sou · GVB399 · 2008-01-01 00:00:00 — Vägledande härvid får enligt förarbetena vara den indelning i landet som de stora kraftproducenterna använde för omregleringen av elmarknaden vid utjämning av dessa kostnader mellan regionnäten. när nätmyndigheten avgör omfattningen av de regioner inom vilka utjämning bör ske bör man se till att regionerna har en lämplig sammansättning av tätorter och glesbygd. Däremot bör det inte förekomma någon utjämning inom landet, dvs. mellan de norra och södra delarna. Om så sker sätts nämligen det lägesberoende ele- mentet hos nättarifferna för stamnätet ur spel. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.2.4. 4 kap. 5 § Paragrafen motsvarar delvis i sak nuvarande bestämmelse. Paragra- fen tar nu direkt syfte på nättariffer för överföring av el, vilket även framgår av rubriken ovanför 4 kap. 4 §. Med nättariff avses enligt 1 kap. 5 § ellagen avgifter och övriga villkor för överföring av el och för anslutning till en ledning eller ett ledningsnät (se vidare avsnitt 5.2.2 om begreppet nättariff). I förhållande till nuvarande bestäm- melse är undantaget för anslutningsavgifter bortaget. Separata bestämmelser för dessa avgifter finns i 9 §. 4 kap. 6 och 7 §§ I paragraferna har endast språkliga justeringar gjorts. 4 kap. 8 § Paragrafen motsvarar i sak vad som framgår av 4 kap. 9 § första stycket andra meningen jämfört med första meningen i samma stycke, dvs. att överföringstariffen på stamnätet får utformas med hänsyn till var på nätföretagets ledningsnät anslutningspunkten är belägen. Första stycket första meningen i nuvarande 4 kap. 9 § avser skälighetsbedömningen av nätföretagets intäkter och har flyttats till 5 kap 18 §. Särskilt om nättariffer för anslutning till en ledning eller ett ledningsnät 4 kap. 9 § I paragrafen ges vissa bestämmelser om utformningen av anslut- ningsavgiften. Bestämmelsen motsvarar delvis 4 kap. 1 § fjärde stycket nuva- rande ellag. Ett par tillägg har dock gjorts jämfört med nuvarande bestämmelse och därutöver har en särskild reglering införts vid utformningen av anslutningsavgifter för uttagskunder med en säk- ringsstorlek upp till och med . Första stycket inleds med principen om att en nätavgift för anslutning ska utformas så att nätföretagets skäliga kostnader för anslutningen täcks. Som angetts i allmänmotiveringen är detta en princip som gäller även om den inte direkt kommer till uttryck i lagtexten (se prop. 1993/94:162 s. 57 f). Med ordet skäliga ska förstås så att det med automatik inte behöver vara nätföretagets faktiska kostnader för anslutningen. Nätföretaget kan t.ex. i sam- band med anslutningen ha förstärkt nätet på ett sätt som inte direkt kommer kunden till godo, ha använt dyrare material än nöd- vändigt eller inte dragit en ledning på för den anslutande kunden lämpligaste sätt. I så fall ska kunden således endast faktureras för den för kunden skäliga kostnaden för att anslutas. Av nuvarande bestämmelse framgår att två angivna omständigheter särskilt ska beaktas vid utformningen av anslutningsavgiften, nämligen anslut- ningspunktens geografiska läge och den effekt som ska gälla i anslutningspunkten. Dessa två omständigheter har en betydande inverkan på kostnaden för anslutningen. Bestämmelsen i första stycket har kompletteras med ytterligare en omständighet som särskilt ska beaktas vid utformningen av anslutningsavgiften. anges nämligen uttryckligen att avgiften ska inkludera kostnader för förstärkningar i elnätet. Ett nätföretag kan t.ex. på grund av anslutningen vara tvungen att bygga ut en transformatorstation, vilket inte hade varit nödvändigt om nyanslutningen inte hade skett. Om ett nätföretag i samband med en anslutning förstärker nätet mer än vad som är nödvändigt för den anslutande kunden ska denna kostnad inte belasta anslutningskunden. Detta följer av huvudregeln i första meningen. De angivna omständigheterna i för- sta stycket är inte en uttömmande beskrivning av de omständig- heter som ska ligga till grund för utformningen av avgiften. framgår av lagtexten då det anges att de nämnda omständigheterna särskilt ska beaktas. I andra stycket beskrivs en schablonmetod för utformandet av nätavgift för anslutning för uttagskunder med en säkringsstorlek upp till och med . Avgiften ska utformas så att den mot- svarar genomsnittskostnaden i landet för att genomföra en likartad anslutning under liknande objektiva förutsättningar. I avgiften ska endast ingå kostnader för material och arbete som är normalt före- kommande vid denna typ av anslutningar. Genom att använda begreppet liknande objektiva förutsättningar måste schablonen bl.a. göras avståndsberoende. Detta kan t.ex. ske genom att schablonen utformas på så sätt att den delas in i en grundavgift och en avgift per meter ledning och typ av ledning. Det åligger nät- företagen att utforma anslutningsavgiften men i slutändan får frå- gor om avgiften överensstämmer med genomsnittskostnaden i lan- det lösas genom rättspraxis. I tredje stycket beskrivs den s.k. principen om delning. Av bestämmelsen framgår att det vid utformningen av anslutnings- avgiften även ska beaktas om förstärkningen är till nytta för annan än anslutningskunden eller kan förväntas bli till nytta för framtida anslutningskunder från anslutningen. Syftet med bestämmelsen är att dela upp kostnaden då delar av en anslutning även är till nytta för någon annan än anslutningskunden. I bestäm- melsen har satts en tidsgräns då en anslutning kan tänkas bli till nytta för en framtida kund. Principen innebär att anslut- ningskunden delar kostnaderna för anslutningen med de kunder som får nytta av kostnaden. Eftersom man aldrig med säkert vet hur många kunder som kan tillkomma får nätföretaget göra en uppskattning vid anslutningen. Om t.ex. nät- företaget uppskattar att fyra framtida kunder kommer att få nytta av delar av anslutningen ska den ursprungliga kunden och därefter efterföljande kunder betala 1/5 av den totala kostnaden för de delar som varit till ömsesidig nytta. Det är endast de kostnader som är till nytta för andra kunder som ska delas. Detta innebär att det alltid kommer att finnas kost- nader som är exklusiva endast för den anslutande kunden. När det gäller utformningen av anslutningsavgifter enligt schablonmetoden i andra stycket är det rimligt att anta att den kostnad som ingår i grundavgiften är kundspecifik och således inte ska delas medan det motsatta kan gälla för den rörliga schablonavgiften, naturligtvis under förutsättningen att förstärkningen är till nytta även för andra kunder samt att dimensionering och utformning etc., är gjord – eller redan har beaktats vid prövning av anslutningsavgiften – även för framtida kunder (dvs. att ledningar och transformatorer m.m. är dimensionerade för att ta emot det antal kunder som delningen ska omfatta). Omständigheter som talar för att en delning bör göras kan t.ex. vara påbörjad byggnation, förekomst av avstyckade fastigheter eller att bygglov har lämnats. När det gäller anslutningar för kunder (såväl inmatnings- som uttagskunder) som avser att bedriva när- ingsverksamhet bör begränsningen av begreppet framtida anslut- ningskunder vara något snävare. Normalt bör dessa anses som framtida anslutningskunder endast när dessa har begärt en anslut- ning eller inkommit med en sådan förfrågan till elnätsföretaget samt påbörjat förfarandet med behövliga tillstånd för sin verksam- het. När det gäller frågor om t.ex. när delning ska ske och var grän- sen går mellan skäliga kostnader för kunden och nytta för annan kund, är detta frågor som får lösas i rättspraxis. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.4. Särskilt om nättariffer för mindre produktionsanläggningar 4 kap. 10 § I paragrafen har endast språkliga justeringar gjorts. Rätt till uppgifter om nättariffer m.m. I paragrafen har endast språkliga justeringar gjorts. 5 kap. Nätkoncessionshavares intäkter från nätverksamheten Skälighetsbedömning av nätkoncessionshavares intäkter 5 kap. 1–3 § I paragraferna, som är nya, återfinns de grundläggande bestämmel- serna om att innan en ny tillsyns- period börjar ska fastställa de samlade intäkter ett nätföretag får ta ut från nätverksamheten genom nättariffer och andra avgifter . Utredningens allmänna överväganden och förslag rörande införandet av en förhandsprövning återfinns i 4 kap. i den allmänna motiveringen. I 1 § definieras intäktsram som de samlade intäkter ett nät- företag får ta ut från nätverksamheten genom nättariffer och andra avgifter . Det är alltså inte här fråga om en bedömning av de kundspecifika överförings- eller anslutnings- avgifterna. Bestämmelser om dem finns i 4 kap. ellagen. Ett nät- företags intäkter kommer framförallt från överförings- och anslut- ningsavgifter men man kan tänka sig även andra typer av intäkter, t.ex. krav- och faktureringsavgifter m.m. Genom att det anges intäkter från nätverksamheten faller sådana intäkter bort som t.ex. intäkter från finansiella tillgångar och från bredbandsverksamhet (se mer om intäkter under rubriken i avsnitt 5.3.8). Inspektionens fastställelsebeslut ska meddelas senast en ny tillsynsperiod börjar. Att beslutet ska meddelas innan perioden börjar följer av artikel 23.2 i elmarknads- direktivet. Eftersom den fastställda intäktsramen i stora delar belopps- mässigt är preliminär är det väsentligt att de uppgifter och metoder som legat till grund för beräkningen av intäktsramen finns angivna i fastställelsebeslutet. Detta anges i 2 §. Metoden kommer sedan åter att tillämpas i samband med avstämningen efter tillsynsperiodens slut (se 5 kap. 10 §). Det kan t.ex. vara metoden för att beräkna en rimlig avkastning och olika effektivitetsmodeller. Av 3 § framgår att längden på tillsynsperioden ska vara fyra kalenderår. Den fastställda intäktsramen ska således täcka nätföre- tagens samlade intäkter . Ett nätföretag kan därmed välja att ta in lite högre intäkter och kompensera detta genom att ta in lägre intäkter ett annat år. Bestämmelsen gäller även nätföretag som har ett brutet räkenskapsår. Beräkning av intäktsramens storlek 5 kap. 4 § I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser som anger grunden för hur intäktsramen ska beräknas. Enligt första stycket ska intäkts- ramen täcka skäliga kostnader för att bedriva nätverksamheten och ge en rimlig avkastning på det kapital som har fastställts att krävas för att bedriva verksamheten, dvs. Av punkterna 3–6 i övergångsbestämmelserna framgår att inför den första tillsynsperioden ska fastställa en initial reglermässig kapitalbas. Kapitalbasen som fastställts kommer därmed inte att överensstämma med nätföretagets bokföring. I 5–7 §§ finns särskilda bestämmelser om hur skäliga kostnader i nätverk- samheten och en rimlig avkastning ska beräknas. I andra stycket anges att hänsyn ska tas till kvaliteten i över- föringen av el vid bestämmandet av intäktsramen. En låg kvalitet kan medföra en sänkning av den beräknade avkastningen medan en hög kvalitet kan medföra en höjning. Värderingen av kvaliteten bör utgå från vad kunderna har rätt att förvänta sig och är beredda att betala för. Hur en kvalitetsreglering kan utformas och vilka effek- ter den bör ha på avkastningen har utvecklats närmare i avsnitt 5.3.9. I tredje stycket finns ett bemyndigande för regeringen eller nät- myndigheten, dvs. , att meddela före- skrifter om vad som avses med kvaliteten i överföringen av el. Det kan t.ex. vara kvalitet på överföringen av el när det gäller antalet avbrott, spänningskvalitet och kvaliteten på kundservice. Särskilt om beräkning av skäliga kostnader i nätverksamheten 5 kap. 5 § I paragrafen, som är ny, finns särskilda bestämmelser om hur skä- liga kostnader i nätverksamheten ska beräknas vid fastställandet av intäktsramen. Av paragrafen framgår att med skäliga kostnader anses kostnader för en ändamålsenlig och effektiv drift av en nät- verksamhet med likartade objektiva förutsättningar. Man bör i detta sammanhang skilja mellan s.k. påverkbara och ej påverkbara kostnader. Kostnader som ett nätföretag inte kan påverka, t.ex. kostnader för överliggande nät och tillsynsavgifter till m.m., bör per definition anses som skäliga och ska därför accepteras i sin helhet. När det gäller påverk- bara kostnader ska, som framgår av bestämmelsens ordalydelse, någon form av krav på effektivitet ställas på nätföretagen. Därvid ska enligt bestämmelsen ses till nätverksamhet med likartade objektiva förutsättningar. Det innebär att kostnader som inte kan anses spegla en ändamålsenlig och effektiv drift av nätverksamhet med likartade objektiva förutsättningar inte skall godtas. Vid utar- betande av modeller för effektivisering ska inspektionen ta hänsyn till de enskilda nätföretagens objektiva förutsättningar, t.ex. geo- grafiska skillnader och nätens ålder. Eftersom intäktsramen ska fastställas i förväg får inspektionen med hjälp av historiska data ta fram de kostnader som kan anses skäliga. Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 5.3.8. Särskilt om beräkning av en rimlig avkastning 5 kap. 6 § I paragrafen, som är ny, finns särskilda bestämmelser om hur den reglermässiga kapitalbasen ska beräknas. Enligt första stycket ska inför varje ny tillsynsperiod planerade investeringar läggas till kapitalbasen och avskrivningar dras ifrån. Enligt huvudregeln ska investeringar mot- svara genomsnittskostnaden för att på ett rationellt och effektivt sätt genomföra likartade investeringar under liknande objektiva förutsättningar. Med uttrycket liknande objektiva förutsättningar avses inte bara själva investeringen utan även andra förutsättningar som ökade kostnader på grund av t.ex. miljö, läge eller arkitektur. Således kan man inte jämställa t.ex. byggandet av en transformator- station ute på landet med en som byggs mitt i en storstad. Avsikten med bestämmelsen är att investeringar i elnätet ska beräknas efter standardkostnader (se dock de viktiga undantagen i andra – fjärde styckena). En standardkostnad bör sättas så att den motsvarar det genomsnittliga värdet för vad investeringskostnaden i normalfallet Standardkostnader är inte alltid möjligt eller lämpligt att tillämpa vid värderingen av en investering, eller för alla typer av tillgångar som krävs för att bedriva nätverksamhet. Exempelvis lämpar sig standardkostnader bäst när det gäller att prissätta mate- rial och komponenter i elnätet. Med investeringar avses både inve- steringar i det befintliga elnätet och investeringar på grund av anslutningar av nya kunder. När det gäller avskrivningar är det här fråga om s.k. reglermässiga avskrivningar som inte behöver över- ensstämma med bokföringen hos ett nätföretag. I andra stycket finns ett undantag till bestämmelsen i första stycket om att investeringar ska motsvara genomsnittskostnaden för att på ett rationellt och effektivt sätt genomföra likartade inve- steringar under liknande objektiva förutsättningar. Undantaget är främst tänkt att tillämpas för investeringar i samband med oväder eller olyckor då en snabb insats är nödvändig för att återställa elöverföringen till ursprunglig nivå. Kostnader kan då komma att vida överstiga vad motsvarande investeringar skulle kosta vid en normal planerad investering. Undantaget ska dock inte ses som uteslutande tillämpligt i sådana fall utan det kan uppkomma andra situationer som kan medföra att kostnader som överstiger stan- dardkostnaderna bör accepteras, t.ex. investeringar i storstad och skärgård. Syftet med bestämmelsen om att kostnaderna för investeringar ska läggas till kapitalbasen och kostnadssättas med hjälp av stan- dardkostnader är att inte ska behöva bedöma enskilda investeringar. I tredje stycket finns dock en bestämmelse som anger att investeringar som är uppenbart obe- hövliga för att upprätthålla ett säkert, tillförlitligt och effektivt led- ningsnät inte ska läggas till kapitalbasen. Genom att det i bestäm- melsen anges att investeringen ska vara uppenbart obehövlig följer att bestämmelsen endast ska tillämpas undantagsvis i mycket sär- skilda fall. Vid bedömningen av om en investering är uppenbart obehövlig bör samtliga omständigheter beaktas. Bestämmelsen i detta stycket gäller investeringen som sådan och inte kostnaden. Således kan inspektionen med stöd av bestämmelsen besluta att en uppenbart obehövlig investering inte ska tillföras kapitalbasen trots att den i och för sig gjorts till gällande standardkostnader. I fjärde stycket första punkten finns ett bemyndigande till reger- ingen eller, efter regeringens bemyndigande, Energimarknads- inspektionen att meddela föreskrifter som innebär att kapitalbasen får ökas med en investering som överstiger den genomsnitts- kostnad som avses i första stycket, dvs. i normalfallet de av inspek- tionen fastställda standardkostnaderna. Konsekvensen av bestäm- melsen är att nätföretagen kommer att kunna öka sina kapitalbaser med de faktiska kostnaderna upp till den av inspektionen fastställda nivån utan inblandning från inspektionens sida. En förutsättning för detta är naturligtvis att nätföretagen har haft kostnader för investeringar upp till denna nivå. I fjärde stycket andra punkten finns ett bemyndigande om att meddela föreskrifter om metoder för hur avskrivning ska beräknas. Bestämmelsen ger regeringen eller möjlighet att bestämma t.ex. avskrivningstider och val av avskriv- ningsmetod. Bestämmelserna i paragrafen har behandlats närmare i avsnitt 5.3.6. 5 kap. 7 § Av paragrafen, som är ny, framgår att beräkningen av en rimlig avkastning ska ske utifrån vedertagna ekonomiska metoder. Utred- ningen har i avsnitt 5.3.7 föreslagit att den s.k. WACC-metoden som tillämpar i sin tillsyn över nätföretagens intäkter även fortsättningsvis bör användas vid beräkningen av en skälig avkastning. Bestämmelsen hindrar dock inte inspektionen för att tillämpa en annan vedertagen ekonomisk metod för beräkning av en rimlig avkastning. Ändring av nätmyndighetens fastställelsebeslut 5 kap. 8 och 9 § I paragraferna, som är nya, anges grunderna för när ett fastställel- sebeslut ska ändras . I 8 § behandlas de fall där ett beslut ska ändras efter ansökan av ett nätföretag. En förutsättning för att en intäktsram ska ändras är att de omständigheter som anförs i ansökan kan komma att väsent- ligt ändra intäktsramens storlek eller det annars föreligger särskilda skäl. Ett nätföretag kan t.ex. vilja investera utöver de planerade investeringar som anmäldes till innan tillsynsperioden började. Vad som menas med väsentligt och sär- skilda skäl får avgöras från fall till fall. I första hand bör man se till den justering i kronor av intäktsramen som ansökan avser i förhål- lande till den totala ramen. Man bör även se till vilken typ av inve- stering det är fråga om och vilken betydelse en prövning av intäkts- ramen har för nätföretaget. Ett starkt skäl för att få till stånd en prövning är om det föreligger ett riskmoment för nätföretaget, t.ex. i fråga om kostnaden för en investering kan accepteras av inspek- tionen eller om oklarhet råder om investeringen kan anses vara uppenbart obehövlig och kostnaden därför inte ska tillföras kapi- talbasen. Bestämmelsen är därmed främst avsedd att tillämpas när det gäller investeringar som inte prövats. När det däremot gäller kostnader som inte går att påverka, t.ex. kostnader för över- liggande nät, föreligger ingen risk för nätföretaget även om dessa kostnader satts alltför lågt i fastställelsebeslutet. I avstämnings- beslutet kommer intäktsramen att justeras i denna delen med nät- företagets faktiska kostnader. En ansökan om ändring av intäktsramen ska handläggas skynd- samt av . Av 13 kap. 15 § andra stycket framgår att ett beslut från inspektionen om att inte ändra en fastställd intäktsram inte kan överklagas. Om ett nätföretag inte ansöker om att få ett fastställelsebeslut ändrat, t.ex. på grund av att större investeringar genomförts än planerat, eller om inspektionen inte efter en ansökan ändrar intäktsramen kommer en prövning av dessa investeringar i stället att ske i samband med att avstämnings- beslutet meddelas (se 10 §). I 9 § behandlas de fall där på eget initiativ ska ändra ett fastställelsebeslut. Punkterna 1 och 2 behand- lar fall där fastställelsebeslutet blivit fel antingen på grund av att nätföretaget har lämnat felaktiga eller bristfälliga uppgifter eller att beslutet annars har fattats på uppenbart felaktiga grunder. I båda fallen gäller att felaktigheterna i mer än ringa omfattning har inver- kat på intäktsramens storlek. Vid bedömningen av om en ändring är av ringa omfattning eller inte bör man se till beloppsändringens storlek i förhållande till hur stor den tidigare beslutade intäkts- ramen är. Punkten 3 avser det fallet då inspektionen eller en allmän domstol efter ett överklagande har ändrat en intäktsram för en tidi- gare tillsynsperiod. Inspektionen ska då göra de följdändringar som det ändrade beslutet medför för intäktsramen för innevarande till- synsperiod. En ändring av ett nätföretags intäktsram kan även i vissa fall ske efter att inspektionen eller en allmän domstol har änd- rat en intäktsram för ett annat nätföretag. Av punkten 4 framgår att en sådan följdändring ska ske om grunden för ändringen av det andra nätföretagets intäktsram är generellt tillämplig även för intäktsramen för andra nätföretag. Det kan t.ex. vara fråga om en justering av avkastningen på grund av att en procentsats vid använ- dandet av WACC-metoden har ändrats eller att en standard- kostnad för en investering har justerats uppåt. Slutligen framgår av punkten 5 att ett beslut även kan ändras om det föreligger särskilda skäl. Detta kan vara fallet om en lagändring eller en ny EG-förord- ning gör det nödvändigt att justera intäktsramen. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 4.2.2. Avstämning efter tillsynsperiodens slut 5 kap. 10 § I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om det s.k. avstäm- ningsbeslutet som enligt huvudregeln ska meddela senast efter tillsynsperiodens slut. Om det föreligger särskilda skäl, t.ex. på grund av att ett nätföretag inte lämnat in fullständiga uppgifter , får ett beslut meddelas . Genom avstämningsbeslutet fastställer inspektio- nen den slutligt gällande intäktsramen för den föregående tillsyns- perioden. Fastställelsebeslutet som meddelas innan tillsynsperioden börjar bygger i stora delar på historiska siffror och prognoser för fram- tiden. I avstämningsbeslutet ska inspektionen justera de prognoser som legat till grund för det tidigare beslutet och ersätta progno- serna med det faktiska utfallet. Inspektionen ska därvid tillämpa 4– 7 §§ samt de uppgifter och metoder som inspektionen tillämpat vid fastställelsebeslutet. Inspektionen ska alltså tillämpa samma meto- der vid såväl fastställelse- som avstämningsbeslutet. Detta är av stor betydelse för förutsägbarheten så att nätföretagen vid varje givet tillfälle har möjlighet att själva kontrollera hur de ligger till i för- hållande till fastställelsebeslutet. Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 5.7. Periodisering av intäkter från nätanslutningar m.m. 5 kap. 11 § Av paragrafen, som är ny, framgår att intäkterna från nätanslut- ningar (första stycket) och flyttning av befintliga ledningar (andra stycket) efter ansökan till kan få peri- odiseras, dvs. intäkterna kan delvis få redovisas kommande till- synsperioder. En förutsättning för att en sådan ansökan ska medges är att intäkterna från anslutningarna eller flyttningarna under peri- oden varit betydande i förhållande till tidigare års intäkter från an- slutningar respektive flyttningar. Ett nätföretag kan t.ex. haft ett mycket stort antal anslutningar på grund av ny- exploatering i redovisningsområdet. Inspektionen har möjlighet att bestämma att intäkterna ska redovisas under påföljande tillsyns- period eller att de ska periodiseras under fler perioder. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.3.8 under rubriken . Återbetalning av för högt uttagna avgifter m.m. 5 kap. 12 § I paragrafen, som är ny, anges huvudregeln om vad som ska ske när ett nätföretags samlade intäkter avvikit från intäktsramen i avstämningsbeslutet.