sou · GVB366 · 2008-01-01 00:00:00 — Jag beräknar att kostnaden för detta förslag är varav kostnaderna för 3–4 forsknings- miljöer beräknas till . Jag anser att satsningen bör vara långsiktig, dvs. När det gäller forskningsbaserade studier för grundläggande kunskap om det civila samhället bör det ha formen av ett forum eller observatorium där det främst handlar om att identifiera kunskapsbehov bland offentliga och andra aktörer samt att möjlig- göra för forskare att bidra till att kunskap genereras om de områ- den som behöver belysas. Jag beräknar att kostnader för detta för- slag är . Här kan påpekas att dessa medel säkerligen kommer att användas i satsningar som även finan- sieras från annat håll, t.ex. olika myndigheter, Kommuner och Landsting m.fl. När det gäller spridningen av forskningsbaserad kunskap mellan forskarna, lärosäten, departement och myndigheter m.fl. är det främst fråga om att via Internet ha länkar mellan de olika aktörerna kring forskningen. Nära kopplingar kan göras till den tidigare nämnda eventuella webbplats som den interdepartementala arbetsgruppen och den föreslagna delegationen föreslås utveckla. Kostnaden för detta förslag kan beräknas till 1–. Den totala kostnaden för detta forskningsprogram kan således beräknas till . Det är ca. en halv promille av det totala beloppet på som utgår i statliga bidrag till ideella organisationer. Jag föreslår därför att finansieringen av denna kostnad sker genom att en halv promille omfördelas från de olika bidragsanslagen inom nedanstående departement till den sektorsövergripande satsningen på forskning om det civila samhället i ett nytt sekel. Dessa belopp gäller . Vid den slutliga fördelningen ska hänsyn tas till att exempelvis bidragen till idrotten numera hanteras på och bidrag till ungdomsorganisationer på Integrations- och jämställdhetsdepartementet. 9.2Prövning av det offentliga åtagandet Statsbidragen till ideella föreningar har en lång historia och det är knappast möjligt att fastställa tidpunkten när det statliga stödet inträffade . Detta beror på att staten och de ideella organisationerna har varit så intimt sammanflätade med varandra. Den statliga bidragsgivningen till den ideella sektorn kom igång ordentligt från och med 1930-talet. infördes bidrag till folkbildningen, ungdomsorganisationer och till allmänna samlingslokaler. Den socialpolitiska bakgrunden är tydlig i dessa fall. ökade bidragsgivningen kraftigt. Antalet bidragsgivande myndigheter ökade starkt liksom antalet stöd- former och antalet organisationer som fick bidrag. finns det drygt 100 statliga bidrag som ges till olika ändamål. De största bidragen går till folkbildningen, idrotten och biståndsorganisa- tioner. Dessa bidrag står för av de totala statliga bidra- gen. I genomsnitt utgör den offentliga finansieringen av de ideella organisationernas intäkter. För EU-länderna utgör den offentliga finansieringen i genomsnitt . Inom välfärds- området, såsom social omsorg och sjukvård utgör den offentliga finansieringen mellan . Minst beroende av offentlig finansiering är fack- och yrkesföreningar samt boende- föreningar med 6–. Min bedömning är att ett minskat offentligt åtagande när det gäller bidragsgivning till ideella organisationer inte är aktuellt. Det är dock viktigt att bidragen inte hotar folkrörelsernas och det övriga föreningslivets oberoende gentemot det allmänna och den fria roll i samhällslivet som dessa organisationer ska ha och som utgör en förutsättning för demokratins funktionssätt. Min bedömning är att förslagen i utredningen inte får några omedelbara effekter när det jämställdheten mellan kvinnor och män i föreningslivet. Men på tror jag att förslagen bör kunna gynna kvinnors deltagande i föreningslivet. SCB visar i sin stora undersökning Föreningslivet i att skillnaderna mellan kvinnors och mäns föreningsdeltagande är relativt begränsade. För samtliga nivåer av deltagande gäller visserligen att män deltar oftare än kvinnor. Det finns dock en variation mellan könen som gäller typen av deltagande, liksom utvecklingen av deltagandet. Det är obetydligt fler män som är medlemmar i någon organisation. Men när män deltar sker det oftare på en högre nivå. De deltar oftare aktivt i föreningens verksamhet, de har oftare förtroendeuppdrag och fler män talar på möten och påverkar beslut. Det är framför allt män i övre medelåldern som är starkt överrepresenterade när det gäller förtroendeuppdrag, aktivt deltagande och personlig agerande i föreningslivet. I detta avseende har jag haft som utgångspunkt att när staten skapar former för samverkan med föreningslivet är det viktigt att de förtroendevalda blir synliggjorda. Det gäller även kvinnors med- verkan och de som bor utanför . Den under- sökning som utredningen gjorde om deltagandet i Folkrörelse- forums olika aktiviteter visade att av de svarande var och var tjänstemän i organisationer eller myndigheter, med betoning på män. var verksamma på den nationella nivån. Min bedömning är att denna bild sannolikt även präglar sammansättningen på deltagarna i Folkrörelseforum. Min bedömning är att om det inom ramen för det fortsatta arbetet med Folkrörelseforum genomförs problemorienterade och uppgiftsorienterade temakonferenser även på regional nivå kan flera än de närmast berörda nås. Jag anser också att det finns flera anledningar till att utveckla en dialog i nya former, inte minst för att nå engagerade som inte har råd eller möjlighet att delta under nuvarande former för Folkrörelseforum. Det gäller exempelvis unga kvinnor. En möjlighet kan t.ex. vara att i större utsträckning använda webbsändningar från seminarierna. SCB:s undersökning visar att könsrollsmönstret har blivit något mindre accentuerat Trenderna visar att mäns deltagande har minskat mer än kvinnornas del- Det gäller särskilt deltagande på högre nivå. Männens minskade engagemang i föreningslivet har alltså lett till en viss utveckling mot ökad jämställdhet i föreningslivet. Deltagandet visar emellertid tydliga könsskillnader. Det är kvin- nor som i första hand sköter omsorgen. Därför är kvinnor också överrepresenterade i t.ex. föräldraföreningar och handi- kapp/patientorganisationer. Kvinnors större globala och humani- tära orientering framkommer även när det gäller engagemang i olika typer av solidaritetsrörelser, i humanitära hjälporganisationer och i fredsrörelser. Männen är istället överrepresenterade i de flesta livsstilsorgani- sationer, nämligen motororganisationer, idrottsföreningar, hobbyföreningar, frivilliga försvarsorganisationer och ordens- sällskap. Däremot är män underrepresenterade, och kvinnor över- representerade, i gruppen kulturföreningar. Kvinnor är också över- representerade i religiösa organisationer, jämfört med män. När det gäller principerna för villkor för bidrag till ideella orga- nisationer föreslår jag förändringar som kan underlätta för nya sociala rörelser att få bidrag. Många av de nya rörelserna fungerar mer som nätverk än som traditionella organisationer. Flera studier har visat att kvinnor är mycket positiva till de nätverksbaserade organisationstyperna. De anses icke-hierarkiska och verkar genom sin informella struktur underlätta ett aktivt deltagande och spontana initiativ. De mer hierarkiska traditionella organisa- tionerna upplevs av många kvinnor som mer hämmande och ojäm- ställda. Jag anser därför att en angivelse om att en förening bör före- komma i ett minsta antal län för att betecknas som en riksorgani- sation kan vara problematisk, Det är inte heller självklart att lokal- föreningar har en tydlig geografisk anknytning. Det blir allt vanli- gare att föreningar bildar arbetsgrupper som är spridda över landet och som i stor utsträckning använder Internet för att kommunicera Min bedömning är därför att staten inte bör ha krav på att en organisation ska ha en viss organisationsstruktur för att få bidrag. Jag anser att det bör vara tillräckligt att det som villkor anges att organisationen ska ha en riksomfattande organisation med lokal eller regional förankrad verksamhet eller ha ett riksintresse. På det sättet tror jag att man lättare kan ta hänsyn till de nya organisa- tionsformer som växer fram Min bedömning är också att kravet om att ha bedrivit verksam- het bör kunna modifieras en aning med tanke på att det i flera förordningar finns möjlighet för föreningar som ännu inte uppfyller övriga villkor att ansöka om etableringsbidrag. Min bedömning är att ett etableringsbidrag innebär att ett bidrags- system kan öppnas för nya organisationer. 9.4Konsekvenser för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Min bedömning är att förslagen i utredningen inte heller får några omedelbara effekter när det gäller möjligheterna att nå de integra- tionspolitiska målen. De integrationspolitiska målen är : lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kultu- rell bakgrund, en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund, en samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt och tolerans och som alla oavsett bakgrund ska vara delaktiga i och medansvariga för. I kapitel 2 Sociala rörelser i det civila samhället refererar jag till det förslag som utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering lämnade i sitt slutbetänkande Integrationens svarta bok (SOU 2006:79). Där föreslås att det ska ställas som villkor för statsbidrag till stora ideella organisationer att organisationen aktivt arbetar mot diskriminering samt aktivt arbetar för ökat deltagande av personer med utländsk bakgrund. Bakgrunden till detta förslag är att forskning har visat på att det finns en diskriminering inom föreningslivet. Utredningen hänvisar till rapporten , makt och integration (Ds 2004:49) där man menar att personer med utländsk bakgrund är signifikant underrepresenterade i vissa ideella organisationer som idrottsföre- ningar, fackliga organisationer och konsumentorganisationer. Andel- en personer med utländsk bakgrund är betydligt mindre bland för- troendeposterna än den är bland de vanliga medlemmarna. Enligt forskarna finns det mycket som tyder på att detta i stor utsträck- ning beror på diskriminering inom föreningarna. Utredaren i ovannämnda var dock inte beredd att föreslå att detta villkor ska stadgas i lag eller annan föreskrift. Hur kravet genomförs vad gäller framtida bidrag och hur kravet ska införas i ett eventuellt framtida regelverk får bestämmas när förslaget bereds Utredaren ansåg det emellertid vara en nödvändighet att det ställs krav på stora ideella organisationer att aktivt arbeta mot diskriminering samt aktivt arbeta för ökat deltagande av personer med utländsk bakgrund. Inte heller jag är beredd att föreslå att detta ska regleras i en lag eller annan författning. Jag delar också uppfattningen att det måste ställas krav på stora ideella organisationer att aktivt arbeta mot diskriminering samt aktivt arbeta för ökat deltagande av personer med utländsk bakgrund. Jag har berört denna fråga i avsnitt 5.5.2 där jag behandlar frågan om krav på demokratisk uppbyggnad. Min uppfattning är att det inte räcker med att en organisation är demo- kratiskt uppbyggd för att kunna få bidrag. Jag anser att organisa- tionen också ska ha ett syfte som är förenligt med de värderingar som präglar ett demokratiskt samhälle och att verksamheten inte får strida mot demokratins idéer. Jag exemplifierar med villkoren i statsbidraget till trossamfund. Där anges att trossamfund ska bidra till att upprätthålla och stärka samhällets grundläggande värderingar. Det innebär att man ska motverka alla former av rasism och andra typer av diskriminering samt våld och brutalitet. När det gäller demokratins idéer hänvisar jag till hur Ungdoms- styrelsen tolkar begreppet. Med det avses att verksamhetens syfte, idémässiga grund och innehåll inte får strida mot grundläggande demokratiska principer. En av dessa principer är alla människors lika värde och likhet inför lagen som innebär frihet från diskrimine- ring och respekt för mänskliga rättigheter. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall utreda den nuvarande statliga folkrörelse- politiken och lämna förslag om den framtida folkrörelsepolitikens inriktning, omfattning och utformning. Utredaren skall genom- gående beakta aspekter som kan ha betydelse för jämställdheten mellan kvinnor och män och för möjligheterna att nå de integra- tionspolitiska målen. I uppdraget ingår också att utreda och föreslå lämpliga åtgärder rörande bidragsgivning och annan finansiering av folkrörelsernas och det övriga föreningslivets verksamhet. Utredaren skall även lämna förslag om hur statistikförsörjningen inom området kan stärkas och utvecklas samt föreslå hur forskningen om folkrörelserna och det övriga föreningslivet kan utvecklas. Folkrörelsepolitikens nuvarande inriktning och utformning Den statliga folkrörelsepolitiken är uppdelad i två delar, en sektorsorienterad del och en sektorsövergripande och mer generell del. Den sektorsorienterade folkrörelsepolitiken bedrivs i stort sett inom samtliga politik- och verksamhetsområden i statsbudgeten – t.ex. handikappolitiken, ungdomspolitiken, kulturpolitiken, miljö- politiken och idrottspolitiken – och omfattar specifika frågor som rör olika typer av föreningar inom respektive sektor. Inom den generella och sektorsövergripande folkrörelsepolitiken hanteras gemensamma frågor som rör alla typer av folkrörelser och ideella föreningar, t.ex. den statliga bidragsgivningen till föreningslivet. Den generella folkrörelsepolitiken inrättades som ett eget poli- tikområde inom statsbudgeten 2001 (prop. 2000/01:1, utg.omr. Ett syfte med åtgärden var att skapa ett samlat synsätt och ageran- de från statens sida när det gäller såväl relationer till folkrörelser och föreningar av olika slag som villkor och förutsättningar för föreningslivets verksamhet. Ett annat syfte var att synliggöra och lyfta fram den betydelse föreningslivet har för den demokratiska infrastrukturen i vårt samhälle. Det övergripande målet för den generella folkrörelsepolitiken är att människor skall ha bästa möjliga förutsättningar att bilda och delta i olika typer av folkrörelser och föreningar. tillsattes en interdepartemental arbetsgrupp med uppdrag att samordna regeringens folkrörelsepolitik (Ju 2001/5920/D). I arbetsgruppen ingår representanter från samtliga departement. Huvuduppgifter för arbetsgruppen är att dels utgöra ett forum för samråd i frågor som rör föreningslivet och den sociala ekono- min och på så sätt förbättra den gemensamma kunskapsbasen om dessa frågor i statsförvaltningen, dels följa upp vissa gemensamma insatser på området. Med social ekonomi avses organiserad verk- samhet som primärt har samhälleliga ändamål, bygger på demo- kratiska värderingar och är organisatoriskt fristående från den offentliga sektorn (jfr prop. 2004/05:1 utg.omr. 17, s. 3). Sådan verksamhet bedrivs i första hand i föreningar, stiftelser och koopera- tiv. Verksamheterna har allmännytta eller medlemsnytta, inte vinst- intresse, som främsta drivkraft. Dialogen mellan regeringen och föreningslivet är en central uppgift för den generella folkrörelsepolitiken. Det handlar bl.a. om att inhämta kunskap om den ideella sektorn och dess behov samt om vad det är som stimulerar respektive försvårar människors organi- sering i folkrörelser och föreningslivet i övrigt. inrättade regeringen ett särskilt forum, Folkrörelse- forum, i syfte att stärka dialogen med föreningslivet. Forumet har i uppgift att behandla övergripande frågor, bl.a. sådana frågor som rör den ideella sektorns villkor och förutsättningar och sektorns möjligheter att utgöra en samlad samhällsröst i för demokratin väsentliga frågor. Inom ramen för forumet genomfördes en serie tematiska seminarier och en större konferens. genomfördes på motsvarande sätt ett antal seminarier, bl.a. om ekonomiska bidrag och om demokratins behov av ett självständigt föreningsliv. En av huvuduppgifterna inom den generella folkrörelsepolitiken är att medverka till att föreningslivets förutsättningar och villkor utformas på ett ändamålsenligt sätt. En fråga som har en avgörande betydelse i sammanhanget är föreningslivets möjligheter att finansi- era sin verksamhet. Ett vanligt sätt att finansiera verksamheten är genom olika typer av bidrag. Inom den generella folkrörelsepolitiken hanteras gemen- samma frågor kring bidrag, dvs. frågor som rör dels statliga bidragsprinciper och bidragssystem samt utvecklingen av dessa, dels uppföljning och utvärdering av olika typer av statsbidrag. Statskontoret har på uppdrag av regeringen genomfört en kart- läggning av föreningsbidrag, såväl statliga som kommunala bidrag. I uppdraget ingick även att undersöka behovet av gemensamma bidragsprinciper för den statliga bidragsgivningen till förenings- livet. Uppdraget är redovisat i rapporten till ideella organi- sationer (2004:17). I betänkandet Kvinnors organisering (SOU 2004:59) föreslås att alla organisationer som uppbär statsbidrag skall arbeta aktivt med jämställdhet. Enligt betänkandet måste ett jämställdhets- och könsperspektiv tydligare integreras i folkrörelsepolitiken och i den statliga bidragsgivningen. Utredaren har lämnat vissa konkreta för- slag på området som bereds inom . I syfte att förbättra folkrörelsernas och det övriga föreningslivets förutsättningar och villkor på andra sätt än via bidrag har regering- en också inom ramen för den generella folkrörelsepolitiken bl.a. låtit initiera andra utredningar. Exempelvis har regeringen uppdragit åt en särskild utredare att undersöka och analysera frågor som rör allmänna samlingslokaler, bl.a. vilken betydelse dessa lokaler har för närsamhället, särskilt när det gäller invånarnas deltagande i samhällslivet och i de politiska processerna. Uppdraget är redovisat i betänkandet Allmänna sam- lingslokaler – demokrati, kultur, utveckling (SOU 2003:118). Vidare har ett uppdrag lämnats till en utredare att kartlägga ideella föreningars rättsliga villkor (Ju 2004:J). Syftet med kart- läggningen är att få en samlad bild och bedömning av de rättsliga villkoren för sådana föreningar. Uppdraget skall redovisas . inträde i Europeiska unionen har också gett ideella organisationer en mer formell roll i de partnerskap som finns inom . Dessa partnerskap återfinns också inom arbetet med de regionala tillväxtprogrammen, tidigare regionala tillväxtavtal, som finns i samtliga län. Statistik och annan kunskapsbildning En viktig uppgift inom den generella folkrörelsepolitiken är att bidra till en ökad kunskap om föreningslivet och dess verksam- heter. Det avser kunskap om dels föreningarnas och folkrörelsernas samhällsroll och betydelse för den demokratiska infrastrukturen, dels föreningslivets sammansättning, omfattning och verksam- hetsinriktning samt den sociala ekonomins utveckling. Sådan kun- skap inhämtas bl.a. genom sektorsövergripande studier. Två exempel på sådana studier är () undersökning om föreningsengagemanget i , som är redo- visad i rapporten i – Välfärd, Socialt kapital, Demokratiskola (2003/98) och kartläggning av forskningen om folkrörelser, som redovisats i rapporten om demokrati, offentlig förvaltning och folkrörelser (2003/15). Som ett komplement till SCB:s studie, och för att få en mer full- ständig bild av det ideella engagemanget, har uppdrag givits till att undersöka nya sociala rörelser (Ju2004/4109/D). Detta uppdrag redovisas . har givits i uppdrag att undersöka frivilliga in- satser i och utanför föreningslivet (Ju2004/2567/D). Denna studie skall redovisas . Det har även genomförts en rad olika bidragsöversyner i sär- skilda frågor, t.ex. av statsbidrag till handikapporganisationer (Social- styrelsen 2005), bidrag till etniska organisationer (Ds 2003:10) och bidrag till kvinnoorganisationerna (SOU 2004:59). En proposition om statligt stöd för kvinnors organisering (prop. 2005/06:4) har överlämnats till . Flera föreningar har varit inblandade i det lokala utvecklingsarbetet inom ramen för den nationella storstads- politiken. Regeringen har beviljat bidrag till en studie om hur underifrånperspektivet har tillämpats i storstadsarbetet inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen (Ju2004/2199/STO). Studien har redovisats i Mångkulturellt centrums rapport känsla av del- aktighet (2005:2). Behovet av en översyn Folkrörelsepolitikens inriktning och utformning måste återkom- mande diskuteras mot bakgrund av de förändringar som samhället genomgår med ökad internationalisering och globalisering, snabb utveckling av informationstekniken, förändrade attityder och bete- enden hos människor, förändringar i den offentliga sektorns upp- gifter m.m. Dessa förändringar påverkar i sin tur folkrörelserna och det övriga föreningslivets förutsättningar och villkor. Det finns också behov av att kontinuerligt följa upp och utvärdera de insatser som genomförs inom politiken för att bedöma om målen för poli- tikområdet uppfylls samt bedöma om den nuvarande politikens inriktning, arbetssätt och arbetsformer är ändamålsenliga i relation till de ursprungliga syftena. När den generella folkrörelsepolitiken inrättades som ett eget politikområde 2001 var, som tidigare nämnts, ett syfte med åtgärd- en att skapa ett samlat synsätt och agerande från statens sida när det gäller såväl relationer till folkrörelser och föreningar av olika slag som villkor och förutsättningar för föreningslivets verksamhet. Det finns således behov av att bl.a. undersöka om inrättandet av en generell och sektorsövergripande folkrörelsepolitik lett till ett samlat synsätt och om samordningen mellan den sektorsoriente- rade och den sektorsövergripande folkrörelsepolitiken är ändamåls- enlig. Ett annat syfte med inrättandet av politikområdet var att syn- liggöra och lyfta fram den betydelse föreningslivet har för den demokratiska infrastrukturen i vårt samhälle. Det finns därför även behov av att bl.a. undersöka i vilken utsträckning detta uppnåtts samt i vilken utsträckning folkrörelsepolitiken har underlättat folk- rörelsernas kunskapsspridande uppgift. Vidare finns det behov av att bl.a. undersöka i vilken utsträck- ning de insatser som genomförts inom politikområdet har bidragit till att uppfylla målet för området. Sedan den generella folkrörelsepolitiken inrättades som ett eget politikområde 2001 har en rad åtgärder vidtagits i enlighet med syftena och målet, såsom inrättandet av ett forum för en dialog mellan regeringen och föreningslivet samt framtagandet av kunskap om föreningslivets generella villkor och förutsättningar. För att nu bedöma folkrörelsepolitikens fortsatta inriktning och utformning finns det anledning att låta en särskild utredare göra en samlad översyn av den statliga folkrörelsepolitiken. Behovet av en sådan översyn har bl.a. konstaterats av den interdepartementala arbets- gruppen för folkrörelsepolitiken. Därtill har SCB i sin rapport i – Välfärd, Socialt kapital, Demokratiskola pekat på en rad förändringar som föreningslivet mött och som motiverar en generell översyn av hur folkrörelsepolitiken har utvecklats och bör utvecklas framöver. Flera av de myndigheter och organisationer som har fått till- fälle att lämna synpunkter på SCB:s rapport instämmer i SCB:s bedömning om att folkrörelsepolitiken bör ses över (Ju2003/5678/D). efterlyses bl.a. ett tydligare samlat synsätt och förhåll- ningssätt till föreningslivet från statens sida. Även Statskontoret har i sin rapport till ideella organisationer uttryckt uppfatt- ningen att staten bör utveckla synen på och förhållningssättet till de ideella organisationerna, bl.a. för att konsekvent kunna ta ställ- ning till om bidrag skall ges, vilka bidragsformer som bör användas och vilka villkor som bör knytas till bidraget. En särskild utredare skall utreda den nuvarande statliga folkrörelse- politiken samt lämna förslag om en framtida folkrörelsepolitik. Utredaren skall genomgående beakta aspekter som kan ha bety- delse för jämställdheten mellan kvinnor och män och för möjlig- heterna att nå de integrationspolitiska målen. Den statliga folkrörelsepolitikens inriktning, omfattning och utformning