sou · GVB354 · 2008-01-01 00:00:00 — Tabellen ovan visar antalet personer som dömdes för barnpornografi- brott –2005 fördelat (det år tingsrättsdomen meddelades) och brottsrubricering. Totalt meddelades 303 fällande domar (vissa hovrättsdomar är dock meddelade ). I de fall domstolen genom samma dom dömde flera personer för barnpornografibrott har dessa personer var för sig ingått i undersökningsresultatet. En närmare redovisning av domarna sker i denna bilagas kapitel 2. Diagram 1 Totalt antal fällande domar rörande barnpornografibrott (303 domar) Dömd för även annan brottslighet Dömd för enbart barnpornografibrott I drygt hälften av de undersökta domarna (156 domar eller 51 pro- cent) dömdes den tilltalade även för annan brottslighet än barn- pornografibrott. Knappt hälften av de 303 domarna (147 domar eller ) rör således enbart barnpornografibrott. Av dia- grammet ovan framgår hur många personer som dömdes för enbart barnpornografibrott resp. även annan brottslighet fördelat . Tingsrättens dom överklagades i 119 fall (). I 23 fall avskrev hovrätten målet från vidare handläggning på grund av att överklagandet hade återkallats. Ett överklagande avvisades i hov- rätten och tre överklagade tingsrättsdomar hade vid sluttidpunkten för granskningen () ännu inte varit föremål för pröv- ning i hovrätten. Detta innebär att hovrätten prövade totalt 92 domar i sak. En separat redogörelse för hovrättsdomarna sker i denna bilagas avsnitt 2.7. Av de hovrättsdomar som överklagades till HD meddelade HD prövningstillstånd i fråga gällande barn- pornografibrott i två fall (NJA 2002 s. 265 och NJA 2003 s. 307, i båda fallen fastställde HD hovrättens – och därmed tingsrättens – domslut). Detta innebär att av de 303 domar som ingår i under- sökningen var 90 domar meddelade av hovrätt och två domar av HD. I dessa fall är det således den högre instansens bedömning – som kan vara densamma som den lägre instansens – som ingår i under- sökningsresultatet. Som nämnts var tre av de tingsrättsdomar som överklagats till hovrätten vid sluttidpunkten för granskningen ännu inte prövade i hovrätten. Eftersom det endast rör sig om ett fåtal domar har den bedömningen gjorts att även dessa icke lagakraftvunna tingsrätts- domar för fullständighetens skull bör ingå i undersökningen. Samma bedömning har gjorts beträffande det fåtal hovrättsdomar, som vid sluttidpunkten för granskningen ännu inte hade vunnit laga kraft. Det skall påpekas att utredningen endast haft tillgång till domstolarnas domar i målen. I vissa fall har det varit nödvändigt att gå igenom sekretessbelagda uppgifter i domskälen. I övrigt har utredningen inte haft tillgång till några handlingar i domstolarnas akter. Utredningen har exempelvis inte haft tillgång till de barnpornografiska bilder som domarna rör. Domarnas utformning och innehåll varierar. Flera domar innehåller exempelvis inga upp- gifter om längden på eventuella filmsekvenser eller karaktären av de beslagtagna bilderna eller filmerna. Karaktären av det barnporno- grafiska materialet kan vara av betydelse både för frågan om brottets rubricering och för gärningens straffvärde. Även längden på en filmsekvens kan vara av betydelse vid dessa bedömningar. Att sådana uppgifter saknas kan till viss del inverka på vissa resultat i granskningen. Vid genomgången av domarna har det vidare varit nödvändigt att till viss del schablonisera de kriterier som domstolarna har motive- rat sina beslut med. Domstolarna har inte alltid explicit använt sig av just det uttryck som utredningen anger att den har motiverat sin bedömning med, men innebörden har varit densamma. Beträffande strafförelägganden och åtalsunderlåtelser gjorde utred- ningen samma urval som beträffande avgörandena från domstol, dvs. den granskade perioden omfattar åren 2001–2005. Tabellen ovan visar antalet meddelade strafförelägganden fördelat och brottsrubricering. Totalt meddelades 78 strafförelägganden rörande barnpornografibrott –2005. En närmare redovisning av strafföreläggandena sker i denna bilagas kapitel 3. meddelades vidare totalt sex beslut om åtalsunderlåtelser rörande barnpornografibrott. Fyra beslut motiverades med att den misstänkte hade begått annat brott och det utöver påföljden för detta brott inte krävdes någon påföljd med anledning av det föreliggande brottet (20 kap. 7 § första stycket tredje punkten RB). I två fall underläts åtalet med stöd av lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL). Ett av dessa beslut motiverades med att brottet uppen- barligen hade skett av okynne eller förhastande (16 § och 17 § andra stycket LUL). Det andra beslutet motiverades med att socialnämnden hade beslutat att genomföra en omfattande vårdplan inom och att det med skäl kunde antas att det därigenom vidtogs vad som var bäst för den unge (16 § och 17 § första stycket LUL). Med hänsyn till det begränsade antalet åtals- underlåtelser som meddelades kommer ingen ytter- ligare redovisning av dessa att ske. Diagram 2 Barnpornografibrott, ringa (89 domar) Dömd för även annan brottslighet Dömd för enbart barnpornografibrott I undersökningen ingick 89 domar (av det totala antalet domar) där den tilltalade dömdes för barnpornografibrott som domstolen bedömde som ringa. I 34 av dessa domar () dömdes den tilltalade för enbart barnpornografibrott. I 55 domar () dömdes den tilltalade även för annan brottslighet (se denna bilagas avsnitt 2.4). Den vanligaste gärningsformen när det gällde barnpornografibrott som bedömdes som ringa var innehav. I 79 av de 89 domarna () hade den tilltalade gjort sig skyldig till ett rent inne- havsbrott. I ytterligare sju domar () dömdes den tilltalade för innehav av barnpornografiskt material jämte annan gärningsform (sprida/överlåta, skildra och förevisa). Två domar () rörde enbart gärningsformen skildra och en dom enbart gärningsformen förevisa. De allra flesta domar i kategorin ringa brott avsåg, såvitt fram- gick av domarna, endast bilder och således inte (också) filmer och filmsekvenser. Storleken av innehavet anges därför i det följande endast i bilder. I förekommande fall har utredningen – med hänsyn till att det rör sig om ett fåtal fall – jämställt en filmsekvens med en bild. Diagram 3 Innehavets storlek (86 domar) Fler än 201 bilder I 86 domar () dömdes den tilltalade för att (bl.a.) ha innehaft barnpornografiskt material. av dessa fall (54 domar eller ) uppgick den tilltalades innehav av barnpornografiskt material till 50 bilder eller mindre. I fem domar () uppgick innehavet till mellan 51–100 bilder. I 21 domar () översteg innehavet 100 bilder. I tio av dessa 21 domar hade den tilltalade innehaft mellan 101–200 bilder. Det kan anmärkas att domstolarna under den senare delen av den granskade perioden tenderade att inte betrakta så stora innehav som över 100 bilder som ringa brott; detta syntes vara vanligare i början av perioden. Som framgått rörde tio domar (även) annan gärningsform än innehav; tre av dessa tio domar rörde enbart annan gärningsform än innehav. Gemensamt för dessa tio domar är att de nästan ute- slutande handlar om befattning med ett begränsat antal bilder. Tre domar avsåg spridning av sju bilder eller mindre. Två domar avsåg överlåtelse till en person av 25 resp. 664 barnpornografiska bilder. I tre domar, som inte innehöll någon motivering i rubricerings- frågan, dömdes den tilltalade för att ha skildrat barn i sex (montage) resp. tolv (vaginala och orala samlag mellan en 14-årig flicka och en man) pornografiska bilder samt i en lång videofilm. Den sistnämnda domen avsåg smygfilmning av en flicka som duschade (styvdotter till gärningsmannen). I två domar döm- des den tilltalade för att ha förevisat en barnpornografisk bild för två barn (dock inte vid samma tillfälle) resp. en vuxen person. I hälften av de 89 domarna (45 domar eller ) motiverade domstolen inte varför den ansåg brottet vara ringa. Således motive- rade domstolen sin bedömning i 44 domar. Den vanligaste motiveringen till att domstolarna bedömde brottet som ringa var att brottet rörde sig om ett begränsat antal bilder (30 domar eller ). Det var inte heller ovanligt att brottet bedömdes som ringa med hänsyn till bildernas innehåll, dvs. att fråga var om t.ex. poseringsbilder (16 domar eller ). En annan vanlig motivering var att brottet enbart rörde sig om innehav (20 domar eller ). I flera av fallen motiverade domstol- arna sin bedömning i rubriceringsfrågan med fler än ett kriterium. I 34 av de 89 domar () som gällde ringa brott dömdes den tilltalade för enbart barnpornografibrott. Endast dessa 34 domar ingår således i undersökningen av påföljdspraxis avseende ringa brott. Diagram 4 Påföljd vid barnpornografibrott, ringa (34 domar) I samtliga fall bestämde domstolen påföljden till dagsböter, från 30 dagsböter upptill 100 dagsböter. Det var en tämligen jämn sprid- ning av antalet utdömda dagsböter inom nämnda intervall. Före- trädesvis bestämde domstolarna påföljden till 50 eller 80 dagsböter. Någon enhetlig linje angående antalet utdömda dagsböter i förhållande till antalet bilder går inte att se. Exempelvis bestämde domstolarna, när fråga var om innehav av mellan 10–15 barn- pornografiska bilder, påföljden till 30, 50, 60 eller 100 dagsböter. Ett annat exempel är att påföljden för innehav av 184 bilder i ett fall bestämdes till 80 dagsböter, medan innehav av 172 bilder i ett annat fall bestämdes till 50 dagsböter. Motsvarande påföljder bestämdes för innehav av 22 bilder. För innehav av 377 barnpornografiska manga-teckningar (japanska tecknade serier) bestämde domstolen påföljden till 40 dagsböter. Såvitt kunnat utläsas av domarna har det i samtliga nu nämnda fall inte varit fråga om bilder med grövre innehåll. Då fråga var om innehav jämte annan gärningsform eller enbart annan gärningsform än innehav, dömdes den tilltalade oftast till ett tämligen högt antal dagsböter (mellan 80–100 dagsböter). Underlaget är dock ytterst begränsat (endast fem domar). Den befattning den tilltalade tagit med de barnpornografiska bilderna var – utöver ett eventuellt innehav – spridning, överlåtelse eller skildring. I fyra av de fem domarna bestämdes påföljden till 80 dags- böter eller mer. Diagram 5 Barnpornografibrott, normalgrad (177 domar) Dömd även för annan brottslighet I undersökningen ingick 177 domar (av det totala antalet domar) där den tilltalade dömdes för barnpornografibrott av normalgraden. I 88 av dessa domar () dömdes den tilltalade för enbart barnpornografibrott. I 89 domar () dömdes den tilltalade även för annan brottslighet (se denna bilagas avsnitt 2.4). Den vanligaste gärningsformen när det gällde barnpornografi- brott som bedömdes vara av normalgraden var innehav. I 106 av de 177 domarna () dömdes den tilltalade för ett rent innehavsbrott. I ytterligare 63 domar () dömdes den tilltalade för innehav av barnpornografiskt material jämte annan gärningsform. Åtta domar () rörde enbart andra gärningsformer än innehav (sprida och skildra/överlåta). I totalt 169 domar () dömdes således den tilltalade för att (bl.a.) ha innehaft barnpornografiskt material. I kategorin brott av normalgraden utgjordes det barnpornografiska materialet i de allra flesta fall av antingen enbart bilder eller bilder och film- sekvenser. Det var ungefär lika många domar där den tilltalades innehav omfattade enbart barnpornografiska bilder som domar där innehavet omfattade såväl bilder som filmsekvenser. Det fanns också domar som rörde enbart filmsekvenser eller enbart video- filmer, liksom domar som rörde bilder och videofilmer eller andra typer av kombinationer. I en handfull domar hade den tilltalade, utöver (bl.a.) bilder och filmsekvenser, också innehaft tidskrifter. Med hänsyn till de olika variationerna i nämnda domar redo- görs endast för de domar som, såvitt framgår av domarna, avsåg innehav av endast bilder eller innehav av bilder och filmsekvenser (132 domar). I de flesta fall har domstolarna inte angett längden på en filmsekvens. I förekommande fall har utredningen därför jäm- ställt en filmsekvens med en bild. Det kan noteras att i av fallen har innehavet utgjorts av 25 eller färre filmsekvenser. av domarna (120 av 169 domar eller ) uppgick den tilltalades innehav av barnpornografiskt material till mindre än 5 000 bilder och/eller filmsekvenser. När det gäller inne- hav av endast bilder uppgick det mest omfattande innehavet till 140 000 bilder (RH 2003:69). I övrigt uppgick innehaven av bilder som mest till 8 700 bilder. När det gäller innehav av både bilder och filmsekvenser uppgick det mest omfattande innehavet till 11 239 bilder och 285 filmsekvenser. Det kan noteras att i elva domar ansågs ett rent innehav av mindre än 100 bilder vara brott av normal- graden. I tio av dessa domar motiverade domstolen inte brotts- rubriceringen. I en dom hänvisade domstolen vid sin bedömning i rubriceringsfrågan till bildernas innehåll (samlag med barn). Som framgått rörde 71 domar (även) annan gärningsform än innehav; åtta av dessa domar rörde enbart annan gärningsform än innehav (sprida/överlåta och skildra). Den vanligaste gärnings- formen, efter innehav, var att göra barnpornografiska bilder och filmsekvenser tillgängliga för andra personer. – I 48 domar dömdes den tilltalade för att spridit, överlåtit eller på något annat sätt ha gjort sådana bilder tillgängliga för andra. – I 27 domar dömdes den tilltalade för att ha skildrat barn i pornografisk bild. sig om att den tilltalade hade filmat barnet eller tagit ett mindre antal fotografier av ett barn. – I fyra domar dömdes den tilltalade för att ha förvärvat eller bjudit ut barnpornografiska bilder. För- värvet eller utbjudandet hade i samtliga fyra fall skett via Internet (t.ex. genom fildelningsprogram); i samtliga domar dömdes den tilltalade också (bl.a.) för att ha spridit bilderna. – I tre domar fälldes den tilltalade för att ha förevisat barnpornografiska bilder för barn. I av domarna (113 av 177 domar) motiverade domstolen inte varför den ansåg brottet vara av normalgraden. Domstolen motiverade sin bedömning i frågan om brottsrubricering i 64 domar. Domstolen kan föra sitt resonemang kring frågan om brottet är av normalgraden utifrån att brottet annars är att anse som antingen ringa brott eller grovt brott. Det finns därför anledning att dela upp frågan om brottsrubricering i två delar. Frågan om brottet är att bedöma som grovt eller av normal- graden uppkommer i de fall åklagaren har yrkat att barnpornografi- brottet skall bedömas som grovt. Utredningen har därför valt att göra uppdelningen utifrån vad som framgår av ansökan om stämning i detta avseende. Det framkommer då att domstolen i 31 av de 177 domarna gjorde en annan bedömning än åklagaren i denna fråga. (Jämförelsevis kan nämnas att domstolen gjorde samma bedömning som åklagaren i 37 fall, se denna bilagas avsnitt 2.3). Resterande domar, dvs. 146 domar, har utredningen valt att hänföra till den andra gruppen domar. Det skall emellertid påpekas att frågan om brottet är att bedöma som brott av normalgraden eller som ringa brott inte är aktuell att diskutera i varje mål. Exempelvis kan innehavet vara av sådan omfattning att det knappast ens för den tilltalade kan vara meningsfullt att hävda att fråga är om ett brott som bör bedömas som ringa. Denna omständighet kan också vara en av förklaringarna till att domstolarna, när det gällde brott av normalgraden, inte motiverade sitt ställningstagande i rubriceringsfrågan i fler fall än drygt en tredjedel av samtliga domar i kategorin brott av normalgraden. Är brottet att bedöma som grovt eller av normalgraden? I 31 domar gjorde domstolen en annan bedömning än åklagaren i frågan om brottet var att bedöma som grovt eller av normalgraden. De omständigheter som åklagarna åberopade till stöd för sin upp- fattning var i de allra flesta fall något eller några av de kriterier som enligt 16 kap. 10 a § fjärde stycket BrB särskilt skall beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt. Den omständighet som åberopades särskilt ofta var att bilderna visade barn som utsattes för särskilt hänsynslös behandling (26 domar eller ). I sju domar () åberopade åklagaren, till stöd för att brottet var att bedöma som grovt, att brottet avsett en särskilt stor mängd bilder. I några enstaka domar åberopades även övriga kriterier som nämns i bestämmelsen om grovt barnpornografibrott med undan- tag för kriteriet om att brottet hade begåtts yrkesmässigt. Det förekom att åklagaren till stöd för sitt påstående om att fråga var om grovt brott åberopade andra omständigheter än sådana som anges i straffbestämmelsen, t.ex. att den tilltalade hade gjort bilder tillgängliga för andra på Internet eller att den i målet aktuella barnpornografiska filmsekvensen hade en särskilt lång speltid. I 30 av nämnda 31 domar redovisade domstolen varför den ansåg att barnpornografibrottet var att bedöma som brott av normal- graden och inte grovt. Domstolarna motiverade ofta sin bedöm- ning med att fråga var om ett rent innehavsbrott eller, i de fallen även annan gärningsform var för handen, att den tilltalades brotts- lighet huvudsakligen omfattade endast innehav (13 domar eller ). En annan vanlig motivering till varför brottsligheten inte ansågs kunna bedömas som grov i dessa fall – oavsett om den rörde sig om innehav eller även annan gärningsform – var att endast en mindre del av materialet utgjordes av bilder där barn utsattes för särskilt hänsynslös behandling (åtta domar eller ). Det förekom, dock inte särskilt ofta, att domstolen hade en annan uppfattning än åklagaren i frågan om barnet på bilden utsattes för särskilt hänsynslös behandling. Är brottet att bedöma som ringa eller av normalgraden? I de domar (146 domar) där åklagaren inte hade påstått att barn- pornografibrottet var att bedöma som grovt motiverade domstolen inte sitt ställningstagande i rubriceringsfrågan i drygt tre fjärdedelar av domarna (112 domar eller ). Som nämnts ovan kan en anledning till att domstolen inte motiverade sitt ställningstagande vara att den tilltalades brottslighet var av sådan omfattning att det var helt uteslutet att betrakta brottet som ringa. I knappt en fjärdedel av de 146 domarna (34 domar eller ) motiverade domstolen sin bedömning i frågan om brottsrubricering. I dessa 34 domar hänvisade domstolen framför- allt till antalet bilder (23 domar eller ) och/eller bildernas innehåll, dvs. vissa bilder visade t.ex. grova sexuella övergrepp (24 domar eller ). I några fall motiverades rubriceringen med att eftersom den tilltalade hade gjort de barnpornografiska bilderna tillgängliga för andra personer kunde brottet inte bedömas som ringa (sju domar eller ). Det var inte ovanligt att domstolarna till stöd för sin bedömning åberopade fler än en omständighet. Av de 177 domar som gällde barnpornografibrott av normalgraden dömdes den tilltalade för enbart barnpornografibrott i 88 domar (). Endast dessa 88 domar ingick således i undersök- ningen av påföljdspraxis avseende brott av normalgraden. Diagram 6 Påföljder vid barnpornografibrott, normalgraden (88 domar) Det var inte någon nämnvärd skillnad i påföljdsvalet om fråga var om ett rent innehavsbrott eller om fråga var om (även) andra gärningsformer. Däremot utgjorde karaktären av det beslagtagna materialet en omständighet som i vissa fall påverkade påföljdsvalet, dvs. skildrade bilderna grova övergrepp bestämde domstolen i några fall påföljden till fängelse eller villkorlig dom med samhällstjänst med hänsyn till brottslighetens art. Diagram 7 Villkorlig dom i förening med dagsböter (55 domar) Normalgrad enligt åklagare och domstol Grovt brott enligt åklagaren Den vanligaste påföljden för brott av normalgraden var villkorlig i förening med dagsböter. I av domarna (55 av 88 domar) valdes denna påföljd. Undersökningen visar tydligt att domstolarna valde villkorlig dom i förening med dagsböter i allt större ut- sträckning efter HD:s uttalanden i NJA 2003 s. 307 (rättsfallet redovisas i avsnitt 6.1.2). Således dömdes betydligt fler personer till denna påföljd () än –2003 (). Antalet dagsböter som den villkorliga domen förenades med varierade, från 30 dagsböter upptill 160 dags- böter (i sistnämnda fall motiverade domstolen inte varför antalet dagsböter bestämdes till 160). Någon enhetlig linje – utifrån ett mängdresonemang – angående antalet dagsböter som den villkor- liga domen förenades med är svår att se. Däremot kan man se en tendens att, i de fall där åklagaren hade gjort gällande att barnporno- grafibrottet borde bedömas som grovt men domstolen fann att tillräckliga skäl för detta inte förelåg, domstolarna oftare förenade den villkorliga domen med ett jämförelsevis högre bötesstraff (100–120 dagsböter) än i övriga fall. Man kan också se en viss tendens att domstolarna, om fråga var om innehav jämte annan gärningsform, valde att förena den villkorliga domen med ett täm- ligen högt antal dagsböter (oftast 80 dagsböter eller mer) än om fråga var om ett rent innehavsbrott. Spridningen av antalet ut- dömda dagsböter var således större vid det rena innehavsbrottet än vid innehav jämte annan gärningsform. På motsvarande sätt som det under den senare delen av den under- sökta perioden skedde en ökning av andelen personer som dömdes till villkorlig dom och dagsböter, skedde en minskning av andelen personer som dömdes till fängelse. Under hela den undersökta perioden dömdes åtta personer för barnpornografibrott av normal- graden till fängelse (). Av dessa med- delades en dom (tingsrätt) och en dom (hovrätt) . Resterande sex domar meddelades . –fall (hovrättsdom) dömdes den tilltalade till tre månaders fängelse för att ha förvärvat, innehaft och spridit barnpornografi (15 filmsekvenser, varav den längsta var lång). Med hänsyn till filmsekvensernas karaktär (flera sekvenser visade barn som utsattes för särskilt hänsynslös behand- ling) och att det varit fråga om spridning via en datafil till vilken det funnits obegränsad tillgång för andra Internetanvändare fann hovrätten att starka skäl talade för att välja fängelse som påföljd. Hovrätten fann att skälen för fängelse gjorde sig gällande med sådan styrka att villkorlig dom inte var en tillräcklig ingripande påföljd ens om den förenades med en föreskrift om samhällstjänst. –fall (tingsrättsdom) dömdes den tilltalade för innehav av 2 347 barnpornografiska bilder samt en videofilm med barn- pornografiskt innehåll. Med hänsyn till att det på videofilmen fanns sekvenser där barn utsattes för särskilt hänsynslös behandling ansåg tingsrätten att brottet var av mycket allvarligt slag. Eftersom mycket starka skäl talade för att påföljden bestämdes till fängelse och det inte förelåg tillräckliga skäl för att välja en icke frihetsberöv- ande påföljd bestämdes påföljden till fyra månaders fängelse. meddelades tre domar (, 2003 och 2005) där påföljden bestämdes till villkorlig dom i förening med samhällstjänst. Att domstolarna valde fängelse alternativt vill- korlig dom i förening med samhällstjänst framför villkorlig dom i förening med dagsböter kan, såvitt kunnat utläsas av berörda domar, inte förklaras med att det i de två förstnämnda fallen skulle röra sig om en större andel grövre material eller mer omfattande brottslig- het. I den dom (tingsrätt) som meddelades bestämdes alternativstraffet till fängelse . Fråga var om innehav av 107 bilder och 16 videosekvenser, varav tre bilder och tre video- sekvenser skildrade barn som utsattes för särskilt hänsynslös be- handling. Enligt tingsrätten kunde omständigheterna kring gärning- en inte sägas vara sådana att ett fängelsestraff oundgängligen var påkallat. Andra påföljder som kom i fråga var villkorlig dom utan dags- böter (två domar), skyddstillsyn ev. i förening med föreskrift om vård eller behandling av något slag (elva domar) och skyddstillsyn i förening med dagsböter (fyra domar). De fyra sistnämnda domarna meddelades . I en dom överlämnades den tilltalade till rättspsykiatrisk vård. I fyra domar hade den tilltalade begått brottet innan han fyllt , varför domstolen vid straff- mätningen särskilt beaktade hans ungdom (29 kap. 7 § BrB).