sou · GWB341 · 2008-04-23 00:00:00 — om brottet är människohandel enligt 4 kap. 1 a § eller försök, förberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja sådant brott, eller 7.om det lindrigaste straff som i svensk lag är stadgat för brot- tet är fängelse eller däröver. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 5, kompletterar bestäm- melserna i 2 kap. 2 § beträffande brott som begås utom riket med bestämmelser som utsträcker kompetensen i vissa specialfall. Tillägget i första stycket punkten 6 a innebär att de inskränk- ningar i svensk domsrätt som föreskrivs i 2 kap. 2 § andra och tredje styckena inte gäller för människohandelsbrott enligt 4 kap. 1 a § eller för försök, föreberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja sådant brott. I princip innebär regleringen att domsrätt föreligger oavsett var eller av vem brottet har begåtts och något krav på dubbel straffbarhet finns inte. Som påpekats i avsnitt 5 torde dock allmän folkrätt sätta begränsningar för en alltför vidsträckt tillämpning av svensk domsrätt när egentlig anknytning till saknas. Vid åtalsprövning enligt 5 § och vid domstols prövning ska enligt 7 § sådana begränsningar beaktas. 5 a § Har fråga om ansvar för gärning prövats genom lagakraftä- gande dom, meddelad i främmande stat där gärningen förövats eller i främmande stat som har tillträtt någon av de överenskommelser som anges i fjärde stycket, får den tilltalade inte här i riket lagföras för samma gärning, 1.om han har frikänts från ansvar, 2.om han har förklarats skyldig till brottet utan att påföljd har ådömts, 3.om ådömd påföljd har verkställts i sin helhet eller verkställig- heten pågår, eller 4.om ådömd påföljd har bortfallit enligt lagen i den främmande staten. Första stycket gäller inte i fråga om brott som avses i 1 § eller 3 § 4, 6, 6 a eller 7 såvida inte lagföringen i den främmande staten har skett på begäran av svensk myndighet eller sedan personen överlämnats eller utlämnats från för lagföring. Om en fråga om ansvar för en gärning har prövats genom en dom meddelad i en främmande stat och om det inte finns hinder mot lagföring på grund av vad som förut sagts i denna paragraf, får åtal för gärningen väckas här i riket endast efter förordnande av regeringen eller den som regeringen bemyndigat. De överenskommelser som avses i första stycket är 1.den europeiska konventionen om brottmåls- doms internationella rättsverkningar, 2.den europeiska konventionen om överfö- rande av lagföring i brottmål, 3.konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, dock endast om gärningen omfattas av överenskommelsen, 4.protokollet till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, dock endast om gärningen omfattas av överenskommelsen, 5.konventionen om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i, dock endast om gärningen omfattas av överenskommelsen, 6.konventionen om tillämpning av Schengen- avtalet , 7.konventionen mellan Europeiska gemenska- pernas medlemsstater om förbud mot dubbel lagföring, och 8.andra protokollet till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, dock endast om gärningen omfattas av överenskommelsen. Har ett brott begåtts delvis här i riket och delvis också inom den medlemsstats territorium där domen meddelats, skall första stycket tillämpas om gärningen omfattas av de överenskommelser som anges i fjärde stycket 3-5 eller 8 eller om domen meddelats av stat som tillträtt en överenskommelse som anges i fjärde stycket 6 eller 7. Tillägget i andra stycket innebär att en utländsk dom inte har res judicata-verkan om brottet är människohandel. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5. Enligt tredje stycket i 2 kap. 5 § krävs åtalsförordnande i de fall lagföring utomlands inte hindrar lagföring i . 4 kap. Om brott mot frihet och frid 1 a § Den som, i annat fall än som avses i 1 §, 1.med användande av olaga tvång eller vilseledande, 2.genom missbruk av någons utsatta belägenhet, 3.genom missbruk av någons ungdom eller skyddslöshet, eller 4.genom missbruk av någons beroendeställning, rekryterar, transporterar, inhyser, tar emot eller vidtar någon annan sådan åtgärd eller kontrollerar en person med uppsåt att perso- nen ska 1. utsättas för brott enligt 6 kap. 1, 2, 3, 4, 5 eller 6 §, utnyttjas för tillfälliga sexuella förbindelser eller på annat sätt utnyttjas för sexuella ändamål, 2.utnyttjas i krigstjänst eller tvångsarbete eller annat sådant tvångstillstånd, 3.utnyttjas för avlägsnande av organ, eller 4.på annat sätt utnyttjas i en situation som innebär nödläge för den utsatte, döms för människohandel till fängelse i lägst två och högst . Detsamma gäller den som med sådant uppsåt som anges i första stycket, 1.utger ersättning till annan för att av denne få samtycke till ett utnyttjandet av en person, eller 2.tar emot sådan ersättning. Den som begår en gärning som avses i första stycket mot en person som inte har fyllt ska anses missbruka hans eller hennes skyddslöshet Är ett brott som avses i första–tredje styckena mindre grovt, döms till fängelse i högst . Ändringarna, som behandlas i avsnitt 2, avser bestämmelsens för- sta, andra och tredje stycke. Straffansvaret utvidgas något till att omfatta ytterligare människohandelsförfaranden. Enligt bestämmelsens första stycke döms den för människohandel som i annat fall än som avses i 4 kap. 1 § , med använ- dande av ett otillbörligt medel rekryterar, transporterar, inhyser, tar emot eller vidtar någon annan sådan åtgärd med en person eller kontrollerar en person med uppsåt att utnyttja personen på något sådant sätt som anges i bestämmelsen. Liksom tidigare omfattar bestämmelsen handelsåtgärder i såväl ursprungs- och transitländerna som destinationsländerna, oavsett var utnyttjandet av offret är tänkt att äga rum. Den träffar också alla sådana åtgärder som begås inom ett och samma land. För straffansvar förutsätts, liksom tidigare, att handelsåtgär- derna vidtas med användande av något otillbörligt medel. De otill- börliga medlen ges en annan utformning än tidigare för att de på ett tydligare sätt ska beskriva vilka typer av situationer som det kan vara fråga om. tvång och vilseledande finns fortfarande kvar i uppräkningen och ska ha samma innebörd som tidigare, vilken vi redogjort för i avsnitt 2. Också missbruk av någons utsatta belä- genhet fanns med i den tidigare uppräkningen, men då uppställdes ett krav på att det skulle vara fråga om ett utnyttjande. Ändringarna innebär att det uppställa ett krav på att det ska vara fråga om ett missbruk. Uppräkningen kompletteras med missbruk av någons ungdom eller skyddslöshet och missbruk av någons beroendeställ- ning. utgår begreppet annat sådant otillbörligt medel, eftersom de situationerna som omfattades av det begreppet kom- mer att omfattas av de otillbörliga medel som läggs till uppräk- ningen. Skälen till ändringen av bestämmelsen och vad som avses med de nytillkomna otillbörliga medlen redovisas i avsnitt 2. Att missbruka någons ungdom eller skyddslöshet kan t.ex. innebära att någon missbrukar att ett offer är ett barn, dvs. under , eller missbrukar att en person är särskilt omogen eller lider av en psykiskt funktionsnedsättning eller av annan anledning inte har en mognad som motsvarar hans eller hennes ålder. Det bör i det sistnämnda fallet inte krävas att det finns en diagnos eller på annat sätt är fastslaget att personen inte har en mognad som man kan förvänta sig. Det bör istället avgöras utifrån vad som t.ex. framkommer om offrets bakgrund och agerande. Ett offer kan också försättas i en situation som innebär att han eller hon måste anses som skyddslös. Det kan t.ex. vara fråga om offer som levt mycket isolerat, och som varit utanför sina hemländer, som förs till utan att kunna språket och utan att de själva har tillgång till pass eller resehandlingar. Att missbruka att någon befinner sig i en beroendeställning kan t.ex. innebära att en vuxen missbrukar sitt föräldraskap eller att en annan person som har ett liknande inflytande över offret missbrukar det beroendeför- hållande som finns. De handelsåtgärder som omfattas av bestämmelsen är att rekrytera, transportera, inhysa, ta emot eller att vidta någon annan sådan åtgärd med en person eller kontrollera en person. Liksom tidigare avses åtgärder som kan ingå som ett led i en förflyttning eller ett överförande av en person mellan andra personer. Rekvisitet kontrollera en person har tillkommit för att uppräkningen av han- delsåtgärderna på ett så heltäckande sätt som möjligt ska omfatta alla de åtgärder som kan förekomma under ett människohandels- förfarande. Detta innebär att också åtgärder som inte innebär att offret flyttas eller hanteras på något sätt kommer att omfattas av bestämmelsen. Exempelvis kan det vara fråga om situationer där offret befinner sig på en och samma plats från det att människo- handelsförfarandet påbörjas till det att offret utnyttjas. avses med att kontrollera någon har vi redogjort för i avsnitt 2. Det krävs inte att gärningsmannen kontrollerar offret i alla avseenden. Även om offret t.ex. kan röra sig fritt eller ha tillgång till nycklar till den lägenhet där offret vistats kan gärningsmannen anses kontrollera offret. Det krävs dock att offret står under ett tryck som är av allvarlig betydelse för honom eller henne och för hans eller hennes förmåga att förändra sin situation. Att gärnings- mannen kontrollerar offret kan innebära att gärningsmannen låser in offret eller att offret står under ett kontinuerligt hot, men det kan också vara fråga om åtgärder av betydligt subtilare karaktär. När det är fråga om en gärningsman som är förälder till offret bör det särskilt anmärkas att en förälder genom sitt föräldraskap bör anses kontrollera ett barn på ett sätt som innebär att kravet i bestämmelsen är uppfyllt. Exempelvis bör en förälder som i kraft av sin föräldraroll bestämmer att ett barn mot sin vilja ska ingå ett äktenskap i samband med vilket det utgår ersättning, s.k. brudköp, anses kontrollera sitt barn på det sätt som avses i bestämmelsen. För straffansvar krävs liksom tidigare att gärningsmannen vidta- git sina åtgärder för att offret ska utnyttjas på visst sätt. Bestäm- melsen har inte förändrats i den delen. Däremot krävs det till skill- nad från tidigare inte att gärningsmannen ska ha haft direkt uppsåt till att offret ska utnyttjas. Som vi redovisat i avsnitt 2 är det istället tillräckligt att gärningsmannen haft ett indirekt eller likgil- tighetsuppsåt till utnyttjandet. Ändringen innebär att straffansvar för människohandel också kan komma ifråga i de fall där någon transporterar ett barn i syfte att tjäna pengar på transporten och det för denne framstår som sannolikt att offret kan komma att utnyttjas i prostitution, men denne genom sitt beteende visat sig likgiltig till förvekligandet. Brottet är fullbordat i och med att gärningsmannen vidtar någon handelsåtgärd. Som framgår av avsnitt 2 saknar offrets eventuella samtycke till det åsyftade utnyttjandet betydelse för den straffrättsliga bedömningen. Straffskalan, fängelse lägst två och högst , är oförändrad. I andra stycket föreskrivs straffansvar för människohandel också för den som, med sådant uppsåt som anges i första stycket, utger ersättning till annan för att av denne få samtycke till ett utnytt- jande av en person, eller tar emot sådan ersättning. Ändringen innebär att även det skede kriminaliseras som inleder och utgör en avgörande förutsättning för ett människohandelsförfarande. Änd- ringen, som närmare behandlas i avsnitt 2, innebär att vissa gär- ningar som tidigare utgjort t.ex. försök eller förberedelse till män- niskohandel, nu kommer att bedömas som människohandel. Det uppställs inget krav på att gärningsmannen ska ha använt sig av något otillbörligt medel gentemot offret. Bestämmelsen i andra stycket tar istället sikte på de transaktioner som sker innan offret involverats i människohandelsförfarandet. Att utge ersättning kan t.ex. innebära att någon betalar pengar, betalar eller efterger en skuld, eller utger annat vederlag. Ett exem- pel är att gärningsmannen skänker fast egendom till offrets föräld- rar för att få disponera över offret. Det kan dock också vara fråga om att gärningsmännen hyr offret av föräldrar eller släkt för att få disponera över offret. Det är här av vikt att påpeka att ändringen vad gäller det subjektiva rekvisitet i förhållande till utnyttjandet innebär att den som överlåter offret inte behöver ha ett direkt upp- såt till det utnyttjande som åsyftas. Det krävs inte att den som lämnar samtycke är införstådd med att offret ska utnyttjas för ett specifikt syfte. Brottet fullbordas när vederlaget utges. Tredje stycket innebär, som framgår av avsnitt 2, en särskild reglering i fråga om handel med personer som inte har fyllt . I dessa fall ska den som begår en gärning som avses i första stycket i bestämmelsen mot en person som inte har fyllt anses missbruka hans eller hennes skyddslöshet. Det nu sagda innebär att kravet på att det vidtagits ett otillbörligt medel gentemot ett barn alltid är uppfyllt och det krävs därmed ingen prövning av om barnet varit skyddslöst eller inte. Det är istället tillräckligt att gärnings- mannen rekryterar, transporterar, inhyser, tar emot eller vidtar någon annan sådan åtgärd med personen eller kontroller en annan person med uppsåt att utnyttja honom eller henne på sätt som anges i första stycket. När det gäller handel med barn hänvisas i övrigt till kommenta- ren till första och andra stycket. Straffskalan i fjärde stycket, fängelse i högst för mindre grova fall, är oförändrad. Beträffande konkurrensfrågor hänvisas till avsnitt 2. 7 kap. Om brott mot familj 1 b § En vårdnadshavare som tillåter att ett barn som är svensk medborgare eller har hemvist i ingår äktenskap som blir giltigt i vigsellandet döms för Utillåtande av barnäktenskapU till fängelse i högst . Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 4. Bestämmelsen straffbelägger att vårdnadshavare genom att brista i sitt föräldraansvar tillåter ett barn att under vissa förutsättningar ingå äktenskap. Med vårdnadshavare avses samma krets av personer som definieras i 6 kap. . Den som påverkar en vårdnadshavare att tillåta ett äktenskap där en eller båda parterna är kan ådömas ansvar för medverkan. Om föräldrarna i en familj utsätts för påtryckningar från utomstående för att tillåta ett äktenskap beträffande ett barn som är kan alltså även den som utövar påtryckningarna dömas till ansvar enligt 7 kap. 1 b § . I vissa fall kan det vara den som ingår äktenskapet med barnet. Att en vårdnadshavare tillåter att ett barn ingår äktenskap innefattar såväl aktivt handlande som underlåtenhet. Som exempel på aktivt handlande kan nämnas att vårdnadshavaren lämnar sitt samtycke till att barnet ska ingå äktenskap, att vård- nadshavaren arrangerar äktenskapet eller att vårdnadshavaren deltar Som exempel på underlåtenhet kan nämnas att vård- nadshavaren inte ingriper för att förhindra att äktenskapet ingås. Som framhållits tidigare i avsnitt 4 är bestämmelsen avsedd att omfatta de äktenskap som här är aktuella och som inte är tvångsäktenskap, dvs. äktenskap där någon tvingas att ingå äktenskap. Bestämmelsen avser äktenskap som ingås med barn som är . Den i bestämmelsen föreskrivna åldersgränsen är absolut. Det spelar alltså ingen roll om barnet snart ska fylla . Barnets ålder kan dock få betydelse vid bedömningen av brottets straffvärde. I bestämmelsen uppställs ett krav på att barnet ska vara svensk medborgare eller ha hemvist i . Att barnet är svensk med- borgare torde inte innebära några svårigheter att fastställa vid en tillämpning av bestämmelsen. Vad gäller begreppet hemvist avses barn som stadigvarande bor här och har för avsikt att stanna här. En förutsättning för att straffansvar ska inträda enligt bestäm- melsen är att äktenskapet blir giltigt i vigsellandet. Om det rör sig om ett äktenskap som ingås enligt gällande regler i vigsellandet, men som ändå av någon anledning inte är giltigt där är bestämmel- sen inte tillämplig. Som framgår av bestämmelsen omfattas inte att en vårdnadshavare under de omständigheter som nämns där tillåter att ett barn registrerar partnerskap. Att skapa en bestämmelse som också omfattar registrerande av partnerskap kräver en analys av bl.a. utländska förhållanden och av den civilrättsliga lagstiftningen som skiljer sig från den som vi redovisar i avsnitt 4. Vår uppfattning är att ingående av äktenskap och registrerande av partnerskap bör likställas. Det har emellertid inte varit möjligt att undersöka förutsättningarna för införandet av en bestämmelse av den lydelsen inom ramen för vårt uppdrag. För brottet tillåtande av barnäktenskap föreskrivs fängelse i högst . Som nämnts ovan är barnets ålder en omständighet som kan påverka straffvärdet. Att gifta bort ett barn som är betyd- ligt yngre än den i bestämmelsen föreskrivna åldern ska anses som mer straffvärt än att tillåta ett barn som är att ingå äktenskap. Som framgått av avsnitt 4 är försök till tillåtande av barnäkten- skap inte straffbelagt. Denna lag träder ikraft . De nya bestämmelserna föreslås träda ikraft . Några särskilda övergångsbestämmelser såvitt gäller bestämmel- serna i 2 kap. och 4 kap. behövs inte. Av 5 § brotts- balkens promulgationslag följer att de nya reglerna inte får ges ret- roaktiv verkan till den tilltalades nackdel.TPF1FPT De nya bestämmelserna ska tillämpas från ikraftträdandet. Förslaget till lag om ändring i Utlänningslagen (2005:716) 6 § Om uppehållstillstånd inte kan ges på annan grund, får tillstånd beviljas en utlänning om det vid en samlad bedömning av utlänningens situation föreligger sådana synnerligen ömmande omständigheter att han eller hon bör tillåtas stanna i . Vid bedömningen ska särskilt beaktas utlänningens hälsotillstånd, anpassning till , situation i hemlandet och om utlänningen utsatts för människohandel. Barn får beviljas uppehållstillstånd enligt denna paragraf även om de omständigheter som kommer fram inte har samma allvar och tyngd som krävs för att tillstånd ska beviljas vuxna personer. Ändringen, som behandlas i avsnitt 3, innebär att det i bestämmel- sens första stycke läggs till att det vid en bedömning av om det före- ligger synnerligen ömmande omständigheter särskilt ska beaktas om utlänningen är offer för människohandel. Tillägget innebär att ett av de exempel som anges i förarbetena till bestämmelsen i 5 kap. 6 § utlänningslagen i förtydligande syfte kommer till uttryck i bestämmelsen. Liksom tidigare ska det vid en tillämpning av bestämmelsen ske en sammantagen bedömning av utlänningens personliga omständigheter. Vid denna bedömning ska det som en omständighet beaktas om utlänningen är offer för människohan- 1TP PT Prop. 2004/05:45 s. 134. 2TP PT Prop. 2004/05:170 s. 192. Vad som avses med begreppet offer för människohandel beskrivs i förarbetena till den gällande utlänningslagen endast genom att det där sägs att det ska vägas in om utlänningen trauma- tiserats t.ex. till följd av människohandel. Det uppställs inte några krav på att det ska föreligga en lagakraftägande dom eller något annat juridiskt konstaterande av att en utlänning är ett offer för människohandel.TPF3FPT Att någon utsätts för människohandel kan komma till myndigheternas kännedom på en rad olika sätt, t.ex. i samband med en ansökan om uppehållstillstånd till Migrationsver- ket. Om utlänningen för fram uppgifter som innebär att han eller hon är ett offer för människohandel har att pröva påståendet utifrån den utredning som finns i ärendet. Liksom vad som gäller bör det alltså inte heller fortsättningsvis ställs upp något krav på att det t.ex. ska finnas en polisanmälan för att utlän- ningen ska kunna betraktas som ett offer för människohandel i detta sammanhang. Denna lag träder ikraft . Den nya bestämmelsen föreslås träda ikraft . Några särskilda övergångsbestämmelser föreslås inte. Den nya bestämmelsen ska tillämpas från ikraftträdandet. Förslaget till lag om ändring i Sekretesslagen (1980:100) Sekretess med hänsyn till skyddet för enskilds förhållanden av såväl personlig som ekonomisk natur 16 § Sekretess gäller hos domstol i mål om ansvar för sexualbrott, utpressning, brytande av post- eller telehemlighet, intrång i förvar, olovlig avlyssning, dataintrång, brott mot tystnadsplikt, brott genom vilket infektion av HIV har eller kan ha överförts, männi- skohandel samt i mål om ersättning för skada med anledning av sådant brott, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstå- 3TP PT Prop. 2004/05:170 s. 192. ende till den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sek- retess gäller hos domstol även i mål om 1.ansvar för barnpornografibrott, 2.ersättning för skada med anledning av sådant brott, och 3.förverkande av skildring med sådant innehåll för uppgift om en ung person som skildras i pornografisk bild, om det kan antas att denne eller någon denne närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller även i ärende som rör i denna paragraf angivet brott. Sekretessen enligt denna paragraf gäller inte för uppgift om vem som är tilltalad eller svarande. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 6.1.26, innehåller bestäm- melser om sekretess i mål om ansvar för de brott som räknas upp i bestämmelsen. Ändringen i första stycket innebär att den sekretess som följer av första stycket också gäller i mål om människohandel. Föremålet för sekretessen är uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Den som utsatts för ett sådant brott som nämns i uppräkningen i 9 kap. 16 § sekretesslagen torde ofta ha ett starkt intresse av att uppgifter som gås igenom i ansvars- och skadeståndsdelen inte är offentliga. Bestämmelsen innehåller ett rakt skaderekvisit, vilket innebär att sekretess gäller för uppgifterna om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Bedömningen ska göras med utgångspunkten i själva uppgif- ten. Det avgörande bör vara om uppgiften i sig är sådan att ett utlämnande typiskt set kan vara ägnat att skada det intresse som ska skyddas av sekretessen. Denna lag träder ikraft . Den nya bestämmelsen föreslås träda ikraft . Några särskilda övergångsbestämmelser föreslås inte. Den nya bestämmelsen ska tillämpas från ikraftträdandet. Översyn av bestämmelsen om En särskild utredare skall göra en översyn av straffbestämmelsen om människohandel och särskilt överväga om det för straffansvar inte längre skall krävas att otillbörliga medel använts. Inom ramen för översynen skall utredaren utvärdera tillämpningen av bestäm- melsen om människohandelsbrott. Utredaren skall överväga om och i så fall hur förändringar av brottsbeskrivningen eller straff- skalorna bör göras. Vid ett annorlunda utformat straffansvar skall utredaren ta ställning till om det finns behov av föränd- ringar i andra straffbestämmelser. Det står utredaren fritt att ta upp även andra frågor inom ramen för utredningsuppdraget i denna del. Utredaren skall vidare överväga skälen för och emot att slopa eller begränsa kravet på dubbel straffbarhet för människohandels- brott. Vidare skall utredaren analysera frågan om tillträde till människohandelskonvention och vilka lagändringar som i så fall kan krävas samt i förekommande fall ge förslag på sådana lagändringar. Utredaren skall analysera om den gällande lagstiftningen – i straffrättsligt hänseende – erbjuder ett tillfredsställande skydd mot barn- och tvångsäktenskap. Utredaren skall inom ramen för sitt uppdrag lägga fram fullständiga författningsförslag. Uppdraget skall redovisas . Bakgrund och nuvarande bestämmelser Handel med människor är en komplex företeelse som innebär ett hänsynslöst och cyniskt utnyttjande av andra människor. Männi- skohandel består av flera olika led eller moment.