sou · GVB324 · 2008-01-01 00:00:00 — Exem- pel på sådana branscher är fastighetsmäklare, auktoriserade reviso- Regler för veterinär verksamhet rer, läkare och advokater. Branschregler är inte författningar men de kan i många fall ge vägledning vid prövning av ärenden och mål i myndigheter och domstolar. Det gäller inte minst när det skall fast- ställas vad som utgör god sed inom en bransch. Av SVF:s etiska regler framgår att veterinär verksamhet skall bedri- vas med omsorg om djurens bästa och utifrån vetenskap och beprövad erfarenhet. Häri ligger bl.a. att råd, föreskrifter, behand- lingar eller förskrivning av läkemedel inte får ske utan att tillräck- ligt underlag föreligger. Sådant underlag kan inhämtas genom nog- grann undersökning eller på annat sätt. Veterinärer skall fortlö- pande öka sina kunskaper och följa den vetenskapliga och praktiska utvecklingen inom sina verksamhetsområden. Veterinärer skall bara utföra de åtgärder som kan anses berättigade. Om det efter under- sökning eller behandling visar sig nödvändigt, skall veterinären anlita eller remittera till annan sakkunskap. Det gäller även inför undersökning, behandling eller utfärdande av intyg. Vid utfärdande av intyg eller utlåtande gäller särskilda regler om bl.a. jäv. Veterinär skall tillmötesgå djurägares rimliga önskemål om att rådfråga annan veterinär och i så fall till denne meddela sina egna iakttagelser och åtgärder. Frågor om efterlevnad m.m. av de etiska reglerna handläggs av veterinärförbunds förtroenderåd. Särskilda branschregler finns inom för intygsskrivning. Av dessa framgår att intyg skall skrivas så att de är lätta att förstå och att begrepp skall användas på ett entydigt sätt. Eventuella identitetsmärkningar, tatuering, frysmärke etc, skall efter kontroll alltid anges. Anledningen till intyget skall alltid framgå. I intyget skall även anges art och omfattning av de under- sökningar som gjorts. Om det intygas att lagstadgade krav uppfylls, skall utdrag ur aktuell lagtext åtfölja intyget. Intyg skall alltid överlämnas i origi- 8TP PT Samtliga här refererade branschregler för veterinär verksamhet kan nås via , . Regler för veterinär verksamhet Särskilda regler om jäv finns. Här hänvisas till 11 och 12 §§ förvaltningslagen (1986:223). Där framgår bl.a. att den som hand- lägger ett ärende är jävig om saken angår honom själv, make, föräl- der, barn, syskon eller någon annan närstående eller om dess utgång kan väntas medföra synnerlig nytta för honom själv eller någon närstående. Detsamma gäller om han själv eller någon när- stående är ställföreträdare för den som saken angår. Handläggare av ett ärende kan också vara jävig om det finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet för hans opartisk- het i ärendet. utfärdade vissa rekommenda- tioner om hur mottagning för veterinär verksamhet skall vara utrustad och utformad. Med mottagning av djur avses verksamhet där man det regelbundet bedriver djursjukvård mot betalning. Mottagning som i telefonkatalog, vid annonsering eller på annat sätt marknadsförs med begreppet legitimerad veterinär eller mot- svarande, är alltid att anse som djurmottagning för vilken reglerna skall tillämpas. Verksamheten skall bedrivas i ändamålsenliga lokaler som skall omfatta både väntrum och ett eller flera mottagningsrum. Om så krävs skall mottagningen vara godkänd av myndighet. I mottag- ningsrum får ingen annan verksamhet än djursjukvård bedrivas. Mottagningsrum skall ha god allmänbelysning, ändamålsenlig utrustning och vara försett med handfat eller diskho med rinnande kallt och varmt vatten. Vid smådjursmottagning skall det finnas undersökningsbord, som skall vara lätt att rengöra och desinficera. Vid stordjursmottagning krävs inte väntrum, men det skall finnas undersökningsspilta eller annan lämplig anordning för fixering av djur. Väntrummet skall, i förekommande fall, vara dimensionerat efter mottagningens patientunderlag. Medicin, kanyler och sprutor skall förvaras enligt gällande bestämmelser och annan förbruk- ningsmaterial förvaras på ett ordningsamt och hygiensikt sätt. Regler för veterinär verksamhet 3.2.5Förskrivning av läkemedel och delegerad läkemedelsanvändning har, med stöd av veterinärinstruktionen ((1971:819), utfärdat föreskrifter om veterinärers rätt att förskriva och tillhandahålla läkemedel samt om s.k. delegerad läkemedels- användning. Med delegerad läkemedelsanvändning menas att en djurägare eller djurhållare ges rätt att, och under vissa förutsättningar, fortlöpande behandla djur i en djurbesättning med receptpliktiga läkemedel. I det följande används begreppet djurägare, men delegation kan avse även den som sköter eller har hand om djuren.TPF9FPT En allmän princip, som gäller både veterinärer och djurägare, är att läkemedel skall användas med återhållsamhet och enbart då det finns behov. Vid val av läkemedel skall bl.a. beaktas riskerna för de personer som hanterar läkemedlen risken för restsubstanser i livsmedel risken för resistens mot bl.a. antibiotika och För att förskrivning av läkemedel skall vara tillåten krävs att veteri- nären gjort en undersökning och bedömning av det eller de djur som skall behandlas med läkemedlet. Vitaminer, mineraler och läkemedel mot parasiter får förskrivas utan undersökning, förutsatt att de inte används för injektion. En huvudregel är att en veterinär får förskriva läkemedel för behandling av ett djur eller en grupp av djur, t.ex. en djurbesättning, i en mängd som högst motsvarar en beräknad förbrukning . Detta gäller dock ej säll- skapsdjur, vid sjukdomar och andra tillstånd som kräver uppföl- jande, kontinuerlig behandling . Det åligger den förskrivande veterinären att lämna noggranna skriftliga instruktioner om hur läkemedlen skall användas. Veteri- nären skall också ge tydliga instruktioner om hur överblivna läke- medel, förpackningar, kanyler etc. skall omhändertas samt infor- mera djurägaren om att denne bör rapportera eventuella biverk- ningar till veterinären. Veterinären får lämna ut vaccin att användas av personal som genomgått särskild kurs, förutsatt att det sker i närvaro av en vete- 9TP PT föreskrifter SJVFS 2002:57 Regler för veterinär verksamhet Liknande bestämmelser finns för läkemedels om distribueras genom inhalation och för läkemedel för avlivning. Avlivning genom läkemedel får således genomföras, förutom av veterinär, också av annan personal som genomgått särskild utbildning, men då bara i närvaro av veterinär. Särskilda regler gäller för tillhanda- hållande av läkemedel vid djursjukhus till djursjukvårdspersonal som inte är veterinärer. Ytterligare regler om användning och hantering av läkemedel finns bl.a. i receptföreskrifter (LVFS 1997:10). Närmare bestämmelser om dokumentation av läkemedelsanvänd- ning finns i i det föregående berörda föreskrifter (SJVFS 1998:38) om journalföring och uppgiftslämnande. Bestämmelser om karenstider för läkemedel finns i Livsmedels- verkets föreskrifter (SLVFS 1999:34). Delegerad läkemedelsanvändning definieras i föreskrifterna som läkemedelsanvändning utan föregående veterinärundersökning i anslutning till behandlingen av det individuella djuret eller djur- gruppen. Delegerad läkemedelsanvändning är en mer omfattande rätt för djurägaren att använda läkemedel än s.k. uppföljande behandling. Uppföljande behandling kräver att behandlingen före- gås av ny, klinisk undersökning och får inte avse än . Efter den kliniska undersökningen får den uppföljande behandlingen genomföras av djurägaren. Den viktigaste skillnaden mellan uppföljande behandling och delegerad läkemedelsanvändning är att den senare får ske utan ny undersökning vid varje behandlingstillfälle och av högst . Delegerad läkemedelsanvändning förutsätter också att djurägaren genomgått en särskild utbildning enligt rikt- linjer som fastställt. Delegerad läkemedelsanvändning får tillämpas för de flesta typer av lantbruksdjur såsom gris, får, get, fjäderfä, nöt, ren och odlad fisk, dock med undantag för djur som hålls för mjölkproduktion, t.ex. mjölkkor. Veterinären får förskriva läkemedel för delegerad läkemedelsanvändning förutsatt att veterinären väl känner till djurhållningen i besättningen, förskrivningen avser djur eller djurgrupper för vilka veterinären utfärdat särskilda, skriftliga instruktioner, Regler för veterinär verksamhet djurhållaren använder särskilda blankett för dokumentation av läkemedelsanvändningen, förskrivningen sker för en beräknad förbrukning samt att djurägaren genomgått särskild utbildning i delegerad läke- medelsanvändning. Kravet på att veterinärer väl känner till besättningen kan tillgodoses genom att veterinären är eller varit verksam som besättningsveteri- när i djurbesättningen. I annat fall bör en grundlig genomgång av besättningen ske innan läkemedel för delegerad användning skrivs ut. Det är viktigt att beräkningen av vilken mängd läkemedel som skall skrivas ut sker noggrant. Förskrivningen skall vara restriktiv, men reglerna innebär att djurägaren har rätt att hålla ett lager med läkemedel i anslutning till besättningen. Ett för stort lager kan, enligt kommentarer till bestämmelserna, medföra felaktig användning eller locka till olaglig handel med läkemedel. Särskilda regler finns om delegerad läkemedelsanvändning för olika djurslag, bl.a. regler om veterinärens övervakning av läke- medelsanvändningen. Härav följer att veterinären, t.ex. i nöt- och grisbesättningar, skall göra uppföljande besök med besättnings- genomgång minst och oftare om det finns behov. Syftet med denna bestämmelse är att åstadkomma en optimal läkemedelsanvändning och skapa förutsättningar för en god dialog mellan djurägare och veterinär. Om djurägaren inte följer anvis- ningar och regler skall, om rättelse ej sker, delegationen avbrytas. Såväl påbörjad som avbruten eller avslutad delegation skall anmälas till på särskild blankett som utformat.TP F10FPT 3.3Regler för speciell veterinär verksamhet Distriktsveterinärer är anställda av och är knutna till distriktsveterinärstationer med spridning över hela landet. Enligt 9 § i förordningen (1971:810) med allmän veterinärinstruk- tion skall en distriktsveterinär, utöver de generella veterinära skyl- 10TP PT kommentarer till föreskrifterna (SJVFS 2002:57) i (2003) Regler för veterinär verksamhet digheterna, tillhandahålla hälso- och sjukvård åt husdjur. Med hus- djur bör i första hand avses lantbrukets djur.TPF11FPT Distriktsveterinären skall enligt 9 § 1 punkten anmäla fall av husdjurssjukdomar, som är mycket smittsamma eller av annat skäl riskerar att få stor spridning. Det är något oklart på vilket sätt denna skyldighet går utöver den generella anmälningsskyldigheten enligt 4 § 4 i veterinärinstruktionen. Den generella anmälnings- skyldigheten avser smittsamma djursjukdomar i allmänhet, som inte omfattas av epizootilagen eller zoonoslagen. Distriktsveterinä- rens anmälningsskyldighet gäller, härutöver, t.ex. mycket smitt- samma husdjurssjukdomar. Anmälan sker till eller till . En distriktsveterinär är skyldig att utföra besiktningar och inspektioner, som innefattar tillsyn, kontroll eller annan myndig- hetsutövning. Ett särskilt förordnande från krävs dock, som avser den specifika myndighetsuppgiften. Distriktsvete- rinärer förordnas oftast rutinmässigt att vara officiell veterinär i samband med att de anställs. Distriktsveterinärer kan beordras att tjänstgöra på annan ort. De är skyldiga att, om så bestämmer, tjänstgöra i ett annat distrikt än det ordinarie. kan också bestämma att en distriktsveterinär skall tjänstgöra i Jordbruks- verket centralt eller i en länsstyrelse. Tjänst som distriktsveterinär tillsätts av . Behö- rig att vara ordinarie distriktsveterinär är den veterinär som efter legitimationen fullgjort veterinär tjänstgöring under , varav som distriktsveterinär och som besiktningsveterinär. 3.3.2Veterinära uppgifter i livsmedelssektorn De veterinära uppgifter, som regleras av den nya EG-lagstiftningen inom ramen för hygien- och kontrollpaketet, motsvarar i allt väsentligt den verksamhet som bedrivs av besiktningsveterinärerna inom besiktningsveterinärorganisation. Den viktigaste förändringen innebär att de detaljerade tekniska föreskrifterna nu återfinns i bilagor till EG-förordningarna och inte, som förut, i myndighetsföreskrifter. Vissa nyheter finns dock som leder till behov av organisatoriska förändringar i den svenska 11TP PT Se kapitel 1, avsnitt 1.4.1. Regler för veterinär verksamhet Kraven på utbildning av veterinär kontroll- personal i livsmedelskontrollen har också ökat. Veterinära uppgifter inom livsmedelsproduktionen skall i huvudsak utföras av en officiell veterinär. Med officiell veterinär avses en vete- rinär som av den behöriga myndigheten utsett att ha denna befatt- ning. För att kunna komma ifråga för befattningen officiell veterinär krävs, enligt EG-förordningen (EG) nr 854/2004 artikel 2.2.f, att veterinären har de kvalifikationer som närmare anges i bilaga 1 till förordningen. Av bilaga 1 framgår att en officiell veterinär skall ha avlagt prov som visar att veterinären har nödvändiga kunskaper. En omfattande lista över de specifika ämnen och områden som skall omfattas av examinationen finns också i bilagan. Provet skall bl.a. avse gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning om livsmedelssäkerhet, djurs hälsa och djurskydd, farmaceutiska ämnen, principerna för den gemensamma jordbrukspolitiken, grunderna för bearbetning av livsmedel och livsmedelsteknik, prin- ciper, upplägg och metoder för riskanalys, djurskydd vid produk- tion, transport och slakt, datahantering och användande av biostati- stik. Veterinären skall ha goda kunskaper om revision av hygien- praxis och förfaranden baserade på principer för faroanalys och kritiska styrpunkter (HACCP).TPF12FPT Kunskaper inom ytterligare ett stort antal ämnesområden inom administration, produktionsteknik för livsmedel, miljöfrågor, epi- demiologi etc. krävs också för godkänt prov. Dessutom krävs, enligt ett uttryckligt stadgande, att officiell veterinär skall ha fallenhet för tvärvetenskapligt arbete. Slutligen ställs krav på provanställning med praktisk utbildning innan veterinären får börjar arbeta självständigt som officiell veterinär. Under provanställningen skall veterinären arbeta under överinseende av befintliga officiella veterinärer i slak- terier, styckningsanläggningar, på inspektionsplatser för färskt kött 12TP PT HACCP står för Hazard Analysis Critical Control Points. Regler för veterinär verksamhet och i jordbruksanläggningar, dvs. ute på gårdarna där djuren föds upp. Särskild uppmärksamhet skall under provanställningen ägnas åt revision av ledningssystem för livsmedelssäkerhet. Veterinärer som arbetar som officiella veterinärer behöver inte avlägga formellt prov. Det krävs dock att de redan har tillägnat sig de kunskaper som fordras av tillträdande officiella vete- rinärer. Vid behov skall de genomgå fortbildning. Det ankommer på den behöriga myndigheten att fastställa lämpliga bestämmelser om fortbildning. Arbetsuppgifter för officiell veterinär Huvuduppgiften för de officiella veterinärerna enligt förordningen (EG) nr 854/2004 om kontroll av animaliska livsmedel är att utföra de kontrollåtgärder som skall ske före, under och efter slakt. Dessa innefattar bl.a. hygien- och djurskyddsaspekter. Detta motsvarar de uppgifter som utförs veterinärer anställda inom av Livsmedels- verkets besiktningsveterinärorganisation (BVO). Enligt artikel 4.3 skall fortlöpande kontrolleras att slakterierna iakttar hygienkraven. Detaljerade regler om vad som skall kontrol- leras och hur kontrollen skall gå till finns i bilaga 1 till förord- ningen. Där regleras kontrollförfarande i allmänhet för färskt kött av olika slag. Dessutom finns vissa särskilda krav för respektive nötkreatur, tamfår och tamgetter, tama hästdjur, tamsvin och fjä- derfä. Den fortlöpande kontrollen skall avse bl.a. utformning och underhålla av lokaler, vattenkvalitet, personlig hygien, bekämpning av skadedjur och att personalen får utbildning i hygien och arbets- metoder. Enligt bilaga 1 skall, inför slakt, den officielle veterinären kon- trollera livsmedelskedjan fram till slakten. Det innebär t.ex. kon- troll av varifrån djuren kommer och genomgång av journaler från gården. Före slakten skall alla djur besiktigas. Besiktningen skall äga rum från det djuren anlände till slakteriet, men före slakten. Brister i djurskyddshänseende eller andra omständigheter som kan inverka menligt på människors eller djurs hälsa skall framgå för det enskilda djuret. Utgallrade djur skall besiktigas kliniskt. Besiktning före slakt skall normalt ske vid slakteriet. I vissa fall får dock sådan besiktning ske redan på gården, varifrån djuren kommer. Den officielle veterinären skall verifiera Regler för veterinär verksamhet att såväl gemenskapsbestämmelser som nationella bestämmelser om djurskydd följs. Efter slakt skall slaktkroppar och slaktbiprodukter besiktigas utan dröjsmål. Alla yttre skador skall noggrant granskas. Särskild uppmärksamhet skall ägnas åt att upptäcka tecken på zoonotiska eller epizootiska sjukdomar. Om det bedöms nödvändigt skall sär- skild undersökning företas genom palpation, anskärning av delar av slaktkroppen eller laboratorieundersökning. Så skall t.ex. ske om det behövs för att fastställa om en djursjukdom föreligger och för att kunna ställa en definitiv diagnos. Andra syften med en utvidgad undersökning kan vara att fastställa om det finns restsubstanser av läkemedel utöver vad som är tillåtet enligt gemenskapslagstift- ningen eller att mikrobiologiska krav inte har uppfyllts. Den offici- ella veterinären skall vidare övervaka att kontrollmärkningen sker i överensstämmelse med reglerna. Efter avslutad kontroll skall den officielle veterinären doku- mentera och utvärdera resultaten av kontrollåtgärderna. Om en sjukdom som kan påverka människors eller djurs hälsa, eller om brister i djurskyddshänseende påträffats, skall slakteriet under- rättas. Om problemet har uppstått i primärproduktionen, dvs. i den del av livsmedelskedjan som föregått slakt, skall besättningsveteri- nären vid den gård djuret kommer ifrån underrättas. Om djuret kommer från en annan medlemsstat skall den behöriga myndighe- ten i den staten underrättas. Vid misstanke om vissa epizootiska sjukdomar skall behörig myndighet underrättas. Alla resultat skall införas i relevanta databaser. har tagit fram instruktioner och blanketter till vägledning för den officielle veterinären i samband med slakt av flera olika djurslag, bl.a. tama hov- och klövdjur, fjäderfä, ren och hägnat vilt. Officiell veterinär inom livsmedelsproduktionen får bistås av en officiell assistent. Det gäller flertalet uppgifter och kontroller som den officiella veterinären utför inom ramen för livsmedelslagstift- ningen. I fråga om besiktning före slakt får den officiella assisten- ten endast göra en inledande kontroll av djuren och hjälpa till med de rent praktiska arbetsmomenten. Vid besiktning efter slakt skall den officiella veterinären regelbundet kontrollera de officiella assi- Regler för veterinär verksamhet Vid nödslakt, som sker utanför slakteri, får den officiella assistenten inte sköta besiktningen efter slakt. Kompetenskrav på officiella assistenter Också på officiella assistenter ställs ganska stora krav på kompe- tens. Den behöriga myndigheten får endast utse personer till offici- ella assistenter om de genomgått utbildning och examination. För att vara behörig att avlägga prov skall aspiranten ha genomgått en teorietisk utbildning om minst och en praktisk utbild- ning om minst . Den teoretiska utbildningen skall avse bl.a. jordbruksnäringens organisation, hygien- och hälsokontroller, djurskydd på gården och under transport, miljökrav, relevanta lagar och andra författningar konsumentfrågor och kvalitetskontroll, slaktdjurens patolgiska anatomi, grundläggande kunskaper i mikro- biologi och provtagningsmetoder etc. Med godkänd veterinär avses enligt artikel 2.g. i direktiv (EG) 854/2004 en veterinär som utsetts av behörig myndighet för att utföra de offentliga kontrollåtgärder som sker på jordbruksanlägg- ningar. Med jordbruksanläggningar avses i praktiken de gårdar där djuren föds upp eller där ägg och mjölk produceras. En viktig kontrolluppgift, som sker på jordbruksanläggningarna, gäller hygien och djurhälsa i samband med mjölkproduktion. De tekniska kraven på mjölkproduktionen redovisas i bilaga III, avsnitt IX till rådets förordning (EG) 853/2004. Av bilaga IV till direktiv (EG) 854/2004 framgår att dessa kontroller får genomföras av en godkänd veterinär. Enligt numera upphävda före- skrifter (SJVFS 1994:33) om hygien och hälsa vid produktion av mjölk, skulle tillsynsåtgärderna utföras av en distriktsveterinär. I många fall får besiktning före slakt ske redan på jordbruks- anläggningen och innan djuren förs till slakteriet. Sådan besiktning får utföras av godkänd veterinär.TPF13FPT För godkänd veterinär finns inga särskilda kompetenskrav fast- ställda i gemenskapslagstiftningen. 13TP PT Se t.ex. bilaga IV till direktiv (EG) 854/2004, kapitel IV, avsnitt A3. Regler för veterinär verksamhet har efter bemyndigande från regeringen utfärdat föreskrifter (SJVFS 2006:16) om hur epizootiska sjukdomar skall förebyggas och bekämpas. Enligt reglerna i epizootilagen skall, som berörts i avsnittet om de generella veterinära åliggandena, en vete- rinär anmäla till om han misstänker ett utbrott av epizootisk sjukdom. Ett eventuellt beslut om spärrförklaring skall underställas . Beslutet skall dokumenteras på sär- skild blankett eller annat dokument som omfattar samma uppgifter som blanketten. Om utbrott av en epizootisk sjukdom bekräftats, skall Jord- bruksverket smittförklara området. Verket kan också besluta om att ett skyddsområde med särskilda restriktioner skall inrättas kring den anläggning eller den plats där smittan påträffades. En mängd åtgärder och beslut blir aktuella i samband med ett epi- zootiutbrott. Det gäller t.ex. restriktioner inom spärr- eller skyddsområde, uppsättning av varningsanslag, inventering av djur- beståndet, provtagning på djur, avlivning, transport och destruk- tion av djur, journalföring, övervakning och samordning av arbetet i delar som utförs av andra befattningshavare. Enligt föreskrifterna skall dessa åtgärder i huvudsak utföras av en eller flera veterinärer, som utser. Dessa veterinärer ingår som en del i en omfattande smittskydds- organisation, där många olika myndigheter och andra aktörer med- verkar. och rollfördelningen mellan de olika myndigheterna beskrivs närmare i kapitel 4. Begreppet smitt- skyddsveterinär förekommer inte i författningarna, men används här för att beteckna veterinärer som av har utsetts att i samband med epizootiutbrott handha en eller flera veterinära uppgifter enligt epizootilagen och de förordningar och föreskrifter som utfärdats med stöd av den. beskrivs närmare i kapitel 5. Regler för veterinär verksamhet Det finns, utöver veterinärlegitimation, inga författningsreglerade krav på vem som kan utses att i egenskap av smittskyddsveterinär bistår i smittskyddsarbetet. Även särskilda kompetenskrav saknas. Såväl distriktsveterinärer som privatpraktiker eller andra veterinärer kan ifrågakomma. I regel används dock i första hand distrikts- veterinärer. I föreskrifter (SJVFS 2006:16) om förebyggande och bekämpning av epizootiska sjukdomar anges närmare vilka uppgifter som skall utföras av en smittskyddsveterinär. Här skall understrykas att de olika åtgärderna enligt föreskrifterna skall utfö- ras av en veterinär som utser. Det innebär att en veterinär kan utses att utföra endast en viss syssla medan en eller flera andra veterinärer kan utses att utföra andra åtgärder som ingår i smittskyddsarbetet. Smittskyddsveterinär skall inventera djurbeståndet i en spärr- förklarad anläggning eller ett spärrförklarat område. Därvid skall veterinären föra journal över antalet djur, mottagliga för den aktu- ella smittan, som dött, som visar respektive saknar kliniska symp- tom, och antalet djur som kan antas vara smittade.