sou · GWB388 · 2008-10-14 00:00:00 — Ett fristående omtryck har inte något utfärdandedatum och undertecknas inte. Beslutet om införande i SFS är inte något regeringsbeslut och publiceringen i SFS vid fristående omtryck kan 19TP PT Se prop. 1997/98:120 s. 5. 20TP PT Gröna boken, s. 91. följaktligen inte betraktas som ett formellt kungörande. Enligt ett förarbetesuttalande bör ett fristående omtryck uppfattas som ett praktiskt hjälpmedel utan rättsverkningar. Vid eventuell oöverens- stämmelse mellan grundtexten och omtrycket skall grundtexten tillerkännas vitsord.TPF21FPT Efter regeringssammanträdet fortsätter arbetet inför själva kungörandet av författningen. Mindre ändringar och korrigeringar i författningstexten sker i praktiken även efter regeringssamman- trädet. Det är inte alltid så att författningen undertecknas vid regeringssammanträdet utan detta kan i praktiken ske . Redan före regeringssammanträdet sänds författningen till tryckeriet. Tryckeriet lägger då in texten i sitt datasystem och återsänder tre korrekturexemplar och ett underskriftsexemplar till det ansvariga departementet. Departementet kontrollerar efter regeringssammanträdet att regeringen har beslutat den aktuella författningen. Den text som varit föremål för behandling på regeringssammanträdet granskas och författningen godkänns för tryckning om allt är i sin ordning. På det här stadiet har författningen endast ett arbetsnummer. Om korrekturet innehåller felaktigheter och en justering måste ske före tryckning antecknas en rättelse på handlingen och en chefstjänsteman vid departementet signerar att texten är godkänd efter ändring. En person kan anges som avdragsläsare och får då till uppgift att kontrollera att justeringarna förs in i texten före tryckning. Författningen sänds därefter till granskningsenhet som utför en avslutande formell granskning av författningstexten och beviljar trycklov. Rent praktiskt utförs den formella granskningen genom att författningstexten kontrolleras mot en särskild checklista, i vilken anges hur texten ska se ut för att ha ett korrekt utseende. Trycklov beviljas genom att två tjänstemän signerar handlingen. I samband med granskningen förses författningen med ett SFS- nummer. som trycklov beviljats lämnas författningen till tryckeriet på nytt i form av papperskopian med signaturer. Granskningsenheten har då även skapat en innehållsförteckning till 21TP PT SOU 1970:48, , s. 58. det aktuella häftet, som sänds till tryckeriet. Det material som överlämnas till tryckeriet återfås inte av . Tryckeriet har på sig att producera författningen (se nedan avsnitt 2.5.4). Under den tiden kan avdragsläsning ske. Därefter ombesörjer förlaget () distributionen av författningen till myndigheter, bibliotek och andra prenumeranter. Av författningen framgår den utkom från tryckeriet. Utskicket sker med B-post, vilket innebär att mottagaren får författningen . Tryckta exemplar av författningen överlämnas alltid till . Personal vid granskningsenheten påbörjar då arbetet med att föra in författningarna i data- baser. Det är från dessa databaser som övriga privata rättsdatabaser hämtar sitt innehåll ifrån (se nedan avsnitt 2.10). databaser består i aktuellt hänseende av ett register över (), i fulltext (SFST) och Svensk författnings- samling såsom den kungörs. Den senare databasen återger alltså författningen i den form som den tryckts och består av ett stort antal pdf-filer. Uppgifterna i registerdatabasen förs in manuellt med den tryckta författningstexten som förlaga. Av uppgifterna i databasen sammanställs ett häfte med register över gällande författningar. fulltextdatabas visar en bearbetad version av författningarna med gjorda tillägg och ändringar (s.k. konsoliderad form). När en författning har lagts in i rätts- databaser är den tillgänglig internt. Däremot dröjer det till innan innehållet är tillgängligt även för andra användare, t.ex. via Innehållet i rättsdatabaser är inte föremål för något sådant trycklovsförfarande som beskrivits ovan och utgör inte heller någon officiell version av författningarna. Det är den tryckta publikationen SFS som innehåller de officiella och autentiska författningarna. Läsaren kan utgå från att innehållet i publikationen är korrekt och kan också åberopa en 22TP PT Se nedan avsnitt 2.9.1 angående informationsansvar. felaktighet i texten som grund för s.k. rättsvillfarelse.TPF23FPT Däremot finns det inte några garantier för att innehållet i databaser är korrekt. 2.5.4Tryckning, försäljning och distribution av SFS Enligt ett avtal som löper till och med den 31 december 2008TPF24FPT, mellan Staten och , numera (förlaget), ska förlaget svara för tryckning, försäljning och distribution av SFS med tillhörande register över gällande författningar, att SFS för varje årgång utges i bokband samt att den färdiga texten med de uppgifter som behövs för att identifiera den återförs elektroniskt till . Tryckningen ska ske enligt särskilda anvisningar som finns intagna i en bilaga till avtalet. I avtalet anges bl.a. att förlaget ska svara för att minst ett exemplar av varje häfte av SFS, och efter det att häftet kommit ut från tryckeriet, finns tillgängligt för allmänheten på den plats som utgivaren bestämmer. Förlaget ska även svara för att varje häfte lämnas till Justitiedeparte- mentets granskningsenhet. Försäljning av SFS kan ske dels genom abonnemang, dels genom lösnummerförsäljning av varje författning eller den inbundna årssamlingen. efter det att en författning kom ut ska förlaget ansvara för att tillhandahålla tryckta exemplar av den. Under därefter ska förlaget ansvara för att tillhandahålla författningen i form av antingen tryckta exemplar eller som fotokopior. Som framgått sker kontakten med förlag och tryckeri i två omgångar. Första kontakten sker före regeringssammanträdet då ett första utkast till författningstext framställs. Inför tryckningen får tryckeriet dels en pappersversion av författningstexten, dels författningen som en fil på en diskett. På tryckeriet sker sedan redigering och konvertering. Efter tryckningen återsänds totalt fyra pappersexemplar (tre korrekturexemplar och ett underskrifts- exemplar) av författningen till . Den andra och avslutande kontakten sker efter regerings- sammanträdet när författningen är antagen i sin slutgiltiga form 23TP PT Skr. 2003/04:168, Den fortsatta utvecklingen av rättsinformationssystemet, s. 35. 24TP PT har staten och träffat ett nytt avtal om tryckning, försäljning och distribution av SFS. Det nya avtalet löper , med viss möjlighet till förlängning . och tryckning ska ske för kungörande i SFS. När tryckeriet får de trycklovade korrekturexemplaren av granskningsenheten ser tryckeriet till att eventuella ändringar förs in. Därefter kontaktas de ansvariga departementen för s.k. avdragsläsning, vilken sker mot en pappersutskrift. Som ett sista moment före tryckning sker ytterligare en korrekturläsning, av en person vid förlaget. Om något fel då upptäcks kontaktar förlaget som lämnar godkännande till att en eventuell justering sker. Det datum då en författning träder i kraft har av naturliga skäl blivit en yttersta gräns för när en författning ska vara utfärdad och kungjord. Normalt är det emellertid inte godtagbart att vänta så länge med att utfärda respektive kungöra författningar; det måste finnas tid att sätta sig in i de nya reglerna. gällde att en författning trädde i kraft efter att den hade kommit ut från trycket i SFS, om inte annat särskilt angavs i författningen. I 13 § kungörandelagen anges numera att det av en författning ska framgå när den träder i kraft. har vid sin granskning av författnings- arbetet uttalat att det om möjligt bör anges en bestämd dag för ikraftträdandet och att man alltså bör undvika att låta ikraft- trädandet bli beroende av när författningen kungjorts.TPF25FPT En författning bör i normalfallet inte komma ut från trycket senare än före ikraftträdandet. Enligt Konstitutions- utskottet är även den gränsen snävt tilltagen med hänsyn till behovet av rådrum. En författning bör endast i speciella undantagsfall komma ut från trycket senare än före ikraftträdandet.TPF26FPT har vid upprepade tillfällen uttalat kritik om att författningar kommer ut från trycket alltför sent i förhållande till ikraftträdandet.TPF27FPT 1983/84:KU30, s. 8. 2004/05:KU10, s. 50. 2004/05:KU10, s. 39 f. Se också bet. 2007/08:KU10, s. 11 ff., där Konstitutions- utskottet bl.a. konstaterar ett tillfälle då lagar som avsåg ingrepp i enskildas ekonomiska förhållanden hade kungjorts först efter det att de trätt i kraft, vilket enligt Konstitutions- utskottet är oacceptabelt och påkallar ändrade rutiner. Myndigheternas arkivering syftar till att förverkliga offentlighets- principen. Kravet på allmänhetens tillgång till allmänna handlingar förutsätter regler för hur handlingarna ska bevaras och förvaras. Den primära regeln om arkivering finns därför i 2 kap. tryckfrihets- förordningen (TF), som handlar om allmänna handlingars offentlighet. Grundläggande bestämmelser om hur allmänna handlingar ska bevaras samt om gallring och annat avhändande av sådana handlingar meddelas genom lag (2 kap. 18 § TF). I arkivlagen (1990:782) återfinns regler om arkivvården vid myndigheter. Enligt 3 § bildas arkivet av de allmänna handlingarna från myndighetens verksamhet jämte sådana handlingar som avses i 2 kap. 9 § TF – t.ex. minnesanteckningar och koncept – som myndigheten beslutar ska tas om hand för arkivering. Med allmän handling förstås enligt 2 kap. 3 § TF en framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniska hjälpmedel, om den förvaras hos myndighet eller är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndighet. Även en elektronisk handling kan alltså utgöra en allmän handling.TPF28FPT Myndigheternas arkiv ska enligt 3 § arkivlagen bevaras, hållas ordnade och vårdas så att de tillgodoser rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av information för rättsskipningen och förvaltningen och forskningens behov. I arkivlagen anges vidare att myndigheter, vid framställning av handlingar, ska använda material och metoder som är lämpliga med hänsyn till behovet av arkivbeständighet (5 §) och att myndigheten ska organisera sitt arkiv på ett sådant sätt att rätten att ta del av allmänna handlingar underlättas (6 §). I sammanhanget kan nämnas även att myndigheter enligt 15 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) är skyldiga att utan dröjsmål registrera en allmän handling som kommit in till eller upprättats vid myndigheten. En registrering kan dock underlåtas om handlingarna hålls så ordnade att det utan svårigheter kan fastställas om en handling har kommit in eller upprättats. Allmänna handlingar ska bevaras i ursprungligt skick. Det innebär att de över tiden ska kunna presenteras med samma 28TP PT Se närmare om begreppet elektronisk handling under avsnitt 3.2. innehåll och form som de hade när de kom in till myndigheten eller upprättades där. Även om huvudregeln är att allmänna handlingar ska bevaras får – inte minst av praktiska och ekonomiska skäl – viss gallring ske (10 § arkivlagen). Vid gallring ska dock alltid beaktas att arkiven utgör en del av kulturarvet och att det arkivmaterial som återstår tillgodoser de ändamål som anges i 3 § arkivlagen. Om det finns avvikande bestämmelser om gallring av vissa allmänna handlingar i annan lag eller i förordning så gäller de bestämmelserna. Med gallring avses att handlingar sorteras ut och förstörs. När det rör sig om elektroniskt material innebär det oftast att informationen raderas från det fysiska underlaget. Alla åtgärder som medför förlust av betydelsebärande data samt av möjligheterna att bedöma om en handling är äkta och i ursprungligt skick räknas som gallring, vilket får särskild betydelse när det gäller ADB- upptagningar (se mer nedan avsnitt 3.4). Ytterligare bestämmelser om arkivering finns i arkiv- förordningen (1991:446). Av 3 § framgår att arkivering ska ske av allmänna handlingar i ett ärende så snart ärendet har slutbehandlats. Allmänna handlingar som inte ingår i ett ärende ska enligt samma paragraf arkiveras så snart de har justerats av myndigheten eller på annat sätt färdigställts. I fråga om diarier och journaler samt register och förteckningar som förs fortlöpande ska varje införd anteckning anses arkiverad i och med att den har gjorts. Det betyder att en upptagning som förs fortlöpande omfattas av arkivlagens bestämmelser redan under aktiv tid.TPF29FPT För statliga myndigheter (utom myndigheter, regeringen, och utrikesrepresentationerna, se nedan avsnitt 2.7.2) gäller enligt 14 § arkivförordningen att handlingar får gallras endast om det finns stöd för det i en föreskrift eller i ett beslut av , om inte särskilda föreskrifter om gallring har meddelats i lag eller förordning. Även reglerna i arkivförordningen är ganska allmänt hållna och i ett antal bestämmelser bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om bl.a. arkivvård och gallring.TPF30FPT 29TP PT SOU 1996:40, Elektronisk dokumenthantering, s. 112. 30TP PT föreskrifter ges ut i två serier; en för generella föreskrifter som gäller alla statliga myndigheter (RA-FS) och en för myndighetsspecifika föreskrifter (RA-MS) som avser en statlig myndighet eller en grupp av myndigheter. Flera av arkivförordningens bestämmelser, bl.a. de som bemyndigar att meddela närmare föreskrifter om arkivvård och gallring, gäller inte för myndigheter, regeringen, eller utrikesrepresentationen, se 10 § arkiv- förordningen. För del finns närmare föreskrifter om arkivering dels i förordningen (1996:1515) med instruktion för (54–59 §§), dels i föreskrifter om arkivbildning, arkivvård och utlåning av arkivhandlingar, RKF 2005:15. I förordningen anges bl.a. att det ska finnas en kansli- arkivarie i . Kansliarkivarien har ett övergripande ansvar för att de mål för arkivbildning som anges i arkivlagen uppnås, samråder med i arkivfrågor som har principiell betydelse och är arkivansvarig för centralarkiv. Departementen ska samråda med kansliarkivarien i flera frågor av betydelse för arkivbildningen. På departementen är en expeditionschef arkivansvarig. Arkivering sker vanligtvis i samband med aktbildning (5 och 6 §§ RKF 2005:15). En akt ska arkiveras senast från det att avgörandet i ärendet har expedierats eller – om det rör sig om ett avgörande som inte expedieras – för avgörandet. finns även föreskrifter om gallring av allmänna handlingar (RKF 1999:03, omtryck 2006:09). I 2 § räknas olika typer av handlingar upp som under de förutsättningar som anges i bestämmelsen ska gallras när de inte längre behövs för regeringens eller verksamhet. Det rör sig bl.a. om handlingar som kommit in för kännedom och som inte föranleder någon åtgärd, handlingar som genom sitt innehåll eller sin funktion har tillfällig eller ringa betydelse samt övertaliga kopior. I arbetsprocessen med att utfärda och kungöra lagar är det endast protokollet från det regeringssammanträde som behandlat den aktuella författningen och underskriftsexemplaret av den aktuella författningen samt eventuellt rättelseblad som arkiveras. Någon gallring sker inte av dessa handlingar. Den tryckta versionen av SFS arkiveras alltså inte av Regeringskansliet.TP F31FPT 31TP PT Se bilaga 4 till Förvaltningsavdelningens Promemoria , Arkiv- beskrivning för . 2.8Fel i samband med utfärdande och kungörande 2.8.1Möjligheten att genom rättelse korrigera fel i en kungjord författning Om en författning som utkommit från trycket i SFS, till följd av skrivfel, räknefel eller något annat sådant förbiseende innehåller en uppenbar oriktighet, kan rättelse ske genom att ett rättelseblad upprättas av det departement som ansvarar för författningen. De fel som kan och bör rättas genom rättelseblad är vanligen felskrivningar såsom att ett ord eller en siffra av förbiseende har utlämnats etc. Däremot kan en rättelse som innebär en materiell ändring normalt inte ske genom rättelseblad. Mindre fel som saknar betydelse anses inte böra rättas.TPF32FPT Rör det sig om en lag och ett fel som omfattas av riksdags- beslutet är utrymmet för rättelse mycket litet. I princip är det inte tillåtet att göra någon form av rättelse i förhållande till vad som har beslutat om. Det gäller även om det skulle finnas uppenbara fel i beslut. I en sådan situation är det i stället som får ändra eller rätta sitt beslut. Rättelse kan därför endast ske av sådana delar av lagen som innehåller uppgifter som inte har beslutat om, t.ex. en del av ingressen och notapparaten. Däremot kan rättelse ske om regeringens beslut inte stämmer överens med vad har beslutat, eller om den kungjorda versionen inte stämmer överens med vad riksdag och regering har beslutat, t.ex. på grund av fel i samband med tryckningen. I praktiken synes det anförda ha lett till att förordningar rättas i något större utsträckning än lagar. ska genomgå kontroller och beviljas trycklov på det sätt som beskrivits närmare under avsnitt 2.5.2. tas sedan in i ett kommande häfte av den löpande SFS-upplagan. Departementet ska beställa ett arkivbeständigt exemplar av korrekturexemplaret av rättelsebladet. Det exemplaret ska fogas till det regeringsprotokoll som innehåller beslutet om författningen. I den bundna upplagan av SFS korrigeras de genom rättelseblad upprättade felen. Några rättelseblad förekommer därför inte i den bundna upplagan. 32TP PT Statsrådsberedningens PM 1988:5 om rättelser av fel i SFS efter tryckningen. Rättsvillfarelse kan definieras som en felaktig uppfattning som består i eller beror på villfarelse om rättsreglers innehåll eller om gällande rätt.TP MedPT straffrättsvillfarelse avses en villfarelse om gällande rätt som kan leda till ansvarsfrihet för brott. Som ovan nämnts förutsätts allmänheten känna till innehållet i gällande rätt. Endast det förhållande att en person är okunnig om att en viss handling inte är tillåten medför inte befrielse från straffansvar. För ansvarsfrihet krävs att okunskapen, eller villfarelsen, är uppenbart ursäktlig. Eftersom en förutsättning för den nämnda presumtionen är att allmänheten har haft en reell möjlighet att skaffa sig kännedom om innehållet i en författning kan mer allvarliga fel och brister i samband med kungörandet av en författning medföra att den inte ska tillämpas. Rättsvillfarelse kan ha betydelse även utanför straffrättens område. Vid andra sanktioner än straffrättsliga påföljder, t.ex. uttagande av sanktionsavgifter, har det förhållandet att den enskilde varit i villfarelse om vilka skyldigheter en bestämmelse ålägger honom eller henne ansetts kunna medföra att avgiften inte tas ut eller i vart fall sätts ned. I 24 kap. 9 § framgår vad som avses med straffrätts- villfarelse. Där anges att en gärning som någon begår i villfarelse rörande dess tillåtlighet inte ska medföra ansvar för honom eller henne om villfarelsen på grund av att fel förekommit vid kungörandet av den straffrättsliga bestämmelsen eller av annan orsak var uppenbart ursäktlig. Som framgår av ordalydelsen ska bestämmelsen tillämpas med stor restriktivitet. Ansvarsfrihet kan enligt motiven inträda i de fall gärnings- mannen inte haft möjlighet att förstå att gärningen var otillåten och i de fall hans bristande kännedom om straffbestämmelsen inte beror på oaktsamhet. Kravet på aktsamhet ställs mycket högt. Om det har skett ett fel i publiceringen och felet är väsentligt kan det vara aktuellt att tillämpa bestämmelsen om straffrätts- villfarelse. Som exempel på ett sådant väsentligt fel anges i motiven att kungörandet inte har ägt rum innan den straffbelagda gärningen begicks eller att kungörandet av successiva ändringar som träder i kraft gjorts på ett sådant sätt att betydande svårigheter förelegat att klarlägga den slutliga lydelsen av bestämmelsen. Även om det med felaktig publicering i första hand avses brister i kungörelseförfarandet eller feltryck i SFS skulle, enligt ett uttalande i förarbetena, även ett feltryck i lagboken kunna leda till att en villfarelse är uppenbart ursäktlig, om felet är sådant att det inte går att utläsa författningens rätta innebörd.TPF33FPT I praktiken är det relativt ovanligt att bestämmelsen om straffrättsvillfarelse tillämpas på grund av att gärningsmannen anses ha saknat möjlighet att få kännedom om innehållet i en rättsregel. Det finns några exempel som härrör från tiden under eller efter , som avsett överträdelse av författningar som trätt i kraft gärningen begicks och som gärningsmannen inte hunnit få vetskap om. På trafikområdet finns dock flera exempel på fall där straffansvar för en överträdelse av en lokal trafikföreskrift inte har kunnat utkrävas därför att föreskriften inte varit intagen i kommunens liggare och därmed inte tillkännagivits på ett korrekt sätt.TPF34FPT Bestämmelsen om straffrättsvillfarelse har även tillämpats under vissa förutsättningar när en offentlig myndighet genom någon ämbetsåtgärd gett någon anledning att anta att en lagregel haft ett annat innehåll än den i verkligheten haft.TPF35FPT Rättsvillfarelse i andra fall Även utanför straffrättens område finns det regler som anknyter till frågan om rättsvillfarelse och där liknande överväganden måste ske. Skattetillägg är en särskild avgift som åläggs en skattskyldig som lämnat en oriktig uppgift till ledning för taxeringen. I 5 kap. 14 § taxeringslagen (1990:324) anges att den skattskyldige helt eller delvis ska befrias från skattetillägget om felaktigheten eller underlåtenheten framstår som ursäktlig eller det annars framstår som oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. Vid bedömningen ska särskilt beaktas bl.a. om felaktigheten eller underlåtenheten har berott på att den skattskyldige har felbedömt en skatteregel eller betydelsen av de faktiska förhållandena, eller om felaktigheten eller 33TP PT Prop. 1993/94:130 s. 56 f. 34TP PT Se bl.a. NJA 1987 s. 676. 35TP PT Prop. 1993/94:130 s. 59. underlåtenheten har föranletts av vilseledande eller missvisande kontrolluppgifter. Även andra situationer än de uppräknade kan enligt motiven leda till avgiftsbefrielse därför att de framstår som ursäktliga. Som exempel anges det fall där en skattskyldig med fog förlitat sig på en uppgift som har lämnats av en myndighet eller i officiellt publicerad skatteinformation men som visat sig vara felaktig.TPF36FPT Även vid uttagandet av miljösanktionsavgifter kan frågan om rättsvillfarelse få betydelse. har i flera rättsfall anfört att den legalitetsprincip som gäller på straffrättens område i lika hög grad gör sig gällande i ett system med miljösanktions- avgifter. Föreskrifter som omfattas av sanktionssystemet måste därför vara så klart utformade att det inte kan uppstå någon tvekan om vem som är ansvarig och under vilka förutsättningar ansvar inträder.TPF37FPT En miljösanktionsavgift kan åläggas bl.a. den som åsidosätter villkor eller bestämmelser i . Enligt 30 kap. 2 § behöver en avgift inte tas ut om det vore oskäligt med hänsyn till bl.a. vad den avgiftsskyldige har gjort för att undvika att en överträdelse skulle inträffa. Felaktiga besked från en myndighet som framkallat den gärning eller passivitet som föranlett miljö- sanktionsavgiften torde vanligtvis utgöra grund för avgifts- befrielse.TPF38FPT Enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) ska staten ersätta skada som vållats genom fel eller försummelse vid myndighets- utövning i verksamhet för vars fullgörande staten svarar. Med myndighetsutövning avses normalt sett sådana beslut och åtgärder från det allmännas sida som är ett uttryck för samhällets rätt att utöva makt över medborgarna.TPF39FPT Som myndighetsutövning räknas i allmänhet inte rådgivning eller liknande serviceverksamhet från det allmännas sida.TPF40FPT Enligt praxis utgör normgivning myndighets- 36TP PT Prop. 2002/03:106 s. 241. 37TP PT Se t.ex. MÖD 2003:20 och 2002:58. 38TP PT , Kommentar till 30 kap. 2 § , databasen (). 39TP PT , m.fl., Skadeståndslagen, en kommentar (2006), s. 90.