sou · GWB387 · 2008-10-09 00:00:00 — Ändamålet med registren är att utgöra hjälpmedel för att lagra, systematisera och återvinna uppgifter i förundersökningar med komplicerat eller omfattande utredningsmaterial. Förundersök- ningsregister får enligt Datainspektionens beslut endast innehålla uppgifter av den art som framgår av ansökningen. Förutom admi- nistrativa uppgifter får sålunda registreras uppgifter om namn på uppgiftslämnare, uppgifter om en person som kan sättas i samband med något brott, beskrivning av fordon och personer, uppgifter om brottsplats, uppgifter ur förhör samt uppgifter om adresser till kända tillhåll och kvartar. Lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet och förordning (2005:791) med samma namn reglerar behandling av personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten. behandling i nämnda avseende reglera- des tidigare i lagen (2001:85) om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Denna lag var föremål för översyn i betänkande brottsbekämpning Integritet – Effektivitet (SOU 2002:113). Regeringen lämnade därefter i prop. 2004/05:164 om brottsbekämpning – Effektivare uppgiftsbehandling förslag till en ny lag om behandling av personuppgifter i brotts- bekämpande verksamhet. Den nya lagen trädde i kraft och ersatte därvid den gamla lagen. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Den nu gällande lagen gäller i stället för personuppgiftslagen och innehåller hänvisningar till de bestämmelser i personuppgifts- lagen som ska vara tillämpliga på brottsbekämpande verksamhet. För den verksamhet som bedriver och som inte utgör brottsbekämpning finns bestämmelser om behandling av uppgifter i tulldatabasen och om behandling av uppgifter i andra fall i lagen (2001:185) och förordningen (2001:646) om behandling av upp- gifter i verksamhet. Uppgifter får enligt lagen behand- las bl.a. för ändamålen bestämmande, redovisning och betalning av tullar, skatter och avgifter samt för övervakning, revision och kon- trollverksamhet. 2004/05:164 fördes även ett sekundärt ändamål in med innebörden att uppgifter som insamlats för de nämnda primära ändamålen även får behandlas för att till- handahålla information som behövs i brottsbekäm- pande verksamhet. 7.2.1Lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet Tillämpningsområde m.m. (1–6 §§) Lagen gäller vid behandling av personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten och tillämpas på all behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad samt viss strukturerad behandling. Med personuppgifter avses det- samma som i personuppgiftslagen, nämligen all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Utanför lagens tillämpningsområde faller, förutom behandling av personuppgifter inom den fiskala verksamheten, även behand- ling av personuppgifter i samband med de interna och administra- tiva åtgärder som kan förekomma i verksamhet. Enligt lagen ska det i brottsbekämpande verksamhet finnas en samling uppgifter och handlingar som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksamheten (tullbrottsdatabas). Enligt förordningen är och några av de myndigheter som, under vissa förutsättningar, får ha direktåtkomst till databasen. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Bestämmelserna om ändamål, ansvar för utförd behandling och gallring samt de specifika bestämmelser som avser tullbrottsdata- basen är tillämpliga också på uppgifter om juridiska personer. Bestämmelserna i lagen är generella. Detta innebär att om inte annat stadgas så gäller bestämmelserna för all behandling av upp- gifter i den brottsbekämpande verksamheten, oavsett om det gäller e-post, enskilda tjänstemäns promemorior som upprättats i ord- behandlingsprogram, mindre register som används tillfälligt i underrättelseprojekt eller större register och datorsystem som används gemensamt i den brottsbekämpande verksamheten. För de sistnämnda fallen, t.ex. behandling i gemensamma underrättelseregister och ärendehanteringssystem, finns det utöver de generella bestämmelserna särskilda bestämmelser avseende behandling i tullbrottsdatabasen. Lagen gäller i stället för personuppgiftslagen och innehåller hän- visningar till de bestämmelser i personuppgiftslagen som ska vara tillämpliga på brottsbekämpande verksamhet. Ändamål (7–9 §§) I lagen anges de särskilda ändamål för vilka uppgifter får behandlas i brottsbekämpande verksamhet. Uppgifter får behandlas om det behövs för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra visst brott, eller fullgöra det arbete som är skyldigt att utföra enligt lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete. Med behandling för att förhindra eller upptäcka brottslig verk- samhet åsyftas det som normalt kallas underrättelseverksamhet, dvs. arbete med insamling, bearbetning och analys av information för att komma åt brottslig verksamhet när det inte finns konkreta misstankar om att brott redan begåtts. Uppgifter som behandlas för något av dessa ändamål får även behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i författningsreglerad brottsbekämpande verksamhet hos , polismyndigheterna, Ekobrottsmyndig- heten, , och . I lagen anges uttömmande för vilka ändamål uppgifter får behandlas. Utöver nämnda ändamål får uppgifter endast behandlas för att lämnas ut till och regeringen samt, i den utsträck- ning uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning, till andra. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet uppgifter får lämnas ut enligt t.ex. tryckfrihetsförordningen följer av grundlags allmänna företräde och genom en uttrycklig hänvis- ning till 8 § första stycket personuppgiftslagen, där det anges att bestämmelserna i denna lag inte tillämpas i den utsträckning det skulle inskränka en myndighets skyldighet enligt 2 kap. tryckfri- hetsförordningen att lämna ut personuppgifter. Personuppgiftsansvar (10 §) är personuppgiftsansvarigt för den behandling av per- sonuppgifter som myndigheten utför, om inte annat framgår av särskild lag eller förordning. Motsvarande ansvar gäller för behand- ling av uppgifter om juridiska personer. Behandling av känsliga personuppgifter (11 §) Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fack- förening, hälsa eller sexualliv. Sådana känsliga uppgifter får dock behandlas om det är absolut nödvändigt som komplement till behandling på annan grund eller om det sker i en handling som kommit in till i ett ärende. Behandling av uppgifter för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet (12 §) I lagen anges en noggrann begränsning av de personer om vilka uppgifter får behandlas i arbete med att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Bestämmelsen korresponderar med den särskilda ändamålsbestämmelsen i 7 § 1. Enligt bestämmelsen får uppgifter om en person behandlas om denne skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva verksamhet som antingen innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller verksamhet som innefattar brott och som sker systema- tiskt. Härmed innefattas uppgifter om personer som misstänks utöva allvarlig brottslighet eller misstänks vara delaktiga i en orga- niserad brottslig verksamhet, utan att brottsligheten i det enskilda fallet kan kategoriseras som allvarlig. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Vidare får uppgifter som avser transportmedel, varor eller hjälp- medel som kan antas ha samband med den ovan nämnda brotts- ligheten behandlas under förutsättning att de inte direkt kan hänföras till en person. Uppgifterna kan exempelvis avse registre- ringsnummer för ett fordon, men får alltså inte avse t.ex. namn eller personnummer. Under vissa förutsättningar får även uppgifter om icke miss- tänkta personer behandlas. Behandling av uppgifter om en person som kan antas ha samband med brottslig verksamhet får nämligen ske i ett ärende som rör viss preciserad verksamhet som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse , eller viss preci- serad verksamhet som innefattar brott och som sker systematiskt. Med viss preciserad verksamhet menas att ärendet måste ha en viss förbestämd omfattning, genom att det fokuserar på ett visst feno- men eller beteendemönster. Detta måste framgå av ärendet genom någon slags dokumentation, t.ex. i form av en ärendemening eller liknande. När det gäller uppgifter om personer som inte själva är miss- tänkta för brottslig verksamhet gäller vidare att endast de personer som arbetar med ärendet får ha direkt tillgång till uppgifterna. Med direkt tillgång avses den interna direktåtkomsten inom myndig- heten. Begreppet har införts för att göra åtskillnad mellan just den interna tillgången och extern direktåtkomst för t.ex. andra myn- digheter. Begränsningen att endast de som arbetar med ärendet får ha direkt tillgång till uppgifterna gäller även när uppgifter behandlas för att utreda eller beivra visst brott eller för internationellt tull- samarbete enligt 15 §. Behandling av uppgifter för att utreda eller beivra visst brott (14 §) Bestämmelsen anger inledningsvis att för ändamålen utreda eller beivra brott får uppgifter om den som kan misstänkas för brottet och om andra personer behandlas när det behövs för att utreda eller beivra brottet. Mot bakgrund av de ändamål som uppgifter får behandlas för med stöd av 14 § är det vanligtvis fråga om uppgifter i en förundersökning. Det kan dock även vara fråga om uppgifter i ett ärende som avser beivrande av brott inom ramen för ett för- enklat eller summariskt förfarande. Med begreppet andra personer avses bl.a. vittnen, målsägande och ombud. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Bestämmelsen begränsar åtkomsten till uppgifterna genom att den föreskriver att endast de personer som arbetar med ärendet får ha direkt tillgång till uppgifterna. Anledningen till den begränsade åtkomsten är att förutom uppgifter om misstänkta får även upp- gifter om oskyldiga personer behandlas. I slutet av bestämmelsen ges dock möjlighet för regeringen att meddela föreskrifter om att flera får ha tillgång till vissa särskilda kategorier av uppgifter, t.ex. uppgifter om gjorda beslag, påföljd eller andra uppgifter som har anknytning till en brottsutredning. Särskilda upplysningar (16 §) Om det inte klart framgår av sammanhanget att de uppgifter som behandlas om en person inte har som grund att personen är miss- tänkt för brott, ska en särskild upplysning om detta förhållande göras i anslutning till personuppgifterna. Vidare ska de personer som inte är skäligen misstänkta för att ha utövat allvarlig eller systematisk brottslig verksamhet förses med en upplysning om detta. Det kan t.ex. avse personer som endast är misstänkta för mindre allvarlig eller icke systematisk brottslig verksamhet. När uppgifter behandlas om en person som kan antas ha samband med brottslig verksamhet – antingen genom att själv utöva verksam- heten eller genom sitt samröre med utövaren – ska en särskild upplysning i förekommande fall lämnas om vilken trovärdighet som tillmäts uppgiftslämnaren. Om möjligt ska också anges hur korrekt uppgiften är, dvs. om det är fråga om en obekräftad giss- ning eller ett belagt faktum. Behandling av uppgifter om kvarstående misstankar (17 och 18 §§) Om en förundersökning mot en person har lagts ned på grund av bristande bevisning, får uppgifter om brottsmisstanken behandlas för andra ändamål än arkivering endast om den misstänkte enligt förundersökningsledarens bedömning är skäligen misstänkt för brottet och uppgifterna behövs för att förundersök- ning ska kunna tas upp på nytt. Om åtal mot en person har lagts ned eller om denne genom lagakraftvunnen dom har frikänts, får uppgifter om brotts- misstanken behandlas för andra ändamål än arkivering endast om Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet förundersökningen tas upp på nytt, eller för prövning av särskilt rättsmedel enligt 58 kap. . Uppgifter som får behandlas i tullbrottsdatabasen (19 §) I 19 § finns särskilda bestämmelser om vilka uppgifter som får behandlas i tullbrottsdatabasen. Paragrafen reglerar dels hanter- ingen i tullbrottsdatabasen av elektroniska handlingar, dels vilka kategorier av uppgifter som får behandlas i tullbrottsdatabasen under förutsättning att villkoren för behandling är uppfyllda. Till inkomna handlingar i ett ärende får behandlas i tullbrottsdatabasen oavsett innehåll och oavsett om de har kommit in i elektronisk form eller om det är pappershandlingar som har lästs av och lagrats. För handlingar som upprättats av i ett ärende gäller däremot samma begränsningar av innehållet i fråga om känsliga personuppgifter som för all annan behandling i Tull- verkets brottsbekämpande verksamhet. Om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda får även vissa katego- rier av uppgifter behandlas i tullbrottsdatabasen. Bland annat får grundläggande identitetsuppgifter om fysiska personer, motsva- rande uppgifter om juridiska personer, upplysningar om varifrån en uppgift kommer och om uppgiftslämnarens trovärdighet, de omständigheter som är anledningen till att uppgifter om en person behandlas samt särskilda fysiska kännetecken behandlas. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer kan meddela närmare föreskrifter om de uppgifter som får behandlas i tullbrottsdatabasen. Härmed avses en precisering av vilka uppgifter som ingår i respektive uppgiftskategori. Sökbegränsningar (20–22 §§) Det är inte tillåtet att använda känsliga personuppgifter som sök- begrepp vid eftersökande av information inom ramen för Tull- verkets brottsbekämpande verksamhet. Uppgifter som beskriver en person utseende får dock användas som sökbegrepp. Personuppgifter som direkt kan hänföras till en person, som namn, personnummer och samordningsnummer, får inte används som sökbegrepp vid sökning efter uppgifter om personer som inte är misstänkta för brott eller för brottslig verksamhet. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet dock inte något hinder mot att en sökning sker avseende en annan än den misstänkte, om sökningen sker inom ramen för ett visst ärende eller i en viss handling. Vid sökning efter en elektronisk handling som kommit in eller upprättats i ett ärende får endast vissa uppgifter användas som sök- begrepp. Dessa sökbegrepp är uppgift om från vem handlingen har kommit in eller till vem den har expedierats, datum då handlingen kom in eller upprättades, diarienummer eller annan beteckning som har åsatts handlingen och i korthet vad handlingen rör. När väl en bestämd handling är identifierad med hjälp av dessa sökbegrepp gäller däremot inga andra begräsningar för sökning efter enskilda uppgifter i denna handling än att nämnda känsliga personuppgifter inte får användas. Skattebrottsenheternas behandling av personuppgifter regleras av lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid Skatte- verkets medverkan i brottsutredningar och förordningen (1999:105) med samma namn. Lagen gäller utöver personuppgifts- lagen och är tillämplig vid behandling av personuppgifter i Skatte- verkets verksamhet med att bedriva spaning och utredning i fråga om brott som avses i lagen (1997:1024) om medver- kan i brottsutredningar samt med att förebygga sådana brott. har bl.a. rätt att föra underrättelseregister om syftet är att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet eller att ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet. För att underrättelseregistret ska få innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person krävs att uppgifterna ger anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas och att den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva den allvarliga brottsliga verksamheten. För att personuppgifter ska få behandlas i underrättelseverk- samhet föreskrivs att en särskild undersökning avseende brott som avses i lagen om medverkan i brottsutredningar ska ha inletts och att det finns anledning att anta att allvarlig brottslig- het har utövats eller kan komma att utövas. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Uppgifter ur underrättelseregistren får lämnas ut till Eko- brottsmyndigheten, en polismyndighet och endast om uppgifterna kan antas ha särskild betydelse för en pågående under- sökning eller andra brottsbekämpande åtgärder. behandling av personuppgifter regleras genom bestämmelserna i personuppgiftslagen och förordningen (2003:188) om behandling av personuppgifter inom Kustbevak- ningen (förordningen). Förordningen gäller utöver personupp- giftslagen i fråga om behandling av personuppgifter i Kustbevak- ningens verksamhet som rör brottsbekämpning, kontroll och till- syn, samt ärenden om vattenföroreningsavgift. I förordningen anges att får behandla person- uppgifter i sin brottsbekämpande verksamhet, om det är nödvän- digt för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott mot vilka enligt lag eller förord- ning har att ingripa mot eller för att utreda sådana brott. Person- uppgifter får också behandlas i den kontroll- och tillsynsverksam- het som enligt lag eller förordning har att genomföra, om det är nödvändigt för att inrikta och genomföra verksamheten. Personuppgifter får vidare behandlas vid Kust- bevakningens handläggning av ärenden om vattenföroreningsavgift. Slutligen får även behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att planera, följa upp eller utvärdera nu nämnda verksamheter. Förordningen skiljer mellan behandling av uppgifter som är gemensamt tillgängliga i verksamheten (kustbevakningsdatabasen) och sådan behandling där uppgifterna endast är tillgängliga för en enskild tjänsteman eller en begränsad grupp av tjänstemän. Till- gången till uppgifterna i databasen ska vara förbehållen de personer som på grund av sina arbetsuppgifter behöver ha tillgång till upp- gifterna. Behandling av uppgifter i kustbevakningsdatabasen är också omgärdad av särskilda regler vad gäller de personer om vilka uppgifter får behandlas i databasen, vilka uppgifter som får behandlas i databasen samt sökbegrepp. Enligt förordningen får , polismyndigheterna, , , och Åklagarmyn- digheten ha direktåtkomst till kustbevakningsdatabasen. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet i databasen får lämnas ut till dessa myndigheter på medium för automatiserad behandling. I första hand gäller att uppgifterna ska användas i respektive myndighets brottsbekämpande verksamhet. Vissa uppgifter får också lämnas ut på medium för automatiserad behandling till . Kapitlet berör bl.a. några av de bestämmelser som är centrala för de brottsbekämpande myndigheterna i frågor om sekretess och upp- giftsskyldighet. Om inget annat anges är det bestämmelser i sekre- tesslagen (1980:100) som åsyftas. Att en handling hos en myndighet är försedd med en hemligstäm- pel innebär inte nödvändigtvis att uppgifterna i handlingen omgär- das av sekretess. Stämpeln har endast till uppgift att varna för att handlingen kan innehålla sekretessbelagda uppgifter. Motsvarande gäller det omvända förhållandet. Avsaknaden av en hemligstämpel innebär således inte att uppgifterna i en handling inte omgärdas av sekretess. En sekretessbestämmelse kan vara uppbyggd på olika sätt. Ett sätt är att bestämmelsen innehåller ett skaderekvisit som anger hur till- lämparen ska bedöma om sekretess för en uppgift föreligger eller inte föreligger. Det finns två grundläggande typer av skaderekvisit: rakt skaderekvisit och omvänt skaderekvisit. Ett exempel på ett rakt skaderekvisit finns i 5 kap. 1 § första stycket (se vidare nedan under avsnitt 8.3). I bestämmelsen anges, generellt uttryckt, att sekretess gäller för de däri omnämnda upp- gifterna om det kan antas att det sekretesskyddade intresset skadas om uppgifterna röjs. Det föreligger således en presumtion för offentlighet. När det gäller det omvända skaderekvisitet föreligger en pre- sumtion för sekretess. 9 kap. 17 § första stycket (se vidare nedan under avsnitt 8.3) är ett exempel på detta. Sekretess gäller för de däri omnämnda uppgifterna om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att det sekretesskyddade intresset lider skada eller men. Ytterligare ett sätt att bygga upp en sekretessbestämmelse på är att ange att sekretess gäller för en viss typ av uppgifter utan att ange något skaderekvisit. Det är då fråga om absolut sekretess vilket innebär att de aktuella uppgifterna alltid skyddas av sekretess. Den inledande frågan att ta ställning till vid en begäran om utläm- nande av en uppgift är om uppgiften överhuvudtaget omgärdas av sekretess. Omfattas uppgiften inte av sekretess ska den lämnas ut. Om det motsatta förhållandet gäller, dvs. att sekretess gäller för uppgiften, blir följdfrågan att ta ställning till om uppgiften ändå kan lämnas ut utifrån en prövning av det eventuella skaderekvisit som bestämmelsen innehåller. Kan uppgiften lämnas ut ger svaret sig självt. Blir utfallet att uppgiften skyddas av sekretess är den slutliga frågan att ta ställning till vid sekretessprövningen om det finns någon sekretessbrytande bestämmelse som ändå ger stöd för att uppgiften ska kunna lämnas ut. I de fall där absolut sekretess föreligger ska tillämparen vid en begäran om utlämnande av en uppgift gå direkt till den slutliga frågan. 8.2Förhållandet mellan direktåtkomst och sekretess En bestämmelse om direktåtkomst reglerar endast tillåtligheten av ett visst tillvägagångssätt för utlämnande av personuppgifter och har således inte någon självständig sekretessbrytande effekt. Den är inte att se som en uppgiftsskyldighet (se bl.a. prop. 2004/05:164 s. 83 och prop. 2006/07:46 s. 80). Möjligheterna för t.ex. en myn- dighet att vid informationsutbyte med en annan myndighet över- föra uppgifter genom att medge den myndigheten direktåtkomst till uppgifter som behandlas automatiserat begränsas därför inte sällan av bestämmelser i sekretesslagen. Eftersom direktåtkomst innebär att den mottagande myndig- heten fritt kan avgöra vilka uppgifter – inom ramen för den bevil- jade direktåtkomsten – den vill ta del av, blir uppgifterna att anse som utlämnade i och med att direktåtkomst lämnas. Det spelar i det avseendet ingen roll om den mottagande myndigheten faktiskt tar del av en viss uppgift eller inte. En förutsättning för att direkt- åtkomst ska kunna medges är således att åtkomsten endast avser antingen offentliga uppgifter eller uppgifter som får lämnas ut till mottagaren med stöd av någon sekretessbrytande bestämmelse. 8.3Sekretess i brottsbekämpande verksamhet Ansvaret för brottsbekämpningen i är organisatoriskt upp- delat mellan flera myndigheter. Gemensamt för dessa myndigheter är att sekretess i större eller mindre utsträckning gäller för flertalet av de personuppgifter som behandlas inom ramen för den brotts- bekämpande verksamheten. De två grundläggande bestämmelserna om sekretess i den brottsbekämpande verksamheten är 5 kap. 1 § och 9 kap. 17 §. Utredningssekretessen i 5 kap. 1 § första stycket Av 5 kap. 1 § första stycket följer bl.a. att sekretess gäller för upp- gift som hänför sig till 1.förundersökning i brottmål, 2.angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 3.verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud eller förbud att lämna juridiskt eller ekonomiskt biträde, 4.åklagarmyndighets, polismyndighets, , Tullver- kets eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs.