sou · GVB3111 · 2008-01-01 00:00:00 — Antalet till regeringen inkomna planärenden, utom ärenden enligt 12 kap. PBL, uppgick –2006 till i genomsnitt 295 . och av 2000- talet ökade antalet inkomna sådana planärenden marginellt. Det skedde emellertid en markant ökning , då antalet ärenden ökade från 188 till 252. Grunder som åberopas när beslut om rättsverkande planer överklagas Det är i princip klagandens invändningar som utgör ramen för regeringens prövning. Regeringsrätten har i ett avgörande om rättsprövning (RÅ 1994 ref. 39) behandlat frågan om besvärs- prövningens omfattning enligt PBL och då uttalat bl.a. följande. PBL innehåller inte några bestämmelser som uttryckligen begränsar möjligheterna för den som har klagorätt i en viss fråga att åberopa olika grunder till stöd för ett överklagande i frågan. --- Det materiella innehållet i PBL:s regelsystem kan emellertid leda till att prövningen ändå i realiteten blir mycket begränsad. Lagen bygger på principen om decentralisering av beslutsfattandet och självbestämmande- rätt i frågor som rör bl.a. riktlinjerna för markanvändningen inom kommunen. En konsekvens av detta är att den statliga kontroll som besvärsprövningen innefattar i många fall bör stanna vid en prövning av om ett överklagat kommunalt beslut ligger inom ramen för det handlingsutrymme som de materiella reglerna ger kommunen. Den övervägande delen av överklagade planärenden rör enskilda som har överklagat kommunens beslut och en relativt stor del av ärendena har en begränsad omfattning och betydelse. Det är vanligt att överklagandena innehåller formella invändningar mot hand- läggningen av planärendena eller invändningar som handlar om de klagandes enskilda intressen. Formella fel som åberopas kan gälla invändningar mot tillämpningen av reglerna för enkelt planför- farande eller att samråd inte har skett med dem som kan anses berörda. I de fall allmänna intressen åberopas är grunderna för överklagandena av skiftande karaktär. Det kan handla om farhågor om att ett genomförande av planen innebär ökad trafik eller stor miljöpåverkan. Avsaknad av eller brister i miljökonsekvens- beskrivningar är också vanliga grunder för överklaganden. När det gäller enskilda intressen är de vanligaste grunderna för över- klagande att den planerade byggnationen påverkar närområdet på olika sätt, t.ex. genom minskat försäljningsvärde, begränsad utsikt eller att motstående enskilda intressen inte har beaktats i tillräcklig omfattning. Ärenden om fastighetsplaner och områdesbestäm- melser är mindre vanliga. När sådana beslut överklagas åberopas ofta samma typ av grunder som vid överklagande av detaljplaner. Eftersom formella invändningar mot handläggningen av plan- ärenden är mycket vanliga i överklaganden, utgör granskningen av sådana invändningar en mycket betydande del av prövningen hos Den vanligaste orsaken till att ett planbeslut upphävs är också att det innehåller formella brister. Regeringsrätten har i några fall vid rättsprövning gjort strängare bedömningar av formella brister än vad regeringen gjort i de prövade ärendena (se t.ex. RÅ 1991 ref. 85 och 93 samt RÅ 1996 ref. 88). Regeringsrätten har också gjort en generösare bedömning av vilka som har rätt att överklaga planbeslut (RÅ 1991 ref. 80). Det kan nog allmänt sägas att regeringen, bl.a. mot bakgrund av Regeringsrättens prövning, successivt också kommit att se strängare på formella brister än vad som kanske var fallet under PBL:s första år. De beslut enligt PBL i byggfrågor (bygglov, rivningslov, marklov och förhandsbesked samt ärenden om påföljder och ingripanden) som efter prövning inte överprövas av regeringen, överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. Flertalet beslut som fattas av kommunerna med stöd av PBL överklagas först till och därefter till länsrätt. Frågor om tilläggsavgift enligt 10 kap. PBL prövas dock direkt av länsrätt på talan av . Den övervägande delen () PBL-mål i länsrätt avser byggnadsmål i allmänhet, varav de flesta avser mål om bygglov, och resten avser mål enligt 10 kap. PBL, dvs. mål om påföljder och ingripanden. I de allmänna förvaltningsdomstolarna tillämpas FPL i mål enligt PBL. Länsrätt är som huvudregel domför med en lagfaren domare och tre nämndemän. Om ett mål i länsrätt är av enkel beskaffenhet kan det i sak avgöras av en lagfaren domare ensam, s.k. E-mål. Enligt uppgifter avgörs 15–av PBL-målen av en domare ensam. Detta sker framför allt när det är fråga om rättsliga bedömningar, t.ex. när en byggnadsåtgärd är uppenbart planstridig, när ett överklagande ska avvisas eller när ett mål ska avskrivas. När privata intressen står mot varandra avgörs dock målen i princip alltid med fullsutten rätt. Detta gäller framför allt när ett mål avgörs efter muntlig förhandling och syn. Trots det relativt stora antalet E-mål i vissa länsrätter är det, vid en jämförelse med andra måltyper, ytterst få PBL-mål som återförvisas från kammarrätterna av det skälet att målet borde ha avgjorts med full- sutten rätt. Handläggningen av mål i länsrätterna Länsrätterna är organiserade på olika sätt. Vissa har kvar rotel- systemet, medan andra har övergått till en organisation utan rotlar. Det sätt på vilket målen bereds skiljer sig därför i viss mån åt mellan domstolarna, t.ex. om det är domare eller föredragande som ansvarar för beredningen av målen. När målen är klara för av- görande, dvs. när skriftväxling och andra förberedande åtgärder är avslutade, är det dock i de flesta länsrätter oftast föredragande som tar över handläggningen av målen. Föredragandena kan vara läns- rättsnotarier. Dessa är nyutexaminerade jurister som direkt efter sina studier gör en tvåårig utbildningstjänstgöring vid domstolen. Det kan också vara fast anställda föredragande. De föredragande som är fast anställda är vanligtvis jurister och de har ofta varit notarier i länsrätt. Vissa har arbetat vid någon myndighet, t.ex. , eller länsstyrelse. Det är inte ovanligt att föredragandena är specialiserade inom vissa områden. De utför större delen av arbetet vid beredningen av målen. Specialiserade föredragande medför att domarna avlastas en stor del av beredningsarbetet. Beroende på domstolens organisation har varje domare 1–3 föredragande till sitt förfogande. Hur stor andel av föredragandena som är fast anställda varierar mellan dom- stolarna. Även om det händer att en domare själv bereder målen och föredrar dem, är det vanligtvis föredragandena som skriver förslag till dom och föredrar mål för rätten. En inte helt oväsentlig skillnad mellan FL, som tillämpas vid regeringens handläggning av planärenden, och FPL är utform- ningen av respektive lags bestämmelser om muntlig handläggning. Som framgår av 14 § FL (se avsnitt 3.1.1) finns det relativt stora möjligheter för den beslutande myndigheten att underlåta muntlig handläggning i ett överklagat ärende. Enligt FPL ska i kammarrätt och länsrätt hållas muntlig förhandling, om enskild som för talan i målet begär det samt förhandlingen inte är onödig och inte heller särskilda skäl talar mot det. Även om detta visserligen inte innebär någon ovillkorlig rätt till muntlig förhandling, krävs noggranna överväganden för att domstolen ska kunna underlåta att förordna om muntlig förhandling. I genomsnitt avgjordes av samtliga mål i länsrätterna efter muntlig förhandling . Med stöd av FPL kan rätten, på eget initiativ eller efter yrkande av part, besluta att hålla syn på stället för t.ex. besiktning av fastighet eller plats. I PBL-mål är det vanligtvis så att en part yrkar att rätten håller syn på platsen och att rätten i samband med synen håller muntlig förhandling. Det har inte gått att få fram några tillförlitliga aktuella uppgifter om omfattningen av syneförrättningar och muntliga förhandlingar i enbart PBL-mål i länsrätterna. Utifrån uppgifter som lämnats av domare i länsrätt kan det dock med fog uppskattas att andelen syneförrättningar, vilka i normalfallet före- tas i kombination med muntlig förhandling, i PBL-mål uppgår till . Det är mycket ovanligt att länsrätterna avslår yrkanden om syn och muntlig förhandling i PBL-mål, om inte saken är uppenbar. Antal PBL-mål och handläggningstider När det gäller handläggningstiderna i länsrätterna framgår av statistik från att det går relativt snabbt att få ett PBL-mål avgjort. Den genomsnittliga omloppstiden, dvs. tiden från målens inkommandedatum till avgörandedatum, för PBL-mål i länsrätterna uppgick –2006 . Omloppstiderna är generellt något längre vid prövning av frågor om påföljder och ingripanden än vid prövning av byggnadsmål i allmänhet. Länsrätterna avgör totalt 90 000–100 000 mål . –2006 avgjorde länsrätterna drygt 1 700 PBL-mål . Antalet inkomna PBL-mål hos länsrätterna uppgick till i genomsnitt 1 821. Det kan noteras att antalet inkom- mande PBL-mål i länsrätterna minskade i medeltal från 1 2005 till 1 2006. Grunder som åberopas när beslut enligt PBL överklagas De grunder som åberopas vid överklagande skiljer sig åt beroende på vilken typ av beslut som överklagas. När det gäller överklagande av bygglov inom detaljplanelagt område anges ofta formella fel, t.ex. att en granne inte beretts tillfälle att yttra sig. Är det inte fråga om formella felaktigheter som åberopas kan det vara fråga om åtgärden strider mot det s.k. anpassningskravet i 3 kap. 1 § PBL. Bestämmelsen innebär att byggnader ska placeras och utformas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till stads- och landskapsbilden samt till natur- och kulturvärdena på platsen. Byggnader ska enligt detta krav också ha en yttre form och färg som är estetiskt tilltalande, lämplig för byggnaderna som sådana och som ger en god helhetsverkan. Frågan om olägenheter på grund av byggnation i enlighet med ett bygglov aktualiseras ofta i samband med överklaganden. Domstolen får då pröva om åtgärden uppfyller det s.k. omgivningskravet i 3 kap. 2 § PBL. Kravet innebär bl.a. att byggnader ska placeras och utformas så att de eller deras avsedda användning inte inverkar menligt på trafiksäkerheten eller på annat sätt medför fara eller betydande olägenheter för omgivningen. Beslut överprövas ofta för att bedöma graden av olägenhet för den klagande. En annan vanlig grund för överprövning av bygglov inom detaljplanelagt område är att den sökta åtgärden påstås utgöra en sådan mindre avvikelse från planen som är förenlig med planens syfte. Beslut om rivningslov och marklov är ovanliga och överklagas inte heller i någon större utsträckning. Överprövningen av sådana beslut avser ofta om kommunen haft fog för sitt beslut. I likhet med överklagade bygglov inom detaljplanelagt område överklagas ofta ett bygglov utanför detaljplanelagt område med motiveringen att lovet strider mot de bestämmelser som nämnts i 3 kap. PBL. För vissa ansökningar om bygglov utanför detaljplanelagt område sker också prövningen gentemot 2 kap. PBL, där det anges vilka allmänna intressen som ska beaktas vid planläggning och lovgivning. I detta kapitel finns kopplingar till MB:s 3 och 4 kap., dvs. de s.k. hushållningsbestämmelserna inklu- sive riksintressen och skyddade områden. Koppling finns också till bestämmelserna i 5 kap. MB om miljökvalitetsnormer. Det innebär att klaganden kan hävda bl.a. att lovet strider mot riksintressen, att marken inte är lämpad för ändamålet med hänsyn till de boendes och övrigas hälsa eller att lovet av andra skäl strider mot 2 kap. PBL. Regeringen ansvarade för prövningen gentemot 2 kap. fram till . Prövningen i denna del är således ganska ny för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Som regeringen dock konsta- terade i propositionen som låg till grund för ändringarna (prop. 2002/03:27) handlar det framför allt för domstolarna om att pröva rättsfrågor också beträffande dessa delar av besluten. De grunder som åberopas och den överprövning som sker är i huvudsak desamma som för bygglov inom detaljplanelagt område. Med stöd av 9 kap. PBL fattas beslut som avser byggnadsarbeten, tillsyn och kontroll. Vissa beslut enligt kapitlet får överklagas, t.ex. beslut om kontrollplan. Ett sådant beslut kan överklagas t.ex. av den anledningen att byggherren anser att kontrollen är alltför omfattande eller att särskilda sakkunniga inte behövs. Gränsen för vilka beslut som kan fattas med stöd av 9 kap. är oklar. Över- prövningens omfattning får dock antas ligga inom ramen för den ordinära överprövningen i förvaltningsdomstol. Det innebär att prövningen framför allt avser om det mot bakgrund av vad den klagande anfört finns skäl att bifalla överklagandet. Det är mycket ovanligt att beslut enligt 9 kap. PBL överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. I 10 kap. PBL regleras påföljder och ingripanden vid över- trädelser. kan fatta beslut om förbud mot fortsatt byggnadsarbete, bl.a. om det är uppenbart att arbetet strider mot lagen. kan också besluta om byggnadsavgift om någon utan lov utför en åtgärd som kräver bygglov, rivningslov eller marklov. Dessutom kan byggnads- nämnden vid vite förelägga fastighetsägare att vidta rättelse eller ställa krav på konkreta åtgärder, såsom rivning om någon byggt utan lov. I dessa fall avser överprövningen framför allt om det funnits grund för ingripande eller påföljder. Om någon utan lov utför åtgärd som kräver lov, ska i vissa fall förutom byggnadsavgift också tas ut en tilläggsavgift. Frågor om tilläggsavgift prövas av allmän förvaltningsdomstol på talan av . Dom- stolens prövning i dessa mål avser oftast om det finns särskilda skäl för att sätta ned eller efterge en avgift. För prövning i kammarrätt av PBL-mål krävs prövningstillstånd. Kammarrätt är vid behandling av frågor om prövningstillstånd domför med två ledamöter, om de är ense om slutet. Vid prövning i sak är kammarrätt domför med tre lagfarna ledamöter. Nämnde- män ingår inte i kammarrätt vid prövning av PBL-mål. Den övervägande delen () inkomna PBL-mål i kammar- rätterna avser byggnadsmål i allmänhet, varav mål om bygglov är vanligast. Handläggningen av mål i kammarrätterna Liksom länsrätterna är kammarrätterna organiserade på olika sätt. Till skillnad från länsrätterna är det dock i kammarrätterna vanligt att domare avgör vilka åtgärder som ska vidtas med ett mål under beredningen. Arbetet kan t.ex. vara organiserat så att ett mindre antal domare ansvarar för beredningen av alla mål på en avdelning, ibland med en uppdelning mellan olika måltyper. I mål där det krävs prövningstillstånd är det ovanligt att det behövs några ytterligare åtgärder än en kontroll av att de formella kraven för överklagande är uppfyllda. Denna kontroll sköts vanligtvis av kanslipersonalen. Det är mycket ovanligt att kammarrätten håller muntlig förhandling eller syn i ett mål innan frågan om prövnings- tillstånd är avgjord. När målen är klara för avgörande i frågan om prövningstillstånd lämnas de vanligtvis till föredragandena, dvs. fiskaler och fast anställda föredragande, som bereder målen och föredrar dem för rätten. Det händer också att målen bereds av ordinarie domare eller kammarrättsassessorer. Om kammarrätten beslutar att meddela prövningstillstånd i ett mål fortsätter bered- ningen. När denna är avslutad prövas målet i sak, efter endera föredragning eller muntlig förhandling. I den mån det är möjligt avgörs målen med samma ledamöter eller åtminstone med samma referent som vid avgörandet av frågan om prövningstillstånd. Vid sakprövningen är det vanligtvis en föredragande som skriver förslag till dom och föredrar ett mål för rätten. Föredragandena, som vanligtvis är fast anställda, är ofta specialiserade inom vissa områden och utgör därför en viktig del i beredningen av målen. Genom deras medverkan avlastas domarna en stor del av det förberedande arbetet med målen, vilket medför att domarrollen kan renodlas. Föredragandenas bakgrund varierar, men i stort sett samtliga är jurister. Många har arbetat vid länsrätt eller vid någon annan myndighet, t.ex. , eller . Vissa har bakgrund som jurister i allmän domstol eller från privat verksamhet. Inte heller för kammarrätterna har det gått att få fram några tillförlitliga aktuella uppgifter om omfattningen av syneför- rättningar och muntliga förhandlingar i enbart PBL-mål. Uppgifter visar att muntlig förhandling, i regel i kombination med syn, ägde rum i av de mål som prövades i sak i kammarrätterna. Utifrån dessa uppgifter samt uppgifter bedömde att 20–av PBL-målen som prövas i sak i kammarrätterna avgörs efter muntlig förhandling. Uppgifter från kammarrätterna visar att andelen mål som avgörs efter syn och muntlig förhandling även uppgår till omkring en femtedel av de mål som prövas i sak. Antal PBL-mål och handläggningstider När det gäller handläggningstiderna i kammarrätterna framgår av statistik från att det går relativt snabbt att få ett PBL-mål avgjort. Den genomsnittliga omloppstiden, dvs. tiden från målens inkommandedatum till avgörandedatum, för PBL-mål i kammarrätterna uppgick –2006 . Det kan noteras att omloppstiderna för samtliga kammar- rätter generellt är längre när det gäller avgörande av mål enligt 10 kap. PBL och att omloppstiderna för övriga PBL-mål kan skilja uppemot mellan de olika kammarrätterna. Statistik visar att i genomsnitt av länsrätternas avgöranden överklagades till kammar- rätterna. avgjorde kammarrätterna knappt 525 PBL-mål . Av dessa avgjordes efter med- delat prövningstillstånd. Antalet inkomna PBL-mål –uppgick till i genomsnitt 776, varav i medeltal avgjordes efter meddelat prövningstillstånd. Dessa år överklagades i genomsnitt av länsrätternas avgöranden och kammarrätterna avgjorde i genomsnitt 813 PBL-mål . Värt att notera är att medeltalet inkomna och avgjorda mål i kammarrätterna har ökat . Exempelvis har medeltalet avgjorda mål ökat från 546 –2000 till 813 mål –2006. I medeltal överklagades av kammarrätternas avgöranden i PBL-mål –2006 till Regeringsrätten. Av dessa var det i genomsnitt som prövades i sak. Den genomsnittliga omloppstiden för PBL-mål i Regerings- rätten uppgick . I är samtliga mål inräknade, dvs. även de mål där prövnings- Handläggningstiden har minskat med ungefär . I Regeringsrätten tar det normalt, sett som genomsnitt av alla typer av mål, något mer än för att få besked om prövningstillstånd ges eller inte. 3.2Handläggning m.m. i miljödomstol och Ärenden enligt MB som inleds i en kommun eller en förvaltnings- myndighet överprövas av miljödomstolarna och därefter Miljööver- domstolen. Vid överklagande av sådana mål krävs prövningstill- stånd i , som också är sista instans. Andra domar och beslut av får, om inte annat är föreskrivet, överklagas hos . Genom en ändring i 23 kap. 1 § andra stycket MB som träder i kraft kommer det att krävas prövningstillstånd vid överklagande till av samtliga domar och beslut av miljödom- stolarna. Bestämmelserna i tillämpas i miljödomstolarna i de mål som överklagats dit och vid prövning av utdömande av vite efter särskild ansökan av myndighet samt vid överklagande av sådana mål till . Vid handläggningen av ärenden tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden. Vid pröv- ning av övriga mål tillämpas i huvudsak vad som i är föreskrivet om tvistemål i allmän domstol samt de särskilda bestämmelserna i 22 kap. MB om handläggningen av ansöknings- mål. De tingsrätter som regeringen bestämmer ska vara miljödomstolar. Tingsrätterna i , , , och är miljödomstolar. Dessa tingsrätter är också fastighetsdomstolar. Vid samtliga miljödomstolar handlägger personalen vid miljödomstolen även fastighetsmål. I fastighetsdomstolarna ingår bl.a. tekniska ledamöter, s.k. fastighetsråd. Miljödomstolen består av en ordförande, som ska vara lagfaren domare i tingsrätten, ett miljöråd samt två sakkunniga ledamöter. Miljöråd ska ha teknisk eller naturvetenskaplig utbildning och erfarenhet av miljöfrågor. En av de sakkunniga ledamöterna ska ha erfarenhet av frågor som faller inom verksamhetsområdet för . Ordföranden bestämmer med hänsyn till målets beskaffenhet om den andre sakkunnige ska ha erfarenhet av industriell eller verksamhet. I mål som överklagats till miljödomstol och vid prövning av utdömande av vite efter särskild ansökan av myndighet är miljödomstol som huvudregel domför med ordföranden och ett miljöråd. Vid avgörande i sak av till- ståndsfrågor ska miljödomstolen bestå av ordföranden, ett miljöråd och två sakkunniga ledamöter. Domförheten varierar således beroende på vilken typ av mål eller ärende som ska handläggas. Miljödomstolen är dock aldrig domför med endast en lagfaren domare ensam. Ordförande i miljödomstolen utses av tingsrätten. I likhet med vad som gäller för rådmän anställs även miljöråd och fastighetsråd med fullmakt genom beslut av regeringen efter förslag av för domstolsväsendet. Sakkunniga ledamöter i miljödomstol förordnas av väsendet. Såväl miljöråden som fastighetsråden anställs gemensamt för de tingsrätter som är miljödomstol eller fastighetsdomstol. beslutar vid vilken tingsrätt ett miljöråd eller fastighetsråd företrädesvis ska ha sin tjänstgöring förlagd och vid vilka tingsrätter miljörådet eller fastighetsrådet därutöver ska tjänstgöra. De tingsrätter som berörs bestämmer sedan hur tjänst- göringen ska fördelas mellan tingsrätterna. Tingsrätten får för ett särskilt mål eller ärende förordna ett miljöråd att tjänstgöra som fastighetsråd eller ett fastighetsråd att tjänstgöra som miljöråd. Fastighetsråden har utbildning som lantmätare och långvarig erfarenhet av fastighetsbildning och fastighetsvärdering. Miljödom- stolarna kan vid behov utnyttja denna kompetens genom att utse fastighetsråd att tjänstgöra vid avgörandet av vissa miljömål. Organisatoriska frågor SOU 2007:111 Miljödomstolarna har följande bemanning. Vid handläggs miljö- och fastighetsmålen på finns 9 rådmän, 1 tingsfiskal, samtliga överklagade utsökningsärenden för . Fastighetsråden tjänstgör även vid andra domstolar. I tjänstgör vid enheten för fastighetsmål och miljömål 3 rådmän, 2 miljöråd, 1 beredningsjurist och 3 domstols- sekreterare. är placerat vid en annan tingsrätt. Miljödomstolen vid , som också är fastighetsdomstol, leds av en chefsrådman och är indelad i 2 rotel- grupper. Rotelgrupp 1 består av 2 rådmän, 2 miljöråd, 2 bered- ningsjurister och 2 domstolssekreterare. Rotelgrupp 2 består för- utom av chefsrådmannen av 2 rådmän, 2,5 miljöråd (en miljöråds- tjänst delas med ), 2 beredningsjurister och 3 domstolssekreterare. Fastighetsmålen är fördelade på båda rotel- grupperna. För fastighetsmålen finns ett fastighetsråd, som också tjänstgör på andra domstolar. Miljödomstolen vid är indelad i 5 rotlar, var och en med en rådman som chef. Vid miljödomstolen tjänstgör 5 miljöråd som delar förstainstansmålen mellan sig med utgångs- punkt i respektive miljöråds specialområde (en miljörådstjänst delas med ). För beredning av mål finns 4 beredningsjurister. I miljödomstolen finns 4 domstolssekreterare. Fastighetsmålen är fördelade på 4 rotlar. För dessa mål finns ett fastighetsråd som även tjänstgör i fyra andra fastighetsdomstolar. Avdelning 2 vid består av 3 rotlar och utgör miljödomstol. Där handläggs även fastighetsmålen och en liten del av tvistemålen samt vissa domstolsärenden. På avdelningen tjänstgör 1 chefsrådman, 2 rådmän, 4 domstolssekreterare, 3 miljö- råd och 1 beredningsjurist. är placerat vid en annan tingsrätt. Handläggningen av mål i miljödomstolarna Förutom rådmän, miljöråd och sakkunniga ledamöter finns i miljö- domstolarna föredragande som bereder målen. Samtliga miljö- domstolar har fast anställda föredragande, som utgör en viktig del i beredningen av målen. I vissa miljödomstolar finns också tings- fiskaler och tingsnotarier som arbetar med miljömålen. Flertalet av de fast anställda föredragandena har bakgrund som jurister och vissa har arbetat med miljöfrågor. En del föredragande har erfarenhet från arbete vid eller har varit notarier i länsrätt. Mål som överklagas till miljödomstol bereds normalt av föredragandena. De bereder målen självständigt, skriver förslag till dom och föredrar målen för rätten. När det gäller de s.k. ansök- ningsmålen är det normalt rådmän eller miljöråd som sköter beredningen innan målen sätts ut till huvudförhandling.