sou · GWB343 · 2008-04-30 00:00:00 — De delas slumpmässigt in i nio aktörsgrupper varav sex är intressegrupper: de stora partierna, de små partierna, medborgarna, kommuner- och landsting, intresseorganisationerna, och tre är expertgrupper: tjänstemän, jurister, ekonomer och statsvetare. Utifrån sina individuellt tilldelade roller har aktörsgrupperna till uppgift att tillsammans utarbeta en problembeskrivning av vad som är bekymmersamt med den nuvarande svenska demokratin, en grundlagsvision om vilka konstitutionella förändringar som behövs för att åtgärda Medborgare och riksdagsledamöter tycker om demokratins spelregler Vad tycker medborgarna? Vad är svenska folkets inställning till olika författningspolitiska förslag? I tabell 1 redovisas medborgarnas inställning till de sex förslag på förändringar som ingick i vår frågeserie RiksSOM- undersökning. Där återfinns även jämförbara mätningar från tidigare SOM-undersökningar 1998 och 2000. I det kommande avsnittet redovisas också opinionsstödet för de olika förslagen i olika grupper av medborgare (tabell 2 och 3). En fullständig redovisning av resul- taten återfinns i rapportens appendix. Innan vi påbörjar en mer detaljerad genomgång av opinions- yttringarna är det på sin plats att göra en mer samlad bedömning av svarsmönstren. Har medborgarna överhuvudtaget åsikter om de förslag som presenteras? Förekommer fler åsiktsyttringar än för ett knappt decennium sedan då den senaste undersökningen genomfördes? Resultaten visar att det finns få tecken på ökad åsiktsbildning bland medborgarna. För flera av förslagen uppgår andelen som tycker att förslagen är varken bra eller dåligt till närmare 35 pro- cent. Det är inte några ovanliga nivåer för attityder till förslag som inte äger centralitet i samhällsdebatten. Ambivalenta attityder behöver inte nödvändigtvis indikera en icke-åsikt, men i avsaknad av andra flyktalternativ av typen vet inte indikerar höga andelar varken eller-svar en låg beredskap att ta ställning till förslagen. Åsiktsförekomsten är här liten (1988). Det handlar om sakfrågor som svenskarna inte har anledning att fundera över , alternativt frågor där svenskarna inte snabbt kan härleda några kristalliserade åsikter från mer etablerade ideologier som t.ex. vänster-högerideologi eller ta genvägen via kunskaper om det egna partiets ställningstaganden i sakfrågorna. Några uppenbara tecken på en kristallisering av åsikter i författningspolitiska frågor finns inte i materialet. Undantaget är möjligen för- problemen och en strategi för att i förhandlingar med övriga aktörsgrupper lägga fram betänkanden med förslag på förändringar inom sammanlagt nio olika författningspolitiska områden: 1. framtida statsskick, 2. regeringsbildning och regeringens organisering, 3. kammarsystemet: den lagstiftande maktens organisation, 4. den konstitutionella kontrollen, 5. det lokala självstyret, 6. politisk representation, 7. det direktdemokratiska inslaget, 8. Demos, 9. Individuella fri- och rättigheter. Grundlagskonventet vid tilldelades universitets pedagogiska lagpris 2006. Grundlagskonventet pågår åtminstone så länge arbetar. Grundlagskonventet är självdokumenterande och genererar ständigt nya typer av författningspolitiska idéer och innovationer. Resultaten från grundlagskonventet kommer att sammanställas i någon form . slaget om att korta mandatperioderna från fyra till där andelen varken bra eller dåligt-svar minskat från 31 till 24 pro- cent. Sänka rösträttsåldern till 16 år Ett förslag där nästan alla medborgare tycks ha en mycket klar upp- fattning är frågan om sänkt rösträttsålder. Det är alltjämt ett mycket impopulärt förslag. har liksom många andra väst-europeiska länder successivt sänkt rösträttsåldern från 23 till nuvarande . Diskussioner om att fortsätta sänka röst- rättsåldern återfinns i alla etablerade demokratier (2007), men bortsett från några försök i ett par nordtyska delstater finns få indikationer att en sådan utveckling skulle vara nära före- stående. SOM-undersökningen 2006 visar att det bland svenskar finns ett mycket svagt stöd för att fortsätta att utvidga rösträtten. Opi- nionen är mycket stabil. Andelen svenskar som anser att förslaget är ganska bra eller mycket bra är endast . avfärdar förslaget som ganska eller mycket dåligt (se tabell 1). Om svenska folket fick bestämma skulle gälla för rösträtt även . Liksom i tidigare studier finns ett mycket tydligt samband mellan ålder och inställning till rösträtt för 16-åringar (se tabell 2). Ju äldre man är desto mer negativ till förslaget är man. Alla ålders- grupper är dock övervägande negativa, så även den allra yngsta gruppen 15–. Jämförelser visar dock att de allra yngsta blivit något mindre negativa. Andelen 15–19-åringar som tycker att sänkt rösträttsålder är ett mycket eller ganska bra förslag har ökat från till . Medborgare och riksdagsledamöter tycker om demokratins spelregler Tabell 1 Svenska folkets åsikter om sex förslag till förändring av demokratins spelregler 1998, 2000 och 2006 (procent, balansmått) sänka rösträttsåldern till i alla val genomföra fler nationella folkomröstningar genomföra val till riksdag och kommun vid från 4 till 3 år Kommentar: Resultaten är hämtade från SOM-undersökningarna 1998, 2000 och 2006 och bygger på 1 550- 1 700 personer vid varje undersökningstillfälle. De fem svarsalternativ som erbjöds var ++ =mycket bra förslag, + =ganska bra förslag, o =varken bra eller dåligt förslag, - =ganska dåligt förslag, samt -- =mycket dåligt förslag. Opinionsbalansmåttet visar andelen positiva till förslaget minus andelen negativa till förslaget. (mp) tillhör de partier som starkast driver frågan om sänkt rösträttsålder. Men uppenbarligen går man här emot majori- tetsuppfattningen i det egna partiet: även bland mp-sympatisörer är knappt var femte () mp-sympatisör positiv till att sänka rösträttsåldern (se tabell 3). Tanken att sänka fyraprocentspärren till är inte heller ett särskilt populärt förslag bland svenska folket (se tabell 1). Folk- opinionen i frågan har också blivit något mer negativ : opinionsbalansen har förändrats från -49 till -. Möjligen handlar det om en effekt av att ett i väljarkåren mycket illa omtyckt parti, , närmade sig fyraprocent- spärren val och fick av rösterna. Man kan förvänta sig att de mindre partiernas sympatisörer skulle vara mer positiva till en sänkt riksdagsspärr. Men sambandet mellan partisympati och åsikt är svagt. Bland och sympatisörer finns visserligen en mindre avog inställning till förslaget att sänka riksdagsspärren – men ändå övervägande negativt även bland dessa partiers sympatisörer (se tabell 3). Medborgare och riksdagsledamöter tycker om demokratins spelregler Tabell 2 Åsikter om sex förslag till förändringar av demokratins spelregler i olika grupper 2006. Andel som anser att förslagen är ganska bra eller mycket bra (procent) sänka rösträttsåldern till 16 år genomföra fler nationella folkomröstningar genomföra fler kommunala folkomröstningar genomföra val till riksdag och kommuner minska mandatperiodernas längd från 4 till 3 år stad eller större tätort mkt/ganska stort förtroende varken stort eller litet förtroende mycket intresserad av politik ganska intresserad av politik inte särskilt intresserad av politik inte alls intresserad av politik Kommentar: Resultaten är hämtade från SOM-undersökningen 2006. Siffrorna i tabellen visar andelen som anser att förslaget är mycket bra eller ganska bra. Observera att antalet svarande i respektive kategori varierar något mellan de olika frågorna. För detaljer, se Appendix. Nationella och kommunala folkomröstningar Fyraprocentspärren och rösträtt från är väl inarbetade spel- regler i den svenska valdemokratin. Det kan vara svårt att föreställa sig effekterna av sänkta riksdagsspärrar eller sänkt rösträttsålder. Men vi ställde också frågor om saker som medborgarna kan relatera till och som de har egna direkta erfarenheter av – nationella och kommunala folkomröstningar. har erfarenhet av sex nationella folkomröstningar. Den långa trenden när det gäller svenskarnas generella inställning till folkomröstningar är försiktig: andelen som anser att vi bör vara sparsamma med folkomröstningar har enligt valunder- sökningarna ökat för varje tillfälle vi anordnat en folkomröstning: 1980, 2003. Erfaren- heterna av de folkomröstningar som faktiskt hållits är mer positiva; andelen som anser att det var rätt att utlysa folkomröstning i det här fallet har ökat från 2003 (2004). Svenskarna har i tidigare SOM-mätningar varit försiktigt positivt till förslaget att anordna fler nationella folkomröst- ningar. Men efter den senaste nationella erfarenheten – folkomröstning om införande om euron – har opinionen blivit något mer tveksam. I SOM 2006 är lika många positiva som nega- tiva till förslaget (opinionsbalans +1). Inställningen till folkomröstningar vet vi sam- varierar med partiideologi. De partisympatisörer som är tydligast positiva till att anordna fler nationella folkomröstningar är vänster- partiets, och sympatisörer. Attityder till folkomröstningar tenderar också att samvariera med om man själv stod som vinnare eller förlorare vid det senaste till- fället folkomröstningsinstitutet användes. Motståndare till det svenska medlemskapet i EU är betydligt mer positiva till att anordna folkomröstningar är medlemskapsanhängare, även under kontroller för bakomliggande vänster-högerideologi och parti- sympati. Unga är betydligt mer positiva till folkomröstningar än äldre. Det finns en övervikt positiva till förslaget i alla åldersgrupper . Om den yngre hälften av befolkning fick bestämma skulle vi alltså ha fler nationella folkomröstningar . Medborgare och riksdagsledamöter tycker om demokratins spelregler Många medborgare har numera direkta erfarenheter av att delta i folkomröstningar på nivå. har det anordnats cirka 100 kommunala folkomröstningar i varav 22 i sam- band med det senaste riksdagsvalet . Trots att många kom- munala folkomröstningar visat sig vara mycket svårhanterliga inom ramen för det representativa demokratiska systemet (t.ex. omröst- ningar om trängselskatt och om rätten att försvara tamdjur mot rovdjur) är förslaget att anordna fler kommunala folkomröstningar mer populärt än förslaget att anordna fler nationella folkomröst- ningar. När det gäller kommunala folkomröstningar är svenska folket alltjämt övervägande positiv till fler omröstningar (balansmått +19, se tabell 1). Positiv opinionsövervikt återfinns i alla åldersgrupper utom bland de allra äldsta 70–85 åringarna. Mest positiva till fler lokala folkomröstningar är de yngsta och sympatisörer till miljö- partiet och (se tabell 2–3). Frågan om gemensamma valdagar för nationella och kommunala val har debatterats i (2001). Det är en ständigt aktuell författningspolitisk fråga som utreddes så sent som författningsutredning. Då lyckades man inte finna någon majoritet för att skilja valdagarna åt. I samband med grundlagsutredning ligger frågan om valdagarnas placering återigen på bordet. Att skilja valdagarna åt är inget populärt förslag bland svenska folket. Och har förslaget att införa skilda valdagar i kommun- och riksdagsval blivit ännu mer negativ. Andelen som svarar att förslaget är ganska eller mycket dåligt har förändrats från 2006 (se tabell 1). Det finns en klar övervikt för uppfattningen att skilda valdagar är ett dåligt förslag (balansmått -31). Denna väljaropinion är i huvudsak i linje med vad kommun- styrelseordföranden och partiernas lokalt kampanjansvariga har uttryckt i tidigare studier. Man vill inte ha skilda valdagar (2001). Bland kommunernas politiker och bland riks- politikerna finns emellertid en majoritet för att införa skilda val- dagar i . Men medborgarna tycks alltså föredra status quo även när det gäller valdagarnas placering. Frågan må vara partipolitiserad på elitnivå men alltså inte på medborgarnivå: partiernas sympatisörer är helt överens om att det är ett dåligt förslag att skilja valdagarna åt. Variationsbredden när det gäller andelen som anser förslaget är mycket bra är mycket liten bland olika grupper av partisympatisörer (se tabell 3): vänster- partiets sympatisörer (positiva) och sympa- tisörer (positiva) Skilda valdagar är mer populärt förslag bland stadsbor (20 pro- cent positiva) än bland landsbygdsbor (). De som är intresserade av politik gillar idén med skilda valdagar betydligt bättre () än personer som saknar intresse för politik (). Och bland högutbildade återfinns en större andel positiva () än bland lågutbildade (). Ett tungt argument för att skilja valdagarna åt är att det i går mycket () mellan de tillfällen då vi medborgare har möjlighet att utkräva ansvar av våra förtroendevalda för den gångna mandatperioden och ge dem nya mandat . Ett alternativ till skilda valdagar som seglat upp i den författningspoli- tiska debatten är att korta mandatperiodernas längd från 4 till . Huvudlinjen i argumentationen är att en demokrati som motione- ras oftare kommer ha goda effekter på alla aktörer i den repre- sentativa demokratin. Allmänna val har tydligt positiva effekter på väljarnas förtroende för politiker och för det allmänna politiska intresset: valårseffekterna är väl belagda (2007). Med tätare val skulle partierna få bedriva kampanjer oftare vilket gör dem synligare för väljarna och medierna skulle bli bättre på att bevaka valrörelserna. Men förslaget att korta mandatperiodernas längd är inte alls populärt bland svenska folket. Det finns ett kompakt motstånd mot att gå till valurnorna oftare än : av svenska folket anser att förslaget är mycket eller ganska dåligt (se tabell 1). Egenintresseförklaringar ligger nära till hands när det gäller förslaget om att korta mandatperiodernas längd från 4 till . Kortare mandatperioder är klart mindre populärt bland alliansparti- ernas sympatisörer (c, kd, fp och m) än bland oppositionspartierna (v, s och mp). Till de mest positiva grupperna hör social- Medborgare och riksdagsledamöter tycker om demokratins spelregler demokraternas sympatisörer (positiva) och sympa- tisörer till partier som står utanför , exempelvis sverige- demokraternas sympatisörer (positiva). I vilken utsträckning är svenska folkets åsikter i författningspoli- tiska frågor partipolitiserade? Variansanalyser visar att partisympati diskriminerar relativt svagt när det gäller författningspolitiska sakfrågeåsikter. Eta-värdena varierar mellan .06 och .23 (se tabell 3). Är det mycket eller litet? Nivåerna kan lämpligen jämföras med motsvarande värden för sakfrågor som handlar om att ta emot färre flyktingar i (eta=.36), minska den offentliga sektorn (eta=.47), bedriva mer av sjukvården i privat regi (eta=.57) eller självplacering på en vänster-högerskala (eta=.78). En jämförelse med politiseringsgraden i andra sakfrågor visar att våra författ- ningspolitiska sakfrågeåsikter nivåmässigt ligger i samma intervall som frågor om att tillåta vargjakt (eta=.32) eller att tillåta gratis nedladdning av all film och musik från internet (eta=.14). Tabell 3 Åsikter om sex förslag till förändringar av demokratins spelregler bland partiernas sympatisörer 2006. Andel som anser att förslagen är ganska bra eller mycket bra (procent). sänka rösträttsåldern till i alla val genomföra fler nationella folkomröstningar genomföra fler kommunala folkomröstningar genomföra val till riksdag och kommuner grad av partipolitisering (eta) åsikt × vänster-högerideologi (r) åsikt × vänster-högerideologi (tau) minskamandatperiodernas längdfrån 4 till 3 år Kommentar: Resultaten är hämtade från SOM-undersökningen 2006. Siffrorna i tabellen visar andelen som anser att förslaget är mycket bra eller ganska bra. Eta-koefficienterna är hämtade från variansanalyser där grupptillhörighet (partisympati) är oberoende variabel och sakfrågeåsikt den beroende variabeln. Eta varierar mellan 0 (inga medeltalsskillnader mellan någon av grupperna) till 1 (alla grupperna skiljer sig maximalt åt när det gäller åsikter i den aktuella frågan). Eta-värdena har beräknats för nio grupper av partisympatisörer (sju riksdagspartier, samt övriga partier). Vänster-högerdimensionen är alltjämt det i särklass viktigaste ideo- logiska orienteringsverktyget för svenska väljare. Om all annan led- ning saknas i form av kunskap och information om partiernas ståndpunkter är det sannolikt att många väljare försöker att använda sina vänster-högerideologier för att försöka härleda åsikter i de olika författningspolitiska förslagen. Korrelationsanalyser visar att det finns svaga positiva samband mellan svenska folkets vänster- högerideologier och åsikter om förslagen (se tabell 3). De positiva koefficienterna betyder i det här sammanhanget att ju längre till höger en person själv positionerar sig desto mer negativ till de olika förändringsförslagen. Motstånd mot förändringar tenderar alltså att gå hand i hand med högerståndpunkter. Medborgare och riksdagsledamöter tycker om demokratins spelregler effekt av vänster-högerideologi håller streck även med hänsyn taget till andra alternativa förklaringar kommer att undersökas mer i detalj längre fram i rapporten. Frågan om huruvida olika författningspolitiska sakfrågeåsikter hänger väl samman med varandra har tidigare besvarats med ett nej (1999). Precis som man förväntar sig handlar det inte om några starka sammanhållna latenta åsiktsdimensioner som for- mar medborgares åsikter i författningspolitik. RiksSOM-undersök- ningen 2006 bekräftar delvis denna bild. En jämförelse med mot- svarande analys visar två saker: dels att internkorrela- tionerna generellt är något högre än tidigare, dels att den för- väntade skillnaden mellan gruppen samtliga och gruppen mycket politiskt intresserade inte återfinns 2006. Internkorrelationerna är den här gången inte systematiskt högre bland de mest intresserade medborgarna utan ungefär lika stora oavsett grad av politiskt intresse. Förändringarna skulle kunna underbygga spekulationer om att det faktiskt har blivit mer ordning och reda bland samtliga väljares sakfrågeåsikter och att effekterna av att vara starkt politiskt intresserad inte är lika stora som tidigare – en ökad åsiktssamman- hållning även bland personer som inte är särskilt intresserade av politik. Även om vi inte kunnat finna några tecken på ökad åsiktsföre- komst kan vi inte utesluta att det bland medborgarna har blivit en ökad åsiktssammanhållning i frågor som rör författningspolitik. Med hjälp av en faktoranalys av svaren på de sex frågor som ingick i studien kan vi sammanfatta resultaten av de internkorrela- tioner som beräknats i tabell 4. De båda förslagen om lokala och nationella folkomröstningar formar då en egen faktor (direktdemo- krati) medan tre andra förslag om sänkt rösträttsålder, sänkt fyra- procentspärr och kortare mandatperiod formar en andra faktor (som alla kan anses handla om att öka folkopinionens direkta genom- 6TP PT För faktoranalysen användes en s k oblik rotering där de båda extraherade faktorerna tilläts samvariera med varandra (r=.59). Den första faktorn (direktdemokrati) förklarar 36,8 pro- cent av variationen i datamaterialet och den andra faktorn (folkopinionens direkta genom- slag) . Samvariation mellan åsikter om bland samtliga (under diagonalen) och bland personer som är mycket intresserade av politik (över diagonalen) 2006 (korrelationskoefficienter). sänka rösträttsåldern till 16 år genomföra fler nationella folkomröstningar genomföra fler kommunala folkomröstningar genomföra val till riksdag och kommuner minska mandatperiodernas längd från 4 till 3 år sänka rösträttsåldern till i alla val genomföra fler nationella folkomröstningar genomföra fler kommunala folkomröstningar genomföra val till riksdag och kommuner minska mandatperiodernas längd från 4 till 3 år Kommentar: Resultaten är hämtade från diagonalen (gråa fält) är beräknade för de medborgare som själva uppger att de är mycket intresserade av politik. Med andra ord. Strukturen i medborgarnas sakfrågesåsikter i för- fattningspolitiska spörsmål är i allt väsentligt oförändrad jämfört med 1998-studien som också återfann just dessa båda dimensioner vid sidan av en tredje dimension som bland annat berörde förslag om ökat expertstyre och minskat antal riksdagsledamöter (effektiv elitdemokrati) (1999:48). Hur förklara åsikter i författningspolitiska frågor? En central frågeställning för forskningsfältet är varför medborgare tycker som de gör i författningspolitiska frågor? I det här samman- hanget kommer inte någon fullständig förklaringsmodell att utvecklas. Men vi kan med hjälp av en serie regressionsanalyser ge ett slags sammanfattande beskrivning av hur ett antal bakgrunds- variabler tillsammans bidrar med att förklara svenska folkets inställning i de sex undersökta författningspolitiska sakfrågorna. Vilka förklaringsvariabler har vi valt ut att ingå i de multivariata regressionsanalyserna och varför? Urvalet bygger framför allt på Medborgare och riksdagsledamöter tycker om demokratins spelregler tidigare erfarenheter hämtade från arbetet med Demokratiopinioner (1999). Där visade det sig att politiskt förtroende var viktigt för inställningen i de allra flesta författningspolitiska sakfrågor i så motto att låglitare var mer positiva till alla former av förändringar av spelreglerna. Vi har redan tidigare i rapporten visat att vänster- högerideologi i viss utsträckning bidrar till att strukturera sakfråge- åsikter på området. Idén om att erfarna, kunniga och motiverade personer bör kunna ha mer förädlade åsikter om författningspoli- tiska förslag föranleder oss att inkludera ålder (erfarenhet med nuvarande system), utbildning (ett slags proxy för politisk kun- skap) och politiskt intresse (motivation) i vår modell. Historien har lärt oss att i många författningspolitiska frågor är de viktiga skiljelinjerna mellan partierna inte ideologiska. En viktig skiljelinje går istället mellan partier som är små och partier som är stora. Därför inkluderas ytterligare analytisk variabel för parti- storlek (små partier=v, mp, c, fp och kd/stora=s+m). Vi har här använt uppgifter om vilket parti respondenterna tycker bäst om. Resultaten av regressionsanalyserna presenteras i tabell 5. Modellen har varierande framgång. Den fungerar bäst för frågorna om nationella folkomröstningar (R2P P=.08) och mandatperiodernas längd (R2P =P .11), men kan inte bidra särskilt mycket till vår för- ståelse av vad som styr medborgarnas inställning till att genomföra val till riksdag och kommuner (R2P =P .00). Ett intressant resultat är att ökad erfarenhet (ålder) och ökad politisk kunskap (utbildning) tenderar att leda till en mer negativ inställning till författningspolitiska förändringar. Ålderseffekterna är här tydliga för alla förslag utom för förslaget om skilda valdagar: allt annat lika går ökad ålder hand i hand med mer avvaktande inställning till de undersökta förslagen. Enligt resultaten är effek- terna av ålder starkast på attityder till att anordna fler nationella folkomröstningar: den genomsnittliga skillnaden mellan de yngsta () och de äldsta () är här nästan ett helt skalsteg på den femgradiga åsiktsskalan (b=+.985). Ett liknande mönster återfinns för utbildning i så motto att högt utbildade tenderar att vara mer negativa till förändringar av spel- reglerna än lågt utbildade personer även under kontroll för andra förklaringar i modellen. Politiskt intresse har tydliga effekter på inställningen till sexton- årig rösträtt, sänkt fyraprocentspärr och, framför allt, på åsikter om kortare mandatperioder (b=+.747). I dessa fall går politiskt intresse hand i hand med ett starkare motstånd mot förändringar. När det gäller kommunala folkomröstningar visar analyserna dock att effekterna går i motsatt riktning: ju mer intresserad av politik desto mer positiv till att anordna fler kommunala folkomröst- ningar. förtroende, vänster-högerideologi och partistorlek på svenska (ostandardiserade regressionskoefficienter). sänka rösträttsåldern till i alla val genomföra fler nationella folkomröstningar genomföra fler kommunala folkomröstningar genomföra val till riksdag och