sou · GVB322 · 2008-01-01 00:00:00 — Trots dessa reservationer bör två uppenbara tendenser i integri- tetsskyddsdebatten åren 2000 2005 kunna lyftas fram: Diskussio- nens diversifiering och storebrorsscenariots återkomst. 1970-, 1980- och i viss mån även 1990-talets integritetsskydds- debatt kännetecknades av att någon eller några frågor i taget kunde få i det närmaste absolut dominans. En och samma fråga kunde för engagera snart sagt hela nationen. Etermediernas stora genomslagskraft och den tidens sparsamma utnyttjande av Internet kan vara en del av förklaringen men säkert inte hela. Som exempel på denna enfrågebetonade debatt kan erinras om Folk- och bostadsräkningen, IB-affären och Monismaniendebatten på 1970- talet samt Fobalt, Metropolit och Säporegistren . Ten- densen var inte lika påfallande . Visserligen utgjorde personnummerfrågan, PuL och den fortsatta Säpodebat- ten med krav på överskuggande debattämnen, men även andra integritetsskyddsfrågor såsom buggning, patient- integritet och genteknikens risker kunde diskuteras. Redan en översiktlig genomgång av ärendehantering och av dagspressens debatt- och ledarsidor 2005 visar att en större mångfald av företeelser engagerat i integritets- skyddsdebatten är vad som tidigare hade varit fallet. Nära nog kunde på tidningarnas debattsidor återfinnas artiklar i så skilda ämnen som biometriska pass, fingeravläsning i skolmatsalar, arbetsgivares användning av genetisk information, drog- och alko- holtester, maskeringsförbud, reklamavbrott, besöksförbud i det egna hemmet, spionchips, pantbanksregister, registrering av medi- cininköp på , kartläggning av köpvanor, minskat elkrångel med hjälp av register, lögndetektering genom röstanalys, obeställd e-postreklam, nummerpresentation, övervakning av frivilligorga- nisationer, fotopublicering av kvinnomisshandlare, kriminalisering av smygfilmning, nekad tillgång för av uppgifter om psyk- störda, pejling av mobiltelefoner och buggning av datorer. Ändå är det ofrånkomligt att några händelser och fenomen fångade intresset mer än andra 2005. fick tv-programmet enorm uppmärksamhet med anledning av de så kallade valstugereportagen. Inför det före- stående riksdagsvalet hade ett tv-team smygfilmat lokala valarbe- tare, vilka hade uttalat sig mer eller mindre främlingsfientligt i tron att de förde en privat dialog med den filmande besökaren. Pro- grammen orsakade en häftig pressetisk debatt och fick politiska konsekvenser både på riksplanet och för de enskilda valarbetare som fick sina privata åsikter, alternativt valtaktiska uttalanden av oetiskt slag, utlämnade till offentligheten. Händelseförloppet kan på sitt sätt sägas ha utgjort en parallell till monismanienaffären 1976, förutom att valstugereportagen inte bidrog till ett regerings- skifte utan snarare till motsatsen. Som fenomen betraktat var valstugereportagen ingalunda unika. Åtskilliga samhällskritiska tv- och radioprogram hade sänts före denna händelse, med avsikt att med hjälp av dolda kameror och mikrofoner avslöja diskriminering, skumraskaffärer och makt- missbruk. Ett vanligt argument för att rättfärdiggöra detta slag av intervjumetod har varit att det inte har funnits något annat sätt att komma åt sanningen och att allmänheten har rätt att få denna san- ning uppenbarad för sig. En av dem som från integritetssynpunkt skarpast kritiserade valstugereportagen var journalisten och författaren . I tidskriften 8 skrev han bland annat: "Gränsen mellan vad vi säger offentligt och vad vi tänker för oss själva, eller bara kan tänka oss att säga i en mycket liten och mycket sluten krets, eller bara säger när vi inte tror att någon av betydelse hör på, är en viktig gräns för människan. Utan den skulle vi bli tokiga. Utan rätten att tänka också det förbjudna och otill- ständiga skulle vi snart inte tänka över huvud taget. Nästan alla dystopier i litteraturen handlar om just detta. Om hur det mest pri- vata blir offentligt, om hur individens innersta tankar avläses och vänds emot henne. - - - Med vad rätt gör journalister det som poli- ser inte tillåts göra, det vill säga att genom förklädnad och förställ- ning få människor att göra och säga saker som de aldrig hade sagt och gjort om de hade vetat att de var iakttagna? Med vad rätt tillåts ett medieföretags anställda eller vilken karriärhungrig frilans som helst göra sådant som offentliga tjänstemän kan åtalas och straffas för? Den som tar sig rätten att hemligen iaktta andra människors eventuella brott och brister, tar sig också rätten att hemligen iaktta mycket annat." Under jakten på utrikesminister mördare blev förekomsten av det så kallade mycket mer uppmärksammat . Registret finns på univer- sitetssjukhuset i och innehåller blodprov från barn födda här 1975 och . Registret har lagts upp för forsk- ningsändamål och bygger i princip på provgivarnas eller deras för- myndares samtycke. Sjukhusledningen gick med på att till polisen lämna ut den misstänkte mördarens blodprov, som efter analys visade sig ha samma DNA-profil som blod som tillvaratagits under utredningen. När agerandet blev känt utbröt en häftig debatt om det rättsligt men framför allt moraliskt riktiga i åtgärden. Till och med Social- styrelsen kritiserade sjukhusledningen för att alltför lättvindigt ha lämnat ut blodprovet, trots att sjukhuset endast hade rättat sig efter det beslagsbeslut som förelåg i ärendet. Socialminister menade, i likhet med ett stort antal debattörer, att varje utnyttjande av ett forskningsregister för annat ändamål än det ursprungligen avsedda var förkastligt, särskilt om det skedde utan medgivande av den registrerade. Tilliten till den medicinska forsk- ningen hade enligt lidit skada, och många ansåg också att de brottsutredande myndigheterna inte på detta sätt borde få kringgå de mer restriktiva bestämmelserna för det DNA-register som förs vid . hade närmare 500 PKU-registrerade krävt att få sina registeruppgifter förstörda, krav som före mordet på utrikesministern hade varit ytterligt sällsynta. Åtskilliga röster försvarade dock polisens och sjukhusledningens beslut. Somliga menade att det rörde sig om en närmast försumbar integritetskränkning i förhållande till den mycket stora vinst för samhället och anhöriga som det innebar att mördaren kunde överbevisas om sitt brott. Ett exempel på denna åsiktsrikt- ning gavs i Svenska Dagbladets debattforum Brännpunkt (5/9/2004), där psykiatrispecialisten hävdade att rätt till integritet kan vara värd mer än den integritetskränkning som brottsoffer utsätts för och pläderade för att i dess helhet borde överföras till torium. När polisen i , inspirerad av den framgångsrika mordutredningen, begärde utdrag ur för att få fast en våldtäktsman i sade sjukhusledningen emellertid nej, möjligen påverkad av starkt negativa inställning till ett ändamålsfrämmande utnyttjande av registret. Västerbotten- polisens begäran var för övrigt begränsad till personer som hade begärt sitt utträde ur registret; uppenbarligen hade polisen en misstanke om att den skyldige kunde finnas inom denna krets och alltså kunde ha avslöjat sig själv genom sin utträdesbegäran. Polisen förde utan framgång ärendet ända upp till Regeringsrätten. hamnade på nytt i centrum för uppmärksamheten. När det visade sig att registret skulle kunna underlätta identifieringen av de svenskar som förolyckats i flod- vågskatastrofen i södra antog enhälligt och efter en mycket kort beredningstid en lag som syftade till att i vissa fall möjliggöra en sådan användning. var det endast ett fåtal debattörer (däribland den socialdemokratiska politikern och redaktören ) som från principiella utgångspunkter kritiserade att registret togs i anspråk för ett forskningsfrämmande ändamål. Med anledning av ett dubbelmord i som upprörde en stor del av den svenska befolkningen kom debatten om PKU- registret än en gång i fokus. tog ställ- ning för ett utlämnande av uppgifter ur registret: Att diskutera integritetsskyddet får trots allt inte tabubeläggas. Situationer kan uppstå, och uppstår, där detta oavvisliga värde ställs mot lika vik- tiga, eller ännu viktigare, sådana. Just nu ligger det till så, när poli- sen i säkrat blodspår med klart misstänkt anknytning till morden och behöver få blodet identifierat med hjälp av PKU- registret (1/11/2004). tonade efterhand bort som självständigt debatt- ämne. Spörsmålen kom i stället att allt mer integreras i debatten om DNA-registrens omfattning. En extrem ståndpunkt i den debatten intog straffrättsprofessorn , landshöv- dingen och partiordföranden , vilka agiterade för ett obligatoriskt DNA-register över hela befolkningen (SvD 27/1/2004, AB 5/12/2004, DN 2/10/2003) På motsatt sida i denna debatt fanns de som ansåg att 2004 framlagt utredningsförslag om ett utvidgat DNA-register, liksom en påföljande år avlämnad proposition i ämnet, av integritets- skyddshänsyn inte kunde accepteras. Lagförslaget i propositionen antogs sedermera av med stor majoritet. Pressetisk debatt i mordutredningens spår Utredningen om mordet på gav även upphov till en integritetsskyddsdebatt om det pressetiskt försvarliga i den mycket utförliga rapporteringen om den först misstänkte gärningsmannen, den så kallade 35-åringen. Mediernas närgångna bevakning av denne långt innan någon rättegång hade aktualiserats sågs av många som en parallell till bevakningen av den i figurerande så kallade 33-åringen, och kritiserades skarpt av bland andra förre pressombudsmannen . För somliga, exempelvis ordförande , framstod det som klart att den offentliga uthängningen av dessa båda som det visade sig oskyldiga personer, var ännu ett tecken på att medierna inte ens hade någon ambition att klara den självsanerande uppgift som ditintills hade varit argumentet mot en inskränkande lagstift- ning (AB 21/9/2003). Pressombudsmannen kallade på bevakningen av 35-åringen för mediernas värsta kris och framhöll i 3/2004: Mitt intryck är att vi fått en allt mer närgången personjournalistik som lett till obefogade publicitets- skador. Det har inte i första hand drabbat kändisar utan helt för- svarslösa och medieovana människor. kon- staterade att mediebranschen befinner sig i en förtroendekris, som befaras kunna leda till inskränkningar i tryck- och yttran- defriheten (Journalisten 5/2004). TV4:s tittarombudsman anslöt i samma tidskrift till kritiken och föreslog en öppen hearing i om de mediala övertrampen i samband med mordet på . De berörda medierna höll inte med om denna problembeskrivning, och från statsmakternas sida vid- togs som vanligt inga konkreta åtgärder för att skärpa lagstift- ningen. Å andra sidan var det få debattörer som klart uttryckte att de önskade en sådan inskränkning av tryck- och yttrandefriheten i syfte att stärka den enskildes rätt till personlig integritet. inträffade två mord som hade det gemensamt att båda kunde lösas med hjälp av avancerad mobilteleteknik. Båda mord- utredningarna tilldrog sig stor uppmärksamhet, och åtminstone det ena fallet hade sannolikt förblivit ouppklarat om inte offrets egen mobiltelefon hade kunnat spåras till en viss användare i . Dessa båda fall demonstrerade på ett dramatiskt vis den polisiära nyttan av modern teknik i fråga om övervakning och kontroll av befolkningens telefonanvändning. Men fallen gav också stoff till en diskussion om hur långt de brottsbekämpande myndigheterna kan tillåtas gå utan att alltför mycket inkräkta på den personliga integ- riteten. En intensiv och långvarig debatt om polisens arbetsmetoder och befogenheter följde och fick ytterligare näring av att en av reger- ingen tillsatt utredning (Beredningen för rättsväsendets utveckling) fram till och med levererade en lång rad förslag om utökade befogenheter för polis och åklagare på brottsbekämpningens område. Det var förslag som JO i viktiga avseenden fann vara stötande, vilseledande och naiva (SvD 5/1/2004). Reformarbetet lät sig emellertid på det stora hela inte hejdas, och fick – av tidning- arnas insändarsidor att döma – ökad förståelse hos allmänheten när polisen i en stor samordnad razzia slog till mot 118 för grovt barn- pornografibrott misstänkta personer, som rikskriminalens IT- grupp hade lyckats spåra med hjälp av de misstänktas kreditkorts- nummer (Expr 25/5/2004). påminde författaren och journalisten om att Metropolitavslöjandet blev sista samt fortsatte: Det paradoxala är att integritetsfrågan, både i politiken och mass- medier, försvann från dagordningen vid den tid då en samhällelig och teknisk utveckling började göra saken alltmer relevant för medborgarna. finns det betydligt starkare skäl att varna för Storebror än det fanns , då registerskandalerna avlöste varandra och debattens vågor gick höga. Svensk polis har givits ökade befogenheter att åsiktsregistrera, kamera- övervaka och teleavlyssna – och får sannolikt snart tillstånd att bugga – och detta i då de tekniska förutsättningarna för sådan Storebrorsverksamhet har förbättrats dramatiskt. iakttagelse om storebrorsdebattens frånvaro skulle inte ha varit lika träffande . efter hans provocerande utspel innehöll en artikel om kameraövervakningen på allmänna platser med rubriken ser dig – överallt. in blev det närmast på modet att åkalla Storebror, oftast med en något oklar koppling till utgivna framtidsskildring 1984. Rubriker som Storebror rycker fram, Varför ska storebror se dig?, Sto- rebrors ögon gör dig inte trygg och säker, Låt inte storebror syna din DNA-kod, Storebror säljer dig och Nya EU-krav släpper fram storebror var legio i de stora dagstidningarna åren 2004 2005. , efter årtalet 1984, på temat Storebror är redan här (22/11/2005). Storebrorsdebattens återkomst kan synas egendomlig på så sätt att det magiska var passerat. I den utgivna debattantologin av individen hade förutspått: är vi där, då mister boktiteln [1984] sin besvärjel- sekraft och sjunker ner i nivå med En resa till jordens medelpunkt eller Utopia. Blir sannspådd lär skriften vara dömd till bokbålet. Ingendera profetian slog in. Storebrorsbegreppet för- lorade paradoxalt nog inte sin besvärjelsekraft utan fick snarare en ökad magnetisk laddning, från början orsakad främst av den accele- rerande utbyggnaden av systemet med övervakningskameror på allmän plats och den omfattande debatten – påfallande ofta med positiv anstrykning – kring denna företeelse. skrev ett försvarstal för mer kameraövervakning under rubriken: Hotade kvinnor borde välkomna en seende Sto- rebror (8/12/2004). Hon slutade artikeln med följande re- flektion: Storebror – vilket märkligt ordval, särskilt om avsikten är att ge oss kvinnor kalla kårar av obehag. Kvinnor och barn vill inget hellre än att Storebror ska se när vi hotas av faror av olika slag. På väg hem från tunnelbanan efter den sena bion, i svarttaxin som kör iväg någonstans dit vi inte bett att få bli körda. Debatten om storebrorssamhället kom efterhand att underblåsas av den mångfald av förslag till nya hemliga tvångsmedel och till beslut på EU-nivå om exempelvis lagring av teletrafikuppgifter som blev ett mer eller mindre direkt gensvar på terrordåden i 2001, 2004 och 2005 samt även i välbekanta turistmål som och . Debattören lade månad för månad bränsle på denna brasa genom artiklar i internet- nyhetsbrevet Bulletin som han började ge ut på webbsidan . Framför allt i förändrade på flera sätt debattklimatet även i . Dåden ledde till en ökad förståelse hos allmänheten för behovet av integritetsinskränkande lagstift- ning, men också till att konflikten mellan den personliga integri- teten och demokratiernas rätt till självförsvar blev tydligare än tidi- gare. De alltmer påtagliga hoten i form av inte bara terror utan även den internationella brottsligheten som kunde dra fördel av de slo- pade gränskontrollerna inom EU, förde också med sig andra per- spektiv på vilka integritetsinskränkande företeelser som var mest angelägna att diskutera. Det sagda kan illustreras av följande karaktäristiska debattinlägg av författaren : När nu lagstiftare och regeringar i olika demokratier i den allt intensivare kampen mot islamofascis- men börjar diskutera förändringar i rättssystemet som hade förefallit otänkbara – registrering av civil telefontrafik, hemliga rättegångar, systematisk telefonavlyssning – reagerar naturligtvis demokratiskt inställda medier och intellektuella. De ser med rätta dessa åtgärder, tänkta eller redan genomförda, som integ- ritetskränkande. Vad de då lätt glömmer är att massmord på civil- befolkning som i eller är mycket mer integri- tetskränkande och att i valet mellan de två formerna av integritets- kränkning kommer normala och inte särskilt aggressiva med- borgare – som det redan har visat sig i massvis av opinionsunder- sökningar – att ställa sig bakom praktiskt taget vilka åtgärder som - - - De kommentatorer som tror att det är fråga om något slags missförstånd som snart kan avhjälpas - - - har ingen aning om storleksordningen i det paradigmskifte som håller på att ske och som kan komma att leda till en plågsam omvärdering av hela frågan om demokratiernas legitima försvar mot demokratins fiende. Det kommer aldrig att bli som förut och det ligger närmre till hands att ställa ängsliga frågor än att försöka besvara dem (Expr 13/8/2005). De många samhällskritiker som tidigare rasat i debatten med krav på minskad användning av övervakningskameror gjorde sig efterhand allt mindre hörda. Betecknande är att – – som Datainspektionens generaldirektör på varnade för den galopperande utveck- lingen rapporterade att en tillåtande attityd till kamera- övervakning har blivit vanligare i takt med den ökade våldsbrotts- ligheten och att många vill bli övervakade. Tidningens repor- ter avslutade: Restriktionerna kring kameraövervakningen har bit för bit försvunnit. har debatten tystnat. Människor krä- ver att bli sedda. De lägger ut sitt privatliv på Internet, och över- vaknings-tv har blivit en nöjesindustri. Jag undrar vad skulle ha sagt. Ytterligare ett exempel på förändringen är att debatten om det globala övervakningssystemet Echelon – ett aldrig öppet redo- visat datorsystem för insamling av elektronisk kommunikation, som det varnades för i otaliga debattartiklar – upphörde nästan helt i och med terrordåden i 2001. Andra, som det upplevdes mer angelägna, frågor kom emel- lan. dominerades integritetsskyddsdebatten av ett utredningsförslag om användande av hemliga tvångsmedel i pre- ventiva syften, av ett förslag till EU-beslut om att tvinga tele- operatörerna att lagra trafikuppgifter och av det jämförelsevis udda avslöjandet att tillverkare av färgkopiatorer och färgskrivare i hem- lighet har försett polisen med uppgifter om dolda färgkoder varige- nom utskrivna dokument hade kunnat spåras till en viss apparat. Larmrapporter kom från bland andra Datainspektionen om de integritetsskyddsrisker för bilförare som försöken med de så kal- lade trängselavgifterna i skulle komma att föra med sig. Under uppsegling var också en nygammal debatt om buggning, utlöst av att statsministern i sin regeringsförklaring hade förutskickat att polisens verktyg skulle stärkas och buggning möjliggöras . den hösten gav ytterligare eftertryck åt buggningsförespråkarnas krav. Här synes det vara lämpligt att göra halt för en översikt som omfattar efterkrigstidens integritetsskyddsdebatt, trots att debat- ten fortsatte att vara livaktiv , inte minst på det pressetiska området. Det må endast nämnas att olika uppfattningar inom båda de traditionella politiska blocken ledde till att proposi- tioner om buggning respektive preventiv tvångsmedelsanvändning vilandeförklarades i , och att den nytillträda regeringen presenterade en lagrådsremiss i den kontroversiella frågan om en utökad signalspaningsrätt för , allt ackompanjerat av en mycket omfattande och starkt engagerad debatt. ––––––––––––––––––––––––––––– Det faktamässiga underlaget för denna historik har, förutom av egna min- nesbilder, bestått av offentligt tryck, tidnings- och tidskriftsartiklar jämte några mer sammanhängande arbeten, varav särskilt bör nämnas den av redigerade (1972), i Brottsförebyggande rådets regi utgivna forsknings- rapport i massmedia (1987), bok (1994) och utgivna doktorsavhandling Offentlighetens nya rum, Teknik och politik i 1969-1999. 2.Från socialbidrag till arbete. 3.Föräldraskap vid assisterad befrukt- ning. – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. 5.Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ett aktivt stöd i rättsprocessen. 7.Den nya inskrivningsmyndigheten. 8.Nya förutsättningar för ekobrotts- bekämpning. 9.Svenskan i världen. 10.Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft. 11.Regional utveckling och regional samhällsorganisation. 12.Hälso- och sjukvården. 13.Staten och kommunerna – uppgifter, struktur och relation. 14.Renovering av bostadsmarknad efterlyses! Om ungas möjligheter till en egen bostad. Rapport nr 1: Om bara någon kunde säga vad jag ska göra för att få en bostad så skulle jag göra det. Rapport nr 2: Måste man ha tur? Studier av yngre på bostadsmarknaden i svenska städer. Rapport nr 3: Effektiv bostadsservice och förmedling av bostäder – ur ett dubbelt användar- perspektiv. Rapport nr 4: Unga vuxna på bolånemarknaden. 15.Stöd för framtiden – om förutsättningar för jämställdhetsintegrering. Goda råd om jämställdhetsintegreringen. En idébok för chefer och strateger. för jäm- ställdhetsintegrering. 16.Ändrad könstillhörighet – förslag till ny lag. 17.Äktenskap för par med samma kön. 18.Arbetsmarknadsutbildning för bristyrken och insatser för arbetslösa ungdomar. 19.Friskare tänder – till rimliga kostnader. 20.Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område. 21.GMO-skador i naturen och försäkringar. 22.Skyddet för den personliga integriteten. Kartläggning och analys. Föräldraskap vid assisterad befrukning. Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ett aktivt stöd i rättsprocessen. Nya förutsättningar för ekobrottsbekämpning. Äktenskap för par med samma kön. Skyddet för den personliga integriteten. Kartläggning och analys. Svenskan i världen. Från socialbidrag till arbete. Ändrad könstillhörighet – förslag till ny lag. Friskare tänder – till rimliga kostnader. Hållbar samhällsorganisation med utvecklings- kraft. Regional utveckling och regional samhälls- organisation. Hälso- och sjukvården. Staten och kommunerna – uppgifter, struktur och relationer. Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område. Renovering av bostadsmarknad efterlyses! Om ungas möjligheter till en egen bostad. Rapport nr 1: Om bara någon kunde säga vad jag ska göra för att få en bostad så skulle jag göra det. Rapport nr 2: Måste man ha tur? Studier av yngre på bostadsmarknaden i svenska städer. Rapport nr 3: Effektiv bostadsservice och förmedling av bostäder – ur ett dubbelt användar- perspektiv. Rapport nr 4: Unga vuxna på bolånemarknaden. GMO-skador i naturen och försäkringar. – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. Arbetsmarknadsutbildning för bristyrken och insatser för arbetslösa ungdomar. Stöd för framtiden – om förutsättningar för jämställdhetsintegrering. Goda råd om jämställdhetsintegreringen. En idébokför chefer och strateger. för jäm- ställdhetsintegrering. Den nya inskrivningsmyndigheten.