sou · GVB360d11 · 2008-01-01 00:00:00 — Som tidigare nämnts är det emellertid upp till skogsbruket om den potentialen resulterar i ökad areal sumpskog eller om den kompenseras genom ökad markavvattning. Tydligare uppdelning mellan produktions- och naturskog? Många av de förändringar i skogsbruk som diskuteras ovan (t.ex. ökad gödsling, användande av främmande trädslag, bortforsling av död ved, kortare omloppstider) skulle kraftigt minska skogsarternas redan dåliga möjligheter att överleva i produktionsskog. minskar därtill andelen icke-produktionsskog kontinuerligt genom avverkning och om den minskningen fortsätter kommer förändringarna sammantaget att bli starkt negativa för biologisk mångfald och för skogsbrukets möjligheter att jämställa produktions- och miljömål. Troligen skulle flera generalistarter som klarar sig i produktionslandskapet hamna på rödlistan. SOU 2007:60 Bilaga B 30 75 Frågan är hur biologisk mångfald skulle påverkas om intensifiering i produktionsskogen kompenserades med ökad areal ickeproduktionsskog. Detta kunde åstadkommas exempelvis genom omgående stopp för avverkning av naturskog och andra värdekärnor för biologisk mångfald, samt av kontinuitetsskog () med hög potential att snabbt utvecklas till värdekärnor. En sådan tydligare uppdelning mellan intensivodlad produktionsskog och en större areal skyddad skog är vanlig globalt sett. I bedrivs skogsbruk på en mycket hög andel av skogsmarksarealen (på av den produktiva skogsmarken, i många regioner på ). Denna modell försvaras med att skogsbruket tar så stora hänsyn till biologisk mångfald att rimliga överlevnadschanser för krävande arter förhoppningsvis skapas även i produktionsskog. Mot bakgrund av förväntade klimatförändringar skulle en utvärdering av olika modeller vara önskvärd, inte minst med tanke på skogsbrukets svårigheter att nå uppsatta miljökvalitetsmål .. Problem med konkurrensstarka invasionsarter? Invasionsarter behandlas under rubriken effekter på enskilda arter. Ökat behov av våtmarker? Se motsvarande rubrik under våtmarker. Jordbrukslandskapet mot den biologiska mångfalden i jordbrukslandskapet Biologisk mångfald i jordbrukslandskapet går tillbaka främst genom igenväxning i övergivna slåtter- och betesmarker, brist på hävdad mark av vissa typer (exempelvis torra, sandiga utmarksbeten), brist på våtmarker, felaktig skötsel i ännu hävdade marker och genom den fragmentering som orsakas av igenväxningen och av tidigare rationaliseringar av jordbruksmarken. Bilaga B 30 SOU 2007:60 76 Skötselberoende gräsmarks-kärlväxter i ett Uppländskt odlingslandskap. Varje punkt markerar en förekomst; gula punkter är förekomster i hävdad , röda i ohävdad f.d. . I de senare pågår igenväxning och de röda förekomsterna kommer därför att försvinna om inte igenväxningen hejdas. Jordbrukslandskapet är skapat av markanvändningen Som diskuterats för skogslandskapet har markanvändningen avgörande betydelse för biologisk mångfald, och klimateffekter måste bedömas i relation till markanvändningen. I jordbrukslandskapet finns inga ursprungsbiotoper där man strävar efter att minimera markanvändningen, utan man diskuterar i stället att återinföra eller imitera traditionella hävdformer, till vilka hotad biologisk mångfald är knuten. Ändrad produktionspotential och ekonomiska förhållanden Liksom för skogsbruket förväntas jordbruket i och norra i viss mån påverkas positivt av klimatförändringarna genom längre växtsäsong, möjligheter för nya grödor, samt ökad SOU 2007:60 Bilaga B 30 77 efterfrågan till följd av minskad produktion i torra områden i (2002). Å andra sidan förutspås också många negativa effekter på jordbruksproduktionen. Exempelvis kan ökade vattenflöden under framför allt vinterhalvåret i delar av försvåra nyttjandet av lågt liggande . Detta skapar potential för större areal våtmark (positivt för biologisk mångfald), men huruvida potentialen utnyttjas beror på hur man inom jordbruket väljer att möta förändringarna. En viktig skillnad mot skogsproduktionen är att valet av gröda och produktionsform snabbt kan ändras, i princip från till ett annat, vilket innebär att man inte behöver särskilt lång framförhållning för att anpassa markanvändningen till klimatförändringarna. Ändrad produktion skapar nya problem Ett ändrat klimat kan antas leda till ökat behov av pesticider mot sjukdomar, parasiter och skadeorganismer till följd av längre växtsäsong, minskad begränsning av kalla vintrar, inflyttning av nya arter, nya grödor osv. På motsvarande sätt kan vi förvänta oss ökat behov av näringstillförsel bl.a. genom ökad urlakning och nya produktionsformer. Effekterna på biologisk mångfald och miljön av dessa förändringar bestäms till stor del av hur vi väljer att hantera detta ökande behov, samt vilka typer av produktion vi väljer. Kravet på hållbar produktion och sektoransvar för miljön säkerställer att frågor om bevarande av biologisk mångfald i odlingslandskapet blir beaktade (J. , muntl.). En pågående överföring av resurser från produktions- till miljöåtgärder inom EU:s gemensamma jordbrukspolitik utgör en stor ekonomisk potential för att gynna miljöanpassad jordbruksproduktion. Förändringar i produktionspotential och produktionsproblem behandlas utförligt i Eckersten m.fl. (underlagsrapport inom klimat och sårbarhetsutredningen). Bilaga B 30 SOU 2007:60 78 Biologisk mångfald förekommer mest i de naturtyper som producerar minst Medan CAP:s (EU:s gemensamma jordbrukspolitik) stödformer, budget och politik huvudsakligen gäller jordbruksmark () och djurproduktion förekommer nästan all biologisk mångfald i jordbrukslandskapet i sådana biotoper som, så att säga, blir över. Viktigast är en stor grupp av halvnaturliga biotoper, vilka till skillnad från åkermarken inte helt och hållet skapats av människan utan av människans nyttjande av mer naturliga växt- och djursamhällen. Den areellt viktigaste halvnaturliga biotopgruppen är naturlig fodermark (semi-natural grassland), dvs. slåtter- eller betesmark utan nämnvärd gödsling, insådd eller kultivering. CAP:s hantering av åkermarkens påverkar inte direkt biologisk mångfald i sådana biotoper, men har givetvis stor betydelse för jordbrukets villkor i stort och därmed indirekt för nyttjandet och skötselpotentialen i de halvnaturliga biotoperna. Jordbrukets framtida struktur och djurhållning kommer med andra ord att ha stor betydelse för möjligheterna att upprätthålla hävden i biologiskt värdefulla marker (J. , muntl.). SOU 2007:60 Bilaga B 30 79 Biobränsleproduktion Nya former av produktion för biobränsle har tidigare berörts. Globalt diskuteras sådan omläggning i termer av konkurrens och matproduktionssäkerhet, men i finns anledning att även utvärdera olika produktionsformer från biologisk mångfaldsynpunkt. Förändrad fuktighet i jordbruksmark Som nämnts kan åkerbruk försvåras i lågt liggande områden. Det kan, särskilt mot bakgrund av behovet av kol- och näringsfångst, leda till att vi satsar på att öka arealen våtmark. Om våtmarken hävdas genom exempelvis slåtter eller bete skapas olika slags fuktängar, om de lämnas utan åtgärd skapas sumpskog. Båda vägarna skulle gynna biologisk mångfald kraftigt. I halvnaturlig kommer tillväxten att öka vid ökad fuktighet, särskilt som ökad nederbörd kan antas öka depositionen av luftburet kväve. Detta ökar behovet av hävd för att inte lågväxta och exponeringskrävande arter skall konkurreras ut. blir det svårare att hitta ett hävdtryck som för bort tillräckligt mycket biomassa och näring utan att alltför mycket skada känsliga växter. Det är viktigt att undersöka sådana effekter och prova alternativa hävdformer, exempelvis sådana som innebär ettåriga hävduppehåll. Torrare i vissa områden Torkstress är en viktig faktor i alla torra till friska gräsmarker, som samverkar med hävden till att skapa gräsmarksbiotoperna. Mest utpräglat är detta i stäppbiotoper, där hävden står för relativt liten del av påverkan på vegetationen. Dessa biotoper hör till de artrikaste i jordbrukslandskapet och med högst andel rödlistade arter. Med torrare klimat i sydöstra kan utbredningen av stäppartade biotoper förväntas öka, liksom torra betesmarker med markblottor. Naturvården bör ha en beredskap för detta, dels genom att lära sig bättre hur stäppartade gräsmarker skall skötas, dels genom att hitta nya marker och avsätta restaurerings- och stängselmedel för dem, när betesdjuren räcker till större areal. ökar utbredningen av torra småmiljöer även i andra torra-friska gräsmarker. Det innebär dels att behovet av årlig hävd Bilaga B 30 SOU 2007:60 80 minskar, dels att många nyckelarter i gräsmarkerna blir känsligare för bete. I båda fallen ger detta en potential att beta större arealer, att ha betesfria år etc., vilket skulle gynna biologisk mångfald. Båda aspekterna på torrare klimat torde kunna modelleras genom att extrapolera nuvarande fuktighetsmönster inom och mellan gräsmarker. Ändrad fenologi i gräsmarker Tiden för reproduktion hos växter och djur är en mycket viktig faktor för biologisk mångfald i slåtter- och betesmarker, eftersom den avgör chansen att reproducera sig innan exempelvis avbetning. Ett varmare klimat kan antas tidigarelägga reproduktionen, vilket skulle gynna biologisk mångfald så länge hävden infaller på samma tidpunkt, vilket är en fråga om val och prioritering. Ändrad livsmiljö för epifyter och markkryptogamer? En annan artrik grupp med stor andel hotade arter är epifyter på gamla träd. Särskilt hagmarks-ädellövträd är artrika. Många av de mer krävande arterna är utpräglat konkurrenssvaga och utnyttjar t.ex. nybildningen av hård skorpbark på grovstammiga lövträd, samt näringsbrist och torkstress. Vid fuktigare klimat och mera nederbörd kan konkurrensförhållandena antas ändras. Liknande effekt kan förväntas i bottenskiktet, där snabbt växande hakmossa redan är ett problem för kärlväxter i vissa gräsmarker. Problem med konkurrensstarka invasionsarter? Invasionsarter behandlas under rubriken effekter på enskilda arter. Ökat behov av våtmarker? Se motsvarande rubrik under våtmarker. SOU 2007:60 Bilaga B 30 81 Våtmarker, havs- och sötvattenstränder Hot mot biologisk mångfald i våtmarker, havs- och sötvattenstränder Som övriga ekosystem är stränder och våtmarker i hög grad påverkade av människans nyttjande, vilket måste vägas in i bedömningar av klimateffekter. Sjöar och vattendrag är starkt påverkade av reglering, särskilt i vattendrag lämpliga för kraftproduktion och i jordbrukslandskapet. Stränderna i starkt reglerade vattendrag kan i princip bli ekologiska öknar, och även måttlig reglering orsakar stora förändringar av biologisk mångfald. Många av dessa förändringar är ännu dåligt kända, exempelvis bristen på naturlig vattenföring i slättsjöar och på högvattenflöden i svämskogar och deltan. Många våtmarker är negativt påverkade av markavvattning och i jordbrukslandskapet har vissa våtmarkstyper nästan helt försvunnit. Våtmarker och produktiva stränder har traditionellt hävdats och bristen på hävd i våta miljöer är ett stort hot mot biologisk mångfald. I slättbygden har hävdberoende biologisk mångfald redan försvunnit på de flesta övergivna marker, men i norra raningar pågår tillbakagången fortfarande. I många sanddynområden är de naturliga vindgenererade successionsprocesserna starkt begränsade genom att sanden fixerats av planteringar. Havsytans höjning Effekter av havsytehöjning har främst diskuterats för exploaterade kuststräckor där vi kan förvänta oss att kustekosystemen kommer att trängas samman mellan hav och bebyggelse (Fankhauser, 1999). I gäller detta endast lokalt, men däremot är det relativt vanligt att jordbruksmark går nära inpå havet. I landhöjningsområden runt norra och mellersta kommer vi att se stora effekter på biologisk mångfald även vid en högst måttlig (så att landhöjningen stoppas) havsytestigning. Längs har netto-landhöjningen halverats till /år (m.fl. 2004) vilket skulle innebära att upphörd eller reverserad landhöjning redan föreligger längre söderut. Effekter har förutsagts för havsstrandängar (), men förändringarna kommer att påverka ett helt system av artrika biotoper. Bilaga B 30 SOU 2007:60 82 Artrik varierad landhöjningskust Storm och is Isförhållanden på förväntas förändras till följd av klimatförändringarna (t ex m.fl. 2004). Förekomsten av is har även betydelse för strandbiotoperna, exempelvis genom nötning under islossningen (m.fl. 2005) och fastfrysning av vegetation. Även om ändrad storm- och isfrekvens antas bli effekten av klimatförändringar, vet vi ännu mycket lite om hur sådana förändringar kan tänkas påverka ekosystemen. I stort sett saknas sammanställningar av de ekologiska effekterna av vatten- och isbetingade störningsförhållanden, exempelvis om effekter av enstaka högvatten visavi medelvattenstånd, och av isnötning. Sannolikt kunde vi komma en bra bit på väg med befintlig kunskap kombinerat med enklare fältstudier (se åtgärder). Ett allmänt problem är att bedöma effekterna av exempelvis is i södra änden av ispåverkan-området, där effekterna redan är sporadiska. I exempelvis norra , där iseffekter är tydliga, kommer kanske isbeläggningen även framgent att vara tillräcklig. SOU 2007:60 Bilaga B 30 83 Våtmarker och stränder vid sjöar och vattendrag Sambanden mellan produktion och nedbrytning i torvbildande våtmarker har berörts under alpina miljöer. För sydligare delar av landet har tidpunkten för vattentillförsel stor betydelse. Klimatmodellerna förutsäger dels mer regn på snöns bekostnad , dels mer varierande flöden . Den förstnämnda förändringen innebär minskad vårflod vilket sannolikt kommer att minska de strandnära våtmarkernas utbredning (m.fl. 2005). Ökad variation innebär mer instabila förhållanden , vilket troligen kommer att missgynna många arter som är anpassade till att variationen vanligen kommer , t.ex. eller senhösten. Andra arter kan å andra sidan komma att gynnas. Rent allmänt behöver vi bättre kunskap om hur biologisk mångfald reagerar på tidpunkten för vattentillförseln, för att kunna modellera effekter av klimatförändringar. I många tidigare öppna våtmarker har en accelererande igenväxning uppmärksammats. Olika förklaringar har föreslagits, fr.a. (1) eutrofiering genom kvävenedfall, (2) ett varmare klimat som exempelvis skulle kunna orsaka ökad nedbrytning av torv, (3) för Bilaga B 30 SOU 2007:60 84 dröjd respons på upphörd hävd, (4) grundvattensänkning och andra effekter av omfattande markavvattning. Biologisk mångfald i alla ekosystem knutna till vattendrag är särskilt hotad genom att vattendragen riskerar ytterligare utbyggnad när vi försöker motverka klimatförändringarna. T.o.m. utbyggnad av de orörda nationalälvarna diskuteras, vilket skulle få internationella konsekvenser för biologisk mångfald genom att dessa utgör i särklass största outbyggda vattensystem. Havsytans stigning vid olika kusttyper Även om erosionen kommer att öka synbart kommer en långsam havsnivåhöjning vid en stabil vanlig kust sannolikt att få rätt begränsade effekter på biologisk mångfald, utom på mycket flacka stränder, exempelvis havsstrandängar. Effekterna på mindre flacka stränder torde framför allt vara att befintliga erosionshak, driftvallar etc. flyttar uppåt och med dem vegetationszoneringen. Vid kust som har landsänkning kommer denna att påskyndas, vilket i de flesta fall torde ha neutral eller svagt positiv effekt på biologisk mångfald. Ett undantag kan vara vissa sanddynområden där balansen mellan vattendriven till- och bortförsel av sand kan innebära att de naturliga sanddynprocesserna stoppar. Problemen måste bedömas i relation till befintliga problem med plantering och fixering av sand. Ett annat undantag är marskland där ackumulering av finst slam håller jämna steg med en svag landsänkning. Troligen kan många marskland komma att helt försvinna vid en havsytehöjning, medan utbredningen som sådan av naturtypen kan antas öka när nya landsänkningsområden bildas. Vid landhöjningskust får en havsytehöjning stora konsekvenser eftersom den innebär att den viktigaste processen upphör. Här finns alltså inga möjligheter för naturliga vegetationszoner att vandra uppåt med havsytan, eftersom zoneringen och växtsamhällena kräver en relativ sänkning av havsytan. För landhöjningskust måste därför anpassningsåtgärder diskuteras. Även om inte själva havsytehöjningen kan påverkas kan vi antagligen mildra effekterna av den genom förutseende skötselåtgärder . Genom att studera olika strandbiotoper längs en gradient längs kusten från områden med hög landhöjning till områden med landsänkning, borde vi kunna ha goda möjligheter att förutsäga effekter. SOU 2007:60 Bilaga B 30 85 Högvattenflöden Vattenföringen är en avgörande faktor för alla strandbiotoper, eventuellt i kombination med hävden, och brist på högvatten i reglerade slättsjöar har utpekats som ett allvarligt problem för biologisk mångfald på strandängar (2005). För att kunna bedöma effekter av klimatförändringar är det emellertid nödvändigt att i utreda betydelsen av tidpunkt för högvatten. Vilken betydelse har exempelvis högvatten som infaller utanför vegetationsperioden och utanför den tid då islyftning är möjlig? Framtida högvattenflöden är i stor utsträckning resultat av hur vi framöver reglerar vattendrag. Med åtgärder för att kapa högvattentoppar kan det tänkas att normalflödena snarare blir lägre i de vattendrag där sådan reglering är möjlig. Ökat behov av våtmarker? Våtmarker har stor betydelse för klimatförändringar och deras effekter. Våtmarker tillhandahåller flera av de ekosystemtjänster som kommer att bli särskilt viktiga vid ett förändrat klimat, bl.a. för: Näringsfångst i vattendrag. Avsevärt ökat växtnäringsläckage (se Lewan i Eckersten m fl..) kommer att bli en stor belastning på vattendrag, sjöar och hav. Våtmarker är effektiva näringsfällor och kan visa sig bli det mest kostnadseffektiva sättet att fånga näring. I detta syfte är det troligen främst våtmarker långt ner i avrinningsområdena, dvs. i jordbrukslandskapet som kommer att behövas. Behovet av våtmarker skulle kunna tillgodoses genom att bygga på befintliga och potentiella strandvåtmarker och genom att skapa nya på blöt jordbruksmark. Särskilt den första kategorin skulle få stor positiv effekt på biologisk mångfald. Buffring av vattenflöden. Mer frekventa högvattenflöden kan buffras genom att vattnet måste passera ett antal våtmarker innan det når problemområden, exempelvis bebyggelse. Möjligen är mossar högre upp i avrinningsområdena härvid särskilt viktiga. I våtmarker med ofullständig nedbrytning av organiskt material lagras kol. avgår dock växthusgaser, Bilaga B 30 SOU 2007:60 86 exempelvis lustgas, vilket dels komplicerar bilden av våtmarkerna generellt, dels indikerar betydelsen av typ av våtmark eftersom exempelvis lustgasavgången beror på våtmarkens kolkvävekvot (LUSTRA årsrapport ). Vid i höjs vattenståndet på konstald väg varje vår för att efterlikna den genom regleringar uteblivna vårfloden , vattendrag och hav Hot mot biologisk mångfald i akvatiska miljöer Få organismgrupper i akvatiska miljöer är ordentligt utvärderade vad gäller hot. Havens biologiska mångfald är på många håll starkt förändrad genom överutnyttjande, vilket med stor sannolikhet innebär att många fler arter är hotade än vad som visas av rödlistorna. Lokalt, exempelvis i , bidrar även eutrofiering, syrefria bottnar etc. mycket starkt till hotbilden. Även svenska sötvattensmiljöer är starkt förändrade genom regleringar (fr.a. vattendrag och slättsjöar), eutrofiering (fr.a. vatten långt ner i avrinningsområdena), försurning (fr.a. oligotrofa vatten), ändrad markanvändning (vatten i skogs- och jordbruks SOU 2007:60 Bilaga B 30 87 mark) och introduktion av främmande organismer. De större regleringarna för vattenkraft innebär mycket stor påverkan på vattendragen, både genom förändringar av vattenkvalitén i vid mening och genom att dammarna utgör vandringshinder. Även i mindre vattendrag är vandringshinder vanliga och i dessa saknas dessutom i regel vattendomar beträffande bl.a. minsta vattenföring. I jordbrukslandskapet har småvatten i stor utsträckning försvunnit genom utdikning. Hålldammar utgör vandringshinder för vattenorganismer och orsakar ofta för låga lågvattenflöden nedströms dammen. Biogeokemiska och fysiska förändringar Vattenresurser kommer mycket tydligt att påverkas av klimatförändringarna, både till följd av ökad nederbörd och av förändrade avrinningsmönster och rum (t.ex. minskad salthalt och ökad eutrofiering i ). Förändringar i vattenmiljöer beror i hög grad på hur vi anpassar jord- och skogsbruk till klimatförändringar. Vattenkvalité i vid mening påverkar biologisk mångfald både direkt, genom effekter på individer och arter, och indirekt, genom förändringar i näringskedjor. Exempel på direkt påverkan är salthalt vilken genom osmotisk påverkan dödar organismer anpassade till annan salthalt. Bilaga B 30 SOU 2007:60 88 Effekter på organismsamhällen genom påverkan på näringskedjor är betydligt svårare att modellera, eftersom det på varje nivå i näringskedjan finns olika alternativa förändringar. Till de parametrar som studerats hör transporter av närsalter och toxiska ämnen men även fysiska omblandningsprocesser av vatten. Exempelvis kan sammansättningen av växtplankton påverkas av ett ändrat klimat och studier har gjorts på kiselalger och grönalger (Huisman m.fl. 2004). Växtplankton står för primärproduktionen i vatten och är således basen för alla högre nivåer i näringskedjan. Andra fysiska parametrar som ökad temperatur och kortare isfria perioder har modellerats för att studera ekologiska effekter. Blenckner m.fl. (2002) studie visar att konsekvenser av ett varmare klimat skulle kunna leda till ökad näringsomsättning och produktivitet i sjöar. Sjöar på höga latituder och oligotrofa sjöar allmänt förväntas också påverkas också av en ändrad tillgång på organiskt kol och oorganiska näringsämnen vilket i sin tur beror av den omgivande vegetationen. Resultat från m.fl. studie (2005) pekar på att en uppvärmning kan ha snabb effekt på produktiviteten i sjöar på höga latituder till följd av längre isfria perioder, i samband med en förändrad omgivande landmiljö som ger en ökad tillgång på ämnen och som stimulerar produktion i sjöar. Det förefaller som om långsiktiga prognoser och bedömningar av hur klimatförändringar påverkar artsammansättning och kvantiteter av flora och fauna i havet kräver mer forskning och studier då dagens akuta problem inte ännu förstås till fullo. Studier från på fastsittande makrofauna och nematoder (m.fl. 2006) har visat på mönster och trender som möjligtvis skulle kunna fungera som en bas för design av studier om klimatförändringars påverkan på biologisk mångfald i svenska havsvatten. Generellt kan sägas att antal arter minskar med lägre salthalt, ökad koncentration av näringsämnen och minskat ljusgenomsläpp. Isförhållanden Isförhållanden på förväntas förändras till följd av klimatförändringarna. Detta påverkar bl.a. Bottnisk vikare (Phoca hispida botnica) och samtliga sydliga populationer hotas då endast kommer ha tillräckligt goda förutsättningar för havsis (m.fl. 2004). Under rubriken effekter på SOU 2007:60 Bilaga B 30 89 enskilda arter diskuteras kunskapsbehov för bl.a. arter beroende av is. Klimateffekter respektive effekter av vår användning hushållning av vatten Av det ovanstående framgår att samhällens utveckling, hantering och behov av vatten, både som livsmedel och för produktion, får stora konsekvenser för ekologiska processer och biologisk mångfald. Som för terrestra ekosystem kan vi förvänta oss stora förändringar i detta nyttjande till följd av klimatförändringarna, vilket kan komma att få större konsekvenser än klimatförändringarna i sig. I det anpassningsarbete som påbörjas bör därför en tydlig dialog mellan naturvårdens och samhällsplaneringens intressen inledas. Eftersom all slags utsläpp, urlakning, erosion etc. slutligen hamnar i vattenmiljöer är förhållandena i vattendrag, sjöar och hav dessutom starkt beroende av terrester markanvändning.