sou · GWB315 · 2008-03-04 00:00:00 — 2 § När beslut fattats om sökanden ska få delta i valfrihets- systemet ska myndigheten möjligt lämna skriftliga upp- lysningar till sökanden om beslutet och skälen för det. En sådan upplysning ska lämnas även när myndigheten beslutar att avbryta inrättandet av ett valfrihetssystem. Meddelande till kommissionen om resultatet av en valfrihetsupphandling 3 § Om det beräknade värdet av ett kontrakt uppgår till minst tillämpligt tröskelvärde enligt 3 kap. lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, ska myndigheten senast efter det att kontrakt tilldelats meddela Europeiska gemenskapernas kommission om det. I meddelandet ska myndigheten ange om den godkänner att meddelandet publiceras. 9 kap. Information och val 1 § En myndighet som tillämpar denna lag ska till enskilda lämna information om samtliga leverantörer som godkänts i syste- met. Informationen ska vara saklig, relevant, jämförbar, lättförstålig och lättillgänglig. 2 § Myndigheten ska tillhandahålla ett ickevalsalternativ till den enskilde som inte kan eller vill välja leverantör. 10 kap. Överprövning m.m. 1 § En leverantör som anser sig ha lidit skada eller kan komma att lida skada, på grund av att en myndighet brutit mot de grund- läggande principerna i 1 kap. 2 § eller någon annan bestämmelse i denna lag, får i en framställning till allmän förvaltningsdomstol ansöka om rättelse. En begäran om överprövning inges skriftligen. I skrivelsen ska sökanden ange vilken ändring som begärs. 2 § En leverantör som anser sig ha lidit skada på grund av att en myndighet inte godkänt leverantören i ett valfrihetssystem får i en framställning till allmän förvaltningsdomstol ansöka om rättelse. Ansökan ska ha inkommit till myndigheten från att beslutet delgivits leverantören. En begäran om överprövning inges skriftligen. I skrivelsen ska sökanden ange vilken ändring som begärs. 3 § Domstol, som har att pröva ett yrkande om rättelse, kan förordna att det beslut som prövas tills vidare inte ska gälla. 4 § En begäran om överprövning enligt 1-2 §§ i denna lag ska göras hos den länsrätt i vars domkrets myndigheten har sitt hem- vist. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 5 § Ett beslut som denna lag är tillämplig på får inte överklagas med stöd av 10 kap. kommunallagen (1991:900). 6 § En myndighet som inte följt bestämmelserna i denna lag ska ersätta därigenom uppkommen skada för leverantören. Talan om skadestånd ska väckas vid allmän domstol. Om skadeståndstalan grundar sig på 1 § ska denna väckas från det att valfrihetssystemet annonserades. Om skadståndstalan grundar sig på 2 § ska denna väckas från det att myndigheten beslutat att inte godkänna leveran- tören. Väcks inte talan , är rätten till skadestånd förlorad. 7 § Bestämmelserna om överprövning enligt detta kapitel gäller inte för 9 kap.1- 2 §§. 8 § Regeringen meddelar föreskrifter om vilken myndighet som utövar tillsyn över valfrihetssystem enligt denna lag. får inhämta sådana upplysningar från myndigheterna som är nödvändiga för tillsynen. Upplysningen ska i första hand inhämtas genom skriftligt förfarande. Om det på grund av materialets omfång, brådska eller något annat förhållande är lämpligare, får upplysningarna inhämtas genom besök hos myn- digheten. 9 § En myndighet är skyldig att tillhandahålla de upplysningar som tillsynsmyndigheten begär för sin tillsyn. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs att 16 kap. 37 och 6 c8 §§ socialtjänstlagen (2001:453) ska ha följande lydelse. 16 kap. 3 § beslut får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol, om nämnden har meddelat beslut i fråga om – ansökan enligt 2 kap. 3 §, –bistånd enligt 4 kap. 1 §, –vägran eller nedsättning av fortsatt försörjningsstöd enligt 4 kap. –förbud eller begränsning enligt 5 kap. 2 §, –medgivande enligt 6 kap. 6 §, –medgivande enligt 6 kap. 12 §, –återkallelse av medgivande enligt 6 kap. 13 §, –samtycke enligt 6 kap. 14 §, eller –avgifter eller förbehållsbelopp enligt 8 kap. 4-9 §§. Beslut i frågor som avses i Beslut i frågor som avses i första stycket gäller . första stycket gäller . En länsrätt eller kammarrätt får En länsrätt eller kammarrätt får dock förordna att dess beslut dock förordna att dess beslut skall verkställas först sedan det ska verkställas först sedan det har vunnit laga kraft. har vunnit laga kraft. På begäran av sökanden får verkställandet av beslut om bi- stånd enligt 4 kap. 1 § senare- Ett beslut som inte verk- ställts ska omprövas. 16 kap. 6 c § Frågor om särskild avgift prövas efter ansökan av av den länsrätt inom vars domkrets kommunen är belägen. Ansökan om särskild avgift ska inte göras när sökanden enligt 16 kap. 3 § tredje stycket begärt att få senarelägga verkställandet av beslut om bistånd enligt 4 kap. 1 §. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 6 kap 29 § sekretesslagen (1980:100) ska ha följande lydelse. 6 kap. 2 § Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till ärende angående förvärv, överlåtelse, upplåtelse eller användning av egendom, tjänst eller annan nyttighet, om det kan antas att det allmänna lider skada om uppgiften röjs. Vad som har sagts om tjänst avser dock inte arbete som för myndighets behov utförs av dess egen eller annan myndighets personal, om det inte är fråga om ett arbete som en myndighet i konkurrens med andra myndigheter eller enskilda erbjuder sig att utföra. Angår ärendet försäljning av lös egendom för det allmännas räkning, får uppgift som rör anbud eller som rör motsvarande erbjudande inom en kommun, ett landsting eller en myndighet eller mellan statliga myndigheter inte i något fall lämnas till annan än den som har avgett anbudet eller erbjudandet förrän alla anbud eller erbjudanden offentliggörs eller avtal har slutits eller ärendet annars har slutförts. Angår ärendet upphandling får uppgift som rör anbud eller som rör motsvarande erbjudande inom en kommun, ett landsting eller en myndighet eller mellan statliga myndigheter inte i något fall lämnas till annan än den som har avgett anbudet eller erbjudandet förrän alla anbud eller erbjudanden offentliggörs eller beslut om leverantör och anbud fattats eller ärendet har slut- förts. Sekretess enligt 3 st. gäller inte vid anbudsförfarande enligt lag (2009:0000) om valfrihetssystem. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Beträffande handling som anger villkoren i slutet avtal gäller sekretessen dock längst till dess , eller hos statliga affärsverk och samt i affärs- verksamhet , har förflutit från det avtalet slöts. 9 Senaste lydelse 2002:593 Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lag (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Härigenom föreskrivs att 18 §10 lag (1971:289) om allmänna för- valtningsdomstolar ska ha följande lydelse. Länsrätt är domför med en lagfaren domare ensam 1.när åtgärd som avser endast måls beredande vidtages, 2.vid sådant förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av annan länsrätt, 3.vid beslut som avser endast rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseende, 4.vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av mål. Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas av fullsutten rätt, är länsrätt domför med en lagfaren domare ensam vid beslut som inte innefattar prövning av målet i sak. Åtgärder som avser endast beredandet av ett mål och som inte är av sådant slag att de bör förbehållas lagfarna domare får utföras av en annan tjänsteman som har tillräcklig kunskap och erfarenhet och som är anställd vid länsrätten eller vid en tingsrätt på samma ort som länsrätten. Närmare bestämmelser om detta meddelas av regeringen. Vad som sägs i andra stycket gäller även vid avgörande i sak av 1.mål av enkel beskaffenhet, 2.mål enligt lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet, enligt lagen (1978:880) om betalningssäk- ring för skatter, tullar och avgifter, om besiktning enligt fastig- hetstaxeringslagen (1979:1152), om handlings undantagande från taxeringsrevision, skatterevision eller annan granskning och om befrielse från skyldighet att lämna upplysningar, visa upp handling eller lämna kontrolluppgift enligt skatteförfattningarna, 3.mål om omhändertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, mål om vård i enskildhet enligt 15 b § samma lag, mål om avskildhet enligt 15 c § samma lag, mål om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 § samma 10 Senaste lydelse 2007:1094. lag, mål om omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, mål om vård i enskildhet eller avskildhet enligt 34 § samma lag, mål om vård i enskildhet enligt 14 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, mål om avskildhet enligt 17 § samma lag, mål om tillfällig isolering enligt 5 kap. 3 § smittskyddslagen (2004:168), mål enligt 12 § första stycket och 33 § lagen (1991:1128) om psykiat- risk tvångsvård, mål enligt 18 § första stycket 2-4 såvitt avser de fall då vården inte har förenats med särskild utskrivningsprövning eller 5 lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, mål om förvar och upp- sikt enligt utlänningslagen (2005:716), mål enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., mål enligt lagen (1974:203) om krimi- nalvård i anstalt samt mål enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 4.mål enligt folkbokföringsförfattningarna, mål rörande preli- minär skatt eller om anstånd med att betala skatt eller avgifter enligt skatteförfattningarna, 5.mål enligt lagen (2007:1091) om offentlig upphandling eller lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, 6.mål som avser en fråga av betydelse för inkomstbeskatt- ningen, dock endast om värdet av vad som yrkas i målet uppenbart inte överstiger hälften av prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, 7.mål enligt lagen (2004:629) om trängselskatt. 8.mål enligt lagen (2009:0000) om valfrihetssystem. Denna lag träder i kraft . Utredarens uppdrag är, enligt direktiven (dir. 2007:38), att under- söka förutsättningarna för att ge äldre och personer med funk- tionsnedsättning en utökad möjlighet att välja utförare av social- tjänstinsatser. Utredaren ska lämna förslag på ett valfrihetssystem som är avstämt mot svensk och EG-rättslig upphandlingslagstift- ning, som är enkelt att tillämpa, ökar valfriheten och inflytandet för äldre och personer med funktionsnedsättning samt främjar en mångfald av utförare. I utredarens uppdrag ingår att lämna förslag på nationella krav och kvalitetskriterier som ska vara uppfyllda för att en utförare ska bli godkänd i valfrihetssystemet. Vidare ska utredaren överväga om det finns behov av att närmare reglera kontrollen och uppfölj- ningen av verksamheten i ett valfrihetssystem utöver vad som krävs i rådande lagstiftning. Om behov finns ska förslag lämnas på sådan reglering. Utredaren ska även analysera och vid behov lämna förslag på hur kommuner ska kunna samverka kring ett gemensamt valfri- hetssystem utan att bilda kommunalförbund eller gemensam nämnd. För att underlätta för kommuner att övergå till ett valfrihets- system har regeringen avsatt i bidrag för att stimulera och påskynda införandet. I utredarens uppdrag ingår att föreslå hur detta stimulansbidrag ska användas. I ett tilläggsdirektiv (dir. 2007:180) har utredaren fått i uppdrag att klargöra om det finns juridiska förutsättningar för att även inom hälso- och sjukvården använda det valfrihetssystem som utredaren föreslår för äldre- och handikappomsorgen. Genom ytterligare ett tilläggsdirektiv (dir. 2007:149) har utred- ningstiden förlängts. att lämna ett delbetänkande angående stimulansbidraget. Utreda- rens uppdrag ska i stället redovisas i sin helhet. Direktiven återfinns i bilaga 1. Utredningen har hållit fem möten med experterna och de sakkun- niga och sex referensgruppsmöten, anordnat en hearing kring frå- gan om nationella kvalitetskriterier, samt i övrigt sammanträtt med företrädare för kommuner, landsting, statliga myndigheter, Euro- peiska gemenskapernas kommission, intresseorganisationer, ideella sektorn, och näringslivet. Som exempel kan nämnas Svenska kom- munalarbetareförbundet, , , Rådet för främjande av Kommunala Analyser, Dialogen med ideella sektorn, SWEDAC, , Statskontoret, , , , Kommuner och Landsting, , konsumenter, Famna, , samt Sverigefinländarnas delegation. Utredaren har även haft tre referensgrupper som bistått med idéer och konkreta exempel från sina olika verksamhetsområden. Referensgrupperna har bidragit med viktig bakgrundsinformation och lämnat synpunkter på delar av utredningens arbetsmaterial. I deras roll har dock inte ingått att lämna förslag på utredningens slutliga bedömningar och förslag. I referensgruppen från valfrihetskommuner har ingått repre- sentanter från , , , , , , , , , , och . I referensgruppen från leverantörsintressenter har ingått repre- sentanter från , , , Coompanion, Vårdföretagarna och Attendo Care. I referensgruppen från brukarkollektivet har ingått represen- tanter från , , , , Handikappförbundens samarbetsorgan och . Utredningen har gjort två studieresor dels till , och dels till , . Vidare har utredningen besökt elva kommuner som infört någon form av valfrihetssystem samt deltagit i olika seminarier bl.a. ett seminarium om vårdval och närsjukvård arrangerat av Rådet för Kommunalekonomisk Forsk- ning och Utbildning. I enlighet med direktiven har utredningen samrått med (S 2004:06), Utredningen om tillsyn inom social- tjänsten (S 2004:12), Utredningen om en värdighetsgaranti inom äldreomsorgen (S 2007:25), Patientens rätt i vården (2007:07) samt med vad gäller redovisning av förslagens konsekvenser för små företag. Enligt de ursprungliga direktiven skulle utredningen redovisa sitt arbete . Utredningen beviljades dock förlängd tid för redovisningen t.o.m. . Samtliga kapitel i betänkandet, utom det sista, är i huvudsak skrivna utifrån ett socialtjänstperspektiv eftersom utredarens ursprungliga uppdrag var att undersöka förutsättningarna för att ge äldre och personer med funktionsnedsättning en utökad möjlighet att välja utförare av socialtjänstinsatser. Det hindrar inte att mycket av det som framförs i betänkandet är applicerbart även på hälso- och sjuk- vården. När begreppet myndighet används i betänkandet avses kommun eller landsting. Ordet leverantör används synonymt med utförare, och i stället för avtal används ibland begreppet kontrakt. I det inledande kapitlet (kap. 2) redovisas kommunens ansvar för och innebörden av att kommunen är huvudman för verksamheten. Därefter (kap. 3) går utredaren igenom regelsy- stem och konsekvenser av en övergång till en marknadsorienterad verksamhet, dvs. när en del av tjänsteproduktionen överförs till externa utförare. EG-rättsligt förändras en icke-eko- nomisk allmännyttig tjänst som konkurrensprövas, från att ha varit undantagen EG-rättens konkurrensregler till att omfattas av dessa. Tonvikt läggs på en genomgång av gällande EG-rätt och en rad olika begrepp som används i sammanhanget förklaras. I betänkandet beskrivs sedan (kap. 4) den konkurrensprövning av egenregin som vissa kommuner har genomfört i syfte att över- låta valet av utförare till brukaren. I detta avsnitt används de begrepp som kommunerna själva nyttjat, såsom kundval, certifie- ring och auktorisation, för att beskriva sina kundvalsmodeller – begrepp som sedan inte kommer att användas i det av utredaren föreslagna valfrihetssystemet. Tyngdpunkten i betänkandet ligger i det kapitel som följer när- mast (kap. 5). Här redovisas den föreslagna nya lagen om valfri- hetssystem och de överväganden som ligger bakom. Utredaren tar därefter (kap. 6) ställning till om valfrihets- systemet gör det nödvändigt att precisera vissa kvalitetskrav som utförarna i systemet måste uppfylla för att bli godkända som leverantörer. Utredaren beskriver också andra krav och villkor som kommunerna kan eller bör ställa på de externa utförarna i ett valfrihetssystem (kap. 7). Dessa villkor kan t.ex. gälla avtalstiden, meddelandefrihet och hävning av avtal. En kort genomgång görs även av de arbetsrättsliga regler som aktualiseras när en verksamhet övergår från en arbetsgivare till en annan. Kapitlet avslutas med en beskrivning av reglerna om statligt stöd som är en del av EG- rättens konkurrensregler. Avsnittet är med för att tydliggöra vikten av att kommunerna lämnar en korrekt ersättning till sina utförare. En överkompensation kan utgöra ett med EG-rätten oförenligt statligt stöd. I betänkandet redovisas sedan (kap. 8) hur påver- kas av införandet av ett valfrihetssystem och de lagändringar som kan behöva göras. Därefter beskrivs hur den enskilde brukaren ska kunna göra sitt val av utförare i ett valfrihetssystem och vilken information kommunen är skyldig att tillhandahålla för att göra valet möjligt (kap. 9). En beskrivning ges (kap. 10) av kommunernas möjlighet att samverka kring ett valfrihetssystem och hur den enskilde brukarens möjlighet att välja utförare utanför hemkommunen påverkas av socialtjänstlagens regler om vistelsekommunens ansvar. Utredaren förklarar därefter (kap. 11) vad s.k. tilläggstjänster är och vilken roll de spelar i ett valfrihetssystem. I betänkandet ges också en bild av den effekt på marknaden som ett införande av val- frihetssystem förväntas få och hur kommunerna kan göra det mer attraktivt för nya företag att etablera sig (kap. 12). Efter utredarens förslag om hur de i bidrag ska användas, som regeringen har avsatt för att underlätta för kommuner att övergå till ett valfrihetssystem (kap. 13) följer en konsekvensbedömning av den föreslagna lagstiftningen (kap. 14). Det är först i det avslutande kapitlet (kap. 15) som hälso- och sjukvården behandlas. Utredaren ger här sin syn på om det är möj- ligt att även inom detta område använda det valfrihetssystem som föreslås för . Utredaren har valt att publicera följande texter i bilageform: utredarens samtliga direktiv (bilaga 1), praxis (bi- laga 2), Marknaden och offentlig verksamhet, PM av Tom Nilstierna (bilaga 3), Kvalitetsuppföljning av hemtjänstinsatser, Förvaltningsspecifikt styrdokument, kommun (bilaga 4) samt beskrivningar av vårdvalsmodeller i tre landsting (bilaga 5). En del uppgifter förekommer på flera ställen i betänkandet. Texterna har avsiktligt utformats så för att underlätta tillgänglig- heten. antog en nationell handlingsplan för äldre- politiken (prop. 1997/98:113). I propositionen fastslår regeringen tre huvudprinciper för politiken. Den ska vara demokratiskt styrd genom folkvalda församlingar, vara solidariskt finansierad genom skattemedel samt vara tillgänglig efter behov, inte efter köpkraft. Målet för politiken är att äldre ska kunna leva ett aktivt liv, ha inflytande i samhället och över sin vardag, kunna åldras i trygghet och med bibehållet oberoende, bemötas med respekt och ha till- gång till god vård och omsorg. Särskilt fokus ligger på de sköraste individerna, de som kan ha svårigheter att göra sin röst hörd såsom personer med demenssjukdom, personer med annat modersmål än svenska och multisjuka äldre. Ett kompletterande mål är föreslaget i budgetpropositionen : Målet för regeringens insatser är att främja huvudmännens utveckling av god kvalitet i vård och omsorg om äldre kvinnor och män. Honnörsord i den nationella handlingsplanen såsom trygghet, oberoende och inflytande är samstämmiga med socialtjänstlagens principiella formuleringar. Målet för handikappolitiken är en samhällsgemenskap med mångfald som grund, att samhället utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet samt jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionshinder. Politikområdet omfattar insatser för att undanröja hinder för full delaktighet i samhället, insatser för att bekämpa diskriminering samt individuella stöd- och serviceinsatser. Insatserna är sektorsövergripande och ryms inom så gott som alla politikområden. Insatserna för äldre och personer med funktionsnedsättning utförs dels inom ramen för en generell politik och dels genom indi- viduella insatser med inriktning på den enskildes specifika behov. Kommuner och landsting ansvarar främst för dessa insatser. Sådana insatser regleras i flera lagar varav de två viktigaste är socialtjänst- lagen (2001:453), SoL, och hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. 2.2Kommunens ansvar enligt socialtjänstlagen 2.2.1Ansvarig kommun och det yttersta ansvaret Socialtjänstlagen reglerar kommunernas ansvar för insatser inom social- tjänsten för bl.a. äldre och personer med funktionsnedsättning. Enligt 2 kap. 2 § SoL har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas1 i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Det innebär att ett enda samhällsorgan, kommunen, ges ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp som hon eller han behöver. Avsikten med bestämmelsen om kommunens yttersta ansvar är inte att kommunen ska träda in i en annan huvudmans ställe, men det kan uppstå situationer då kommunen får ansvara för nödvändiga insatser, i väntan på att en annan huvudman ingriper. Kommunen är huvudman för men möjlighet finns enligt 2 kap. 5 § SoL att sluta avtal med annan2 om att utföra kom- munens uppgifter. Genom ett sådant avtal får en kommun tillhan- dahålla tjänster också åt en annan kommun. Uppgifter som inne- fattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. Kommunens ansvar för verksamheten genom sitt obligatoriska huvudmannaskap gör att ett avtal är nödvändigt när kommunen låter någon annan utföra kommunens uppgifter inom social- tjänsten.3 1Se kap. 10 om vistelsekommunens ansvar. 2Men annan avses bolag, förening, samfällighet, stiftelse, enskild individ eller annan kommun. 3Madell, T: Bilaga 1 s. 144 i konsumentnyttan inom vård och omsorg. När en kommun sluter avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom innebär det inte någon förändring vad gäller huvudmannaskapet. Verksamheten är och förblir ett kommunalt ansvar oavsett om kommunen väljer att själv tillhanda- hålla de tjänster som socialtjänstlagen kräver, eller väljer att tillhan- dahålla tjänsterna genom en extern utförare inom ramen för ett valfrihetssystem eller inom ramen för ett entreprenadförhållande efter genomförd offentlig upphandling. Det är även fortsättnings- vis kommunen som bär huvudansvaret för verksamheten. Det innebär att kommunen tar befattning med verksamheten i alla frå- gor som inte hör till den löpande driften. I egenskap av huvudman beslutar kommunen om verksamhetens mål och inriktning, upp- följning, utvärdering och avgifter etc. Kommunen har som huvudman det primära juridiska ansvaret mot dem som använder sig av utförarens tjänster. Det kvarstående ansvaret bygger på att den kontrakterade utföraren fullgör en verksamhet för kommunens räkning. Om kommunen varit oaktsam vid valet av utförare ska brukaren inte komma i ett sämre läge än om verksamheten drivs i kommunens regi. Verksamhet i egen regi krävs inte Det är alltid den beslutande nämnden som har ansvaret för att den enskilde verkligen får det bistånd som den enskilde har beviljats oavsett vem – den beslutande nämnden själv, en annan nämnd eller en enskild verksamhet – som verkställer det beslutade biståndet. Om en anlitad utförare av någon anledning tvingas upphöra med sin verksamhet har kommunen en skyldighet att se till att de drab- bade brukarna får de tjänster de blivit beviljade. Kommunen måste också snabbt kunna tillhandahålla insatser i akuta situationer, direkt efter att beslut om bistånd fattats. Kommunen måste därför, som ett led i sitt yttersta ansvar, ha en beredskap för att ta vid om något oförutsett inträffar.