sou · GWB355 · 2008-06-02 00:00:00 — Enligt 10 kap. 10 § vattenföroreningslagen är svensk domstol behörig att döma över vissa brott enligt lagen när de har begåtts på ett utländskt fartyg i ekonomiska zon, även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig. Detsamma gäller om gärningen kan föranleda ansvar enligt eller . Åtal för sådana brott som avses i 10 kap. 10 § får väckas endast om brottet avser ett förbjudet utsläpp och detta har medfört betydande skador på den svenska kusten eller därmed sammanhängande intressen eller på tillgångar i Sveriges sjöterritorium eller ekono- miska zon eller om vissa andra förutsättningar är uppfyllda (10 kap. 11 §). Regeln har tillkommit för att anpassa lagstiftningen till de särskilda begränsningar som följer av havsrättskonventionen. 22TP PT Prop. 1966:114 s. 77. Havsrättskonventionen och svensk jurisdiktion För en utförligare beskrivning av vattenföroreningslagen hänvisas till avsnitt 11.3. Jaktlagen (1987:259), som också behandlas i avsnitt 11.45, gäller viltvården, rätten till jakt och jaktens bedrivande inom svenskt terri- torium samt frågor som har samband därmed (1 § första stycket). Lagen gäller också i de fall som anges särskilt inom ekono- miska zon (andra stycket 1), beträffande jakt från svenskt fartyg på det fria havet utanför den ekonomiska zonen (andra stycket 2) och beträffande jakt från svenskt luftfartyg över det fria havet utanför den ekonomiska zonen (andra stycket 3). Enligt 51 a § döms den som har begått brott mot jaktlagen inom ekonomiska zon vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig. Åtal för brott i sådana fall får väckas vid den tingsrätt vars domkrets är närmast den plats där brottet förövades (51 b §). Fiskelagen (1993:787) gäller rätten till fiske samt fisket inom Sveriges sjöterritorium och inom ekonomiska zon. I de fall som anges särskilt gäller lagen även svenskt havsfiske utanför den ekonomiska zonen (1 §). Vad som föreskrivs i lagen om fiske i all- mänt vatten gäller även fiske i den ekonomiska zonen med de begränsningar som föranleds av lagen om kontinentalsockeln (2 §). Den som har överträtt fiskelagens bestämmelser ska enligt 49 § dömas vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig (se även avsnitt 11.42). Paragrafen tar enligt för- arbetena sikte på de fall där utländska fiskande som inte är bosatta i begår brott i den svenska ekonomiska zonen.TPF23FPT Enligt 41 § får endast dömas till böter om brottet har begåtts i ekonomiska zon. Denna bestämmelse är en följd av att havsrättskonventionen inte tillåter fängelse för gärningar begångna i den ekonomiska zonen (se artikel 73.3 i havsrättskonventionen). 23TP PT Prop. 1992/93:232 s. 77. Havsrättskonventionen och svensk jurisdiktion I havsrättskonventionen finns en bestämmelse som bl.a. föreskriver att staterna ska anta lagar och andra författningar för att förhindra, begränsa och kontrollera föroreningar av den miljön genom dumpning (artikel 210). Bestämmelser om straff och förverkande har samlats i 29 kap. . I 29 kap. 8 § 10 anges att den som, med uppsåt eller av oaktsamhet, bryter mot förbud mot dumpning eller förbränning av avfall döms till böter eller fängelse i högst . Enligt 15 kap. 31 § får avfall inte dumpas eller förbrännas inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon och inte heller från svenska fartyg eller luft- fartyg i det fria havet. För brott mot den nämnda bestämmel- sen gäller en särskild jurisdiktionsregel. Den som har begått sådant brott döms enligt 29 kap. 13 § vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig. Genom begränsningslagen (se avsnitt 12.12.1) begränsas möjligheterna att ingripa när dump- ning sker från utländska fartyg. Strängare straff än böter får inte dömas ut, såvida det inte gäller allvarliga och uppsåtliga gärningar som medför förorening i territorialhavet (2 §). Som också redovisats i avsnitt 11.56 innehåller lagen (1995:732) om skydd för gravfriden vid passagerarfartyget en särskild jurisdiktionsregel (5 §). Även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig, eftersom vraket efter ligger i ett område som inte tillhör någon stat, och eventuella brott begås utanför territorium av annan än svensk medborgare så är svensk domstol behörig att döma den som stör gravfriden. I vissa situa- tioner är det emellertid inte möjligt att utöva straffrättslig jurisdik- tion över utländska fartyg, eftersom det enligt folkrätten finns ett principiellt förbud för en stat att utöva makt mot andra staters fartyg på det fria havet. I praktiken kan det därför i vissa fall bli svårt att få till stånd ett rättsligt förfarande i , utom i de fall där fartyget angör svensk hamn eller annars kommer in på svenskt inre vatten.TPF24FPT 24TP PT Prop. 1994/95:190 s. 9. Havsrättskonventionen och svensk jurisdiktion Med stöd av havsrättskonventionen och MARPOLTPF25FPT har det skapats en särskild form för att överföra utredning och, i förekommande fall, lagföring beträffande ett otillåtet utsläpp till fartygets flaggstat, s.k. flaggstatsrapportering. Denna bygger på grundprincipen att flagg- staten har det primära ansvaret för att rättsligt beivra överträdelser som begås på dess fartyg. Förfarandet innebär att den stat inom vars territorium ett brott har begåtts, och som därigenom har jurisdiktion att lagföra brottet, överför utredning och lagföring till fartygets flaggstat. Enligt havsrättskonventionen är flaggstaten skyldig att under vissa förutsättningar vidta rättsliga åtgärder mot fartyg som för dess flagg. Av artikel 217.4 följer att flaggstaten ska påbörja en utredning och, när så är lämpligt, inleda rättsligt för- farande mot ett fartyg som överträtt regler och normer som fast- ställts genom behörig organisation. Detta ska ske oberoende av var överträdelsen har ägt rum eller var föroreningen har inträffat eller upptäckts. Flaggstaten ska därvid iaktta artiklarna om hamnstaters och kuststaters säkerställande av reglernas tillämpning samt artik- larna om suspension och begränsningar i inledandet av rättsliga för- faranden (artiklarna 218, 220 och 228). Av artikel 217.6 följer vidare att flaggstaten, på en annan stats skriftliga begäran, ska undersöka varje överträdelse som ett fartyg som för dess flagg påstås ha gjort sig skyldig till. Om flaggstaten är övertygad om att det föreligger tillräckliga bevis för att ett rättsligt förfarande beträffande den påstådda överträdelsen ska kunna inledas, ska den utan dröjsmål inleda sådant förfarande i enlighet med sina lagar. Av artikel 217.7 följer att flaggstaten ska informera den stat som begärt bistånd samt behörig internationell organisation, dvs. IMO, om de åtgärder som vidtagits och resultatet av dessa. När flaggstaten utreder en överträdelse får den enligt artikel 217.5 begära bistånd från varje annan stat som kan bidra till att klarlägga omständigheterna i fallet. En anmodad stat är skyldig att försöka tillmötesgå flaggstatens begäran om bistånd. Reglerna om flaggstatsrapportering finns i 11 kap. 16 § vatten- föroreningslagen. Allmänt gäller att när det inte längre finns anled- ning att fullfölja en förundersökning ska denna avslutas genom ett beslut om att lägga ned förundersökningen. En förundersökning som fullföljs avslutas genom ett beslut i åtalsfrågan. 25TP PT Se not 8. Havsrättskonventionen och svensk jurisdiktion tioner kan åklagaren avsluta en förundersökning genom en begäran om att lagföringen ska övertas av ett annat land. En framställning om överföring av lagföring kan också göras innan förundersök- ningen har avslutats. Institutet flaggstatsrapportering motsvarar i många hänseenden överförande av lagföring. För att åklagaren ska kunna ta ställning till frågan om flaggstats- rapportering måste eller polismyndigheten – i de fall där åklagaren inte redan har inträtt som förundersökningsledare – tillställa åklagaren utredningen för beslut i den frågan, innan förundersökningen läggs ned. Om åklagaren bedömer att fortsatt utredning eller lagföring bör ske i den andra staten avslutas för- undersökningen med en begäran om att flaggstaten ska överta lag- föringen. Skulle resultatet av åtalsprövningen bli att åtal ska väckas i ska flaggstaten underrättas om detta. Om åklagaren med- delas att några åtgärder inte har vidtagits mot det fartyg som flagg- statsrapporten rör, kan åklagaren pröva om det finns skäl att åter- uppta förundersökningen i och om det i så fall är praktiskt möjligt att t.ex. delge gärningsmannen. 13Pågående översyner och lagstiftningsarbete I utredningens uppdrag ingår att beakta den fortsatta beredningen av de förslag som lämnats av , Gränskontroll- utredningen, Utredningen om fiskerikontrollen, Inregränslagsutred- ningen och . Det åvilar vidare utredningen att följa arbetet i Utredningen om administrativa sanktioner på fiskets område, som sedan direktiven skrevs slutfört sitt uppdrag, och Utredningen om översyn och revidering av fiskelagstiftningen. I detta avsnitt redovisar vi i korthet innehållet i nämnda utred- ningar. Vi beskriver också det fortsatta lagstiftningsarbetet med vissa av förslagen. Dessutom redovisar vi andra pågående utred- ningar och lagstiftningsprojekt, som vi bedömer vara viktiga för befogenhetsreglering och vårt utredningsarbete. Det skulle emellertid föra för långt att täcka in alla pågående ut- redningar som på något sätt berör . Därför behand- lar vi inte betänkandet om immunitet för stater och deras egendom (SOU 2008:2) och ett delbetänkande om bildandet av en ny myn- dighet benämnd Transportinspektionen som ska inrymma bl.a. (SOU 2008:9). Inte heller beskrivs det pågåen- de utredningsarbetet i (M 2006:05) närmare. Inledningsvis redovisas några propositioner. En rör möjligheterna för och en kustbevakningstjänsteman att ingripa mot rattfylleri och sjöfylleri (avsnitt 13.2.1). I en annan proposition föreslås bl.a. en kustbevakningstjänsteman få rätt att ta egendom i förvar (avsnitt 13.2.2) och en tredje innehåller förslag om admini- strativa sanktioner för yrkesfisket (avsnitt 13.2.3). I avsnitt 13.3 behandlas i relevanta delar utredningar som rör gränskontrollfrågor Pågående översyner och lagstiftningsarbete och i avsnitt 13.4 utredningsförslag på fiskeområdet. Avsnitt 13.5 innehåller en redovisning av olika utredningar som rör informa- tionsutbyte. I avsnitt 13.6 redovisar vi andra utredningar som har särskilda beröringspunkter med vårt arbete. Regeringen beslutade en proposition som bygger på vissa av förslag och bedömningar (SOU 2006:12 och SOU 2006:47).TPF1FPT I propositionen behandlas i huvudsak ökade möjligheter att kontrollera vägtrafiknykterheten och att in- gripa mot rattfylleri och vissa andra åtgärder för att motverka trafik- nykterhetsbrott samt skapa bättre möjligheter att ingripa mot sjö- fylleri. Däremot bereds frågorna om införande av en nedre gräns på alkohol i utandningsluften för sjöfylleri, möjligheten att ta rutinmässiga alkoholutandningsprov till sjöss och en möjlig- het att ta blodprov vid sjötrafikolyckor vidare inom . Enligt regeringens förslag får en kustbevakningstjänsteman möj- lighet att ta alkoholutandningsprov, både rutinmässiga sållnings- prov och bevisprov, samt göra ögonundersökningar för att förebygga, upptäcka och utreda rattfylleribrott. Vidare får besluta om att inleda förundersökning om rattfylleri och grovt ratt- fylleri. I fråga om befogenheter och skyldigheter under förundersökningen ska vad som föreskrivs i för undersökningsledare gälla. Åklagare ska ta över ledningen av förundersökningen så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet när saken inte är av enkel beskaffenhet. Åklagaren ska överta förundersökningsledningen även i andra fall, om det behövs av särskilda skäl. En tjänsteman vid föreslås före och under en förundersökning om rattfylleribrott ha samma befogenheter som en polisman att använda tvångsmedel och vidta andra åtgärder samt bruka våld. Detta innebär bl.a. att en kustbevakningstjänsteman får vidta primärutredningsåtgärder samt, i brådskande fall, gripa en misstänkt utan föregående anhållningsbeslut, ta egendom i beslag, besluta om kroppsbesiktning eller kroppsvisitation och göra hus- 1TP PT Prop. 2007/08:53. Pågående översyner och lagstiftningsarbete Förslaget innebär också att en kustbevakningstjänste- man ges samma rätt som en polisman att stoppa fordon med våld om så behövs, att skyddsvisitera den som berövats friheten, att till- fälligt omhänderta i första hand fordonsnycklar för att förhindra rattfylleribrott och att omhänderta körkort eller motsvarande behörighetshandling. Befogenheterna att ingripa mot rattfylleri samlas i en ny lag, vilken också innehåller hänvisningar till befogenheter i annan lag- stiftning. När det gäller sjöfylleri ges ökade möjligheter att ingripa genom ändringar i bl.a. LKP. En kustbevakningstjänste- man föreslås få rätt att ta alkoholutandningsprov i form av bevis- prov på den som är skäligen misstänkt för sjöfylleribrott. För att kunna ta sådana prov ska tjänstemannen ha rätt att stoppa fartyg. Regeringen föreslår vidare att får besluta om att inleda förundersökning om sjöfylleri. De befogenheter och skyldigheter som undersökningsledaren har enligt ska då gälla för . En tjänsteman vid Kustbevak- ningen föreslås före och under en förundersökning om sjöfylleri ha samma rätt som en polisman att använda tvångsmedel och vidta andra åtgärder samt att bruka våld. Rätten att ta alkoholutand- ningsprov i form av bevisprov till sjöss och att stoppa fartyg för sådan provtagning regleras i lagen om alkoholutandningsprov. Rätten att använda våld när fartyg ska stoppas regleras i polislagen. Kust- bevakningens rätt att inleda förundersökning om sjöfylleri och kust- bevakningstjänstemännens rätt att i övrigt använda tvångsmedel reg- leras i LKP. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . 13.2.2Förverkande av utbyte av brottslig verksamhet I propositionen Förverkande av utbyte av brottslig verksamhet före- slår regeringen att bestämmelsen i 26 kap. 3 § om tvångsmedlet förvar ska ändras, så att beslut om förvar som huvudregel ska fattas av åklagare och att all slags egendom kan tas i förvar.TPF2FPT Åklagare ska enligt förslaget kunna ta i förvar såväl fast egendom som alla former av lös egendom – inklusive banktill- godohavanden och andra fordringsrätter. Vidare föreslås bl.a. att proportionalitetsprincipen, som gäller för alla straffprocessuella 2TP PT Prop. 2007/08:68. Pågående översyner och lagstiftningsarbete tvångsmedel i , lagfästs. Regeringen föreslår dess- utom att en tjänsteman vid , genom en ny bestäm- melse i smugglingslagen, ska få samma rätt som en polisman att ta egendom i förvar vid misstanke om brott mot den lagen eller andra författningar som anges i 1 § smugglingslagen. I propositionen nämns att ett sådant behov kan föreligga om t.ex. skulle stoppa en båt i vilken det smugglas narkotika och där det påträffas stora penningbelopp (s. 89). Om pengarna inte har direkt samband med brottet kan de inte tas i beslag som hjälpmedel eller utbyte. Behövs de inte heller som bevisning saknas möjlighet att ta pengarna i beslag. Regeringen föreslår också att en uttrycklig skyldighet att doku- mentera beslut om och verkställigheten av förvar ska införas. Dokumentationsskyldigheten ska åvila den som antingen efter eget beslut genomför åtgärden eller som verkställer ett förvarsbeslut på uppdrag av åklagare. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . 13.2.3Administrativa sanktioner på fiskeområdet I propositionen Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område föreslår regeringen ändringar i fiskelagen i syfte att effektivisera sanktionssystemet.TPF3FPT Propositionen bygger på de förslag som Fiske- sanktionsutredningen lämnade i betänkandet Administrativa sank- tioner på yrkesfiskets område (SOU 2007:20). Regeringen föreslår att vissa, mindre allvarliga, överträdelser ska avkriminaliseras och i stället beivras genom ett system med admini- strativa sanktionsavgifter. De överträdelser som ska beivras genom sanktionsavgift ska vara lätt konstaterbara och inte kräva någon omfattande utredning eller ingående bedömning. Regeringen ska meddela närmare föreskrifter dels om vilka överträdelser som för- anleder sanktionsavgift, dels om avgiftens storlek. Avgiften ska enligt förslaget utgå efter en på förhand bestämd taxa och vara lägst och högst . Avgiftsskyldigheten ska bygga på strikt ansvar. Beslut om sanktionsavgift ska fattas av och gälla som domstols dom. Regeringen förslår vidare att rätt att återkalla yrkesfiskelicenser och fartygstillstånd även ska omfatta de över- trädelser som beivras genom sanktionsavgift. 3TP PT Prop. 2007/08:107. Pågående översyner och lagstiftningsarbete återkalla licenser och tillstånd dels vid allvarliga över- trädelser, dels vid upprepade överträdelser. Vid sådana överträdelser som även i fortsättningen ska föranleda straffansvar ska interimistiskt kunna återkalla yrkes- fiskelicens och fartygstillstånd, om det på sannolika skäl kan antas att licensen eller tillståndet kommer att återkallas slutligt på grund av att innehavaren av licensen eller tillståndet har gjort sig skyldig till brott enligt fiskelagen. Regeringen föreslår vidare att det införs en skyldighet för Kust- bevakningen och andra brottsutredande myndigheter samt för domstolar att till lämna de uppgifter som verket kan behöva för sin handläggning av ärenden om administrativa sank- tioner. Uppgiftsskyldigheten ska regleras i förordning. Verket ska också underrättas om domar och beslut som har betydelse för verkets handläggning av ärenden om återkallelse av licens och tillstånd. I propositionen föreslås också att överträdelser av EG:s förord- ningar om den gemensamma fiskeripolitiken och överträdelser av nationella bestämmelser ska behandlas på samma sätt. Det innebär att det straffbara området för överträdelser av EG:s förordningar utvidgas till att avse även sådan oaktsamhet som inte är grov. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . Regeringen beslutade att tillkalla en särskild ut- redare för att se över och utvärdera reglerna för personkontroll vid gränser ur såväl ett brottsförebyggande och brottsbekämp- ande perspektiv som ett migrationsperspektiv. I utredningens uppdrag ingick bl.a. att utvärdera medlemskap i . I förgrunden stod behovet av förändringar avseende de gränskon- trollerande myndigheternas verksamhet, samverkan och informa- tionsutbyte. En central fråga var i vilken omfattning polisen, Tull- verket och skulle ha rätt att använda tvångsmedel i samband med personkontroll vid yttre gräns. I utredningens upp- drag ingick bl.a. också att överväga förändrade regler för den inre utlänningskontrollen. Uppdraget omfattade däremot inte gränskon- troll av varor. Pågående översyner och lagstiftningsarbete Utredningen överlämnade betänkandet Gräns- kontrollag – effektivare gränskontroll (SOU 2004:110). Utredningen föreslår att polisen även fortsättningsvis ska ha huvudansvaret för personkontrollen, medan , precis som , ska ha ett självständigt ansvar för tillsyn och över- vakning av sjötrafiken och utöva personkontroll till sjöss. Vidare anser utredningen att författningsreglerade an- svar för personkontroll bör vara detsamma, oavsett vilken form av personkontroll som avses. Ansvarsområdet föreslås gälla till sjöss och i anslutning till sjötrafiken. Detta innebär att Kustbevak- ningen enligt förslaget ska utöva personkontroll av en person som t.ex. stiger av en båt eller ett fartyg och går i land på exempelvis en ö, en strand eller en kaj eller som annars befinner sig i anslutning till sjötrafiken eller övervakningsområdet till sjöss. Huvudansvaret för kontrollen vid och bemanningen av gränsövergångsställena ska enligt förslaget även i fortsättningen ligga på polisen. Efter en begäran om biträde ska dock kunna delta i personkontroll även utanför sitt egentliga ansvarsområde. Som en samlad beteckning för polisen, och Kust- bevakningen föreslår utredningen termen gränskontrollmyndighet. En tjänsteman vid som medverkar i eller an- svarar för personkontroll i samband med en persons inresa i över yttre gräns föreslås även i fortsättningen ha rätt att kropps- visitera vederbörande och att kunna företa husrannsakan. Vissa bestämmelser förtydligas. Enligt utredningens uppfattning kan en sådan husrannsakan omfatta undersökning av alla utrymmen på ett fartyg, dvs. utöver lastutrymmena bl.a. även hytter, bryggor, kök, rum och container som fraktas med ett fartyg. Rätten att stoppa fordon och fartyg ska gälla både i den brotts- bekämpande verksamheten och vid personkontroll. För att Kust- bevakningen ska få stoppa ett fartyg eller ett fordon för annat ända- mål än varukontroll,TPF4FPT krävs att det finns anledning att anta att det på fartyget eller i fordonet färdas en person som är misstänkt för brott (4 § LKP, jfr 22 § polislagen). Personkontroll är obligatorisk i sam- band med att den yttre gränsen passeras och någon brottsmisstanke behöver alltså inte föreligga. På samma sätt som gäller för varukon- trollen föreslår utredningen att gränskontrollmyndigheterna ges rätt att stoppa fartyg och fordon för att genomföra personkontroll vid den yttre gränsen när det finns anledning anta att ett brott som 4TP PT Se 6 kap. 20 § tullagen. Pågående översyner och lagstiftningsarbete hör under allmänt åtal har begåtts. Kontroll kan ske t.ex. i samband med inresa med ett färjefartyg som anländer direkt från en stat utan- för . Utredningen föreslår för såväl kustbevaknings- som tulltjänste- män att ansvaret ska utvidgas till att också omfatta att förhindra och bekämpa brott. Syftet med utredningens förslag är att ge Kust- bevakningen och ett självständigt ansvar för personkon- trollen för att bättre ta tillvara dessa myndigheters kompetens och resurser. Utredningen anser att dessa tjänstemän bör ha samma rätt som en polisman att ingripa mot alla brott som hör under allmänt åtal. Om det i samband med en persons inresa eller utresa över inre eller yttre gräns finns anledning att anta att denne gjort sig skyldig till ett brott som hör under allmänt åtal föreslås bestämmelserna om förundersökning och om tvångsmedel i 23–28 kap. rättegångs- balken bli tillämpliga. Vidare föreslår utredningen att även tull- och kustbevakningstjänstemän som medverkar i eller ansvarar för person- kontroll ska ges samma rätt som en polisman att använda våld eller tvång. och bör emellertid enligt utred- ningen inte ges de befogenheter som en polismyndighet har enligt , t.ex. att fatta beslut om att förundersökning ska inledas. De tvångsmedel som kräver beslut av undersökningsledare kan således enligt förslaget inte beslutas av tjänstemän vid Kust- bevakningen eller . I likhet med en polisman föreslås dock en kustbevaknings- eller tulltjänsteman få göra husrannsakan eller kroppsvisitation vid fara i dröjsmål. Utredningens förslag bereds inom , men varken proposition eller lagrådsremiss kan förutses inom sådan tid att de kan beaktas inom ramen för vårt arbete. gavs en särskild utredare i uppdrag att se över av lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot annat land inom Europeiska unionen (inregränslagen) och tillämpningen av lagen. Utredningen överlämnade betänkandet Kontroll av varor vid inre gräns (SOU 2006:9). I betänkandet behandlas dels kontroll av varor vid inre gräns, dels anslutande frågor om brottsförebyggande och brottsbekämpande insatser. Tonvikten ligger naturligt nog på verksamhet, Pågående översyner och lagstiftningsarbete men förslagen berör också . Utredningen föreslår att den nu gällande inregränslagen ersätts med en ny lag om kon- troll av varor vid inre gräns. Varukontrollen vid inre gräns ska enligt förslaget även fortsättningsvis vara en administrativ kontroll. betonar utredningen att varukontrollerna kan vara av direkt betydelse för den brottsbekämpande verksamheten och övergå i brottsutredning. Utredningen konstaterar vidare att EU- utvidgningen förstärker kraven på ett ändrat arbetssätt och att fokus måste ligga på underrättelseverksamhet. Utredningen före- slår inte några större förändringar beträffande kontrollansvaret, men betonar vikten av att samarbetet mellan kontrollmyndig- heterna stärks.