser för att kunna vara ett starkt stöd för den djurförsöksetiska prövningen. är regeringens expertmyndighet på det jordbruks- och livsmedelspolitiska området och har ett samlat sektorsansvar för jordbruk och trädgård. Det innebär bl.a. att verket följer, analyserar och håller regeringen informerad om utvecklingen inom näringarna samt verkställer de politiska besluten inom verksam- hetsområdet. Att administrera EU:s jordbrukspolitik är en av verkets huvuduppgifter. Ett viktigt mål för inom ramen för djur- politiken är att verka för en god djur- och folkhälsa. Myndigheten ställer höga krav på foderkvalitet och djurens miljö samt åtgärder för att förhindra spridning av smittsamma djursjukdomar. Vidare arbetar för att förebygga, kontrollera och bekäm- pa smittsamma djursjukdomar och dess skadeverkningar, bevara och förstärka den biologiska mångfalden bland djur, främja en ekologisk livsmedelsproduktion och främja djurens välfärd. Dessutom har verket nio regionalkontor på skilda orter i landet. Sedan verksamhet fördes över till Jordbruks- verket uppgår antalet anställda till sammanlagt ca 1 200 personer. Av dessa arbetar ungefär hälften vid huvud- kontoret. är organiserat på följande sätt. Verksledningen består av generaldirektören, överdirektören, chefs- veterinären och chefsekonomen. Ledningsgruppen består, utöver verksledningen, av de nio avdelningscheferna samt chefsjuristen, informationschefen och personalchefen. Att låta bli värdmyndighet för de regionala nämnderna har enligt vår bedömning följande för- och nackdelar. har stor kunskap om och erfarenhet av djurfrågor inklusive försöksdjursområdet. verksamhet ligger i allt väsentligt inom andra områden än forskningsområdet. är en myndighet med många anställda och har därmed stor kapacitet att ge ett administrativt stöd, bl.a. inom IT och ekonomiadministration. är värdmyndighet åt en annan nämnd med en likartad domstolsliknande funktion, nämligen . är en stor organisation och det finns en risk för långa beslutsvägar. är en statlig myndighet som utvecklar och finan- sierar grundforskning inom alla vetenskapliga områden. Målet för myndighetens verksamhet är att ska vara en ledande forskningsnation. Såsom har beskrivits i avsnitt 6.5 tillhandahåller kansliresurser åt . är organiserat på följande sätt. Vi har funnit följande för- och nackdelar med att låta Vetenskaps- rådet bli värdmyndighet för de regionala djurförsöksetiska nämnderna. Som värdmyndighet åt kan samordna kansliresurserna och på så sätt uppnå effektivitetsvinster. är en myndighet vars uppgift är att främja forskning. Eftersom frågor om djurförsök ibland tenderar att polariseras mellan djurskyddsföreträdare och forskare finns det en risk för att de djurförsöksetiska nämndernas oberoende – och i förlängningen deras legitimitet – kan sättas i fråga om värdmyndigheten är forskningsförankrad. De regionala nämnderna för etikprövning av forskning som avser människor har sina kanslier vid , , , , och . En möjlighet är att på motsvarande sätt knyta de regionala djurförsöksetiska nämnderna till dessa lärosäten. Universiteten har hand om kansliuppgifter för de regionala etikprövningsnämnderna på humanområdet. Effekti- vitetsvinster kan uppnås genom att kanslierna samordnas. Vid universiteten bedrivs mycket av den nationella forskningen. Att låta dessa institutioner bli värdmyndigheter för de regionala djurförsöksetiska nämnderna kan, på samma sätt som anförts ovan om , göra att oberoendet och i förläng- ningen legitimiteten hos de djurförsöksetiska nämnderna sätts i fråga. 10.4.5Sammanfattande bedömning och förslag som universiteten har en central uppgift inom forskningsområdet. Att låta en forskningsanknuten myndighet vara värdmyndighet för de regionala djurförsöksetiska nämnderna innebär en risk för att prövningen kan uppfattas som inte helt objektiv. är i huvudsak en förvaltnings- och kontroll- myndighet. Myndigheten har stor kunskap om och erfarenhet av djurskyddsfrågor, försöksdjursområdet inkluderat. Som ansvarig för en omfattande verksamhet med många anställda har myn- digheten stor kapacitet att ge de djurförsöksetiska nämnderna administrativt stöd, bl.a. inom IT och ekonomiadministration. Inom stora organisationer som finns det i och för sig en risk för långa beslutsvägar. Det är dock möjligt för regeringen att i regleringsbrev ange inriktningen för verksamheten samt se till att får tillräckligt med medel för att kunna vara ett starkt stöd för den djurförsöksetiska prövningen. Vår bedömning och förslag är således att utses till värdmyndighet för de regionala djurförsöksetiska nämnderna. Det innebär att även ska ha ansvar för att utfärda föreskrifter och allmänna råd för den djurförsöksetiska prövningen. Någon ändring vad gäller de djurförsöksetiska nämndernas kanslier är inte avsedd. Dessa bör således finnas kvar på de domstolar där de finns . 10.5Organisationen av den centrala djurförsöksetiska nämnden Vi har i kapitel 9 redogjort för motiven bakom vårt förslag att inrätta en central prövning. Att skapa en ny myndighet kommer att medföra utgifter för bl.a. personal, administration och lokaler. Genom att knyta den centrala djurförsöksetiska nämnden till en värdmyndighet kan dock kostnaderna begränsas. Som framgår av kapitel 7 finns stora skillnader när det gäller hur mycket stöd som en värdmyndighet ger till en nämnd och hur mycket nämnden själv svarar för. De uppgifter som en värd- myndighet till den centrala djurförsöksetiska nämnden kan komma att få består framför allt av att ställa kansliresurser till nämndens förfogande. Här avses dels lokaler och IT-stöd, dels personal som kan föredra ärenden i nämnden samt ha hand om utskick, kallelser, kopiering och liknande uppgifter. bör även ombesörja utbetalning av ersättning till ledamöterna i nämnden samt se till att de får erforderlig utbildning. Liksom när det gäller utseendet av värdmyndighet för de regionala djurförsöksetiska nämnderna anser vi att det bör finnas ett verksamhetsmässigt samband mellan den centrala djurförsöksetiska nämnden och dess värdmyndighet. Det sätt på vilket har ordnat sina kanslifunktioner är i sammanhanget av intresse. Som redogjorts för i avsnitt 7.4 är nämnden en helt fristående myndighet med som värdmyndighet.