sou · GWB381 · 2008-10-08 00:00:00 — Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning finns rutiner för att hantera fellarm och att polisen kommer när överträdelser sker och larmet går. Ett kontaktförbud kan beslutas när det på grund av särskilda omständigheter finns en risk för att förbudspersonen kommer att begå brott mot, förfölja eller på annat sätt allvarligt trakassera skyddspersonen. Kontaktförbudet tar sin utgångspunkt i den kon- kreta hotbild som finns mot skyddspersonen. Ett kontaktförbud kan beslutas när som helst om det finns tillräckliga skäl. Vi anser därför inte att det från skyddspersonens perspektiv finns anledning att föreslå att elektronisk övervakning i andra fall än i samband med kontaktförbud. Om det finns en tillräcklig hot- bild mot skyddspersonen kan denne beviljas ett kontaktförbud. Det kan dock ändå finnas anledning att även överväga elektro- nisk övervakning som en särskild föreskrift vid villkorlig dom eller skyddstillsyn. Genom att välja en sådan lösning skulle det, p.g.a. bestämmelserna om undanröjande av den icke frihetsberövande påföljden vid misskötsamhet, finnas en tydligare motivation för den dömde att iaktta förutsättningarna för den elektroniska över- vakningen. Om den dömde missköter den elektroniska övervak- ning skulle han eller hon då tvingas avtjäna tid i fängelse, dvs. den elektroniska övervakningen skulle i sammanhanget tydligt ses som ett mindre ingripande alternativ. Vår bedömning är dock att det inte är tillräckligt för den som utsätts för allvarliga trakasserier, våld och hot, att låta den elektro- niska övervakningen vara en del av påföljdssystemet. Brå:s studier visade att det stora antalet överträdelser av kontaktförbud först och främst ägde rum direkt efter beslutet. En dom med elektronisk övervakning som en påföljd skulle således ge ett begränsat skydd för brottsoffret, eftersom tiden innan laga- kraftvunnen dom är för lång. Som en del av en helhet bör dock elektronisk övervakning som en del av påföljdssystemet övervägas. Frågan bör beredas vid en eventuell kommande översyn av påföljdssystemet. Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning Elektronisk övervakning kan vara värdefull för att stödja personer som utsätts för våld, hot och förföljelse. Den elektroniska över- vakningen bör användas för att förebygga brott. Den elektroniska övervakningen kan förhindra brott genom att polisen får möjlighet att skicka en polispatrull, varna skyddspersonen eller ingripa på annat sätt innan förbudspersonen har angripit honom eller henne. Vetskapen om den elektroniska övervakningen och den ökade ris- ken för upptäckt torde även kunna avskräcka förbudspersonen från att överträda kontaktförbudet eller att begå andra brott mot skyddspersonen. Den elektroniska övervakningen kommer även att kunna innebära att fler av dem som överträder kontaktförbud kan lagföras eftersom överträdelserna upptäcks i systemet och bevisen kan lagras. Elektronisk övervakning innebär flera svårigheter och är inte någon lösning i de mest hotfulla situationerna. I de situationer då förbudspersonen fysiskt har överträtt ett beslutat kontaktförbud eller om det finns sannolika skäl för att en sådan överträdelse har skett bör dock kontaktförbudet kunna förenas med elektronisk övervakning. 7.7.2Beslut och processuella frågor Förslag: Villkor om att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning ska beslutas av domstol. I avvaktan på rättens beslut ska dock åklagare kunna besluta om att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning. Om beslutet ska bestå ska åklagaren senast på tredje dagen efter sitt beslut överlämna frågan för prövning i domstol. Domstolsför- handlingen ska äga rum senast efter det att åklagarens beslut fattades. Rätten ska då den beslutar om elektronisk övervakning utsätta den tid inom vilken åtal ska vara väckt för aktuella över- trädelser av kontaktförbud. Denna tid får inte vara längre än en månad, men ska kunna förlängas om behov finns. Om åtal inte väcks inom föreskriven tid ska den elektroniska övervakningen upphöra. Förbudspersonen ska ha rätt till offentligt biträde. Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning Villkor om kontaktförbud med elektronisk övervakning ska kunna förlängas . Enligt nu gällande lag ska åklagarens beslut avseende besöksförbud prövas av tingsrätten om förbudspersonen eller skyddspersonen begär det. har ett förslag om obligatorisk domstolspröv- ning av besöksförbud avseende gemensam bostad avvisats (Ds 2001:73, s. 72). Som har nämnts väcker dock den elektroniska övervak- ningen särskilda rättssäkerhetsfrågor. I de fall då det finns sannolika skäl för att kontaktförbudet har överträtts ställs åklagaren inför en helt ny situation. Åklagaren ska i dessa fall då dels ta ställning till det eventuella brottet och dess straffrättsliga konsekvenser, dels bedöma risken för ytterligare all- varliga hot eller våld mot skyddspersonen. Om åklagaren i det ske- det anser att det finns tillräckliga skäl för att förena kontaktförbu- det med elektronisk övervakning bör ytterligare rättssäkerhetsga- rantier finnas till hands. En jämförelse kan t.ex. göras med reseför- bud och telefonavlyssning under en pågående förundersökning. Villkor om elektronisk övervakning bör således beslutas av dom- stol. Åklagaren bör dock ha möjlighet att fatta ett interimistiskt beslut om elektronisk övervakning i avvaktan på att frågan prövas av domstol. Om åtgärder inte skulle kunna vidtas skulle i annat fall skyddet för skyddspersonen urholkas. Elektr- onisk övervakning kan t.ex. vara ett alternativ om det saknas förut- sättningar för att frihetsberöva förbudspersonen. Om det interimistiska beslutet ska bestå bör åklagaren omedel- bart, eller senast på tredje dagen efter beslutet, överlämna ärendet för domstolens prövning. Denna bör ske efter beslutet, dvs. som ett överklagat beslut av kon- taktförbud avseende gemensam bostad ska prövas. Den korta tids- fristen garanterar att förbudspersonen inte utan tillräckliga skäl tvingas bära den elektroniska övervakningsutrustningen längre än nödvändigt. Omprövningar av kontaktförbudet och om villkor om elektr- onisk övervakning bör handläggas av åklagare, på samma sätt som gäller avseende andra omprövningar av kontaktförbud. Om åklagaren beslutar att ett kontaktförbud ska förlängas och bedömer Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning att ett villkor om elektronisk övervakning ska bestå bör han eller hon begära det hos rätten. När rätten beslutar om att förena kontaktförbud med elektr- onisk övervakning ska den även besluta om inom vilken tid åklaga- ren bör väcka talan avseende den aktuella överträdelsen av kon- taktförbudet. Särskilt viktigt är detta i det fall då det endast förelig- ger sannolika skäl för att förbudspersonen har överträtt kontakt- förbudet. Tidsfristen bör kunna utsträckas till en månad med möj- lighet till förlängning om det finns anledning till det. Om inte åtal har väckts inom den föreskrivna tiden och inte åklagaren har begärt förlängning av tidsfristen, torde det inte längre finnas förutsätt- ningar för att den elektroniska övervakningen ska bestå. Anled- ningen till att dessa ärenden bör behandlas med förtur är i första hand det intrång i den personliga integriteten som den elektroniska övervakningen innebär för förbudspersonen. Om förundersök- ningsledaren beslutar att inte väcka åtal, eller om åtalet ogillas, bör åklagaren besluta att villkoret om elektronisk övervakning ska upp- höra. Förbudspersonen bör alltid kunna få möjlighet till kvalificerad juridisk hjälp. följer den rätten i de allra flesta fall redan av 21 kap. 3 a § , enligt vilken en offentlig försvarare ska förordnas den som är misstänkt för brott vid behov. I lagen om besöksförbud, liksom i förslaget om ny lag om kontaktförbud, ges det en uttrycklig rätt till offentligt biträde i ärenden om besöksför- bud/kontaktförbud avseende den gemensamma bostaden. Visserli- gen torde det endast i undantagsfall förekomma att dessa förbuds- personer inte är misstänkta för brott. Men det kan vara så att de redan har dömts för överträdelse av kontaktförbud och därför inte omfattas av regler. Motsvarande rätt till offentlig försvarare respektive offentligt biträde ska finnas i ärenden om elektronisk övervakning. Vi anser att det är viktigt att det inte upp- står oklarheter om de rättssäkerhetskrav som gäller i dessa ärenden. Alla ska i dessa situationer ha rätt till offentligt biträde eller offent- lig försvarare. Det bör införas en särskild tidsgräns för hur länge villkoret om den elektroniska övervakningen kan gälla utan omprövning. Kon- taktförbud föreslås meddelas , högst , dvs. samma regler som gäller besöksförbud. Kontaktförbudet kan för- längas med i taget. Det kan finnas skäl för elektronisk över- vakning under hela den tid som det finns skäl för kontaktförbud eller delar av . Enligt den föreslagna 10 § lagen om kon- Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning taktförbud ska åklagaren ompröva gällande beslut om kontaktför- bud om det finns skäl därtill. Elektronisk övervakning är dock en så ingripande åtgärd att villkoret bör ges en förnyad prövning även om det för åklagaren inte framstår som om det inkommit några förändrade omständigheter. Förutom den kontinuerliga ompröv- ningen enligt 10 § bör det således fattas ett nytt beslut var sjätte månad avseende den elektroniska övervakningen. Detta beslut ska fattas av domstolen på åklagarens initiativ. Ett beslut om elektronisk övervakning ska kunna förlängas även om förbudspersonen har varit skötsam för övervak- ningen. Det är hotbilden som ska vara avgörande vid beslutet om förlängning. Vid bedömningen av hotbilden bör beaktas t.ex. den tidigare brottsligheten eller farligheten samt de nya omständigheter som har tillkommit sedan det förra beslutet, t.ex. att förbudsperso- nen har skött sig för övervakningen. Omständigheter som talar för att inte förlänga den elektroniska övervakningen kan vara att förbudspersonen har genomgått vård eller att hans eller hennes familjeomständigheter har förändrats. Omständigheter som talar för en förlängning är att det har skett överträdelser eller att en helhetsbedömning av förbudspersonens agerande pekar på en fort- satt risk för överträdelser. Grunden för beslutet om den elektroniska övervakningen bör i övrigt vara samma slags proportionalitetsbedömning, med utgångs- punkt i de berörda personernas konkreta situation, som i andra fall av kontaktförbud. 7.7.3Polisen ska vara huvudman och förväntade åtgärder Förslag: Polisen ska ansvara för den elektroniska övervakningen och dess uppföljning. För att kunna verkställa s.k. påbojning av utrustning för den elektroniska övervakningen ska polisen ges möjlighet att besluta om att ta med förbudspersonen till en plats där påbojningen kan ske. Polisen bör ansvara för den elektroniska övervakningen av kon- taktförbud. För att bedöma det kommande arbetet kan en jämfö- relse göras med Kriminalvården, som arbetar med s.k. inten- sivövervakning i frivården för straff upp och för Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning utslussning de sista 1–12 månaderna av ett fängelsestraff. En redo- görelse för detta arbete har lämnats i RPS rapport om den elektro- niska övervakningen. övervakades ca 550 personer av elektronisk fotboja inom kriminalvården. Övervakningen sker dygnet runt vid en övervakningscentral i . Uppföljning av larm, på- och avbojning samt kontroll av nykterhet m.m. sker vid 36 frivårds- kontor. Påbojning beräknas ta , inklusive urinprov. Avboj- ningen tar ca 5–. Uppföljningsbesök sker ca 1–. Enligt uppgift från Kriminalvården fördelas av fri- vårdens arbete på utredning av den övervakade personens förut- sättningar, av skötsel av system, på utred- ning av larm, och på uppläggning av kontroll. Flera av de arbetsuppgifter som frivården har avseende överva- kade personer är sådana som polisen redan bör ha avseende kon- taktförbud, t.ex. hot- och riskanalyser, kontaktsamtal och uppföl- jande besök. Dessa tillkommer således inte som nya arbetsuppgif- ter för polismyndigheterna. Däremot är självfallet de moment som har anknytning till den tekniska utrustningen nya. Likaså kan man med de redovisade erfarenheterna från Kriminalvården konstatera att förberedelsen av och informationen till den övervakade perso- nen är av avgörande betydelse för antalet uppkomna problem . I synnerhet kan man dra denna slutsats mot bakgrund av att verksamheten i , där informationen till både den övervakade och den hotade förefaller vara minimal. Det leder till att det i genomsnitt sker ett larm och utryckning per skyddspar. Det förberedande samtalet, som för Kriminalvården tar i samband med påbojningen, bör i de här fallen inte hållas kortare. Ett liknande samtal bör dessutom hållas med skyddspersonen. Eftersom felaktig hantering av övervakningsut- rustningen kan få straffrättsliga konsekvenser kan det inte nog understrykas hur viktig den initiala informationen är. RPS bör säkerställa att det finns tillgängliga manualer och att informationen dokumenteras. Informationsskyldigheten tillkommer även genom artikel 5 punkt 2 i . Vi anser således att polisen bör ha ansvaret för den elektroniska övervakningen av kontaktförbud. Detta ligger i linje med det ansvar som polisen redan har avseende kontaktförbud. Avseende den elektroniska övervakningen bör polisen ansvara för teknik, infor- Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning mation till berörda, larmövervakning, larmhantering och uppfölj- ning. RPS har i sin redovisning angett att det bör tillskapas en ny nationell dygnet runt-öppen central larmcentral för den elektro- niska övervakningen, vid sidan om de länstäckande kommunika- tionscentralerna. Vi anser att det är viktigt att det finns en nära per- sonlig kontakt mellan personerna i skyddsparet och den lokala polismyndigheten, precis som avseende kontaktförbud i övrigt. Det är viktigt att det finns lokala kontaktpersoner både för för- budspersonen och skyddspersonen. Utredning och på-/och avboj- ning sker lämpligen genom en polismyndighets försorg. Den frågan har dock ingen betydelse för utformningen av larmmottagningen. Det väsentliga är att det finns något som tar emot larmet och där- efter beslutar om skyddspersonen ska varnas och om ingripande mot förbudspersonen ska ske. Vi har inte för avsikt att tränga in i frågan om hur Polisen bäst bör organiseras för att hantera larmövervakningen. RPS har redovi- sat att en ny central larmcentral beräknas kosta ca 30 miljo- ner kronor i personalkostnader för dygnet runt övervakning av 150 skyddspar med positionering och fredade zoner. RPS har anfört att ett skäl för att samla denna övervakning till en larmcentral är beho- vet av särskilt hög kompetens hos den personal som ska arbeta med att ta emot och bearbeta data från larmen. Vi konstaterar dock att det i huvudsak är en utbildningsfråga. Vi vill dessutom påpeka att det vid länskommunikationscentralerna tas emot ett stort antal olika larm, bl.a. från banker, värdetransporter och andra skyddsobjekt. Enligt min mening borde en rimlig utbildningsinsats vara tillräcklig för att de nu behandlade bedömningarna ska kunna handläggas vid länskommunikationscentralerna. Dessutom skulle en nationell larmcentral behöva lämna larmen till varje länskom- munikationscentral som ändå måste göra en bedömning av sina egna resurser och prioriteringsordna händelsen. I och med att vi förordar en teknisk lösning som innebär att förbudspersonen enbart kommer att kunna positionsbestämmas när en överträdelse har skett torde övervakningen bli väsentligt mindre personalkrä- vande än enligt RPS första förslag. Det ska dessutom påpekas att den föreslagna lösningen är väsentligt annorlunda än den som finns i och att en jämförelse därför knappast kan göras. Då bör kostnaderna i motsvarande mån bli mindre. Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning 7.7.4Överträdelser och motivation av förbudspersoner Förslag: Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet förhind- rar att elektronisk övervakning kommer till stånd eller på annat sätt manipulerar utrustningen ska dömas för hindrande av elektronisk övervakning av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst . När ett kontaktförbud med elektronisk övervakning blir aktuellt har förbudspersonen redan gjort sig skyldig till överträdelse av kontaktförbudet eller så finns det i vart fall sannolika skäl för att en överträdelse har skett. I många fall torde det ur ett påföljdsper- spektiv finnas skäl att bedöma en överträdelse av ett kontaktförbud som har förstärkts med elektronisk övervakning som allvarligare än en ordinär överträdelse, eftersom den prövning som ska föregå ett beslut om elektronisk övervakning kommer vara särskilt sträng. Med stor sannolikhet kommer den elektroniska övervakningen att tillämpas i situationer med en allvarlig hotbild, även om det inte kommer att vara fråga om de mest komplicerade situationerna. Elektronisk övervakning bör t.ex. inte användas om det finns skäl för att förbudspersonen ska frihetsberövas eller om hotet är så all- varligt att skyddspersonen måste omlokaliseras. Förbudspersonen bör även kunna ställas till ansvar för eventu- ella försök att undkomma övervakningen eller att manipulera den elektroniska utrustningen. En möjlighet skulle kunna vara att beteckna sådana åtgärder som försök till överträdelser av kontakt- förbudet. Anledningarna till att försöka undkomma övervakningen kan dock vara flera än bara att överträda kontaktförbudet. T.ex. kan man tänka sig att förbudspersonen vill dölja övervakningsutrust- ningen för nya bekantskaper eller vill undkomma övervakningen för att kunna begå andra brott än sådana som riktas mot förbuds- personen. I praktiken skulle det vara omöjligt att styrka att försö- ken att förhindra övervakningen skett i syfte att begå en överträ- delse av kontaktförbudet. För att kunna vara säker på att skyddet är intakt krävs det att förbudspersonen bär utrustningen för elek- tronisk övervakning. Det bör då vara förenat med straff för för- budspersonen om han eller hon förstör utrustningen eller på annat sätt omöjliggör övervakningen. På samma sätt bör förbudsperso- nen vid straffansvar vara skyldig att sköta den elektroniska över- vakningsutrustningen och t.ex. ladda dess batterier. Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning inte är laddade fungerar inte utrustningen och överträdelser kan då ske utan att de upptäcks eller registreras. Medvetet slarv med utrustningen skulle då kunna möjliggöra överträdelser. Från ett brottsofferperspektiv är det således viktigt att även grov oaktsam- het med utrustningen är straffbelagt. Om förbudspersonen redan i det inledande skedet vägrar att sätta på sig den elektroniska över- vakningsutrustningen bör det på samma sätt vara straffbart. Ett särskilt brott, hindrande av elektronisk övervakning av kontaktför- bud, bör därför införas. Skyddspersonen bör dock ha möjlighet att själv besluta om att tillåta att den elektroniska övervakningsutrust- ningen installeras i t.ex. bostaden. Åtgärder från dennes sida för att manipulera den elektroniska övervakningen kan således inte betecknas som ett straffbelagt hindrande av övervakningen. Där- emot kan skyddspersonen i vissa fall kunna ställas till ansvar för t.ex. skadegörelse om övervakningsutrustningen har förstörts. Ovan har vi redovisat erfarenheter från den svenska kriminalvården avseende elektronisk övervakning. Det finns dock en avgörande skillnad mellan de som omfattas av den typen av övervakning och de som berörs av kontaktförbud. I kriminalvårdssystemet ger elektronisk övervakning en möjlighet till större frihet än innan fot- bojan fanns, eftersom den dömde då var tvingad att inställa sig på avtjäna sitt straff. har den som övervakas elek- troniskt inom kriminalvårdssystemet ofta möjlighet att ha ett fun- gerande vardagsliv utanför en anstalt. För den som kommer att övervakas elektroniskt inom ramen för lagen om kontaktförbud kommer däremot den elektroniska över- vakningen att innebära en inskränkning av rörelsefriheten. Genom den elektroniska övervakningen kommer risken för att bli dömd för överträdelser av ett beslutat kontaktförbud att öka. Vid de andra redovisade alternativen då elektronisk övervakning kan över- vägas i anslutning till kontaktförbud, t.ex. i stället för häktning eller som en påföljd, finns risken att behöva underkasta sig ett frihetsbe- rövande om man inte underkastar sig den elektroniska övervak- ningen. Liksom bör det även vara möjligt för en åkla- gare att besluta om att anhålla en person som har överträtt ett kontaktförbud. I de fall som kan bli aktuella för elektronisk över- Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning vakning torde det ofta finnas tillräckliga skäl för anhållande p.g.a. överträdelsen. Den elektroniska övervakningen kan då erbjuda för- budspersonen en möjlighet att slippa frihetsberövas. Elektronisk övervakning innebär visserligen ett mindre skydd för skyddsperso- nen jämfört med ett frihetsberövande men kommer den elektroniska övervakningen att ge en möjlighet till ett mer långva- rigt skydd. För att skyddet ska kunna ses som en långsiktig förbättring för skyddspersonen är det av vikt att det även efter den initiala fasen finns en möjlighet till ingripanden mot en förbudsperson som missköter den elektroniska övervakningen. Vi vill därutöver belysa att Brå, bl.a. i Rapport 2007:2, har beskrivit möjligheten att kombinera kontaktförbud med vård. RPS för ett liknande resonemang i rapporten om den elektroniska över- vakningen. Enligt en rapport från pågår det ca 50 verksamheter i landet som riktar sig till män som utövar våld mot närstående (, Mäns våldsutövande – barns upplevelser. En kartläggning av interventioner, kunskap och utvecklingsbehov, 2006). Vi betonar att det är avgörande att möjligheterna till vård av förbudspersoner utvecklas. Vi vill också poängtera vikten av att genomföra klargörande- samtal med förbudspersonen i alla fall av kontaktförbud. Polis- myndigheter som utför klargörandesamtal menar att de är av stor betydelse för att motivera förbudspersonen att inte överträda kontaktförbudet. Genom klargörandesamtalet får förbudspersonen dessutom en kontaktperson hos polisen som hanterar frågor som angår skyddspersonen. T.ex. förekommer det att förbudspersoner kontaktar sin poliskontakt för att få tillgång till egendom som skyddspersonen har men förbudspersonen äger. Om förbudsper- sonen istället hade sökt upp skyddspersonen för att hämta sin dator eller TV hade han eller hon gjort sig skyldig till en överträ- delse av kontaktförbudet, även om det bakomliggande syftet inte var att trakassera skyddspersonen. Klargörandesamtalet torde vara särskilt viktigt vid den elektroniska övervakningen. Enligt uppgifter från RPS genomförs inte några klargörandesamtal för delta- garna i den elektroniska övervakningen i . Antalet överträ- delser och fellarm uppskattas där till ett och skyddspar. Både av hänsyn till skyddspersonen och till de ekonomiska konse- kvenserna bör således klargörandesamtal vara obligatoriskt. Förutsättningar för att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning 7.7.5Bevarande av uppgifter och överskottsinformation Förslag: Positioneringsuppgifter som har kommit fram vid elektronisk övervakning ska kunna användas för att förebygga och utreda brott. Uppgifterna får endast bevaras under sex må- nader. Undantagsvis bör det dock finnas möjlighet att spara uppgifter om de behövs vid förundersök- ning eller domstolsprövning. Positioneringsuppgifterna ska där- efter förstöras. Information om hur förbudspersonen rör sig kommer att registre- ras i övervakningssystemet, dvs. kunna lagras som datainformation. Den upptagna informationen är av integritetskänslig karaktär.