sou · GWB382 · 2008-09-25 00:00:00 — Jag kan inte i övrigt se att regleringen påverkar företagen i något avseende som bör bli föremål för uttalanden i konsekvensutredningen. 11.1Förslaget till lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173) En uppgift om en fysisk person ska gallras när det är nöd- vändigt att bevara uppgiften med hänsyn till ändamålet med behand- lingen. En uppgift om en fysisk person som inte är näringsidkare ska gallras senast efter den dag då den omständighet inträffade eller det för- hållande upphörde som uppgiften avser. En uppgift om skuldsanering ska dock alltid gallras senast efter den dag då skuldsaneringen be- viljades eller, om en betalningsplan enligt skuldsaneringslagen (2006:548) löper , senast den dag då planen löper ut. En uppgift som inhämtats från i dess verk- samhet med indrivning och utsökning ska gallras när den inte omfattas av undantaget från sekretess i 9 kap. 19 § första stycket andra meningen sekretesslagen (1980:100). En uppgift som inhämtats från Kronofogde- myndigheten ska också gallras när den har blockerats av Kronofogde- myndigheten med stöd av 3 kap. 3 a § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet. Ändringen i andra stycket har behandlats i avsnitt 9.1. Enligt huvudregeln ska en uppgift för kreditupplysningsändamål rörande en fysisk person som inte är näringsidkare gallras senast efter den dag då den omständighet inträffade eller det förhål- lande upphörde som uppgiften avser. Ändringen innebär i prak- tiken att detta också ska gälla en uppgift om skuldsanering. Om betalningsplanen löper skjuts dock gallrings- tidpunkten upp till den tidpunkt då betalningsplanen löper ut. Gallringstider som överstiger förekommer när betalnings- planen förlängts enligt 26 § skuldsaneringslagen, SksanL, eller avrun- dats (se prop. 1993/94:123 s. 108 och 208 och författningskommen- taren till 9 § skuldsaneringslagen). 1.Denna lag träder i kraft . 2.För uppgifter om skuldsanering som avser beslut meddelade enligt skuldsaneringslagen (1994:334) eller enligt skuldsaneringslagen (2006:548) i dess lydelse före gäller äldre bestäm- melser. Enligt punkten 1 ska lagen träda i kraft . Utredningsförslaget innebär att normaltiden för en betalnings- plan kortas från fem till (se 9 § fjärde stycket skuldsanerings- lagen). kortas den frist inom vilken omprövning i vissa fall kan begäras (se 24 § andra stycket). Gallring ska naturligtvis inte kunna ske innan den tid gått till ända då det kan bli aktuellt att ompröva en skuldsanering. För uppgifter och handlingar som är hänförliga till ärenden i vilka skuldsanering har beviljats i enlighet med skuldsaneringslag eller skuldsaneringslag i dess lydelse före ska äldre föreskrifter om gallring tillämpas. 11.2Förslaget till lag om ändring i konkurslagen (1987:672) Förvaltaren ska till sin slutredovisning bifoga en redogörelse för de åtgärder som han eller hon har vidtagit för att efterforska sådan brotts- lig gärning som avses i 16 § första stycket och sådant förfarande som avses i andra stycket samma paragraf samt resultatet av dessa efter- forskningar. Förvaltaren ska till sin slutredovisning även bifoga en redogörelse för huruvida han eller hon har anledning att anta att en gäldenär som är en fysisk person är så skuldsatt som avses i 4 § första stycket 1 skuldsanerings- lagen (2006:548). Förvaltaren ska dessutom redogöra för sådana omstän- digheter som kan vara av betydelse vid en bedömning enligt 4 § första stycket 2 skuldsaneringslagen. Paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen, se avsnitt 6.8. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att för- valtaren i anslutning till att slutredovisning avlämnas ska redovisa resultatet av efterforskningar av brottsliga gärningar m.m. I paragrafens nya andra stycke anges inledningsvis att förvaltaren till slutredovisningen också ska bifoga en redogörelse för huruvida han eller hon har anledning att anta att en gäldenär som är en fysisk person är så skuldsatt som avses i 4 § första stycket 1 SksanL. Det är med andra ord ett ställningstagande till huruvida gäldenären är att betrakta som kvalificerat insolvent i skuldsaneringslagens mening. Ställningstagandet måste av naturliga skäl ta sikte på situationen så som denna ter sig för avlämnandet av slutredovis- ningen. Vidare sägs i det nya stycket att förvaltaren ska redogöra för sådana omständigheter som kan vara av betydelse vid en bedöm- ning enligt 4 § första stycket 2 SksanL. De omständigheter som är intressanta är alltså sådana som har betydelse vid en eventuell fram- tida prövning av huruvida det allmänna skälighetskriteriet i skuld- saneringslagen är uppfyllt (se även 4 § tredje stycket SksanL). Det kan i det enskilda fallet röra sig om att gäldenären, enligt för- valtarens bedömning, har medverkat i konkursutredningen på ett korrekt sätt (se 6 kap. konkurslagen om gäldenärens skyldigheter). Även reflektioner kring hur och varför skulder har uppkommit, dvs. omständigheterna vid skuldernas uppkomst, kan vara av be- tydelse att förmedla. För det fall förvaltaren har stött på oegentligheter e.d. torde redogörelsen kunna innehålla en hänvisning till förvaltarens efter- forskningar kring brottsliga gärningar samt resultatet härav (se paragrafens första stycke). Tanken är inte att förvaltaren ska göra några egentliga efter- forskningar, i syfte att han eller hon ska kunna ge en heltäckande bild av olika faktorer av betydelse i ett framtida skuldsanerings- ärende. Tvärtom är det fråga om att förmedla befintlig kunskap vid konkursens slut, i förekommande fall med förvaltarens egen värder- ing av omständigheten i fråga. Ytterligare ett skäl är att gäldenären ska ges besked om vilka utsikter han eller hon enligt förvaltarens bedömning har att få en ansökan om skuldsanering beviljad, något som kan ha förutsättningar att påskynda gäldenärens agerande. Förvaltarens omnämnande av omständigheterna ska på intet sätt vara avgörande för en framtida prövning av frågan om skuldsaner- ing ska beviljas. (Detta är ju f.ö. inte heller fallet när åklagare tar ställning till av förvaltaren framförda brottsmisstankar, jfr 7 kap. 16 § konkurslagen.) Förvaltarens noteringar ska i stället betraktas som ett beslutsunderlag för den beslutande instansen. är förvaltarens bedömning av huruvida de nämnda omständig- heterna talar för eller emot skuldsanering av underordnad betydelse. KFM eller i förekommande fall domstol är alltså inte bunden av förvaltarens bedömningar i frågor som berör kvalificerad insolvens eller omständigheter av betydelse för skälighetsbedömningen. Det förtjänar att påpekas att den allmänna skälighetsbedömning som görs när skuldsanering söks är total och innefattar en sammanväg- ning av samtliga kända faktorer, vilket alltså betyder att omständig- heter kan vägas in oavsett om de har nämnts av förvaltaren i den nu aktuella redogörelsen eller inte – från förvaltaren efterfrågas bara upplysningar som är av betydelse för att totalbedömningen av skuldsaneringsfrågan ska kunna göras. Av 6 § SksanL följer att det finns begränsningar i möjligheten att bevilja en gäldenär skuldsanering mer än en gång. Förvaltarens skyldighet att lämna redogörelser påverkas dock inte av det faktum att det för henne eller honom är bekant att gäldenären har beviljats skuldsanering. 1.Denna lag träder i kraft . 2.För ett konkursärende som anhängiggjorts före ikraftträdandet tillämpas 7 kap. 17 § i dess äldre lydelse. Av punkten 1 framgår att ändringen föreslås träda i kraft . Före ikraftträdandet saknas anledning för en förvaltare i ett kon- kursärende att göra iakttagelser kring omständigheter som kan antas vara av betydelse för en framtida tillämpning av skuldsanerings- lagens skälighetskrav. För ett konkursärende som anhängiggjorts före ikraftträdandet ska därför 7 kap. 17 § i dess äldre lydelse tilläm- pas. Detta framgår av punkten 2. 11.3Förslaget till lag om ändring i skuldsaneringslagen (2006:548) Skuldsanering får beviljas en gäldenär med hemvist i som är fysisk person, om 1.gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon kan antas sakna förmåga att betala sina skulder , och 2.det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekono- miska förhållanden att skuldsanering beviljas honom eller henne. Den som är folkbokförd i ska vid tillämpningen av första stycket anses ha hemvist i . Vid tillämpningen av första stycket 2 ska särskilt beaktas omständig- heterna vid skuldernas tillkomst, det sätt på vilket gäldenären har för- hållit sig till sina borgenärer och det sätt på vilket gäldenären har med- verkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering och ett konkursärende som har föregått detta. Paragrafen innehåller de grundläggande krav som måste vara upp- fyllda för att skuldsanering ska kunna beviljas. Ändringarna har utförligt behandlats i den allmänna motiveringen, framför allt avsnitt 6.2–4, 6.8, 6.10 samt 7.3, och har bäring på såväl det kvalificerade insolvensrekvisitet (första stycket första punkten) som den allmänna skälighetsbedömningen (första stycket andra punkten och tredje stycket). I första stycket första punkten har det kvalificerade insolvens- kravet formulerats på ett nytt sätt. För att skuldsanering ska kunna beviljas krävs alltjämt att gäldenären är på obestånd (se 1 kap. 2 § konkurslagen). Vidare ska – liksom tidigare – en långsiktig prognos göras beträffande gäldenärens betalningsförmåga. Ramen för denna prognos uttrycks emellertid nu på så sätt att gäldenären ska vara så skuldsatt att han eller hon kan antas sakna förmåga att betala sina skulder . I fråga om prognosens säkerhet räcker det alltså att man kan slå fast att vederbörande i ett längre perspektiv kan antas sakna betalningsförmåga. Detta är ett tämligen lågt ställt krav. Jämfört med den hittillsvarande tillämpningen innebär den nya lydelsen i denna del att svårigheter att göra någon mer exakt prognos beträff- ande gäldenärens framtida betalningsförmåga, som i sin tur kan vara beroende av förhållandena på arbetsmarknaden, inkomstutveckling och konjunkturläge, inte i sig behöver betyda att kravet inte är uppfyllt (jfr prop. 1993/94:123 s. 92 f. och NJA 2003 s. 437). Prognosen ska vidare enbart ta sikte på förhållandena , i regel uppemot . Detta innebär en avsevärd förkortning av perspektiven jämfört med vad som gällt tidigare, då bedöm- ningen skulle avse överskådlig tid. bestämmelsen fortfarande för att det görs en mer långsiktig prognos än vad som är fallet vid tillämpning av konkurslagens insolvensrekvisit (jfr t.ex. prop. 1993/94:123 s. 197). Ändringar har gjorts även i nästa led i prövningen. Första stycket andra punkten drar upp ramarna för den s.k. allmänna skälighets- bedömningen. Vid denna ska enligt tredje stycket vissa omständig- heter särskilt beaktas. Ändringarna som gjorts innebär bl.a. att skuldernas ålder inte längre ska tillmätas någon särskild betydelse. Det betyder att skuldsanering ska kunna beviljas även i sådana fall då merparten av skulderna är tämligen nya. Att själva problemet med överskuldsättning pågått behöver inte heller utgöra ett hinder mot att bevilja sökanden skuldsanering. Det sagda innebär inte att skuldernas ålder helt saknar betydelse vid den allmänna skälighetsbedömningen. Om skulderna är av äldre datum ska detta naturligtvis normalt kunna räknas gäldenären till godo. Skuldernas ålder kommer emellertid då att beaktas som en omständighet bland andra i en friare och mer nyanserad skälighets- bedömning. Detsamma gäller överskuldsättning som pågått under ett ansenligt antal år. En gäldenär som vid ett första ansökningstillfälle inte upp- fyllt de krav som kan ställas på henne eller honom vid skälighets- bedömningen och därmed fått avslag på en ansökan om skuld- sanering bör alltså i regel kunna få en senare ansökan betraktad i ett annat ljus, förutsatt att överskuldsättningsproblematiken då kan karakteriseras som långvarig (jfr t.ex. NJA 2003 s. 437). – kan det faktum att problemen med överskuldsättning har pågått naturligtvis inte ensamt vara tillräckligt för att kvalificera en gäldenär för skuldsanering. Andra omständigheter måste vägas in vid totalbedömningen. En gäldenär som utan rimliga skäl har fortsatt att dra på sig skulder sedan problemet med över- skuldsättning uppstått, exempelvis genom överkonsumtion, eller som har agerat illojalt mot borgenärerna, kanske genom att undan- hålla pengar, bör inte enbart med åberopande av överskuldsätt- ningens varaktighet beviljas skuldsanering. Tredje stycket har också ändrats på så sätt att det nu anges att det sätt på vilket gäldenären har förhållit sig till sina borgenärer särskilt ska beaktas vid den allmänna skälighetsbedömningen. tidigare lydelsen var det i stället gäldenärens ansträngningar för att fullgöra sina förpliktelser som skulle vägas in. Den nya lydelsen i denna del ska förstås mot bakgrund av att begreppet gäldenärens ansträngningar i språklig bemärkelse närmast ger intryck av att det endast är aktiva, faktiska betalningsförsök etc. från gäldenärens sida som kan beaktas när skuldsanering övervägs, något som dock inte synes ta hänsyn till den bild av passiviserade evighetsgäldenärer som förmedlats i bl.a. avsnitt 4. Den nya skrivningen bidrar till att tydliggöra att ett passivt beteende som har sin rot i någon form av handlingsförlamning och som alltså inte är ett led i en illojal strategi för att undanhålla medel i vart fall inte bör läggas gäldenären till last vid skälighetsbedömningen. ger tredje stycket besked om att gäldenärens medverkan under skuldsaneringsförfarandet ska beaktas särskilt vid den allmänna skälighetsbedömningen. Genom ett tillägg klargörs nu att det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handlägg- ningen av ett eventuellt konkursärende som föregått skuldsaner- ingsansökan också ska beaktas särskilt. I de flesta fall lär det handla om ett konkursärende som berört en gäldenär som drivit verk- samhet i enskild firma och som därefter söker skuldsanering. För bedömningar av denna omständighet blir förvaltarens uppgifter i den redogörelse som enligt 7 kap. 17 § konkurslagen ska bifogas slutredovisningen av betydelse (se författningskommentaren till den paragrafen). Vid en skuldsanering ska det bestämmas 1.vilka fordringar som enligt 7 § ska omfattas av skuldsaneringen, 2.vad som enligt 8 § ska gälla för dem, 3.vilket belopp som ska fördelas mellan borgenärerna, och 4.en betalningsplan som visar när och hur kvarstående belopp av varje borgenärs fordran ska betalas. Det belopp som ska fördelas mellan borgenärerna ska bestämmas så att skuldsaneringen tar i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och inkomster efter avdrag för vad som ska förbehållas gäldenären för dennes och dennes familjs försörjning. Därvid ska bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken om förbehållsbelopp vara vägledande. Det får bestämmas vid skuldsaneringen att förbehåll även ska göras för betalning av en fordran som, enligt 7 § tredje stycket eller beslut som fattas med stöd av 7 § andra stycket, inte omfattas av skuldsaneringen. Av fördelningen enligt första stycket 3 ska det framgå hur stor procentandel av fordringarnas belopp som ska kvarstå. Den betalningsplan som ska bestämmas enligt första stycket 4 ska löpa , om det inte finns synnerliga skäl att bestämma . Ändringsförslaget har behandlats i avsnitt 6.6. Paragrafen innehåller regler om vad som ska bestämmas vid en skuldsanering. En betydelsefull del härav är den betalningsplan som enligt paragrafens första stycke 4 ska upprättas. Fjärde stycket, som ger besked om betalningsplanens löptid, har ändrats på så sätt att den nu anger att betalningsplanen ska löpa (tidigare ). Som en följd av att den i lagen angivna tiden förkortats har möjligheten att bestämma än normaltiden inskränkts. Synnerliga skäl krävs för att betalnings- planen ska kunna bestämmas till än . Det bör dock alltjämt finnas möjligheter att inom ramen för bestämmelsen av- runda betalningsplanen åt någondera hållet så att den löper till ända vid t.ex. ett kvartals- eller halvårsskifte (prop. 1993/94:123 s. 108 och 208, se även s. 169 f.). Att en förlängning av löptiden är möjlig vid ändring av ett beslut om skuldsanering framgår av 26 §. I övrigt har ett antal redaktionella ändringar gjorts i paragrafen. På ansökan av en borgenär vars fordran omfattas av ett beslut om skuldsanering kan upphäva beslutet eller, i fall som avses i 4 och 5, ändra det som har bestämts i en fråga som avses i 9 § första stycket 2–4, om a)har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer, b)har gjort sig skyldig till uppsåtligt försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning, eller c)i hemlighet har gynnat någon borgenär för att inverka på skuld- saneringsfrågans avgörande, 2.gäldenären i sin ansökan om skuldsanering eller annars under ärendets handläggning medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenären, 3.gäldenären har lämnat oriktig uppgift till ledning för myndighets beslut i fråga om skatt eller avgift som omfattas av skuldsaneringen eller underlåtit att lämna uppgift trots att gäldenären är uppgiftsskyldig och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beslut blivit felaktigt eller inte fattats, 4.gäldenären inte följer betalningsplanen, såvida avvikelsen inte är ringa, eller 5. gäldenärens ekonomiska förhållanden har väsentligen förbättrats efter beslutet om skuldsanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat förutses vid beslutet. I fall som avses i första stycket 5 ska ansökan ges in för skuldsaneringen. Om löptiden för betalningsplanen har för- längts enligt 26 §, gäller i stället . Upphävs ett beslut om skuldsanering, blir en borgen eller annan säkerhet som tredje man har ställt för betalning av belopp som avses i 9 § första stycket 3 ogiltig, om inte tredje mannen kände till eller borde känt till de omständigheter som anges i första stycket 1 eller medverkade till att gäldenären åsidosatt sina förpliktelser enligt första stycket 2. Ändringsförslaget har behandlats närmare i avsnitt 6.7. I paragrafen finns bestämmelser om s.k. omprövning av ett beslut om skuldsanering på begäran av en borgenär. Av första stycket 5 framgår att upphävande eller ändring av skuldsaneringsbeslutet kan bli aktuellt, om gäldenärens ekonomiska förhållanden har väsentligen förbättrats efter beslutet om skuld- sanering och detta beror på omständigheter som inte kunnat förut- ses vid beslutet. I andra stycket anges nu att ansökan ska ges in för skuldsaneringen, vilket är en förkortning jämfört med vad som gällt tidigare. Den nya tidsfristen har bestämts mot bak- grund av att löptiden för betalningsplanen i 9 § kortas från normalt till just . Av styckets sista mening framgår att tidsfristen korresponderar med ett eventuellt beslut om förlängning av löptiden för betal- ningsplanen (se 26 §). Vid ändring av ett beslut om skuldsanering får löptiden för betalningsplanen förlängas till som längst . Till följd av att betalningsplanen förkortas från normalt till har möjligheten att förlänga löptiden i samband med ett ändringsbeslut inskränkts i motsvarande mån. Således föreskrivs nu i paragrafen att löptiden ska få förlängas till som längst (i stället för som tidigare ). Här kan också hänvisas till resone- i kommentaren till 24 §. Ändringsförslaget har därutöver behandlats i avsnitt 6.7. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande beträffande ansökningar om skuldsanering som gjorts före ikraftträdandet. Enligt punkten 1 träder ändringarna i kraft . Av punkten 2 framgår att äldre bestämmelser gäller för skuld- saneringsansökningar som gjorts före ikraftträdandet. Bestämmel- sen innebär att sökanden i ärenden som anhängiggjorts före ikraft- trädandet ska uppfylla de krav för beviljande av skuldsanering som följer av 4 § i dess lydelse före . Vidare ska äldre bestämmelser om betalningsplaner och frister för begäran om om- prövning tillämpas beträffande sådana ansökningar. Äldre bestäm- melser tillämpas också när omprövning begärs efter ikraftträdandet avseende ansökningar som beviljats före ikraftträdandet. Särskilt yttrande av och Redan smärre ändringar i skuldsaneringslagen får stora effekter på antalet ansökningar om skuldsanering. Det visar de ändringar som infördes i skuldsaneringslagen från då egen- försöket togs bort. Detta ledde till att antalet ansökningar om skuld- sanering fördubblades jämfört med föregående år. Regeringen kon- staterade också i förarbetena till den lagändringen (prop. 2005/06:124 s. 41–42) att kronofogdemyndigheterna fäste för stor vikt vid befintligheten av en enskild omständighet och att sådana skuldsaneringsbeslut sedan ändrades vid överrätterna och vid HD till gäldenärens fördel. Genom kronofogdemyndigheternas samman- slagning till en myndighet kommer enhetligheten och överrätternas praxis att få genomslag. Det innebär att gäldenärer redan med nu- varande skuldsaneringslag kommer att kunna beviljas skuldsanering i högre utsträckning . Mot bakgrund härav går utred- ningen enligt vår uppfattning för långt för att ytterligare öka möj- ligheten för skuldsatta personer att beviljas skuldsanering genom att föreslå tre stora förändringar i lagen. Vi delar uppfattningen att långvarig överskuldsättning bidrar till att passivisera gäldenärer i stor utsträckning. Utredningens förslag att rekvisitet skuldernas ålder inte längre ska beaktas särskilt vid den allmänna skälighetsbedömningen är ett bra förslag för att hindra passiviseringen av gäldenärer. Som utredningen påpekar ökar detta möjligheten för bland annat seriösa företagare att snabbt komma tillbaka och starta ny verksamhet. Det bidrar också enligt vår upp- fattning till att chanserna ökar att gäldenären kan återbetala i vart fall delar av sina skulder, eftersom gäldenären inte behöver ha varit svårt skuldtyngd . Detta förslag, tillsammans med de genomförda ändringarna i skuldsaneringslagen och ändringen av tillämpningen av den nuvarande lagen hos Kronofogdemyndig- heten, anser vi vara tillräckliga för att i första hand tillgodose möjligheten för seriösa näringsidkare att snabbt komma tillbaka och starta ny verksamhet efter ett misslyckat försök. Vi har därför invändningar mot att utredningen dessutom före- slår ytterligare två förändringar i skuldsaneringslagen. Dels att det kvalificerade insolvensrekvisitet formuleras på så sätt att gäldenären kan antas sakna förmåga att betala sina skulder , dels att betalningsplanen som ska bestämmas vid en skuld- sanering som huvudregel ska löpa i bara istället för nuvarande . Skälet till ändringarna är i huvudsak att utredningen ytter- ligare vill öka skuldsaneringslagens tillgänglighet och att närings- idkare genom en kortare betalningsplan snabbare ska kunna starta ny verksamhet. Prognosens längd när det gäller gäldenärens framtida insolvens förkortas avsevärt med den nya formuleringen av insolvensrekvi- sitet. Detta får till följd att även måttligt skuldsatta personer kommer att beviljas skuldsanering. Risken för en försämrad betal- ningsmoral ökar om denna grupp av gäldenärer snabbt kan bli av med sina skulder. Om de därtill kan få betalningsplaner som understiger de som normalt förekommer i näringslivet, för t.ex. rörelsefinansiering, leasing och avbetalning, kan det ge negativa signaler till allmänheten. En näringsidkare kan för övrigt starta ny verksamhet direkt efter det att skuldsaneringsbeslutet har fattats och driva sin verksamhet som betalningsplanen löper. Konkurrensen kan därför snedvridas om näringsidkare som beviljas skuldsanering bara behöver betala , medan dennes kon- kurrenter har kvar alla sina skulder med normala betalningsplaner. Vi känner stor oro för att skuldsaneringsinsitutet med dessa förslag blir alltför tillgängligt. För det fall den nya formuleringen av insolvensrekvisitet genomförs, föreslår vi att innebörden i vart fall bör vara att betalningsoförmågan ska förväntas bestå . Likaså är förslaget om en betalningsplan på bara inte en rimlig avvägning mellan borgenärs- och gäldenärsintressena. Vårt förslag är att nuvarande betalningsplan ska kvarstå;