sou · GVB365 · 2008-01-01 00:00:00 — är dessutom förvaltningsmyndighet för frågor om pensionsgrundande inkomst och mervärdesskattebaserad avgift till EU-budgeten samt vägavgift för vissa tyngre fordon och överlastavgift. Närmare bestämmelser om finns i förordningen (2003:1106) med instruktion för . består av ett huvudkontor, sju skatteregioner och storföretagsskattekontoret samt en avdelning för verksamhetsstöd för skatt och KFM. Verkets huvudkontor, som finns i , har det sammanhållande ansvaret för ledning och styrning av verksam- heten samt för verksamhetsstöd. Huvudkontoret är samlokaliserat med . Kronofogdemyndig- heten är knuten till i fråga om administrativ ledning och styrning i strategiska frågor. kommer, som ovan angetts, att vara helt fristående och alltså inte längre vara knuten till . I varje skatteregion finns minst ett skattekontor. har cirka 11 400 anställda personer, som finns på 113 orter, spridda över hela landet på huvudkontoret och de lokala skattekontoren. har haft ansvaret för folkbokföringen . Verksamheten bedrivs vid skattekontoren där registrering av folkbokföringsuppgifter sker i ett riksgemensamt ADB-register. I folkbokföringsregistret registreras många olika uppgifter om en person (se 1 § folkbokföringslagen [1991:481]). Som exempel kan nämnas namn, personnummer, adress, make, barn, civilstånd, födelseort, hemort och medborgarskap. är central förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar, för sjöfarten. Några av verkets huvudupp- gifter är att utöva tillsyn över sjösäkerheten och ha samordnings- ansvaret för trafiksäkerhetsarbetet inom sjöfarten. Några andra av verkets huvuduppgifter är att tillhandahålla lotsning samt svara för farledshållning och vid behov inrätta nya farleder. Dessutom ska myndigheten svara för sjöräddning och vara registermyndighet för fartygsregistret (1 kap. 2 § sjölagen [1994:1009]). Myndigheten svarar också för registrering av avtal enligt lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott. Myndigheten utövar även till- syn över sjöfartsskyddet och har samordningsansvaret för sjöfarts- skyddsarbetet. I förordningen (1995:589) med instruktion för finns närmare bestämmelser om . () är central förvaltningsmyndighet för den officiella statistiken och för annan statlig statistik. SCB ska bl.a. särskilt svara för samordning av den statliga statistikproduk- tionen, utarbeta nomenklaturer och klassificeringsnormer för statistiken samt fastställa konsumentprisindex. SCB ska också tillhandahålla officiell statistik och annan statistisk information i statistiska databaser enligt särskilda beslut av regeringen. Närmare bestämmelser om SCB finns i förordningen (1988:137) med instruktion för . SCB har som sidouppgift att föra äktenskapsregistret. I registret finns uppgifter om domar, beslut och registreringar från allmänna domstolar som avser rättsförhållanden mellan äkta makar och registrerade partner. , som avser hela riket, har förts av byrån sedan det inrättades . Arbetet med registret utförs av fem handläggare på byråns kontor i . Bestämmelser om äktenskapsregistret finns i förordningen (1987:1022) om äktenskapsregistret. Överförmyndarens huvuduppgift är att utöva tillsyn över förmyn- dares, gode mäns och förvaltares verksamhet. Överförmyndaren handlägger dessutom vissa ärenden om förmynderskap, godman- skap och förvaltarskap enligt (FB). Överförmyndare ska finnas i varje kommun. Kommunerna kan emellertid besluta att det i stället ska finnas en överförmyndar- nämnd. Kommunerna har också möjlighet att samverka genom att tillsätta en gemensam fullgöra upp- gifterna. var det en utbredd uppfattning att det inom lagens ram inte var möjligt för kommunerna att samverka i dessa frågor. infördes dock en bestämmelse i FB som förtydligar att kommuner får besluta att de ska ha en gemensam överförmyndarnämnd (19 kap. 16 § FB). Överförmyndare och ersättare för denne väljs av kommun- fullmäktige . Detsamma gäller för ledamöter och ersättare i överförmyndarnämnd. De valda kan, om det visar sig att de inte är lämpliga för uppdraget, entledigas av rätten efter anmälan av läns- styrelsen. kan delegera till en ledamot, en ersättare som har kallats till tjänstgöring eller en tjänste- man med behövlig kompetens att på nämndens vägnar avgöra vissa grupper av ärenden. Överförmyndaren har motsvarande befogen- het i förhållande till en tjänsteman. Delegationsmöjlig- heten är i vissa avseenden begränsad. 5Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande Utredningen behandlar ärenden som tingsrätten handlägger i första instans. För att få en heltäckande bild av tingsrättens ärendehantering är det emellertid av intresse att översiktligt redovisa de ärendetyper som tingsrätten handlägger efter överklagande av förvaltningsmyn- dighets beslut. Under detta avsnitt redovisar utredningen därför ärenden som tingsrätten handlägger efter överklagande eller över- lämnande. Vid tingsrättens handläggning av de redovisade ärendena är ärendelagen tillämplig, om inte något annat anges. Ett europabolag är en europeisk associationsform för gränsöver- skridande samverkan i aktiebolagsform. Ett europakooperativ är också en europeisk associationsform för gränsöverskridande sam- verkan men i form av vad som närmast kan liknas vid en ekonomisk förening. Bestämmelser om europabolag och europakooperativ finns i lagen (2004:575) om europabolag (europabolagslagen) och lagen (2006:595) om europakooperativ (europakooperativslagen). Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande 5.2.1.1Tillstånd till flyttning av ett europabolags eller ett europakooperativs säte Enligt 11 § europabolagslagen och 16 § europakooperativslagen krävs tillstånd för att ett europabolag eller ett europakooperativ ska få flytta sitt säte. Ansökan om tillstånd görs hos . Om finner att det inte finns något hinder mot ansökan, ska verket kalla bolagets borgenärer. Kallelsen ska innehålla ett före- läggande för den som motsätter sig flyttning av säte att senast viss dag skriftligen anmäla detta till verket. Kallelsen ska ske genom kun- görelse i Post- och . Om ingen borgenär motsätter sig flyttning ska verket meddela det begärda tillståndet. I annat fall ska överlämna ärendet till tingsrätten (13 § europa- bolagslagen och 18 § europakooperativslagen). Tingsrätten ska meddela tillstånd till flyttning om europabolaget eller europakooperativet visar att de borgenärer som har motsatt sig denna har fått full betalning eller betryggande säkerhet för sina fordringar. I annat fall ska tingsrätten avslå ansökan (14 § europa- bolagslagen och 19 § europakooperativslagen). 5.2.1.2Sanktioner mot europabolag och europakooperativ Om ett europabolag eller ett europakooperativ inte uppfyller skyl- digheten att ha sitt säte och sitt huvudkontor i samma stat, ska genom ett särskilt beslut fastställa att bolaget eller ko- operativet inte uppfyller den skyldigheten. När beslutet har vunnit laga kraft ska verket förelägga bolaget eller kooperativet att vidta rättelse. Om bolaget eller kooperativet inte följer före- läggandet, ska verket besluta att bolaget eller kooperativet ska gå i likvidation. beslut får enligt 32 § andra stycket europabolags- lagen och 40 § fjärde stycket europakooperativslagen överklagas till tingsrätten. 5.2.2Upplösning av stiftelse i vissa fall En stiftelses samtliga rättigheter och skyldigheter kan i vissa fall övertas av ett sådant trossamfund eller en sådan organisatorisk del av ett trossamfund som har registrerats enligt lagen (1998:1593) om trossamfund. Enligt lagen (2001:845) om upplösning av stiftelser i Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande vissa fall krävs tillstånd för detta. En ansökan om tillstånd görs hos Kammarkollegiet. Om ansökan inte avslås, ska Kammarkollegiet kalla stiftelsens borgenärer. Kallelsen ska innehålla ett föreläggande för den som vill bestrida ansökan att senast en viss dag skriftligen an- mäla detta vid påföljd att han eller hon annars anses ha medgett an- sökan. Kammarkollegiet ska kungöra kallelsen i Post- och . Om en borgenär bestrider ansökan inom förelagd tid ska Kammarkollegiet överlämna ärendet till tingsrätten. Den tingsrätt till vilken ett ärende överlämnats ska avslå ansökan, om den eller de borgenärer som bestritt den inte har fått full be- talning eller betryggande säkerhet för sina fordringar. Avslås inte ansökan, ska tingsrätten återlämna ärendet till Kammarkollegiet för beslut. När ett beslut om att bevilja en ansökan har vunnit laga kraft är stiftelsen upplöst. 5.3Ärenden med anknytning till I 11 kap. (FB) finns bestämmelser om att överför- myndaren i olika situationer ska förordna god man att företräda personer som av olika anledningar inte fullt ut kan representera sig själva. Det finns även sådana bestämmelser i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och för- mynderskap och lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn. Ärenden om godmanskap som tingsrätten handlägger i första instans kommer utredningen att behandla under kapitel 11. God man för underåriga i vissa fall och vid motstridiga intressen Om en förmyndare på grund av sjukdom eller av någon annan orsak inte kan utöva förmynderskapet ska överförmyndaren förordna god man att i förmyndarens ställe vårda den underåriges angelägenheter (11 kap. 1 § FB). Detsamma gäller om förmyndaren blir skild från utövningen av förmynderskapet. Har en förmyndare eller förmyndarens make eller sambo och den underårige del i ett oskiftat dödsbo, ska överförmyndaren förordna Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande god man att vårda den underåriges rätt i boet vid boutredningen liksom vid bodelning och skifte eller ingående av avtal om samman- levnad i oskiftat bo (11 kap. 2 § FB). Överförmyndaren ska också förordna god man när den som har en förmyndare, god man eller förvaltare ska företa en rättshandling eller vara part i en rättegång och behöver hjälp men inte kan företrädas av förmyndaren, den gode mannen eller förvaltaren. Om talan har väckts får dock rätten för- ordna god man. Överförmyndaren ska också i andra fall förordna god man för den som har vårdnadshavare, förmyndare, god man eller förvaltare, i angelägenheter där den enskilde har ett intresse som strider mot en sådan företrädares eller dennes makes eller sambos intresse. Överförmyndarens beslut kan överklagas till tingsrätten (20 kap. 6 § FB). God man för bortavarande personer m.m. När ett dödsbo utreds ska överförmyndaren i vissa fall förordna god man för bortavarande känd eller okänd arvinge eller testaments- tagare som inte kan bevaka sin rätt eller förvalta sin lott i boet (11 kap. 3 § första stycket 1–3 FB). Överförmyndaren ska även i andra situationer förordna god man för att bevaka en bortavarandes rätt eller förvalta hans eller hennes egendom (11 kap. 3 § första stycket 4–6 FB). Överförmyndarens beslut kan överklagas till tingsrätten (20 kap. 6 § FB). God man för ensamkommande barn trädde lagen (2005:429) om god man för ensam- kommande barn i kraft.1 Lagen infördes i syfte att stärka skyddet för barn som av flyktingskäl eller andra skäl kommer ensamma till och söker uppehållstillstånd här (ensamkommande barn). I lagen finns bestämmelser om att ett ensamkommande barn skynd- samt ska förses med en god man som träder i både barnets förmyn- dares och vårdnadshavares ställe. Om barnet därefter beviljas uppe- hållstillstånd i , ska den gode mannen ersättas av en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt . 2004/05:136 Stärkt skydd för ensamkommande barn Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande Lagen om god man för ensamkommande barn omfattar även barn som av angivna skäl kommit till men som inte då varit ensamma utan först senare under sin vistelse blivit det. Ärenden om förordnande och entledigande av god man för ensam- kommande barn handläggs av överförmyndaren. Ansökan om god man får göras av och av socialnämnden i den kom- mun där barnet vistas. Överförmyndaren får också självmant ta upp frågan. Överförmyndarens beslut kan överklagas till tingsrätten (20 kap. 6 § FB). Bestämmelser om att överförmyndaren i vissa fall ska förordna god man för underåriga utländska medborgare och underåriga stats- lösa personer finns även i 4 kap. 3 § lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynder- skap. 5.3.2Förmyndares, förvaltares och gode mäns förvaltning En av överförmyndarens uppgifter är att pröva frågor om tillstånd för föräldrar att vidta vissa åtgärder för en omyndigs räkning. Det kan t.ex. gälla tillstånd att ta upp lån eller att driva rörelse (13 kap. 12 och 13 §§ FB). Överförmyndaren prövar också frågor om tillstånd att vidta olika åtgärder med egendom som står under en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares förvaltning. En sådan till- ståndspliktig åtgärd kan t.ex. vara att placera den enskildes tillgångar i aktier (14 kap. 6 § FB). Överförmyndarens beslut kan överklagas till tingsrätten (20 kap. 6 § FB). En annan av överförmyndarens uppgifter är att vid vite förelägga förmyndare, god man eller förvaltare att fullgöra sina skyldigheter (16 kap. 13 § FB). Frågan om utdömande av vite prövas av tings- rätten. 5.3.3Ersättning till förordnade förmyndare, gode män och förvaltare Förordnade förmyndare, gode män och förvaltare har rätt till skäligt arvode för uppdraget. De har även rätt till ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för uppdragets fullgörande (12 kap. 16 § FB). Beslut om arvode och ersättning för utgifter fattas av överförmyndaren. Överförmyndaren bestämmer dessutom i vad mån Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande arvode och ersättning ska betalas med medel som tillhör den enskil- de. Överförmyndarens beslut kan överklagas till tingsrätten (20 kap. 6 § FB). Enligt lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. (LDT) kan bl.a. totalförsvarspliktiga då de är skyldiga att fullgöra värnplikt eller civilplikt, och hemvärnsmän de är skyldiga att tjänstgöra, i vissa fall åläggas disciplinpåföljd för disciplinförseelse. Ansvar för disciplinförseelse kan komma i fråga om en disciplin- ansvarig uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad han eller hon på grund av instruktioner, förmäns eller andra chefers order eller i övrigt ska iaktta i tjänsten. I sådant fall kan den disciplinansvarige åläggas en disciplinpåföljd. Avgörande är om förseelsen skett i tjänst- en och inte är att anse som ringa. Disciplinpåföljderna är varning, extratjänst och löneavdrag. Om något löneavdrag inte kan göras, ska den felande betala ett belopp som motsvarar avdraget. Frågor om disciplinansvar prövas av den myndighet, den kommun eller det landsting där den disciplinansvarige tjänstgör eller senast har tjänstgjort eller av den myndighet som regeringen bestämmer. I de fall tjänstgöringen äger rum eller har ägt rum hos ett privaträtts- ligt subjekt har det inte ansetts möjligt att överlåta myndighetsutöv- ningen. Regeringen har för dessa fall beslutat att frågan ska prövas av . I Försvarsmakten ska disciplinärenden prövas av chefen för det förband eller den enhet av annat slag där den disciplinansvarige tjänst- gör eller senast har tjänstgjort. Chefen ska ha lägst överstes eller kom- mendörs tjänstegrad. Försvarsmakten får dock besluta att annan chef med lägst överstelöjtnants eller kommendörkaptens tjänstegrad får pröva ärendet. Den disciplinansvarige kan i vissa fall begära ompröv- ning av ett beslut om disciplinpåföljd eller ersättningsskyldighet. Ett beslut om disciplinpåföljd eller ersättningsskyldighet kan enligt 50 § LDT överklagas till tingsrätten. Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande Verkställighet av betalningsförpliktelser och andra förpliktelser eller säkerhetsåtgärder (utsökning) handläggs i första instans av Krono- fogdemyndigheten. Bestämmelser om verkställighet finns i utsök- ningsbalken (UB) och särskilda regler om handläggningen av allmänna mål finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Utsökningsförfarandet är uppbyggt så att Kronofogdemyndig- heten på uppdrag av en borgenär eller sökande tvångsvis verkställer rättsanspråk som fastställts i en exekutionstitel.2 Mål om verkställighet enligt utsökningsbalken benämns utsök- ningsmål och handläggs som allmänt mål eller enskilt mål. Allmänna mål grundar sig på offentligrättsliga fordringsanspråk och avser bland annat fordringar som staten har rätt till och som får utsökas utan föregående dom. Enskilda mål avser skulder till enskilda och företag och grundar sig på privaträttsliga fordringsanspråk. Som en- skilt mål räknas även bl.a. avhysning och annan verkställighetsåtgärd eller säkerhetsåtgärd oavsett om det är staten, kommunen, företag eller enskild som är sökanden. Den verkställighetsform som finns när det gäller betalningsför- pliktelser är utmätning. Utmätning innebär att egendom som tillhör den betalningsskyldige tas i anspråk av och realiseras. Influtna medel används till betalning av sökandens fordran. Utmätning kan ske i såväl lös egendom som fast egendom och avse hela eller del av egendomen (ideell andel). Utmätning kan vidare avse en fordran eller en rättighet. En särskild verkställighetsform av utmätning är utmätning av lön. När utmätt egendom ska realiseras sker detta genom exekutiv försäljning. verkställer också andra förpliktelser och säkerhetsåtgärder. Till den första kategorin – andra förpliktelser – hör skyldigheten att flytta från t.ex. en lägenhet eller fastighet. Sådan skyldighet verkställs genom avhysning. Även handräckning räknas till denna kategori. Med handräkning avses bl.a. uttagande av viss lös egendom eller återställande av rubbad besittning. Till den andra kategorin – säkerhetsåtgärder – hör bl.a. kvarstad och betalnings- säkring. För verkställighet av annan förpliktelse eller säkerhetsåtgärd 2 I 3 kap. UB regleras närmare vilka exekutionstitlar som får ligga till grund för verkställighet och verkställighetens omfattning. Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande krävs, liksom vid betalningsförpliktelser, en exekutionstitel som har vunnit laga kraft eller som enligt särskild föreskrift får verkställas utan avvaktan på laga kraft. beslut kan enligt 18 kap. 1 § UB över- klagas till tingsrätten. 5.5.2Avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter Enligt lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter (avräkningslagen) ska i vissa fall avräkna statens fordran mot en gäldenär mot det belopp som tillkommer gäldenären i t.ex. överskjutande skatt. Ett beslut av myn- digheten om avräkning kan enligt 11 § avräkningslagen överklagas till tingsrätten. fattar beslut om fördelning av belopp enligt lagen (1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt. Enlig 5 § den lagen får myndighetens beslut överklagas till tingsrätten. Vid indrivning av böter kan enligt bötes- verkställighetslagen (1979:189) förordna att vidare verkställighet inte ska äga rum (inhibition). Sådant förordnande får meddelas om indrivning av böterna skulle vara till synnerliga men för den bötfällde eller någon som är beroende av honom eller henne för sin försörjning. Om det är påkallat från allmän synpunkt att indrivning fortsätter får ett beslut om inhibition inte meddelas. beslut om inhibition får enligt 13 § bötesverkställighetslagen över- klagas av åklagare till tingsrätt. Summarisk process är mål vid om betal- ningsföreläggande och handräckning (vanlig handräckning och sär- skild handräckning). Vid handläggningen av mål i den summariska Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande processen gäller lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Vid betalningsföreläggande förelägger den betalningsskyldige (svaranden) att bemöta ansök- ningen. Om svaranden inte bestrider sökandens anspråk utfärdas ett utslag (exekutionstitel), som kan läggas till grund för verkställighet i form av utmätning. Bestrider svaranden ansökningen överlämnas målet på begäran av sökanden till tingsrätten som handlägger det enligt reglerna för tvistemål. Vanlig handräckning kan avse avhysning eller annat fullgörande än betalning. Förfarandet är i huvudsak detsamma som för betal- ningsföreläggande. Ansökan om särskild handräckning kan göras hos Kronofogde- myndigheten när någon egenmäktigt har rubbat sökandens besitt- ning till egendom eller vidtagit annan olovlig åtgärd beträffande egendomen eller på annat sätt olovligen hindrar sökanden att utöva rätt till egendomen. Till skillnad mot betalningsföreläggande och vanlig handräckning, kan – om svaranden bestrider ansökningen – materiellt pröva om ansökan ska bifallas eller inte. Myndigheten kan även, om saken inte tål uppskov, med- dela interimistiskt beslut. Enligt 55 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning får den som är missnöjd med utslag i mål om särskild handräckning överklaga utslaget till tingsrätten. Detsamma gäller om sökanden i ett mål om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning är missnöjd med ett utslag. Svaranden kan dock inte överklaga ett sådant beslut utan får i stället ansöka om återvinning hos , varefter målet överlämnas till tings- rätten. Interimistiska beslut får enligt 57 § nämnda lag överklagas särskilt till tingsrätten. Även ett beslut, genom vilket ett mål har av- gjorts på annat sätt än genom utslag, får enligt 56 § samma lag över- klagas till tingsrätten. 5.5.6Handräckning vid avbetalningsköp mellan näringsidkare Enligt lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. kan en säljare under vissa förutsättningar ansöka om hand- räckning hos för att få tillbaka en vara som Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande köpts på avbetalning. beslut får enligt 16 § i den lagen överklagas till tingsrätten. 5.5.7Handräckning vid kreditköp mellan näringsidkare och konsument Enligt konsumentkreditlagen (1992:830) kan vid kreditköp en kre- ditgivare under vissa förutsättningar söka handräckning hos Krono- fogdemyndigheten för en varas återtagande. Myndighetens beslut kan enligt 32 § i den lagen överklagas till tingsrätten. utövar tillsyn över konkursförvaltning. Det övergripande syftet med tillsynen är att tillsynsmyndigheten ska över- vaka att förvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt i överens- stämmelse med konkurslagen och andra författningar. Myndigheten ska då särskilt se till att avvecklingen av konkursen inte fördröjs i onödan. såsom tillsynsmyndighet har vissa be- slutsbefogenheter. Om det uppkommer oenighet mellan konkurs- förvaltaren och gäldenären i frågan om gäldenärens beneficium ska myndigheten efter ansökan pröva frågan. Ett sådant beslut får enligt 3 kap. 6 § konkurslagen överklagas till tingsrätten. Konkurstillsyns- utredningen föreslår dock i betänkandet Ny konkurstillsyn (SOU 2000:62) att tvist rörande gäldenärens beneficium ska prövas av tingsrätten som en del av konkursärendet. Förslagen i betänkandet redovisas närmare i avsnitt 6. Konkursförvaltaren får, om det behövs, begära handräckning av för att kunna omhänderta eller annars få tillgång till gäldenärens bo med det räkenskapsmaterial och de andra handlingar som rör boet. De beslut som myndigheten fattar i frågan får enligt 7 kap. 14 § konkurslagen överklagas till tingsrätten. Enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift kan den som bryter mot en föreskrift om stannande eller parkering åläggas att betala en felparkeringsavgift. Parkeringsanmärkning meddelas av polisman eller Ärenden som handläggs av tingsrätt efter överklagande eller överlämnande En fordonsägare kan skriftligen anmäla till polismyn- digheten att han eller hon bestrider betalningsansvar för felparke- ringsavgiften. Om fordonets ägare inte har fyllt är det hans eller hennes förmyndare som fr.o.m. ska göra sådan anmälan (1 och 4 §§ lagen om felparkeringsavgift jämfört med 4 a § lagen [2001:558] om vägtrafikregister).