sou · GWB373 · 2008-07-03 00:00:00 — Förutom de två EG-förordningar som reglerar sådana ämnen finns bestämmelser på området i förordningen (2007:846) om fluorerade växthusgaser och ozonnedbrytande ämnen. ansvar bör omfatta tillsynen även enligt den sist nämnda förordningen. Förordning (1998:946) om svavelhaltigt bränsle är en förord- ning under med särskilda tillsynsbestämmelser. Natur- vårdsverket är tillsynsmyndighet, tillsammans med som utövar tillsyn över användningen av svavelhaltiga bränslen i fartyg. Vi anser att det saknas skäl att särreglera tillsyns- ansvaren för den här förordningen. ansvar bör kvarstå. Regleringen av ansvaret bör finnas i tillsynsförordningen. bör också behålla sitt ansvar för tillsynen över sådana tillstånd att använda bekämpningsmedel som verket meddelat. Förslag till en ny tillsynsorganisation Vi anser att Kemikalieinspektionens tillsynsansvar för Reach bör gälla samma aktörer som omfattas av inspektionens tillsynsansvar för 14 kap. . Kemikalieinspektionen bör således utöva tillsyn över dem som tillverkar och till för in kemiska produkter och varor. Export och utförsel till annat EU-land regle- ras inte i Reach. Bestämmelser om införsel från annat EU-land finns inte heller i Reach. Vi anser dock att Kemikalieinspektionens ansvar bör omfatta att företag som för in ämnen och beredningar till följer tillämpliga bestämmelser i om utsläppande på marknaden, oavsett vilken grupp aktörer de tillhör enligt defini- tionerna i Reach. Tillsynsansvaret bör regleras med hjälp av de definierade begreppen i Reach för att undvika osäkerhet om vad ansvaret omfattar. Tillverkare i Reach är bara den som tillverkare ämnen, medan s.k. formulerare är nedströmsanvändare. Inte heller finns begreppet kemiska produkter i Reach. Hänvisningen till formule- rarna bör därför lyda nedströmsanvändare som framställer bered- ningar. Tillverkare av varor benämns producenter av varor i Reach. De som för in ämnen, beredningar eller varor från ett annat EU-land kan vara distributörer eller nedströmsanvändare enligt begreppsapparaten som används i Reach. Om de släpper ut ämnet, beredningen eller varan på marknaden faller de under begreppet leverantör.TPF17FPT För att Kemikalieinspektionens tillsynsansvar över Reach ska motsvara det vi föreslår för bör inspektionens Reach- ansvar omfatta tillverkare av ämnen, producenter av varor, impor- törer, nedströmsanvändare som framställer beredningar och leve- rantörer som för in ämnen, beredningar eller varor till . För att även de s.k. namnbytarna ska omfattas bör de anges som leve- rantörer som i eget namn förpackar, packar om eller ändrar namn. Även här kan begreppet primärleverantörer användas som gemen- sam beteckning på aktörerna som omfattas av Kemikalieinspek- tionens ansvar. Beträffande de som för in ämnen och beredningar till är det tveksamt om tillsynsansvaret över Reach omfattar alla aktörer. 17TP PT Definitionerna finns i artikel 3 i Reach. Förslag till en ny tillsynsorganisation Enligt definitionen av distributör i ReachTPF18FPT omfattas nämligen enbart sådana företag som lagrar ämnen, som sådana eller ingående i en vara, innan de släpper ut ämnena på marknaden. De som enbart för in kemikalier till , exempelvis företag som bedriver handel över Internet med ett annat EU-land, men aldrig själva fysiskt befattar sig med kemikalierna, torde sålunda vara exklude- rade. De är då inte heller leverantörer enligt Reach och som en följd av det torde de inte omfattas av kraven i avdelning IV i Reach, exempelvis om att lämna säkerhetsdatablad, och heller inte av kravet på att vidarebefordra information uppåt i kedjanTPF19FPT. Den som för in varor till utan att vara producent, importör eller nedströmsanvändare torde inte heller vara en distri- butör eftersom det sist nämnda begreppet inte omfattar den som distribuerar varor. Ett sådant företag skulle därmed inte heller vara en leverantör eller aktör i distributionskedjan och som en följd av det inte omfattas av t.ex. kraven i artikel 33 i Reach på att lämna information om tillståndspliktiga ämnen i varor. Vi tar upp bristerna i definitionerna i avsnitt 8 om framtida förbättringar av Reach. Vi menar att tillsynen över regler i Reach som rör den fysiska befattningen med ämnen, beredningar och varor bör utövas av samma myndigheter som är ansvariga för annan platsanknuten tillsyn. Den tillsynen bör alltså inte ingå i Kemikalieinspektionens ansvar. Skälen till det är följande. Medan användning enligt ingår i definitionen av begreppet hanteringTPF20FPT så ingår olika former av hantering i begreppet användning i Reach. I Reach definieras användning som bearbetning, formulering, konsumtion, lagring, förvaring, behandling, påfyllning av behållare, överföring från en behållare till en annan, blandning, produktion av en vara eller annat utnyttjande.TPF21FPT Definitionen av användning i Reach tar således fasta på olika slag av fysisk befattning som sker på en plats och genom nyttjande i en produktionsprocess. Det är frågor som ingår i platsknuten tillsyn enligt annan lagstiftning och som omfattar skyddsåtgärder på en plats, kontroll av krav som rör produktionen och produktio- nens påverkan på den omgivande miljön. 18TP PT Artikel 3.14 i Reach. 19TP PT Artikel 37.2. 20TP PT 14 kap. 2 § punkt 6. 21TP PT Artikel 3.24. Förslag till en ny tillsynsorganisation Det kan finnas krav som rör produktionen av en vara och kemiska produkter som nyttjas i produktionsprocessen även i exempelvis villkor i tillstånd enligt 9 kap. eller i före- lägganden som den kommunala nämnden har meddelat med stöd av . Då är den kemiska produkten föremål för bland annat bedömning mot produktvalsregeln och kraven på försiktighetsmått i 2 kap. . I det sammanhanget menar vi att myndighe- terna också bör kontrollera tillämpningen av sådana begränsnings- regler i Reach som rör användning och villkor i tillstånd enligt Reach. Vi menar att det är viktigt för företagen att en tillsynsmyndighet och inte flera har rätt att ställa krav på produktionsprocessen för att skydda den yttre miljön. Sådana krav kan vara ingripande. Därför bör användning vara undantagen från Kemikalieinspek- tionens tillsynsansvar. Med en annan ordning skulle ett dubbel- reglerat ansvar för platsknuten tillsyn och produktionstekniska frågor komma att införas, vilket den formen av tillsyn i huvudsak varit fri från tidigare. Det bör nämnas att eftersom tillverkning av ett ämne inte ingår i begreppet användning enligt Reach kan Kemikalieinspektionens ansvar, med den avgränsning vi har gjort, anses omfatta tillsynen över tillverkningsprocessen för ämnen. Ansvaret torde då bli dubbelt tillsammans med eller den kommunala nämnden, eftersom tillverkning innefattar sådan fysisk befattning som ryms inom användningsbegreppet. Att tillverkning inte anses som användning skulle kunna förklaras med att reglerna i Reach om tillverkning avser registreringsplikt och andra krav som inte är kopplade till den fysiska befattningen med ett ämne. Reach innehåller regler som rör information om användning i t.ex. kemikaliesäkerhetsrapporter, annat registreringsunderlag och säkerhetsdatablad, dvs. krav som är relaterade till utsläppandet på marknaden. Tillståndskrav och begränsningsregler som rör ut- släppande på marknaden kan, liksom på område, också vara kopplade till användningen av ett ämne. För att klargöra att det inte är fråga att undanta tillsynen över sådana bestämmelser från Kemikalieinspektionens område föreslår vi att undantaget utformas så att det gäller primärleverantörernas egen användning, identifiering av egna riskhanteringsåtgärder och tillämpning av sådana åtgärder. Vi anser också att en nedströmsanvändares kemikaliesäkerhets- rapport som enbart används för dennes egen del och alltså inte blir Förslag till en ny tillsynsorganisation någon informationsbärare till andra användare, ska undantas från Kemikalieinspektionens tillsynsansvar. Ett sådant undantag är i enlighet med den övriga avgränsningen av ansvaret. I fråga om varor bör Kemikalieinspektionens ansvar omfatta alla aktörers utsläppande på marknaden. Kemikalieinspektionen bör också vara den enda svenska myndigheten som utövar tillsyn på Echas begäran. Exempel på vad som därmed kommer att ingå i Kemikalie- inspektionens ansvarsområde finns i avsnitt 4.3. och den kommunala nämndens tillsynsansvar Vi föreslår att , alternativt den kommunala nämnden, bör ha ansvar för tillsyn enligt Reach och att ansvaret bör fördelas efter samma princip som vi föreslår för tillsynen över 14 kap. . Därmed koncentreras tillsynen till en miljömyndighet för de företag längst ut i distributionsleden och i användarledet. Genom att vi också föreslår att primärleverantörernas egen använd- ning blir en fråga för eller den kommunala nämnden kommer tillsynen över olika lagstiftning som rör den fysiska befattningen integreras. Integrering av tillsynen är grundläggande tanke i . Vi föreslår att ansvaret för tillsynen över primärleverantörerna utformas så att det gäller deras egen användning, identifiering av egna riskhanteringsåtgärder och tillämpning av sådana åtgärder. Vidare bör tillsynen av en nedströmsanvändares kemikaliesäker- hetsrapport som enbart används för dennes egen del ingå i ansvaret. För andra än primärleverantörerna bör tillsynsansvaret utformas så att det gäller skyldigheter som rör ämnen, som sådana eller i beredningar, och användning av varor. Vi föreslår nedan att viss tillsyn över Reach i arbetsmiljöfrågor bör utföras av . Den tillsynen bör undantas från och den kommunala nämnden. syftar inte till att skydda arbetsmiljön. Det framgår av 1 kap. 3 § . Det kan därför tyckas onödigt med ett sådant undantag. I prakti- ken finns det emellertid områden som rör arbetsmiljöfrågor i före- skrifter under , inte minst om produktinformation och användning av bekämpningsmedel. I och med att Reach knyts till blir gränsdragningen gentemot arbetsmiljön ännu oklarare. Förslag till en ny tillsynsorganisation Operativ tillsyn som utförs på begäran av Echa bör också undantas eftersom enbart Kemikalieinspektionen bör ha ansvaret för den. Exempel på vad som kommer att falla under , respektive den kommunala nämndens, ansvar finns i avsnitt 4.3. och är ansvariga för att bedriva tillsyn över artikel 35 i Reach, se 7 kap. 2 § arbetsmiljölagen (1977:1160) och 5 kap. 1 § fartygssäkerhetslagen (2003:364). Vi anser att det finns skäl för att även annan platsanknuten tillsyn över Reach i arbetsmiljöfrågor bör följa ansvaret för den övriga plats- anknutna tillsynen enligt arbetsmiljölagen och fartygssäkerhets- lagen. Ansvaret bör inskränkas till de delar av Reach som har klarast samband med den övriga arbetsmiljötillsynen och där tillsynen inte kräver stora kunskaper i specifika Reach-frågor. Med den utgångs- punkten föreslår vi att följande delar av Reach omfattas: 1.Artikel 14.6 i fråga om registranters identifiering av egna riskhanteringsåtgärder och tillämpning av sådana åtgärder, 2.skyldigheten för arbetsgivare att göra information om kemiska ämnen och beredningar tillgänglig enligt artikel 35, 3.skyldigheten för en nedströmsanvändare att utarbeta en kemikaliesäkerhetsrapport enligt artikel 37.4, och att delge information enligt artikel 38, när användningen av ämnet inte leder till att ämnet, som sådant eller i en beredning, släpps ut på marknaden, med undantag för krav på rapportens innehåll, 4.artikel 37.5 i fråga om nedströmsanvändares identifiering av egna riskhanteringsåtgärder och tillämpning av sådana åtgärder, 5.tillämpningen av tillståndsvillkor enligt artikel 60.9 d, och 6.skyldighet enligt artikel 60.10 för tillståndshavare att se till att exponeringen minskas. Att ansvaret avgränsas till arbetsmiljöfrågor innebär t.ex. att såväl som kan komma att kontrollera efterlevnaden av ett villkor i ett tillstånd enligt Reach, men det Förslag till en ny tillsynsorganisation kommer att ske utifrån olika syften. De operativa tillsynsmyndig- heterna behöver således samverka. Länsstyrelserna och de kom- munala nämnderna kommer också att behöva tillsynsvägledning i de övriga delarna av Reach som rör arbetsmiljöfrågor. Arbetsmiljötillsynen över Reach skulle kunna föras in i miljö- balkens regelverk. Vi föreslår dock att tillsynen sker enligt arbets- miljö- respektive fartygssäkerhetslagstiftningen. Vi anser att fördelarna av att all arbetsmiljötillsyn sker enligt samma regelverk väger över nackdelarna med att tillsynen över tillämpningen av samma bestämmelser i sker enligt olika lagstiftning. Det underlättar för och att bedriva en effektiv tillsyn om den i alla delar kan utövas enligt de regelsystem som myndigheterna huvudsakligen använder sig av. Vidare är, som tidigare nämnts, syfte inte att skydda arbetsmiljön. Antalet myndigheter som kommer att utöva tillsyn mot företag som berörs av regleringen i Reach blir detsamma oavsett vilket av de två alternativen man väljer. bör ha möjlighet att meddela straffsanktione- rade förelägganden för överträdelser av de bestämmelser i som verket är tillsynsansvarig för. Vi föreslår därför att bestäm- melsen i 7 kap. 7 § 2 arbetsmiljölagen utvidgas till att omfatta alla de bestämmelser i som kommer att omfattas av Arbetsmiljö- verkets tillsynsansvar. 4.4.3Ansvar för operativ tillsyn över andra EG-förordningar och generalläkarens ansvar EG-förordning 2037/2000 om ämnen som bryter ned ozonskiktet och EG-förordning 842/2006 om vissa fluorerade växthusgaser EG-förordning 2037/2000 om ämnen som bryter ned ozonskiktet (ODS-förordningen) är tillämplig på produktion, import, export, utsläppande på marknaden, användning, återvinning, återanvänd- ning och regenerering samt destruktion liksom på uppgiftsläm- nande om de kontrollerade ämnena. När det gäller produkter och utrustning som innehåller något av de kontrollerade ämnena är förordningen tillämplig på import, export, utsläppande på markna- den och användning.TPF22FPT 22TP PT Artikel 1. Förslag till en ny tillsynsorganisation EG-förordning 842/2006 om vissa fluorerade växthusgaser (f-gasförordningen) syftar till att begränsa, förhindra och däri- genom minska utsläpp av fluorerade växthusgaser som omfattas av Kyoto-protokollet. Förordningen rör begränsning av utsläpp, användning, återvinning och destruktion, märkning och bort- skaffande av produkter och utrustning som innehåller de kontrolle- rade gaserna, rapportering av information om dessa, kontroll av användning och förbud mot utsläppande på marknaden av pro- dukter och utrustning samt utbildning och certifiering av personal. EG-förordningarna har kompletterats med förordningen (2007:846) om fluorerade växthusgaser och ozonnedbrytande ämnen. Kemikalieinspektionen har inte sakkompetens på dessa områden. Vi menar emellertid att det är lämpligare att fördela ansvaren så att liknande tillsyns- och arbetsuppgifter hänger samman, än att fördela dem utifrån sakkompetens om varje enskild kemikalie eller grupp av kemikalier. Då går det att undvika att fördela ansvaren så att kompetens för i grunden samma slags tillsyn byggs upp på flera statliga myndigheter parallellt. Medan det finns en mycket stor mängd kemikalier, finns det betydligt färre olika tillsynsuppgifter. Tillsynssystemet blir oöverskådligt om ansvaren ska fördelas kemikalievis. Myndigheterna bör specialisera sig på sina uppgifter och ansvarsområden och sedan samverka om sak- kompetensen. Vi anser därför att tillsynsansvaren i frågor som är reglerade i både EG-förordningarna och den svenska förordningen bör regle- ras enligt samma principer som vi tillämpat på våra förslag till tillsynsansvar för 14 kap. och Reach. I ODS-förordningen faller primärleverantörerna under begrep- pet producenter. Vi föreslår därför att Kemikalieinspektionen får ansvaret för tillsynen över producenter vad avser deras utsläppande på marknaden av kontrollerade ämnen. Utsläppande på marknaden definieras i ODS-föordningen som att mot betalning eller gratis leverera till eller förse tredje part med kontrollerade ämnen eller produkter som innehåller kontrollerade ämnen som omfattas av förordningen. I produkter och utrustning som omfattas av ODS-förordningen ingår både kemiska produkter och varor enligt 14 kap. . För att det ska vara en konsekvent uppdelning av tillsynsansvaret enligt de olika lagstiftningarna, föreslår vi att Kemikalieinspektio- nens tillsynsansvar i andra distributionsled än producentledet Förslag till en ny tillsynsorganisation avgränsas till produkter och utrustning som är varor enligt 14 kap. . Övriga operativa ansvar fördelas på länsstyrelserna respektive kommunerna på samma sätt som tillsynen över 14 kap. miljö- balken. föreslås dock behålla sitt ansvar för tillsyn på fartyg. F-gasförordningen har inget begrepp som motsvarar primär- leverantörerna. Producenter, importörer och exportörer har dock en skyldighet att rapportera till kommissionen. F-gasförordningen reglerar inte ämnen i sig, endast ämnen i produkter och utrustning. Liksom i ODS-förordningen ingår dock både kemiska produkter och varor i produkter och utrustning som omfattas av regleringen. Utsläppande på marknaden är när produkter och utrustning som innehåller fluorerade växthusgaser eller fungerar med hjälp av dessa gaser mot betalning eller gratis tillhandahålls eller görs tillgängliga för andra inom gemenskapen, inklusive import till gemenskapens tullområde. Det är alltså en betydligt snävare definition än den som används i ODS-förordningen, och Reach. Definitionen av utsläppande på marknaden i f-gasförordningen innebär att det är bara primärleverantörer som kan släppa ut produkter och utrustning på marknaden. Vi föreslår därför att Kemikalieinspektionen får tillsynsansvaret för allt utsläppande på marknaden enligt f-gasförordningen. Vi föreslår också att Kemi- kalieinspektionen får ansvar för tillsynen över producenters, importörers och exportörers rapporteringsskyldighet. Vi föreslår att det övriga tillsynsansvaret enligt f-gasförordning- en fördelas mellan länsstyrelser, kommunala nämnder och Sjöfarts- verket på samma sätt som vi föreslår för ODS-förordningen. På den centrala nivån bör Kemikalieinspektionen och Natur- vårdverket och övriga berörda centrala verk samverka nära med varandra. är behörig myndighet enligt båda EG- förordningarna. Medan Kemikalieinspektionen har lång erfarenhet och kompetens för operativ produkttillsyn, saknar Naturvårds- verket sådan. ansvar rör tillsynsvägledning om platsknuten användning och hantering av ODS-ämnen och f-gaser. Förslag till en ny tillsynsorganisation EG-förordning 304/2003 om export och import av farliga ämnen. Vi finner att Kemikalieinspektionen bör fortsätta vara operativ tillsynsmyndighet över export och import av farliga ämnen. Ansva- ret ligger i linje med ansvaret för tillsyn av primärleverantörer och fordrar internationella kontakter. EG-förordning 648/2004 om tvätt- och rengöringsmedel Kemikalieinspektionens nuvarande operativa tillsynsansvar avser tillverkare och andra primärleverantörer. Enligt förordning 648/2004 är tillverkaren ansvarig för att dennes tillverkade medel och tensider följer förordningens bestäm- melser.TPF23FPT Om en medlemsstat har nationella krav om att märk- ningen skall vara avfattad på landets nationella språk är dock distributören, tillsammans med tillverkaren, skyldig att uppfylla vissa märkningskrav. Kemikalieinspektionen har föreskrivit om att märkningen ska vara på svenska.TPF24FPT En förutsättning för att någon ska kunna betraktas som till- verkare är att denne släpper ut kemikalien på marknaden. Med utsläppande på marknadenTPF25FPT avses i EG-förordning 648/2004 infö- rande på gemenskapsmarknaden och därigenom tillhandahållande till tredje part, mot betalning eller kostnadsfritt. omfattar definitionen av tillverkare (artikel 2.10) bl.a. den som ändrar märk- ningen eller förpackningen för ett tvätt- eller rengöringsmedel. En slutsats torde kunna vara att det räcker med att förpacka om en produkt för att det ska anses som ett utsläppande på gemenskaps- marknaden. Definitionen av tillverkare täcker alla aktörer som vi hänför till primärleverantörer. Kemikalieinspektionens tillsynsansvar bör därför kunna avse enbart tillverkare. Ordet primärleverantör kan utgå. Tvätt- och rengöringsmedel är kemiska produkter. Det är således inte aktuellt med något tillsynsansvar för varor. I och med att det finns krav på märkning på svenska bör det förordnas om tillsynsansvar för distributörerna. Ansvaret bör för- delas mellan och den kommunala nämnden enligt de principer som vi tillämpar för övrig lagstiftning. 23TP PT Artikel 3.3. 24TP PT KIFS 2008:2, 2 kap. 10 §. 25TP PT Artikel 2.10. Förslag till en ny tillsynsorganisation EG-förordning 850/2004 om långlivade organiska föreningar och om ändring av direktiv /117/EEG EG-förordning 850/2004 om långlivade organiska föreningar och om ändring av direktiv /117/EEG (POPS-förordningen) syftar till att skydda människors hälsa och miljön mot långlivade orga- niska föroreningar. Den innehåller regler om förbud, avskaffning och begränsning av framställning, utsläppande på marknaden, användning, minimering och eliminering av utsläpp och om avfall. Utsläppande på marknaden har en vid innebörd och omfattar att tillhandahålla eller göra tillgänglig till tredje part, mot betalning eller gratis, varvid import till gemenskapens tullområde också skall anses som utsläppande på marknaden. Definitionen av artikel är ett föremål som består av ett eller flera ämnen eller beredningar som vid tillverkningen ges en särskild form, yta eller utformning som är av större betydelse än föremålets kemiska sammansättning för föremålets slutliga funktion. Den motsvarar alltså i huvudsak defi- nitionen av vara i 14 kap. . I enlighet med våra principer för fördelning av ansvaret som vi tillämpat i övriga fall föreslår vi att Kemikalieinspektionen får ansvar för tillsynen i frågor som rör utsläppande på marknaden av den som tillverkar eller till för in ämnen som omfattas av POPS-förordningen. För tillsynen av utsläppande på marknaden av artiklar bör Kemikalieinspektionen ha tillsynsansvaret i alla distri- butionsled. Det övriga tillsynsansvaret över POPS-förordningen bör fördelas mellan länsstyrelser och kommunala nämnder. Tillsynsansvaret bör utformas till att avse all hantering av kemiska produkter och varor inom Försvarsmakten, , och , utom sådana delar som vi föreslagit ska omfattas av Kemikalieinspektionens ansvar för primärleverantörer. Ansvaret för in- och utförsel av varor ligger dock kvar hos generalläkaren. Undantaget kan regleras i punkten C i bilagan till tillsynsförordningen. Förslag till en ny tillsynsorganisation Vi anser att ansvaren för att tillsynsvägleda om EG-förordningar bör fördelas efter samma principer som ansvaren för . Bara på det viset kan de operativa tillsynsmyndigheterna få ett samordnat stöd för all miljölagstiftning i samma sakfråga. Därför bör Kemikalieinspektionen få det huvudsakliga centrala ansvaret för tillsynsvägledning om produkttillsyn som rör kemiska produk- ter. är den enda centrala myndigheten som har ansvar för att tillsynsvägleda om EG-förordningarTPF26FPT. Vi bedö- mer att länsstyrelsernas ansvar innefattar även EG-förordningar inom tillämpningsområde eftersom avgränsningen till saknas i regleringen av deras ansvar.TPF27FPT Utifrån samma princip bör de centrala ansvaren för att tillsyns- vägleda om platsknuten tillsyn av kemiska produkter läggas hos de myndigheter som ansvarar för att tillsynsvägleda om övrig plats- knuten miljötillsyn. Det innebär att bör tillsyns- vägleda om all platsknuten kemikalietillsyn som inte faller under en annan central sektorsmyndighet, exempelvis om tillsyn över användning och annan hantering av kemiska produkter vid indust- riella anläggningar, andra miljöfarliga verksamheter och vatten- verksamheter. , och bör få utvidgade och tydligare ansvar för tillsynsvägledning om användning och annan hantering inom sina respektive sektorer. Därmed får principen om integrerade ansvar fullt genomslag även beträffande tillsynsvägledningen.