sou · GVB343 · 2008-01-01 00:00:00 — Uppdraget i tilläggsdirektiven handlar om att lägga fram förslag till ändringar i arbetsmiljölagen som genomför EG:s byggplatsdirektiv (92/57/EEG) på ett tydligare sätt. Vad uppdraget går ut på redovisas mer ingående i de kapitel där de olika delarna av uppdraget behandlas. Uppdraget och dess redovisning Enligt de ursprungliga direktiven skulle uppdraget redovisas . I tilläggsdirektiven förlängdes tiden för slutredovisning till , men ett delbetän- kande skulle lämnas . Ett delbetänkande läm- nades , Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan, utbildning, avtal m.m. (SOU 2006:44). Enligt tilläggsdirektiven skall utredarens uppdrag redovisas i återstående delar genom ett slut- betänkande . I delbetänkandet redovisas följande av de elva punkterna i det ursprungliga uppdraget som angetts ovan; 2, 3, 5, 8, 9 och 10. Dessutom behandlas delar av punkten 1. I slutbetänkandet behandlas återstående delar av punkten 1 (se mera om det i avsnitt 2.2.2) samt punkterna 4, 6, 7 och 11 i det ursprungliga uppdraget. Vidare redovisas båda tilläggsuppdragen. Kapitlen i slutbetänkandet härrör från de olika punkterna i det ursprungliga uppdraget och från de båda tilläggsuppdragen enligt följande. Kap. 2 Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor – punkten 1 i det ursprungliga uppdraget samt tilläggsuppdraget , Kap. 3 Samordning – genomförande av EG:s byggplatsdirektiv – punkten 6 i det ursprungliga uppdraget samt tilläggsuppdraget , Kap. 4 Arbetsmiljöansvar för den som beställer en tjänst – tilläggsuppdraget , Kap. 5 Informationsskyldighet för den som hyr in arbetskraft – punkten 7 i det ursprungliga uppdraget, Kap. 6 Tillsyn av utländska företag och företag som byter iden- titet – punkten 4 i det ursprungliga uppdraget, Kap. 7 Regelförenkling – punkten 11 i det ursprungliga upp- draget. Konsekvenserna redovisas i samband med förslagen i respektive kapitel. Uppdraget och dess redovisning Arbetet har bedrivits i nära samråd med utredningens experter. En av experterna, professor , har dessutom haft i särskilt uppdrag att utarbeta ett rättsutlåtande med anknytning till tilläggs- uppdraget om arbetsmiljöansvar för den som beställer en tjänst. Utlåtandet bifogas som bilaga 5 till slutbetänkandet. Synpunkter från arbetsmarknadens parter har huvudsakligen hämtats in genom utredningens referensgrupp, som också bistått med fakta och annat underlag för utredningsarbetet. Därutöver har vi haft kontakt med åtskilliga andra myndigheter och organisationer. När det gäller uppdraget om barns och elevers arbetsmiljö har vi dessutom på olika sätt hämtat in synpunkter från skolelever och vuxna studerande. Detta beskrivs närmare i delbe- tänkandet. Vi har också gjort studiebesök hos några företag och myndig- heter. Syftet med det har främst varit att få en inblick i hur sam- verkan i arbetsmiljöfrågor kan fungera i praktiken inom olika verk- samhetsområden. Slutligen skall nämnas att samråd har skett med , (S 2005:05) och Upp- handlingsutredningen (Fi 2004:04). 2Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor Förslag: Regionalt skyddsombud skall få utses även för arbets- ställen där arbetstagarorganisationen saknar medlemmar men har kollektivavtal med arbetsgivaren. Liksom tidigare skall en förutsättning vara att det inte finns skyddskommitté på arbets- stället. likställs i detta sammanhang sådana samverkansorgan enligt 6 kap. 9 a § AML som föreslagits i utredningens delbetänkande. Vidare föreslås genom ändringar i 6 kap. 6 a § AML, där bl.a. rätten att begära beslut från regleras, och 6 kap. 7 § (den s.k. stoppningsrätten), att skyddsombuden ges vissa möjligheter att agera även till skydd för utomstående arbetskraft. 2.2Uppdraget och dess redovisning I de ursprungliga direktiven till utredningen finns ett avsnitt som är rubricerat Behovet av förbättrad samordning mellan AML och MBL. Den delen av uppdraget berörs också i utredningens tilläggsdirektiv , men då under . Enligt de ursprungliga direktiven är uppdraget att utreda om samverkansbestämmelserna i 6 kap. AML bör ges en mer ända- målsenlig utformning mot bakgrund av utvecklingen av samverkan i arbetsmiljöfrågor på arbetsplatserna. Frågor som särskilt pekas ut är om bestämmelserna om skyddsombud och skyddskommitté bör 1 Dir. 2005:114, se bilaga 2. Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor utvidgas till att omfatta nya befattningshavare och organ med mot- svarande uppgifter samt om förändringar bör göras i fråga om de regionala skyddsombudens roll och uppgifter. Enligt tilläggsdirektiven skall ytterligare en fråga utredas inom ramen för detta uppdrag. Denna är att utreda stärkta möjligheter för skyddsombud att agera till förmån för anställda i bemannings- företag eller i andra företag där de anställdas arbetsmiljö i viktiga delar är beroende av ett inhyrar- eller beställarföretag. De förändringar som föreslås får inte sammantaget leda till för- sämring av rättigheter och inflytande för skyddsombud och övriga fackliga företrädare eller andra arbetstagare. 2.2.2Frågor i delbetänkandet respektive slutbetänkandet Utredningsarbetet har inriktats på de frågeställningar som särskilt pekas ut i direktiven, men även ett par andra frågor kring sam- verkansbestämmelserna i arbetsmiljölagen har tagits upp. I delbetänkandet2 har vi redogjort för den utveckling som skett kring samverkan i arbetsmiljöfrågor och behandlat den därmed sammanhängande frågan om bestämmelserna om skyddsombud och skyddskommitté bör utvidgas till att omfatta nya befattnings- havare och organ. I korthet föreslogs att arbetsmiljöombud tas med i lagen som en alternativ benämning för skyddsombud samt att skyddskommitté inte skall behöva tillsättas om ett annat sam- verkansorgan fullgör de uppgifter som skall skötas av skydds- kommittén. Vidare föreslogs omfattande förändringar av reglerna om elevers och studerandes medverkan i arbetsmiljöarbetet, bl.a. 6 kap. 17 och 18 §§ AML. I delbetänkandet övervägdes även om bör få meddela förelägganden och förbud på samverkansbestämmelserna i 6 kap. AML. Det ansågs inte lämpligt och något sådant förslag lämnades alltså inte. I slutbetänkandet tas upp frågor kring regionala skyddsombud samt frågan om ett skyddsombud skall behöva vända sig till skyddskommittén innan denne gör en framställan till Arbetsmiljö- verket enligt 6 kap. 6 a § AML. Vidare behandlas tilläggsuppdraget angående möjligheterna för skyddsombud att agera till förmån för anställda i bemanningsföretag eller andra företag där de anställdas arbetsmiljö är beroende av ett inhyrar- eller beställarföretag. 2 SOU 2006:44, Bättre arbetsmiljöregler I. Samverkan, utbildning, avtal m.m. Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor 2.3Tillkomst och utveckling av regionala skyddsombud Regionala skyddsombud är en sorts utomstående skyddsombud som utses av arbetstagarorganisationer främst för mindre arbets- ställen. Möjlighet att utse regionala skyddsombud infördes första gången genom arbetarskyddslag. Bestämmelsen innebar att dåvarande arbetarskyddsstyrelsen kunde medge lokal arbets- tagarorganisation att utse skyddsombud utanför kretsen av arbets- tagare vid visst arbetsställe. Förutsättningen för detta var enligt lagen att förhållandena inom visst slag av verksamhet påkalla det. Bestämmelsen infördes med tanke på sådan verksamhet där det var svårt att utse skyddsombud bland arbetstagarna på grund av att arbetsstället eller arbetsstyrkan ofta växlade. Här åsyftades de speciella förhållandena inom byggnadsbranschen och annan verk- samhet av kortvarig och tillfällig karaktär. Departementschefen uttalade vid bestämmelsens tillkomst att det inte var uteslutet att medge generell dispens för visst slag av verksamhet. I bestämmelsen angavs uttryckligen att det förhållandet att regionalt skyddsombud utsetts inte hindrade att även vanligt skyddsombud tillsattes. Några särskilda bestämmelser eller förar- betsuttalanden om de regionala skyddsombudens närmare upp- gifter finns inte från . Deras uppgifter synes ha förutsatts vara desamma som för de vanliga skyddsombuden, dvs. i huvudsak att företräda arbetstagarna i skyddsfrågor men då vid flera arbets- ställen (se t.ex. SOU 1972:86 s. 132). Arbetarskyddsstyrelsens medgivanden att utse regionala skydds- ombud begränsades inledningsvis till byggnadsverksamhet och skogsbruk, men kom senare att lämnas inom ett flertal andra branscher med mindre arbetsställen. Som allmänna villkor upp- ställde arbetarskyddsstyrelsen i praktiken att berörda parter var överens om att regionalt skyddsombud skulle utses och att ombudets verksamhet endast omfattade sådana arbetsställen där organisationen hade någon medlem. Genom ändringar i arbetarskyddslagen utvidgades möjligheten att utse regionala skyddsombud. I delbetänkande Bättre arbetsmiljö3, som låg till grund ändringar, konstaterades att det inte längre var de tillfälliga arbetsställena som huvudsakligen motive- 3 SOU 1972:86 s. 239 f. Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor rade regionala skyddsombud utan i stället de speciella svårigheterna vid mindre arbetsställen att skapa en tillfredsställande lokal skyddsorganisation. Problemområden på små arbetsställen angavs bl.a. vara att inom en liten krets anställda få fram lämpliga och villiga skyddsombud, att erfarenhets- och jämförelsematerial ofta är litet, att arbetstagarna känner sig så bundna i förhållande till arbets- givaren att de inte med kraft verkar för förbättringar i arbetsmiljön samt att det är svårt att ordna utbildningsfrågan. För att ge de anställda på arbetsställen med bristfällig skydds- organisation ökat stöd föreslog utredningen att verksamheten med regionala skyddsombud skulle byggas ut. Möjligheterna att utse regionala skyddsombud borde dock inte vara obegränsade. Syftet med samverkansreglerna, som innebar att de anställda på arbets- stället skulle engageras i skyddsverksamheten, kunde riskeras om utomstående kom att utföra skyddsarbetet för de anställdas räk- ning. Det förhållandet att skyddsombud i princip skulle ges till- träde överallt kunde också ge anledning till invändningar från kon- kurrenssynpunkt. Vidare kunde kontakten mellan yrkesinspek- tionen och skyddsombud försvåras vid inspektionens besök på arbetsstället om skyddsombudet utsetts utanför de anställdas krets. Utredningens lagförslag blev att yrkesinspektionen, om för- hållandena påkallade det, skulle få medge att arbetstagar- organisation utsåg skyddsombud utanför kretsen av arbetstagare. En förutsättning för medgivande skulle vara att skyddskommitté inte tillsatts på arbetsstället. Det förutsattes nämligen att företag som saknade skyddskommitté ofta hade ett behov av regionalt skyddsombud. I de fall skyddskommitté tillsatts borde man där- emot kunna utgå från att arbetstagarna var beredda att på ett aktivt sätt engagera sig i skyddsarbetet och hade möjlighet att i samarbete med arbetsgivaren bevaka att arbetsmiljön var tillfredsställande. Det framhölls att det inte var fråga om att bygga upp en organisa- tion vid sidan av yrkesinspektionen och den kommunala tillsynen för att utifrån kontrollera skyddsverksamheten i företagen. Huvuduppgiften för de regionala skyddsombuden skulle i stället vara att aktivera det lokala skyddsarbetet. I utredningens specialmotivering till författningsförslaget fram- går att lokalt skyddsombud även fortsättningsvis skulle kunna utses utan hinder av medgivande att utse regionalt skyddsombud. Detta togs dock bort från lagtexten. Vidare angavs att det dittills uppställda villkoret, att regionalt skyddsombud bara får verka inom arbetsställen med arbetstagare tillhörande den organisation som Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor utsett ombudet, av principiella skäl synes böra gälla även i fort- sättningen. Medlemskravet togs emellertid inte med i lagtexten. I specialmotiveringen angavs vidare att det i sådana fall då flera fackliga organisationer tillhörande olika centrala organisationer är verksamma bland samma personalkategorier kan vara lämpligt att den organisation som har flest medlemmar på arbetsstället väljer regionalt skyddsombud. Detta ombud arbetar sedan inom arbets- stället utan avseende på organisationstillhörighet.4 I den efterföljande propositionen5 förordade departements- chefen utredningens förslag med i huvudsak följande motivering. Förslagen om regionala skyddsombud var en angelägen fråga för de mindre arbetsplatserna. På detta sätt skapades väsentligt för- bättrade möjligheter att nå ut med effektiva insatser till företag med otillräcklig skyddsorganisation. Genom arbetstagarnas fackliga organisationer skapas förutsättningar att erbjuda de anställda vid dessa arbetsställen den hjälp och det stöd som behövs när det gäller att bevaka och förbättra arbetsmiljön. Genom ett ansökningsförfarande hos yrkesinspektionen skapa- des enligt departementschefen förutsättningar för en fullständig registrering av de regionala skyddsombuden och deras verksam- hetsområden. prövning borde enligt departe- mentschefen ske med utgångspunkt i att huvuduppgiften för regionalt skyddsombud skall vara att aktivera det lokala skydds- arbetet samt under hänsynstagande till risksituationen och arbets- miljöförhållandena i övrigt där ombudet avsågs vara verksamt. Arbetsgivaren skulle inte längre, såsom enligt tidigare tillämpning, ha möjlighet att ensidigt motsätta sig att regionalt skyddsombud utses. I samband med lagändringen 1973 togs också grundläggande bestämmelser om skyddsombudens uppgifter med i lagen. Bland annat föreskrevs att skyddsombud företräder arbetstagarna i skyddsfrågor och skall verka för tillfredsställande skyddsför- hållanden samt att skyddsombud skall söka vinna övriga arbets- tagares medverkan i skyddsarbetet. Dessa regler om skydds- ombudens uppgifter gällde även för regionala skyddsombud. I betänkandet Bättre arbetsmiljö betonades att de regionala skyddsombudens uppgifter i första hand gick ut på den senare uppgiften, dvs. att få övriga arbetstagare att bli aktiva i det lokala 4SOU 1972:86 s. 308. 1973:130 s. 155 f. Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor skyddsarbetet.6 Det kan också nämnas att övriga regler om skydds- ombudens rättigheter och befogenheter, t.ex. i fråga om rätt att avbryta arbete m.m., även gällde för de regionala skyddsombuden. Arbetsmiljölagens tillkomst medförde inga förändringar beträffande regionala skyddsombud i de avseenden som berörts ovan. I förarbetena uttalades att regionalt skyddsombud kan utses på arbetsplatser med fler än 50 arbetstagare om där faktiskt inte finns skyddskommitté, men att detta endast bör gälla i de fall det beror på arbetsgivaren att skyddskommitté inte har tillsatts. Liksom tidigare förutsattes att organisationen som utsåg regionalt skydds- ombud skulle ha någon medlem vid varje arbetsställe som omfatta- des av yrkesinspektionens medgivande. Vidare skulle yrkesinspek- tionen kunna fortsätta sin praxis att medgivandet i vissa fall knyts till en verksamhetsgren inom ett visst geografiskt område eller liknande och inte till namngivna arbetsställen. LO hade i sitt remissyttrande anfört att det uppkommit tvekan om de regionala skyddsombudens uppgifter och befogenheter. Med anledning av det framhöll departementschefen att regionalt skyddsombuds ställ- ning i princip är densamma som lokalt skyddsombuds när det gäller hans verksamhet på det arbetsställe som avses med uppdraget.7 Nästa större översyn av systemet med regionala skyddsombud gjordes av en arbetsgrupp som tillkallats av arbetsmarknads- ministern för att se över formerna för utseende av regionala skyddsombud och samhällsstöd till verksamheten. Förslagen redo- visades i en rapport benämnd Regionala skyddsombud.8 Beträffande ansökningsförfarandet vid tillsättande av regionala skyddsombud konstaterades i rapporten att yrkesinspektionen i praktiken endast kommit att pröva att de formella förut- sättningarna för medgivande var uppfyllda. Detta innebar att yrkesinspektionen kontrollerade att skyddskommitté inte fanns på arbetsstället, medan någon reell prövning av arbetsmiljö- förhållandena däremot inte gjordes. Arbetsgruppen fann att systemet med tillståndsgivning hade spelat ut sin roll och föreslog att kravet på medgivande av yrkesinspektionen för att utse regionalt skyddsombud skulle slopas. 6SOU 1972:86 s. 241. 1976/77:149 s. 346. Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor I den proposition som följde av rapporten9 delades denna bedömning. Detta ledde till att tillståndsförfarandet hos yrkes- inspektionen slopades, liksom kravet att förhållandena på arbets- stället påkallar att ett regionalt skyddsombud utses. skulle gälla att regionalt skyddsombud endast får utses om skydds- kommitté inte tillsatts. Det blev i huvudsak upp till de fackliga organisationerna att själva kontrollera detta, liksom att sträva efter att de lokala avdelningarna samordnar antalet regionala skydds- ombud på de enskilda arbetsställena på ett effektivt sätt. Kravet att organisationen måste ha en medlem på arbetsstället skulle också vara kvar. Här konstaterades att detta tidigare endast framgått av lagens förarbeten. För att göra lagtexten tydligare angavs denna förutsättning uttryckligen i paragrafen. Även i dessa förarbeten framhölls att huvuduppgiften för ett regionalt skyddsombud är att aktivera det lokala arbetsmiljöarbetet. Vidare konstaterades att det regionala skyddsombudet kan utses för ett avgränsat område som identifieras genom bransch- tillhörighet eller avtalsområde och avgränsas geografiskt. 2.4Närmare om gällande rätt och nuvarande förhållanden Ändringarna innebar att lagtexten om tillsättande av regionalt skyddsombud fick den formulering som gäller än . Vad som har sagts angående tillkomsten av den lagändringen är därför fortfarande relevant, liksom i övrigt flera av de förarbets- uttalanden som redovisats ovan kring bestämmelsens tillkomst och utveckling. Bestämmelsen finns i 6 kap. 2 § tredje stycket AML och har följande lydelse. För arbetsställe där skyddskommitté som avses i 8 § inte har tillsatts får lokal avdelning av förbund eller med sådan avdelning jämförlig sammanslutning av arbetstagare utse skyddsombud utanför kretsen av arbetstagarna på arbetsstället (regionalt skyddsombud). Rätten att utse regionalt skyddsombud gäller endast om avdelningen eller sam- manslutningen har någon medlem på arbetsstället. Utöver regeln om tillsättande av regionalt skyddsombud finns inga särskilda regler om regionala skyddsombud. I stället gäller bestäm- melserna i arbetsmiljölagen och arbetsmiljöförordningen om de 1989/90:19. Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor lokala skyddsombuden i tillämpliga delar även för regionala skyddsombud. Bestämmelserna om skyddsombudens uppgifter och befogenheter m.m. finns i 6 kap. AML. Vidare finns regler i arbetsmiljöförordningen om bland annat mandattid för skydds- ombud och underrättelseskyldighet vid val av skyddsombud som också gäller i fråga om regionala skyddsombud. Dessa bestäm- melser i arbetsmiljölagen och arbetsmiljöförordningen har redovi- sats översiktligt i utredningens delbetänkande (avsnitten 2.3 De nuvarande bestämmelserna om samverkan samt 2.5 Utvecklingen av samverkan i arbetsmiljöfrågor). Beträffande skyddsombudens upp- gifter kan dessutom följande tilläggas. Skyddsombudens huvuduppgifter framgår av 6 kap. 4 § första stycket AML: Skyddsombud företräder arbetstagarna i arbetsmiljöfrågor och skall verka för en tillfredsställande arbetsmiljö. I detta syfte skall ombudet inom sitt skyddsområde vaka över skyddet mot ohälsa och olycksfall samt över att arbetsgivaren uppfyller kraven i 3 kap. 2 a §. I enlighet med vad som sagts ovan gäller alltså den bestämmelsen även för regionala skyddsombud. I förarbetsuttalanden har fram- hållits att huvuduppgiften för regionala skyddsombud är att aktivera det lokala skyddsarbetet. Detta anges dock inte direkt i lagen, annat än att uppgiften för alla skyddsombud att vaka över att arbetsgivaren uppfyller kraven i 3 kap. 2 a § delvis kan sägas inne- fatta en sådan uppgift. Den uppgiften lades till i 6 kap. 4 § AML i samband med relativt omfattande ändringar av arbetsmiljölagen , då bl.a. bestämmelsen om systematiskt arbetsmiljöarbete i 3 kap. 2 a § AML infördes. som det tillägget gjordes ströks en tidigare uppgift för skyddsombuden i 6 kap. 4 § AML, nämligen att skyddsombud skall söka vinna arbetstagarnas med- verkan i skyddsarbetet. Att söka vinna arbetstagarnas medverkan i skyddsarbetet hade i delbetänkande angetts vara de regionala skyddsombudens huvuduppgift. I förarbetena till lagändringar (prop. 1990/91:140) finns ingen motivering till varför bestämmelsen i fråga ströks eller vad detta kunde tänkas innebära för de regionala skyddsombudens roll och uppgifter. I och kommentar till arbetsmiljölagen anges att bakgrunden till att bestämmelsen slopats Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor får antas vara den integrering av arbetsmiljöfrågorna i linjeorgani- sationen som avses.10 I sin rapport regionala skyddsombudens verksamhet11 påtalar , bland annat med anledning av ändringarna , att lagen och dess förarbeten ger delvis motstridiga besked om de regionala skyddsombudens uppgifter. Det konstateras att de regionala skyddsombudens uppdrag ofta anses vara att aktivera det lokala arbetsmiljöarbetet, medan de i verkligheten mest har ägnat sig åt att verka för en tillfredsställande arbetsmiljö. I rapporten står bl.a.: Olika undersökningar ger i stort samma bild av vad de regionala skyddsombuden faktiskt gör. Ombuden söker utse, utbilda och stödja lokala skyddsombud och även i övrigt främja internt arbetsmiljöarbete i småföretagen. Vad de regionala ombuden mest gör är emellertid att själva övervaka arbetsmiljön och verka för att brister åtgärdas. Med än mer träning och stöd i den svåra aktiveringsuppgiften kan de regionala skyddsombuden kanske få lokala skyddsombud utsedda och verksamma i något fler småföretag. Dock saknas det förutsättningar för att de ska kunna väsentligt minska sin egen övervakning av små- företagens arbetsmiljöer. Med i snitt fyra anställda per företag förblir det mycket svårt att rekrytera skyddsombud och än svårare för sådana att verka självständigt i förhållande till cheferna. har de senare små resurser att utveckla en god internkontroll.12 Antalet regionala skyddsombud uppgår till ungefär 2 100 totalt. Av dessa verkar i runda tal 1 500 inom LO, 500 inom TCO och 100 inom . Enligt parternas redovisning till av verksamheten med regionala skyddsombud gjorde dessa skydds- ombud drygt 60 000 besök på arbetsplatser.13 Enligt samma redovisning omfattade verksamheten det året cirka 280 000 arbetsställen. Detta kan jämföras med motsvarande siffra för , som var cirka 180 000 arbetsställen.14 Finansieringen av verksamheten med regionala skyddsombud har varierat . Enligt det nuvarande systemet beslutar Arbets- miljöverket inom en av regeringen angiven ram om belopp som får disponeras som bidrag till verksamheten med regionala skydds- ombud. Pengarna fördelas enligt en schablonmodell mellan LO, 10Gullbergs kommentar till arbetsmiljölagen, s. 192. a., s. 47 f. 13Arbetsmiljöverkets sammanställning över inkomna rapporter för parternas verksamhet med regionala skyddsombud och standardisering . 14 , Redovisning av verksamhet med regionala skyddsombud 1995, Dnr 1996-0299. Skyddsombudens tillträdesrätt och andra frågor TCO och , vilka dessutom skjuter till egna medel till verk- samheten. 2.5Frågor kring regionala skyddsombud som behandlas i utredningen Uppdraget är enligt direktiven att utreda om förändringar bör göras i fråga om de regionala skyddsombudens roll och uppgifter. Bakgrunden till den här delen av uppdraget är att LO gjort fram- ställningar till regeringen i detta hänseende. Utredningens expert- och referensgrupper har tillfrågats om de har funnit problem med systemet med regionala skyddsombud, främst med avseende på deras roll och befogenheter, samt om de i sådant fall har förslag på hur problemen kan lösas. Bland de frågor som har väckts har vi funnit anledning att behandla följande.