sou · GWB367 · 2008-06-23 00:00:00 — Med verkligt värde avses i detta kapitel detsamma som i 4 kap. 14 a § andra stycket årsredovisningslagen. Om en enskild näringsidkare upprättar ett förenklat årsbokslut enligt 6 kap. 10 § bokföringslagen (1999:1078), avses med anskaffningsvärde det värde som följer av god redovisningssed. För en enskild näringsidkare som upprättar årsbokslut, avses med anskaffningsvärde det värde som följer av god redovisningssed. 4 a §3 Om en enskild näringsidkare upprättar ett förenklat årsbokslut enligt 6 kap. 10 § bokföringslagen (1999:1078), behöver något värde på lagertillgångarna inte tas upp om lagrets sammanlagda värde uppgår till högst . För en enskild näringsidkare som upprättar årsbokslut, behöver något värde på lagertillgångarna inte tas upp om lagrets sammanlagda värde uppgår till högst . 24 §4 Inkomsten av de pågående arbetena ska beräknas för – arbeten på löpande räkning enligt 26, 31 och 32 §§, och – arbeten till fast pris enligt 2732 §§. En enskild näringsidkare som upprättar ett förenklat årsbokslut enligt 6 kap. 10 § bokföringslagen (1999:1078) får tillämpa bestämmelserna om arbeten som utförs på löpande räkning även på arbeten som utförs till fast pris. En enskild näringsidkare som upprättar årsbokslut får tillämpa bestämmelserna om arbeten som utförs på löpande räkning även på arbeten som utförs till fast pris. 2 Senaste lydelse 2006:908. 3 Senaste lydelse 2006:908. 4 Senaste lydelse 2007:1419. Författningsförslag SOU 2008:67 18 kap. 7 §5 Anskaffningsvärdet för inventarier är utgiften för förvärvet om de förvärvas genom köp, byte, egen tillverkning eller på liknande sätt. Om inventarierna förvärvas på annat sätt, anses marknadsvärdet vid förvärvet som anskaffningsvärde. Om en enskild näringsidkare upprättar ett förenklat årsbokslut enligt 6 kap. 10 § bokföringslagen (1999:1078), avses med anskaffningsvärde det värde som följer av god redovisningssed. För en enskild näringsidkare som upprättar årsbokslut, avses med anskaffningsvärde det värde som följer av god redovisningssed. 13 §6 Värdeminskningsavdrag får för ett visst beskattningsår göras vid räkenskapsenlig avskrivning med högst och vid restvärdesavskrivning med högst av avskrivningsunderlaget. Om avskrivningsunderlaget uppgår till högst , får en enskild näringsidkare som upprättar ett förenklat årsbokslut enligt 6 kap. 10 § bokföringslagen (1999:1078) i stället göra värdeminskningsavdrag med ett belopp som motsvarar hela avskrivningsunderlaget. Värdeminskningsavdrag får för ett visst beskattningsår göras vid räkenskapsenlig avskrivning med högst och vid restvärdesavskrivning med högst av avskrivningsunderlaget. Om avskrivningsunderlaget uppgår till högst , får en enskild näringsidkare som upprättar årsbokslut i stället göra värdeminskningsavdrag med ett belopp som motsvarar hela avskrivningsunderlaget. Avskrivningsunderlaget består av följande: 1. värdet på inventarierna vid det föregående beskattningsårets utgång – vid räkenskapsenlig avskrivning värdet enligt balansräkningen, och SFS 2006:908 – vid restvärdesavskrivning det skattemässiga värdet, 5 Senaste lydelse 2006:908. 6 Senaste lydelse 2007:1419. SOU 2008:67 Författningsförslag 2. ökat med anskaffningsvärdet på sådana inventarier som anskaffats under beskattningsåret och som vid utgången av detta fortfarande tillhör näringsverksamheten, 3. minskat med avdrag enligt 15 och 16 §§. Om beskattningsåret är längre eller kortare än , ska värdeminskningsavdraget justeras i motsvarande mån. Denna lag träder i kraft och tillämpas på beskattningsår som börjar efter . Författningsförslag SOU 2008:67 15 Förslag till lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter att 3 kap. 9 b § ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 9 b §1 Den som under beskattningsåret har haft andelar i en utländsk juridisk person med lågbeskattade inkomster i sådan omfattning eller på ett sådant sätt som anges i 39 a kap. 2 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall lämna Den som under beskattningsåret har haft andelar i en utländsk juridisk person med lågbeskattade inkomster i sådan omfattning eller på ett sådant sätt som anges i 39 a kap. 2 § inkomstskattelagen (1999:1229) ska lämna 1. identifikationsuppgifter för den juridiska personen, 2. uppgift om sitt andelsinnehav vid beskattningsårets utgång, 3. uppgift om röstvärdet för sina andelar vid beskattningsårets utgång, och 4. uppgift om under året inträffade förändringar av andelsinnehavet eller av röstvärdet för sina andelar. Den som innehar andelarna vid beskattningsårets utgång skall dessutom lämna resultat och balansräkningar för den juridiska personen upprättade enligt 6 kap. 4 § bokföringslagen (1999:1078) med de tilläggsupplysningar som anges i 6 kap. 6, 7 och 11 §§ den lagen. Uppgifterna skall lämnas i den juridiska personens redovisningsvaluta. Den som innehar andelarna vid beskattningsårets utgång ska dessutom lämna resultat- och balansräkningar för den juridiska personen upprättade enligt 2 § lagen (2008:000) om särskilt bokslut med de tilläggsupplysningar som anges i 4, 5 och 8 §§ den lagen. Uppgifterna skall lämnas i den juridiska personens redovisningsvaluta. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2003:1090. SOU 2008:67 Författningsförslag 16 Förslag till lag om ändring i lagen (2004:575) om europabolag föreskrivs i fråga om lagen (2004:575) om europabolag att 26 a § ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 26 a1 Om ett europabolag flyttar sitt säte, ska lednings- eller förvaltningsorganet upprätta ett särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då flyttningen av säte har blivit gällande enligt arti kel 8.10 i SE-förordningen. Om ett europabolag flyttar sitt säte, ska lednings- eller förvaltningsorganet upprätta ett särskilt bokslut enligt lagen (2008:000) om särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då flyttningen av säte har blivit gällande enligt artikel 8.10 i SEförordningen . Om ett aktiebolag deltar i bildandet av ett europabolag genom fusion enligt artikel 17 i SE-förordningen och europabolaget får säte i en annan stat än , ska styrelsen för aktiebolaget upprätta ett särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då europabolaget registreras enligt artikel 12 i SE-förordningen. Om ett aktiebolag deltar i bildandet av ett europabolag genom fusion enligt artikel 17 i SE-förordningen och europabolaget får säte i en annan stat än , ska styrelsen för aktiebolaget upprätta ett särskilt bokslut enligt lagen om särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då europabolaget registreras enligt artikel 12 i SE-förordningen. 1 Senaste lydelse 2008:8. Författningsförslag SOU 2008:67 86 För det särskilda bokslutet enligt första och andra styckena gäller bestämmelserna om årsbokslut i 6 kap. 4–9 och 12 §§ bokföringslagen (1999:1078). Bokslutet ska ges in till inom en månad från utgången av den period som bokslutet omfattar. Det särskilda bokslutet ska ges in till inom en månad från utgången av den period som bokslutet omfattar. Denna lag träder i kraft . SOU 2008:67 Författningsförslag 17 Förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) Härigenom föreskrivs i fråga om aktiebolagslagen (2005:551) att 23 kap. 50 § ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 23 kap. 50 §1 Om ett svenskt bolag deltar i en gränsöverskridande fusion och det övertagande bolaget får sitt hemvist i en annan stat än , ska styrelsen i det svenska bolaget upprätta ett särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då rättsverkningarna av fusionen inträdde enligt 49 §. Om ett svenskt bolag deltar i en gränsöverskridande fusion och det övertagande bolaget får sitt hemvist i en annan stat än , ska styrelsen i det svenska bolaget upprätta ett särskilt bokslut enligt lagen (2008:000) om särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då rättsverkningarna av fusionen inträdde enligt 49 §. För det särskilda bokslutet gäller bestämmelserna om årsbokslut i 6 kap. 4–9 och 12 §§ bokföringslagen (1999:1078). Bokslutet ska ges in till inom en månad från utgången av den period som bokslutet omfattar. Det särskilda bokslutet ska ges in till inom en månad från utgången av den period som bokslutet omfattar. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2008:12. Författningsförslag SOU 2008:67 18 Förslag till lag om ändring i lagen (2006:595) om europakooperativ föreskrivs i fråga om lagen (2006:595) om europakooperativ att 32 § ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 32 §1 Om ett europakooperativ flyttar sitt säte, ska lednings eller förvaltningsorganet upprätta ett särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då flyttningen av säte har fått verkan enligt arti kel 7.10 i SCE-förordningen. Om ett europakooperativ flyttar sitt säte, ska lednings eller förvaltningsorganet upprätta ett särskilt bokslut enligt lagen (2008:000) om särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då flyttningen av säte har fått verkan enligt artikel 7.10 i SCEförordningen . Om en ekonomisk förening deltar i bildandet av ett europakooperativ genom fusion enligt artikel 19 i SCE-förordningen och europakooperativet får säte i en annan stat än , ska styrelsen för den ekonomiska föreningen upprätta ett särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då europakooperativet registreras enligt artikel 11.1 i SCE-förordningen. Om en ekonomisk förening deltar i bildandet av ett europakooperativ genom fusion enligt artikel 19 i SCE-förordningen och europakooperativet får säte i en annan stat än , ska styrelsen för den ekonomiska föreningen upprätta ett särskilt bokslut enligt lagen om särskilt bokslut. Det särskilda bokslutet ska omfatta den tid för vilken årsredovisning inte har upprättats fram till den dag då europakooperativet registreras enligt artikel 11.1 i SCE-förordningen. 1 Senaste lydelse 2008:10. SOU 2008:67 Författningsförslag 89 För det särskilda bokslutet enligt första och andra styckena gäller bestämmelserna om årsbokslut i 6 kap. 4–9 och 12 §§ bokföringslagen (1999:1078). Bokslutet ska ges in till inom en månad från utgången av den period som bokslutet omfattar. Det särskilda bokslutet ska ges in till inom en månad från utgången av den period som bokslutet omfattar. Denna lag träder i kraft . I Utredningens uppdrag 1 Bakgrund Regelförenkling i syfte att minska företagens administrativa bördor och skapa bra villkor för företagen har blivit en allt viktigare fråga i många länder. Regelförenkling står även mycket högt på EU:s dagordning. Kommissionen presenterade sitt första rullande förenklingsprogram (KOM /2005/ 535, slutlig) som uppdaterades genom nya initiativ (KOM /2006/ 689, 690 och 691, slutliga) för att stärka arbetet med regelförenkling. Ett åtgärdsprogram för minskning av företagens administrativa bördor antogs av kommissionen (KOM /2007/ 23, slutlig). Vid Europeiska rådets möte antogs kommissionens åtgärdsprogram. Vidare enades om att administrativa bördor hänförliga till bör minskas . Rådet uppmanade vidare medlemsstaterna att sätta motsvarande mål på nationell nivå. Den har som målsättning att de administrativa kostnaderna för företagen på grund av de statliga regelverken ska minska . En del av företagens administrativa bördor sammanhänger med de redovisningsregler som företagen måste följa. På uppdrag av regeringen har Verket för näringslivsutveckling, , gjort en mätning av den administrativa börda som följer av årsredovisningslagen (1995:1554), ÅRL, (Näringslivets administrativa bördor – Årsredovisningslagen och angränsande lagstiftning, R 2005:08). Mätningen avser förhållandena . Enligt mätningen uppgår den totala administrativa kostnaden för svenskt näringsliv för att uppfylla de krav som ställs i ÅRL till . har gjort en uppdatering av mätningen. Uppdateringen som avser de ändringar som har gjorts i ÅRL till och som trätt i kraft visar att de administrativa kostnaderna har ökat till 93 Bakgrund SOU 2008:67 (Näringslivets administrativa kostnader – Uppdatering av nollbasmätning av Årsredovisningslagen och angränsade lagstiftning). har på regeringens uppdrag även genomfört en undersökning av företagens administrativa kostnader till följd av lagstiftningen inom området bokföring (Bokföring – Näringslivets administrativa kostnader, R 2007:30). Studien är baserad på bokföringslagen (1999:1078), BFL, och de ytterligare krav som allmänna råd rörande tillämpningen av reglerna i BFL medför. Enligt undersökningen uppgår den totala administrativa kostnaden för svenskt näringsliv för att uppfylla de krav som ställs i BFL till . ändrades reglerna om bl.a. bokföringsskyldighet för mindre företag. Reglerna om löpande bokföring, årsbokslut och årsredovisning förenklades då bl.a. genom att mera komplicerade bestämmelser blev tillämpliga endast på större företag. De gränsvärden som förekommer inom redovisningslagstiftningen blev färre och fick en annan utformning (se prop. 2005/06:116 och bet. 2005/06:LU28). I lagstiftningsärendet uttalades att ytterligare förenklingar i redovisningslagstiftningen skulle övervägas. 2 Våra direktiv Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle tillsättas i syfte att överväga ytterligare förenklingar i redovisningslagstiftningen. Utredaren samt sakkunniga och experter förordnades . Utredningen, som antog namnet Utredningen om enklare redovisning, höll sitt första sammanträde . Enligt direktiven (se bilaga 1) ingår följande frågor i utredningsuppdraget: Genomförandet av EG:s redovisningsdirektiv i små och medelstora företag till årsredovisningen Tidpunkten för bokföringen, m.m. Gemensam verifikation Reglerna om årsbokslut Finansieringsanalys Koncerndefinitioner Tryggandelagen Bokföringsbrott vid för sent upprättad årsredovisning. Vi ska i första hand ta upp de frågor som listats ovan men är oförhindrade att ta upp även andra frågor om förenkling av redovisningsreglerna som aktualiseras under arbetets gång om det bedöms motiverat och det finns utrymme för det . Särskild vikt ska läggas vid de små och medelstora företagens behov av förenklade redovisningsregler. Vi ska dock inte ompröva redovisningslagstiftningens struktur eller dess karaktär av ramlagstiftning och inte heller lägga några förslag som kan antas ha betydelse för beskattningsunderlaget. Vårt arbete ska bedrivas i två etapper. I etapp 1 ska frågorna under de första fem punkterna ovan utredas. Det arbetet ska 95 Våra direktiv SOU 2008:67 avrapporteras . Resten av arbetet ska avrapporteras . Arbetet i den första etappen kan i sin tur delas in i tre delar. En del består i de frågor som hänger samman med genomförandet av EG:s direktiv och kraven på tilläggsupplysningar i årsredovisningen och berör ÅRL. En annan del handlar om årsbokslut och uppställningsformer för balans- och resultaträkning och berör både ÅRL och BFL. En tredje del består i frågorna om löpande bokföring, verifikationshantering samt arkivering och berör BFL. II Allmän motivering 1 Redovisningslagstiftningens struktur och roll 1.1 Bakgrund Redovisningslagstiftningen är avsedd att vara en ramlagstiftning. Härmed menas att lagstiftningen bara bör innehålla grundläggande principer för redovisningen och minimikrav på utformningen av denna medan detaljbestämmelser så långt möjligt bör undvikas (jfr prop. 1995/96:10, Del 1, s. 188). Lagreglerna måste sedan tolkas och fyllas ut i den praktiska tillämpningen och på så sätt ges ett konkret innehåll, anpassat till förhållandena i enskilda företag men också till nya företeelser i affärslivet. Vad nu sagts kommer framför allt till uttryck i bestämmelserna i 4 kap. 2 § BFL samt 2 kap. 2 § och 7 kap. 6 § första stycket ÅRL att redovisningsskyldigheten ska fullgöras i enlighet med god redovisningssed. I ÅRL finns därutöver ett krav på att års- och koncernredovisningen ska ge en rättvisande bild av företagets respektive koncernens resultat och ställning, 2 kap. 3 § första stycket respektive 7 kap. 6 § andra stycket. I förarbetena till BFL och ÅRL beskrivs god redovisningssed som en allmän rättslig standard som grundas på – utöver lag och andra föreskrifter – redovisningspraxis samt rekommendationer och uttalanden från vissa myndigheter och organisationer, framför allt , och dåvarande (prop. 1995/96:10, Del 2, s. 11 och prop. 1998/99:130, Del 1, s. 178). Vidare sägs att god redovisningssed innebär att företagen normalt ska följa redovisningsnormer som är allmänt accepterade även om de inte är reglerade i lag och att allmänna råd och rekommendationer från normgivande organ har särskilt stor betydelse (prop. 1995/96:10, Del 2, s. 13). Även om sådana uttalan99 Redovisningslagstiftningens struktur och roll SOU 2008:67 den inte utgör bindande föreskrifter i regeringsformens mening så är det naturligt att de tillmäts mycket stor betydelse när man tar ställning till vad som utgör god redovisningssed (prop. 1998/99:130, Del 1, s. 186). Att uttalanden från normgivande organ har en stark ställning när det gäller att bestämma innehållet i god redovisningssed framgår av 2 kap. 3 § andra stycket ÅRL vari stadgas att ett företag som avviker från vad som följer av allmänna råd eller rekommendationer från normgivande organ ska lämna upplysning om detta och om skälen för avvikelsen. Av förarbetena till denna bestämmelse framgår att den främst tar sikte på den situationen att ett uttalande från normgivande organ i ett enskilt fall inte går att förena med kravet på rättvisande bild i paragrafens första stycke (prop. 1996/96:10, Del 2, s. 13 f.). är det främst som står för den kompletterande normgivningen på redovisningsområdet, såvitt gäller företag i allmänhet. uppgift kommer till uttryck i 8 kap. 1 § BFL vari sägs att ansvarar för utvecklandet av god redovisningssed. 1.2 Överväganden 1.2.1 God redovisningssed God redovisningssed är en rättslig standard som gäller generellt och är överordnad övriga bestämmelser i lagstiftningen. Enskilda bestämmelser måste alltid tolkas och tillämpas med beaktande av detta. God redovisningssed kan givetvis aldrig ges ett innehåll som står i strid med lagstiftningen men det finns inget som hindrar att god redovisningssed snävar in tillämpningsområdet för enskilda lagregler. Trots att kravet på god redovisningssed alltid gäller har lagstiftaren valt att i enskilda paragrafer upprepa detta krav (se t.ex. 4 kap. 10 § om värdering av pågående arbeten, 13 a § om kapitalandelsmetoden och 14 f § om värdering av bl.a. förvaltningsfastigheter). Orsaken till detta är inte alltid helt lätt att förstå men möjligen har man velat särskilt markera att bestämmelsen ifråga utgör ett undantag från en huvudregel och att den redovisningsskyldige ska tänka sig för en extra gång innan han utnyttjar den. Ett annat skäl kan stå att finna i det förhållandet att när lagstiftningen 100 SOU 2008:67 Redovisningslagstiftningens struktur och roll tillkom i mitten och slutet så var den kompletterande normgivningen inte så utvecklad och heltäckande som den är . Vår uppfattning är dock att sådana upprepningar av kravet på god redovisningssed inte tillför regleringen något och därmed inte fyller någon praktisk funktion. Risken är snarare att den här typen av bestämmelser skapar förvirring och osäkerhet beträffande den rättsliga standardens räckvidd. Bestämmelsen i 2 kap. 3 § andra stycket ÅRL, om informationsplikt i det fall ett företag avviker från kompletterande normgivning, måste uppfattas som att lagstiftaren anser att det råder en presumtion för att den kompletterande normgivningen ger uttryck för god redovisningssed. Denna normgivning är alltså inte frivillig, även om den rubriceras som allmänna råd eller rekommendationer, utan den ska följas i det praktiska redovisningsarbetet om det inte finns starka skäl som talar för en avvikelse. Som framgår av det föregående är det ansvar att utveckla god redovisningssed. Detta sker bl.a. genom att nämnden ger ut allmänna råd och informationsmaterial i redovisningsfrågor. En annan uppgift för nämnden är att avge yttranden till domstolar om vad god redovisningssed innebär i olika avseenden. Det kan konstateras att domstolarna regelmässigt följer dessa utlåtanden. Sammantaget med nämnda bestämmelse i 2 kap. 3 § ÅRL blir slutsatsen att det råder en presumtion för att uttalanden i olika redovisningsfrågor ger uttryck för god redovisningssed. 1.2.2 En ramlagstiftning I våra direktiv konstateras att BFL och ÅRL har karaktär av ramlagar och att det inte ingår i vårt uppdrag att ompröva lagstiftningens struktur. Enligt vår mening är det ytterst angeläget att slå vakt om lagstiftningens ramlagskaraktär och vi anser att denna karaktär om möjligt bör förstärkas. Frågor som lika väl eller t.o.m. bättre kan hanteras inom ramen för den kompletterande normgivningen hör enligt vår mening också hemma där. Processen med att ta fram kompletterande normgivning är betydligt smidigare, snabbare och mer flexibel än lagstiftningsprocessen. Att kombinera en strikt ramlagstiftning med kompletterande normgivning är en regleringsteknik som är särskilt väl lämpad på redovisningsområdet. Redovisningslagstiftningens struktur och roll SOU 2008:67 Lagstiftaren bör alltså inte ingripa i onödan och lagstiftningen bör i huvudsak begränsa sig till sådana bestämmelser som bedöms som oundgängligen nödvändiga. Vilken reglering som bedöms nödvändig är i sin tur beroende av till vem bestämmelserna riktar sig. Vi kan därvid konstatera att ett bokslut eller en årsredovisning inte kan upprättas enbart på grundval av bestämmelserna i och ÅRL. Regleringen är långt ifrån fullständig och innehåller en mängd bestämmelser av fakultativ karaktär och hänvisningar till god redovisningssed och rättvisande bild, dvs. bestämmelser som förutsätter utfyllnad genom kompletterande normgivning. Det är alltså tydligt att lagstiftningen inte i första hand vänder sig till företagen utan framför allt till normgivande organ. 1.2.3 roll har som nämnts ansvar för att utveckla god redovisningssed. I detta ansvar ligger att aktivt verka för att redovisningsreglerna utformas på ett sådant sätt att en redovisning som upprättas med tillämpning av dem tillgodoser de informationsbehov som finns. Detta arbete tar sällan sin utgångspunkt i själva lagstiftningen utan mer i redovisningens syften och ändamål. I nämndens uppgift ligger alltså inte i första hand att tolka och fylla ut lagbestämmelserna utan snarare att utforma god redovisningssed på ett sätt som värnar dessa syften och ändamål. verksamhet får givetvis inte leda till en normgivning som står i strid med lagen men om nämnden skulle identifiera en situation där lagen lägger hinder i vägen för en önskvärd utveckling av god redovisningssed så ankommer det på nämnden att verka för en lagändring. har genom sin sammansättning – med förankring i näringslivet, redovisnings- och revisionsbranschen samt berörda myndigheter och departement – möjlighet att snabbt fånga upp och behandla redovisningsfrågor som behöver få en lösning. Genom nämndens sätt att arbeta med remisser och fortlöpande diskussioner med berörda parter säkerställs att frågorna blir allsidigt belysta och att olika intressen kommer till tals. Det betyder att god redovisningssed, såsom den kommer till uttryck i normgivning, på ett enklare sätt kan förändras och anpassas till olika företag beroende på deras storlek och 102