sou · GVB3108 · 2008-01-01 00:00:00 — Bland pressekreterarna finns ungefär lika många kvinnor som män, medan pressassistenterna utgörs nästan helt av kvinnor. Totalt sett är andelen kvinnor på dessa inflytelserika politiska positioner något större nu än 2002, främst för att deras andel just bland pressekre- terarna ökat kraftigt (se även tabell 4.1 nedan). Under vår utrednings gång inföll val till riksdag, landsting och kommuner. I görligaste mån har vi aktualiserat uppgifterna i den mån det föranleddes av valresultatet, även om detta inte krävdes i Den större bearbetning som brukar göras av SCB inom Demokratidatabasen av den nya sammansättningen av både riksdag, landsting och kommuner, har vi inte kunnat invänta, utan vi har i detta kapitel främst varit hänvisade till att – som också direktiven förutsatt – använda uppgifterna . (Se dock längre fram i kapitlet.) Statsministern är efter valet fortfarande en man. Totalt sett har cheferna i en någorlunda jämn fördelning mellan könen (kvinnor, män). De största förändringarna i samband med det senaste valet är att kvinno- andelen bland de politiskt sakkunniga sjunkit från 55 till 48 pro- cent, och att kvinnorna bland pressfolket ökat sin andel från en tredjedel till . Det har skett genom att man utökat antalet pressekreterare med åtta personer, alla kvinnor. Dessa för- ändringar ligger dock inom det intervall som brukar ses som köns- balanserat. Tabell 4.1 efter valen 2002 och 2006. Det finns också 10 kvinnliga och två manliga pressassistenter. Källa: Hemsidor. I har som sagt andelen kvinnor fortsatt att öka och uppgår nu till . Men kvinnorepresentationen skiljer sig ibland rätt mycket mellan olika partier. och krist- demokraterna ligger under den rekommenderade miniminivån på per kön, kvinnor var. andra sidan ligger också under den nivån, fast där är det männens representation, som är i lägsta laget – . Tabell 4.2 ledamöter efter valen 2002 och 2006. Källa: Hemsidor, , . Se tabell B4.1i tabellbilagan. Alla partier har ökat andelen kvinnliga riksdagsledamöter i det senaste valet (2006) utom och , som har ökat andelen män. Ökningen av andelen kvinnor beror främst på att det var manliga riksdagsledamöter som fick gå, när social- demokraterna, och förlorade mandat. I slog mandatförlusten lika för män och kvinnor, medan kraftigt ökade antalet manliga riksdagsledamöter när de fick fler mandat. ökade både antalet kvinnor och män, dock blev männen betydligt fler än kvinnorna. För som helhet är förändringen i andelar emellertid obetydlig. För att åskådliggöra utvecklingen mellan de båda senaste valen visar figur 4.4 förändringarna i andelen kvinnor. Figur 4.4 Kvinnliga riksdagsledamöter efter valen 2002 och 2006. Antal kvinnor (2002) 158, (2006) 165. 4.2.4Uppdrag och positioner inom När det gäller talmän och styrelse är antalet positioner precis lika fördelat mellan kvinnor och män. Tabell 4.3 talmän efter kön. Källa: Hemsidor. I styrelse finns också lika antal kvinnor och män: Tabell 4.4 efter kön. Källa: Hemsidor. I utskott och är könen totalt sett jämnt fördelade. Fördelningen är dock jämnare bland ordförande och ledamöter, medan kvinnorna endast har en knapp tredjedel av vice ordförandepositionerna. Figur 4.5 utskott och efter kön 2007. Källa: Hemsidor. Antal kvinnor/män 327/351. Om vi bryter ned siffrorna efter utskott visar sig vissa skillnader mellan olika utskott. är det mest mansdominerade (män), medan social- och försvarsutskotten är de som har flest kvinnor (). Kvinnor och män i utskott . Antal och procent. Källa: Hemsidor. redovisas här fördelningen bland de 20 kanslicheferna i , av vilka kvinnorna utgör . Figur 4.6 Kanslichefer i efter kön. Källa: Hemsidor. Totalt antal kvinnor/män 8/12. För specificerade uppgifter se tabell B 4.4 i tabellbilagan. Sammanfattningsvis kan vi notera att man i tycks ha lyckats något bättre att fördela viktiga uppdrag jämnt mellan kvinnor och män än vad som nedan ska visa sig vara fallet inom partierna. valde till den första kvinnliga partiledaren i . har även en kvinnlig partiledare, och valde även socialdemokraterna en kvinna till partiledare. har av princip alltid ett språkrör av vardera könet. Övriga fyra partier har manliga partiledare. Tabell 4.6 Partiledare efter kön. Källa: Hemsidor för respektive parti. När det gäller partiernas styrelser och verkställande utskott har kvinnorna fler positioner än männen i (26 jämfört med 17 för männen) och socialdemokraterna (21 jämfört med 16 för männen), medan männen har fler positioner än kvinnorna i (20 för männen jämfört med 15 för kvinnorna) på dessa viktiga positioner. Figur 4.7 Riksdagspartiernas styrelser och verkställande utskott. Anm. Endast ordinarie ledamöter medtagna om inte annat anges. Verkställande utskotten inklu- derar ordförande och partisekreterare. Källa: Hemsidor samt kompletterande uppgifter per e-post och telefon. Antal kvinnor/män 117/112. Partiernas styrelser och verkställande utskott varierar alltså en del när det gäller könsfördelningen. Gruppledarna i fördelar sig så att samtliga borgerliga partier har manliga gruppledare, och socialdemo- kraterna har kvinnliga och en av varje kön. Tabell 4.7 Gruppledare i efter kön. Källa: Hemsida för respektive parti. 4.3.2Partidistrikten: borgerliga män och könsblandad vänster – och center Partiorganisationerna på riksnivå är vanligtvis de som syns mest i medierna. Men mycket och viktigt arbete bedrivs naturligtvis på regional och lokal nivå. Politiken är det område som har den största ambitionen att mobilisera och representera människor över hela landet. Många toppolitiker har börjat sin bana genom att vara verksamma på det lokala planet. Man skulle kunna betrakta lokal- politiken och regionalpolitiken som en rekryteringsbas för riks- politikerna. Åtminstone är det en plantskola där man lär sig politikens regler och logik. har den regionala nivån fått ökad betydelse , paradoxalt nog parallellt med inter- nationaliseringen och EUs växande roll. De ledande politikerna i de tre folkrikaste storstadskommunerna har dessutom en mer direkt betydelse för den nationella politiken. Den kommunala och regionala nivån är därför dubbelt viktig – som inskolning och som regional representation. Vi undersöker nedan könsfördelningen på ledande positioner i partiernas dis- triktsförbund. Figur 4.8 Partiernas distriktsordförande efter kön. Källa: Hemsidor samt kompletterande e-postkontakt med respektive partis organisationssekreterare eller -chef. Exakta uppgifter för har inte kunnat erhållas. Partiet uppger vid direktkontakt att vardera könet har mellan av distriktsordförandeposterna. För specificerade uppgifter se tabell B 4.12 i tabellbilagan. På distriktsnivå finns i genomsnitt en knapp tredjedel kvinnliga ordförande i de politiska partierna; männen innehar med andra ord drygt två tredjedelar av dessa positioner. Men skillnaderna är stora mellan partier. Medan , , socialdemo- kraterna och ligger inom det som jämställt eller könsbalanserat bedömda 40–60-procentintervallet, klarar sig inte , och ens upp till 30- procentsgränsen. Lägst andel kvinnliga distriktsordförande har med . 4.3.3Ungdomsförbunden på riksplanet: manligt KDU och kvinnlig Ung vänster Hur ser det då ut med ledarskapets återväxt i partierna? Låt oss undersöka sammansättningen av ungdomsförbundens styrelser på riksplanet. Om vi jämför hur det såg ut med läget ser vi att ungdomsförbunden nu har en totalt sett jämn könsfördelning i toppen, medan männen var i majoritet 2003 (för den jämförelsen se tabell B 4.13 i tabellbilagan). Men det finns fortfarande skillnader mellan de olika partiernas förbund. Figur 4.9 De politiska ungdomsförbundens styrelser 2007. Källa: Hemsidor för respektive förbund. För vidare uppgifter se tabell B.4.14 i tabellbilagan. Sammantagna har ungdomsförbunden en jämn könsfördelning i sina nationella styrelser. Bland de enskilda förbunden utmärker sig dock KDU med stark manlig dominans och Ung vänster med stark kvinnlig dominans bland ledamöterna. Av tio poster som ordföran- de (inklusive vice ordförande, språkrör) har kvinnorna hälften. 4.3.4Ungdomsdistrikten: balanserat utom hos När det gäller återväxten ute i distrikten är könsfördelningen bland ungdomsförbundens distriktsordförande tämligen jämn (mellan per kön) inom LUF, CUF, KDU och SSU. Vi kan notera att CUF har en majoritet kvinnor bland distriktsord- förandena, medan övriga ungdomsförbund har manlig majoritet. MUF har i likhet med sitt moderparti en mycket stor manlig övervikt bland sina distriktsordförande. Hos både kristdemokrater- na och är däremot könsbalansen bland ungdomen bättre än hos moderpartierna, som inte klarar jämställdhetsnormen 40– . Bland de unga tycks emellertid inte flickor och pojkar få samma möjlighet till inskolning i partiets ledarskap. Ungdomsförbundens distriktsordförande efter kön. Anm. Uppgifter om distriktsordförande saknas helt på hemsidorna för Ung vänster och Grön ungdom. För vidare uppgifter se tabell B 4.14 i tabellbilagan. 4.4Landstingen: manlig styrelseordförande, blandat fullmäktige Vi flyttar nu uppmärksamheten från partiernas inre organisation till de politiska uppdragen i landsting och kommuner. Av de politiskt valda toppositionerna i landstingen är landstings- styrelsernas ordförandeposter de mest mansdominerade; tre fjärde- delar av dem innehas av män och endast en fjärdedel av kvinnor. Därnäst kommer landstingens fullmäktigeordförande, där 65 pro- cent innehas av män. En lätt kvinnodominans finns bland vice ordförandeposterna. Totalt sett är det något färre kvinnor än män på landstingens topposter. Figur 4.11 Landstingens toppolitiker före valet . För uppgifter om antal se tabell B 4.15 i tabellbilagan. Så undersöker vi könsfördelningen i i de olika länen. Nedanstående siffror har på ett sent stadium under utred- ningens gång blivit tillgängliga från SCB och speglar alltså för- hållandena efter valet till skillnad från Stats- kalenderns uppgifter ovan. Bland de 1 656 valda till väger det rätt jämnt mellan kvinnor och män. I genomsnitt finns någon övervikt för männen som utgör medan kvinnorna är . Största andelen män – – finns i , Norr- bottens (59) och län (58), medan har den största andelen kvinnor () tillsammans med (53) och och (52). Tabell 4.8 efter kön och landsting 2006. Källa: Hemsida. SCB: officiella statistik. Hur fördelar då olika partier landstingsuppdragen mellan könen? Figur 4.12 2006 efter parti och kön. Källa: Hemsida: SCB. Sveriiges Officiella Statistik. Totalt antal 1 656. Övriga partier avser Vrinnevilistan, , , , ,, , Sjukvårdsparti, och pensionärers intresseparti Även när man jämför könsfördelningen mellan olika partiers valda visar det sig väga rätt jämnt. Mest avviker Övriga partier där männen utgör och män. Det stora flertalet förtroendevalda i både landsting och kommuner är fritidspolitiker.TPF3FPT Det dröjde länge innan det blev vanligt med heltidsengagerade förtroendevalda i landstingen. var det bara tre landsting som hade någon sådan. –94 hade samtliga landsting någon, och likaså uppgav samtliga 20 landsting att de hade en eller flera heltidsarvoderade förtroendevalda. Hit hör till exempel oftast styrelseordförande. Det totala antalet förtroendevalda i landstingen uppgick till 4 592. fanns det (frånräknat politiska sekreterare som är anställda, inte valda) 121 heltidsarvoderade och 86 deltids- arvoderade i landstingen, vilka utgjorde av alla förtroendevalda. Det är alltså ingen stor grupp det är fråga om, men 3TP PT Framställningen bygger här på rapporten och deltidsarvoderade förtroendevalda , och : , 2004), SCB: . Uppgifter hämtade från nätet. det kan ha sitt intresse att se hur deltids- och heltidsarvoderade uppdrag fördelar sig över könen.TPF4FPT Tabell 4.9 Heltids- och deltidsarvoderade förtroendevalda i landstingen efter kön. Källa: SCB: Avdelningen för befolknings- och välfärdsstatistik 2004. Framställningen bygger på uppgifter . Männen är i majoritet bland både de deltids- och heltids- engagerade.TPF5FPT Det kan jämföras med att andelen män bland samtliga förtroendevalda i landstingen är och andelen kvinnor . Det är något fler kvinnor som är arvoderade för deltids- än för heltidsengagemang. 4.5Kommunerna styrs av män Utredningens tidsram har inte medgivit en genomgång av hemsidorna för samtliga 290 kommuner för att söka rätt på, registrera och jämföra fullmäktigeledamöter, kommunstyrelser och nämndledamöter. Informationen om dessa positioner finns i de flesta fall tillgänglig på nätet, men måste inhämtas från varje enskild kommuns hemsida och sammanställas. Som framgått ovan varierar hemsidornas kvalitet mycket, och inte sällan måste uppgifterna kompletteras genom direktkontakt med kommunen/nämnden i fråga. När det gäller vissa poster finns dock uppgifterna med i Statskalendern. Det gäller ledande positioner såsom kommun- styrelsens och kommunfullmäktiges ordförande samt kommun- cheferna, vilka sammanställts nedan. 4TP PT Som deltidsarvoderade räknas de som har arvode för minst 40 procents arbetstid men mindre än heltid. 5TP PT Som deltidsarvoderade räknas de som har arvode för minst 40 procents arbetstid men mindre än heltid. Figur 4.13 Kommunernas toppolitiker före valet . För uppgifter om antal se tabell B 4.17 i tabellbilagan. En knapp tredjedel av de högsta valda politikerna i kommunerna är kvinnor, och mer än två tredjedelar är alltså män. På kommunnivå tycks alltså ännu inte den politiska ambitionen till jämlik repre- sentation ha slagit igenom. Den mest mansdominerade positionen är den som kommunstyrelsens ordförande, vilken till innehas av män. Vi kunde i utredningen inledningsvis använda oss av uppgifter som Regionfakta lagt ut på nätet som en första beräkning av valresultaten i landsting och kommuner.TPF6FPT På ett sent stadium i utredningen har dock som nämnts en sammanställning gjorts klar av SCB i serien Offentliga Statistik och där kan nu inhämtas övergripande uppgifter om resultatet av både landstings- fullmäktigevalet (se ovan) och kommunfullmäktigevalet . Eftersom dessa uppgifter för vissa landsting skiljer sig, om än marginellt, från dem som Regionfakta lagt ut, har vi valt att för jämförbarhetens skull använda samma källa för både lands- tingsfullmäktige och kommunfullmäktige, nämligen SCBs siffror. 6TP PT Internet-adress . Uppgifterna sammanställs av ett företag information i , som anlitas av många län, vilka också väljer att lägga ut sina data på nätet. fanns uppgifterna från samtliga län på nätet, men saknas flera län. Det har heller inte varit möjligt att utreda orsaken bakom de små diskrepanserna mellan Regionfaktas uppgifter och SCB:s, varför vi väljer att här konsekvent använda SCB:s siffror. Av totalt 13 078 mandat som tillsatts har gått till kvinnor och till män. En jämförelse med föregående avsnitt om landstingen visar att mansdominansen alltså är större på kommunnivå än på landstingsnivå. faller könsför- delningen på båda nivåerna inom den ram på 40–, som brukar accepteras som könsbalanserat. Tabell 4.10 Kommunfullmäktige 2007 efter län och kön. Källa: SCB. Anm. Avrundningarna av procentsatserna har gjorts av SCB. De mest mansdominerade kommunfullmäktige finns i (), därnäst kommer , och . Störst andel kvinnor () finns i kommunfullmäktige i och län, därefter kommer , , , och (alla En genomgång av enskilda kommuner skulle naturligtvis nyansera bilden ytterligare, men har av tidsskäl inte varit möjlig här. När det gäller heltids- och deltidsarvoderade kommunpolitiker visar det sig att två tredjedelar är män. Det kan jämföras med totala antalet förtroendevalda i kommunerna, där kvinnorna utgör och männen . Om man ser visar det sig att andelen kvinnor ökat – från av de deltidsarvoderade och av de heltidsarvoderade – men kvinnorna är fortfarande underrepresenterade i dessa grupper – och mer så bland de heltidsarvoderade än de deltidsarvoderade. Tabell 4.11 Heltids- och deltidsarvoderade kommunpolitiker efter kön. Källa: SCB. Avdelningen för befolknings- och välfärdsstatistik. 4.6Storstädernas politikerelit är mer balanserad I maktelitundersökningar brukar man räkna de ledande kommun- politikerna i landets folkrikaste kommuner till de makthavare, som kan påverka beslut med nationell räckvidd. I är kommunstyrelsens ordförande en kvinna, medan fullmäktiges ordförande är en man. I och besätts båda dessa positioner av män. Nedan redovisas separat även könsfördelningen i kommun- fullmäktige, kommunstyrelse och vissa nämnder, hämtade från hemsidor för respektive kommun. Tabell 4.12 Ledande kommunpolitiker i , och 2007 1e, 2e vice ordförande 1e, 2e vice ordförande Andel kvinnor och män Andel kvinnor och män 1e, 2e vice ordförande 1e, 2e vice ordförande 1e, 2e vice ordförande 1e, 2e vice ordförande Andel kvinnor och män Andel kvinnor och män Källa: Hemsidor, . De tre största städernas ledning har totalt sett en könsbalanserad, jämställd sammansättning. Men om vi ser på enskilda nämnder framträder en genomgående skillnad mellan olika typer av nämn- der. Det finns en tendens till könsstereotyp uppdelning så att män dominerar tekniska nämnder och stadsbyggnadsnämnder, medan kvinnorna dominerar kulturnämnder och sociala nämnder. Men den är inte entydig. Det finns också skillnader mellan städerna. I och finns det många kvinnor i den centrala kommunled- ningen. Även i kommunfullmäktige väger det jämnt mellan kvinnor och män. I finns det däremot betydligt färre kvinnor i full- mäktige än i de andra storstäderna. Låt oss undersöka hur den svenska representationen i EU ser ut. Mer än hälften av EU-parlamentarikerna från är kvinnor. Dessutom är som bekant den svenska EU-kom- missionären en kvinna, . Tabell 4.13 De svenska EU-parlamentarikerna efter parti och kön. Andel kvinnor och män Källa: Hemsidor. Politiken är det mest könsbalanserade området när det gäller ledande positioner. Regering och riksdag är totalt sett sammansatta av ungefär lika många kvinnor som män. Detsamma gäller EU- representationen. Vi kan emellertid också konstatera att det finns systematiska skillnader i olika avseenden såsom mellan olika politiska nivåer, mellan partier, mellan nivåer inom partierna och i viss mån mellan regioner i landet. I är nära hälften av ledamöterna kvinnor. Men det finns stora skillnader mellan partier. Medan har närmare två tredjedelar kvinnor bland sina ledamöter, har i stället närmare två tredjedelar män. Ingetdera möter jämställd- hetskriteriet på per kön. , talmännen och partiernas gruppledare är som grupper jämnt fördelade mellan kvinnor och män. Detsamma kan sägas om riksdagsutskotten och . kanslichefer är till kvinnor. I varierar könsfördelningen med typ av position. Ministrarna är till kvinnor, medan två tredje- delar av statssekreterarna är män. Stabschefer och politiskt sak- kunniga är jämnt fördelade, medan pressfolket är kvinnodominerat, dock inom ramen för vad som officiellt betraktas som jämställt. När det gäller partiernas interna ledarskap på central nivå (styrelser och verkställande utskott) iakttas jämställdheten nästan minutiöst. Mest avviker män och kvinnor i respektive ledning. Däremot står det betydligt sämre till med jämställdheten på distriktsnivå. Ute i partidistrikten visar det sig att vissa partier har en mycket stark manlig dominans bland ordförandena, medan andra når upp till 40–av vardera könet. De mest mansdominerade är kvinnor, folk- partiet med 24 och kvinnor bland sina distriktsordförande. Sammanlagt är mer än två tredje- delar av partidistriktens ordförande män. När det gäller partiernas ungdomsförbund finns det även på riksnivå stora skillnader när det gäller styrelsernas sammansättning. har som enda förbund hälften kvinnor, hälften män i sin styrelse, och Grön ungdom, ungdoms- förbund och SSU ligger mellan av vardera könet. Ung vänster, KDU och MUF är de mest ojämställda i detta avseende: Ung vänster är lika kvinnodominerat () som MUF och KDU är mansdominerade (med 67 respektive 64 pro- cent). I ungdomsdistrikten finns också stora variationer när det gäller distriktsordförandena. Generellt fluktuerar andelen kvinnliga ord- förande kring , men CUF har fler – – och MUF kvinnliga ordförande. (Då har väl att märka varken Grön ungdom eller Ung vänster lämnat några uppgifter på sina hemsidor.) Vi kan dra slutsatsen att det tycks vara viktigt för de flesta partier internt och för deras medborgerliga uppdrag på riksnivå att ha en någorlunda jämn könsfördelning på ledande positioner. Men på distriktsnivå är man inte lika noga. Det gäller särskilt moderater, folkpartister och kristdemokrater, som har cirka tre fjärdedelar manliga distriktsordförande. Möjligen slår här de ideologiska skill- naderna igenom, som vi tidigare beskrivit, som ger en del partier sämre möjligheter än andra att handskas med den könsmässiga asymmetrin. Detsamma tycks gälla i landstingen, där av toppledarna är kvinnor. I fullmäktige finns ungefär hälften-hälften. Går vi efter parti ser vi också en utbredd lika fördelning mellan könen mellan (med undantag av de små partierna), inte alls samma partiskiljande snedfördelning som i partidistrikt och ung- domsförbund. Men här gäller det återigen synliga medborgerliga uppdrag att jämföra med sådana på riksnivå snarare än uppdrag i det interna partiarbetet. I kommunerna är däremot mansdominansen stor bland de valda toppolitikerna med tre fjärdedelar män på toppositionerna. Det gäller också kommunfullmäktige, särskilt landsortens kommuner, medan storstädernas fullmäktige är mer jämställt sammansatta. De län vilkas kommunfullmäktige är särskilt mansdominerade finns i , och . De mest jämställda finns i Mälar- dalen och . I de tre storstäderna innehas ungefär hälften av de ledande positionerna av vardera könet. I är det dock något färre kvinnor. I tidigare forskning har man funnit regionala samband mellan å ena sidan kvinnors deltagande i politiken och å andra sidan närings- struktur, arbetsmarknad och välfärdsservice.TPF7FPT Delvis tycks detta resonemang kunna belysa våra resultat, så till vida som att den småländska mansdominansen skulle kunna sättas i samband med en historiskt traditionell könsordning kopplad till frireligiösa rörelser där kvinnor inte så mycket deltagit i offentliga värv, samt att som en mer modernistisk region med närhet till har en längre tradition av kvinnligt förvärvsarbete och politiskt deltagande. Av en enkätundersökning som Kommuner och Lands- ting gjort rörande de enskilda kommunledningarna i landet, fram- går dock att det inte finns något enkelt samband mellan kom- 7TP PT 1997. munens storlek och förekomsten av kvinnliga respektive manliga toppchefer. Den undersökningen gällde dock anställda chefer och inte valda ledare (se kapitel 5, avsnitt 5.8). SCB har vidare konstruerat ett s.k. jämställdhetsindex, som man kan mäta olika indikatorer med för att systematisera en jämförelse mellan regioner. Sådana samband skulle behöva undersökas närmare och . Även om det alltså finns regionala variationer i synnerhet på nivå och skillnader mellan politiska partier, måste poli- tiken som helhet bedömas som det mest framgångsrika området när det gäller en jämn könsfördelning över maktpositionerna. 5.1Att vara myndighetschef var länge ett manligt monopol Ovan har vi diskuterat de positioner vilkas innehavare är politiskt valda eller tillsatta. ska vi i stället vända oss till den offentliga förvaltningen och dess anställda tjänstemän. En del av dessa höga positioner är naturligtvis också influerade av den politiska logiken. Diskussionen om regeringens (både den förra och den nuvarande) utnämningspolitik har varit intensiv. Landshövdingar och generaldirektörer har traditionellt utnämnts utan nämnvärd offentlig insyn i rekryteringsprocessen.TPF1FPT Å ena sidan är det viktigt för en regering att kunna samarbeta väl med de myndighetschefer som ska implementera dess fattade politiska beslut, vilket möjligen går smidigare om de kan förväntas sympatisera med besluten; å andra sidan är det viktigt för allmänhetens förtroende för makt- havarna att dessa positioner besätts på meriter och i öppen kon- kurrens i en genomskinlig process. Det finns härvidlag olika tradi- tioner och rutiner i olika länder.