sou · GVB365 · 2008-01-01 00:00:00 — Ett aktiebolag ska ha en styrelse med en eller flera ledamöter (8 kap. 1 § ABL). Antalet styrelseledamöter eller högsta och lägsta antalet styrelseledamöter ska anges i bolagsordningen. Styrelsen svarar för bolagets organisation och förvaltningen av bolagets angelägenheter. Styrelsen ska utses av bolagsstämman. I bolagsordningen får före- skrivas att en eller flera styrelseledamöter ska utses på annat sätt. Det kan vara ändamålsenligt t.ex. i den situationen då en bank eller 2000/01:150 Likvidation av aktiebolag m.m., s. 114 och 115 2000/01:150 Likvidation av aktiebolag m.m., s. 109 någon annan som bolaget önskar samarbeta med ställer som villkor att den är representerad i bolagets styrelse. I de fall ny styrelseledamot ska utses av stämman men så inte sker saknas möjlighet för domstol eller myndighet att utse ny styrelse- ledamot. Om det däremot är någon utomstående som, med stöd av bolagsordningen, har att utse ny styrelseledamot kan tingsrätten en- ligt 8 kap. 16 § aktiebolagslagen utse en ersättare. En ansökan härom handläggs enligt ärendelagen och kan göras av styrelseledamot, aktie- ägare, borgenär eller annan vars rätt kan vara beroende av att det finns någon som kan företräda bolaget. En av rätten utsedd ersättare ska avgå, så snart en ny ledamot har tillsatts i vederbörlig ordning. 7.1.4Ärenden om förordnande av god man vid inlösen av minoritetsaktier Enligt 22 kap. 1 § aktiebolagslagen har en aktieägare som innehar mer än nio tiondelar av aktierna i ett aktiebolag (majoritetsaktie- ägaren) rätt att av de övriga aktieägarna i bolaget lösa in återstående aktier. Den vars aktier kan lösas in har rätt att få sina aktier inlösta av majoritetsaktieägaren. I aktiebolagslagen finns bestämmelser om lösenbeloppets storlek. En tvist om huruvida det finns en rätt eller skyldighet till inlösen eller om lösenbeloppets storlek ska prövas av tre skiljemän (22 kap. 5 § ABL). I fråga om skiljemännen och för- farandet inför dem gäller i huvudsak vad som föreskrivs i lagen (1999:116) om skiljeförfarande. Om en majoritetsaktieägare vill lösa in aktier i ett bolag och det inte kan träffas en överenskommelse om detta, ska han eller hon hos bolagets styrelse skriftligen begära att tvisten avgörs av skiljemän och uppge sin skiljeman (22 kap. 6 § ABL). Styrelsen ska genast efter det att den har mottagit en sådan begäran genom kungörelse under- rätta de aktieägare, som lösningsanspråket riktas mot om att inlösen har begärts (22 kap. 7 § ABL). I underrättelsen ska aktieägarna ges tillfälle att senast från kungörelsen skriftligen uppge sin skiljeman till bolaget. Underrättelsen ska kungöras i Post- och samt den eller de ortstidningar som styrelsen bestämmer. Underrättelsen ska även sändas med brev till varje aktieägare som lösningsanspråket riktas mot och vars postadress är känd för bolaget. Om inte samtliga i aktieboken införda aktieägare, som lösnings- anspråket riktas mot, inom den tid som anges i underrättelsen har uppgett en gemensam skiljeman, ska styrelsen hos tings- rätt ansöka om att en god man utses (22 kap. 8 § ABL). En sådan ansökan ska prövas skyndsamt. Den som utses till god man ska vara lämplig för uppdraget (22 kap. 9 § ABL). Den gode mannens uppgift är att utse en gemensam skiljeman för minoritetsaktieägarna och i tvisten bevaka frånvaran- de aktieägares rätt (22 kap. 10 § ABL). Den gode mannen ska underrätta bolagets styrelse om valet av skiljeman. 7.1.5Aktiebolag – överväganden och förslag 7.1.5.1Uppdelningen av likvidationsärenden mellan allmän domstol och Utredningens förslag: Den nuvarande uppdelningen av likvida- tionsärenden mellan allmän domstol och när det gäller aktiebolag bör i huvudsak bestå. Endast handläggningen av ärenden om likvidation efter avslutad konkurs flyttas från all- män domstol till . beslut ska kunna överklagas till allmän domstol. Behörig domstol ska vara tingsrätten i den ort där bolagets sty- relse har sitt säte. Som framgått har aktiebolagslagens bestämmelser setts över. Den nya aktiebolagslagen trädde i kraft . Frågan om uppdelning av likvidationsärenden mellan allmän domstol och , numera , har dessutom särskilt varit föremål 2001 i prop. 2000/01:150 Likvidation av aktiebolag m.m. Vid den översynen ansåg att den nuvarande uppdelningen av likvidationsärenden var väl av- vägd och förordade att de ovan angivna tvångslikvidationsgrunderna även i fortsättningen skulle handläggs av allmän domstol. Beträffan- de tvångslikvidation på grund av bestämmelse i bolagsordningen ansågs att sådana likvidationsärenden i och för sig kan vara av enkel beskaffenhet, men att de borde handläggas av allmän domstol efter- som de i grund och botten handlar om tillämpning och tolkning av det civilrättsliga avtal som en bolagsordning kan sägas utgöra. Dess- utom framhölls att dessa ärenden i regel torde vara tvistiga i något avseende. I det fall likvidationsgrunden är kapitalbrist ansågs också att sådana ärenden borde handläggas av allmän domstol eftersom olika aktieägare kan ha skilda uppfattningar om bolaget har kapital- brist eller inte, och att situationen därmed påminner om en tvist.9 Utredningen ansluter sig till den bedömning som gjorts i nämnda tidigare lagstiftningsärenden. Utredningen anser därför att det sak- nas skäl att överväga fler förändringar i dessa fall än de som redan genomförts. Annorlunda förhåller det sig med ärenden om likvidation efter avslutad konkurs. Som utredningen redogjort för ovan ska tings- rätten på ansökan av den som berörs besluta om likvidation om det efter att en konkurs avslutats finns tillgångar som inte omfattas av konkursen.10 En sådan situation kan uppkomma t.ex. om konkurs- boet inte utnyttjat sin rätt att överta aktiebolagets talan i en pågåen- de process. Vinner aktiebolaget processen har konkursboet ingen rätt till det som tillfaller aktiebolaget på grund av processen (3 kap. 9 § konkurslagen [1987:672]). Bestämmelsen om att ett likvidations- förfarande ska inledas av allmän domstol i en sådan situation infördes i samband med översynen av likvidationsbestämmelserna /02 (se prop. 2000/01:150 s. 62). I förarbetena berördes emellertid inte frågan om det var lämpligt att även handlade detta likvidationsärende. Frågan berördes inte heller i förarbetena till den nya aktiebolagslagen. I samband med att den nya aktiebolagslagen trädde i kraft infördes dock bestämmelsen om att allmän domstol ska inleda ett likvidationsförfarande om talan väcks mot bolaget eller om det av annat skäl uppkommer behov av likvidationsåtgärd.11 I för- arbetena angavs inte något skäl till varför just allmän domstol till- delades denna nya uppgift. Efter en konkurs saknar aktiebolaget rättskapacitet. Syftet med en ansökan om likvidation efter avslutad konkurs är att ge aktie- bolaget rättskapacitet och därigenom möjlighet att rättshandla. Det kan avse rättshandlingar avseende egendom som tillhör bolaget eller möjligheten att vara part i en domstolsprocess. I ärendet är det så- ledes inte fråga om att avgöra tvister mellan olika intressenter. Det är i stället närmast fråga om att konstatera förekomsten av vissa fakta, t.ex. att det finns egendom som inte ingår i konkursboet eller att talan har väckts mot bolaget. Det torde dessutom sällan finnas be- hov av muntlig förhandling vid handläggningen av ärendet. 1993/94:43 Om överflyttning av vissa likvidationsärenden från tingsrätt till , s. 12 10Angående vilken egendom som ingår i ett konkursbo, se 3 kap. 3 § konkurslagen (1987:672). 2004/05:85 Ny aktiebolagslag, s. 886 utredningens mening är ett sådant ärende av den karaktären att det är lämpligt att handläggningen flyttas från allmän domstol till Bolags- verket. Sammanfattningsvis föreslår utredningen att den nuvarande upp- delningen av likvidationsärenden mellan allmän domstol och Bolags- verket i huvudsak ska bestå. Endast handläggningen av ärenden om likvidation efter avslutad konkurs föreslås flyttas från allmän domstol till . beslut i angivna ärenden bör kunna överklagas på samma sätt som de beslut verket fattar enligt den nuvarande ord- ningen, dvs. till tingsrätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte (jfr 31 kap. 3 § ABL). 7.1.5.2En ansökan om entledigande av likvidator bör göras hos Utredningens förslag: Handläggningen av ärenden om entledig- ande av likvidator för aktiebolag flyttas från allmän domstol till . Förslaget innebär att får ensam be- hörighet att besluta om byte av likvidator. beslut ska kunna överklagas till allmän domstol. Behörig domstol ska vara tingsrätten i den ort där bolagets sty- relse har sitt säte. Om en likvidator själv ansöker om att bli entledigad, ska an- sökan prövas av den instans som har förordnat honom eller henne. Om frågan om entledigande i stället initieras av någon annan ska an- sökan prövas av allmän domstol, oavsett om det är eller allmän domstol som har förordnat likvidatorn. I tidigare lagstift- ningsärende har bedömningen gjorts att denna uppdelning mellan allmän domstol och bör bestå.12 Enligt utredningens mening finns det emellertid anledning att överväga om inte skulle kunna överta tingsrättens hand- läggning av dessa ärenden. Det kan i och för sig tyckas naturligt att den myndighet som har förordnat en likvidator också prövar frågan om entledigande av denne. En sådan utgångspunkt framstår dock inte som ändamålsenlig i arbetet med att renodla domstolarnas verksamhet. I de fall likvidatorn själv ansöker om att bli entledigad 2000/01:150 Likvidation av aktiebolag m.m., s. 60 finns det inget som hindrar att ärendet handläggs av en förvaltnings- myndighet. Det är ett rutinärende som avser rättsvård. I de fall an- sökan om entledigande görs av någon annan än likvidatorn själv kan det i och för sig vara fråga om motsättningar mellan olika aktie- ägare eller mellan likvidatorn och vissa aktieägare. Men även sådana ärenden kan inte sägas vara en typisk domstolsuppgift. Det är en fråga om att bedöma en persons lämplighet att inneha ett visst för- troendeuppdrag. En sådan bedömning kan göras minst lika bra av en förvaltningsmyndighet som av en domstol. Det bör tilläggas att en motsvarande ordning gäller i fråga om byte av god man och för- valtare enligt (11 kap. 19 § FB, se avsnitt 11.3.4). Utredningen föreslår således att handläggningen av ärenden om entledigande av likvidator ska flyttas från allmän domstol till Bolags- verket. Förslaget innebär att ges ensam behörighet att besluta om entledigande av likvidator och att utse ny så- dan, dvs. byte av likvidator. beslut bör kunna överklagas på samma sätt som de beslut verket fattar enligt den nuvarande ordningen, dvs. till tings- rätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte (jfr 31 kap. 3 § ABL). 7.1.5.3Anmälan om att en tillgång av ringa värde ska tillfalla Allmänna arvsfonden Utredningens förslag: Handläggningen av ärenden om att en tillgång av ringa värde ska tillfalla Allmänna arvsfonden flyttas från allmän domstol till . beslut ska kunna överklagas till allmän domstol. Behörig domstol ska vara tingsrätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte. Om tillgångarna i ett aktiebolag i likvidation är av obetydligt värde kan tingsrätten på anmälan av likvidatorn besluta att tillgångarna ska tillfalla Allmänna arvsfonden. Innan likvidatorn kan göra en så- dan anmälan ska en auktoriserad revisor ha granskat förvaltnings- berättelsen och räkenskapshandlingarna. Revisorn ska dessutom ha lämnat en revisionsberättelse. Till stöd för sin bedömning av om den tillgång som anmälan avser kan anses vara av ringa värde, har tingsrätten således en grundlig utredning. Det torde sällan bli fråga om några kvalificerade rättsliga överväganden. Härtill kommer att dessa ärenden sällan torde vara tvistiga. Enligt utredningens mening är ärendets karaktär sådan att det inte nödvändigtvis i första hand behöver handläggas av domstol. Dessutom är denna typ av ärende ovanlig, varför det ur effektivitetssynpunkt vore till fördel för han- teringen om den kan koncentreras till en myndighet. Som framhållits har bred erfarenhet av aktiebolagsrätt i all- mänhet. Utredningen föreslår därför att handläggningen av ärenden om att en tillgång av ringa värde ska tillfalla Allmänna arvsfonden flyttas från allmän domstol till . beslut bör kunna överklagas. Frågan är då vilket domstolsslag som bör överpröva verkets beslut. Utredningens ut- gångspunkt är att valet av domstolsslag i första hand får styras av ärendets karaktär (se avsnitt 2.7). Ärende om att en tillgång av ringa värda ska tillfalla Allmänna arvsfonden är till sin karaktär sådan att det kan sägas tillhöra både de allmänna domstolarnas och förvalt- ningsdomstolarnas verksamhetsområde. Frågor om likvidation tillhör emellertid de allmänna domstolarnas rättsområde. Enligt utredningen mening är det ur effektivitetssynpunkt en fördel att ett ärende med anknytning till ett visst rättsområde överprövas av den domstol som i allmänhet hanterar frågor som hör till det rättsområdet. Utred- ningen föreslår därför att beslut av i ärenden om att en tillgång av ringa värde ska tillfalla Allmänna arvsfonden ska kunna överklagas till tingsrätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte. 7.1.5.4Likvidator bör ansöka om ersättning av allmänna medel hos Utredningens förslag: Handläggningen av ärenden om ersätt- ning av allmänna medel till likvidator, som har förordnats av all- män domstol, flyttas från allmän domstol till . I aktiebolagslagen (2005:551) införs en bestämmelse om att likvidator har rätt till skälig ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt, om inte uppdraget kan betalas på annat sätt. beslut ska kunna överklagas till allmän dom- stol. Behörig domstol ska vara tingsrätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte. En likvidator anses i enlighet med allmänna principer om uppdrags- avtal ha rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg i anledning av uppdraget. Ersättningen ska i första hand tas från bo- lagets tillgångar. I vissa fall har dock likvidatorn rätt till ersättning av allmänna medel, t.ex. om bolaget i likvidation har försatts i kon- kurs. Ersättning för den tidsåtgång som bedöms rimlig beslutas med utgångspunkt i den av regeringen fastställda s.k. timkostnadsnormen. Enligt förordningen (2000:306) om ersättning av allmänna medel till likvidator ska – på ansökan – den domstol som förordnat lik- vidatorn besluta om ersättning. I de fall har förordnat likvidatorn är det verket som ska besluta om ersättning. Bolags- verkets behörighet att besluta om ersättning får anses framgå av verkets regleringsbrev och av 3 § andra stycket förordningen (2004:368) med instruktion för . I förordningen anges att verket prövar frågor om ersättning till likvidatorer. Någon ut- trycklig bestämmelse om att en likvidator som har förordnats av ska ansöka om ersättning hos verket finns inte. är handläggningen av ärenden om ersättning till likvidatorer alltså uppdelad mellan allmän domstol och . Uppdel- ningen är endast beroende av vilken myndighet som har förordnat likvidatorn. Detta framstår inte som ändamålsenligt. I ärende om ersättning av allmänna medel är det dessutom inte fråga om en intressekonflikt mellan två parter. Det förekommer vidare i princip aldrig muntliga inslag vid handläggningen. Ärendet har således den typiska karaktären av frivillig rättsvård som i fortsättningen inte bör handläggas av domstol. har kompetens och erfarenhet av att handlägga ersättningsärenden. Det är dessutom fråga om ett begränsat antal ärenden , varför det vore till fördel för rättstillämpningen om ärendena kunde handläggas centralt. Enligt utredningens mening bör handläggningen av ärenden om ersättning till likvidator koncentreras till . Utredningen föreslår således att handläggningen av ärenden om ersättning av allmänna medel till likvidator, som har förordnats av allmän domstol, flyttas från allmän domstol till Bolags- verket. handläggning av ersättningsärenden regleras av för- valtningslagen, vilket även kommer att bli fallet för de ärenden som utredningen föreslår ska flyttas till verket. Det innebär att verkets beslut i ersättningsfrågor enligt 22 a § FL kommer att få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Frågan är då om det är lämpligt att överprövning sker vid sådan domstol eller om det är lämpligare att överprövningen ske vid allmän domstol. Ersättningsärenden tillhör i sig både förvaltningsdomstolarnas och de allmänna domstolarnas verksamhetsområde. Frågor om likvida- tion tillhör dock de allmänna domstolarnas rättsområde. Som ut- redningen tagit ställning för tidigare är det att föredra att ett ärende med anknytning till ett visst rättsområde överprövas av den domstol som i allmänhet hanterar frågor som hör till det rättsområdet. Ut- redningen föreslår därför att ett beslut av om ersättning av allmänna medel till likvidator ska överklagas till allmän domstol. Nästa fråga blir då hur forumregeln för överklagande bör ut- formas. Enligt den nuvarande ordningen överklagas beslut i andra frågor som rör likvidation till tingsrätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte (31 kap. 3 § ABL). Utredningen anser att det ligger ett värde i att motsvarande ordning gäller för överklaganden av ersättningsbeslut. En sådan ordning innebär näm- ligen att enhetliga regler kommer att gälla för alla överklagade beslut i frågor som rör eller har anknytning till likvidation. Således föreslår utredningen att ett beslut av om ersättning av all- männa medel till likvidator ska överklagas till tingsrätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte. Som framgått ovan regleras frågan om ersättning till likvidator inte i lag. Om ett beslut av en förvaltningsmyndighet ska kunna över- klagas hos en domstol, ska i lag tas in föreskrifter om detta (11 kap. 4 § RF). Sådana bestämmelser får alltså inte tas in i förordning. Det finns visserligen, som ovan angetts, en allmän bestämmelse i 22 a § FL om att ett beslut av förvaltningsmyndighet får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Utredningens förslag är emellertid att beslutet ska överklagas till allmän domstol. Det måste därför införas en särskild föreskrift i aktiebolagslagen om att ersättningsbeslut ska överklagas till tingsrätten. Enligt utredningens mening bör det för tydlighetens skull införas en bestämmelse i aktiebolags- lagen om att en likvidator har rätt till skälig ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt, om inte ersättningen kan betalas på annat sätt. 7.1.5.5En ansökan om att utse ersättare för styrelseledamot bör göras hos Utredningens förslag: Handläggningen av ärenden om att utse ersättare för styrelseledamot flyttas från allmän domstol till . beslut ska kunna överklagas till allmän dom- stol. Behörig domstol ska vara tingsrätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte. Om en styrelseledamot som enligt bolagsordningen ska utses på annat sätt än genom val av bolagsstämman inte har utsetts, ska tings- rätten enligt den nu gällande ordningen på ansökan utse en ersättare. Handläggningen vid tingsrätten av ett sådant ärende är av enkelt slag. Det handlar visserligen om att tolka det civilrättsliga avtal som en bolagsordning kan sägas utgöra, men i denna situation torde det sällan bli fråga om några större tolkningsproblem eller kvalificerade rättsliga överväganden. Handläggningen vid tingsrätten är skriftlig och går i stort sett ut på att kontrollera förekomsten av vissa fak- tiska förhållanden och i allmänhet råder inte tvist i något avseende. Enligt utredningens mening är ärendets karaktär sådan att en över- flyttning från tingsrätten till en förvaltningsmyndighet är välmoti- verad. har bred erfarenhet av aktiebolagsrätt i allmänhet. Dessutom handlägger verket ett stort antal likvidationsärenden. Ut- redningen anser därför att bör överta tingsrättens upp- gift att utse ersättare för styrelseledamot. I linje med utredningens tidigare ställningstaganden och förslag bör beslut kunna överklagas till allmän domstol. Be- hörig domstol att pröva ett överklagande bör vara tingsrätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte. 7.1.5.6En ansökan om förordnande av god man vid inlösen av minoritetsaktier bör göras hos Utredningens förslag: Handläggningen av ärenden om förord- nande av god man vid inlösen av minoritetsaktier flyttas från till . beslut ska kunna överklagas till allmän domstol. Behörig domstol ska vara . Som utredningen redogjort för ovan finns det i aktiebolagslagen bestämmelser om inlösen av minoritetsaktier. En aktieägare som innehar mer än nio tiondelar av aktierna i ett aktiebolag (majori- tetsaktieägaren) har rätt att av de övriga aktieägarna i bolaget lösa in återstående aktier. Om parterna inte kan träffa en överenskom- melse om t.ex. lösenbeloppets storlek ska tvisten avgörs av skilje- män. Vid valet av skiljemän ska aktiebolagets styrelse bereda samt- liga i aktieboken införda minoritetsaktieägare tillfälle att uppge sin skiljeman till bolaget. Om aktieägarna inte kan kom- ma överens om en gemensam skiljeman ska styrelsen ansöka hos om att en god man utses (22 kap. 8 § ABL). Den gode mannens uppgift är bl.a. att utse en gemensam skiljeman för minoritetsaktieägarna. I ärenden om förordande av god man vid inlösen av minoritets- aktier är det inte någon kvalificerad rättslig prövning som rätten ska göra. Ett beslut om förordnande av god man saknar dessutom inslag av tvistlösning. Det är i stället fråga om att bedöma en persons lämplighet att inneha ett visst uppdrag. Ärendets karaktär är sådan att det är lämpligt att handläggningen flyttas till en förvaltnings- myndighet. hanterar många bolagsrättsliga frågor och framstår som en naturlig mottagare av ärendet. Härigenom uppnås även en samlad reglering av ärendena. Utredningen föreslår därför att handläggningen av ärenden om förordnande av god man vid in- lösen av minoritetsaktier ska flyttas från till . Härefter uppkommer frågan vilken domstol som bör ges behörig- het att överpröva beslut. Enligt den nuvarande ord- ningen är ensam behörig att i första instans handlägga ärenden om förordnande av god man. Den forumregel in- fördes i samband med att den nya aktiebolagslagen trädde i kraft . var behörig domstol tingsrätten i den ort där styrelsen hade sitt säte (14 kap. 32 § aktiebolagsslag). Reformen att frågor om förordnande av god man alltid ska prövas av infördes för att förbättra förutsättningarna för en snabb och effektiv hantering.13 Av samma skäl bör överpröv- ningen av beslut koncentreras till . Utredningen föreslår således att får exklusiv behörighet att överpröva beslut i ärenden om för- ordnande av god man vid inlösen av minoritetsaktier. 7.2.1Kort om ekonomiska föreningar Syftet med en ekonomisk förening är att främja medlemmarnas eko- nomiska intressen. En ekonomisk förening registreras hos Bolags- verket. I och med registreringen blir föreningen en juridisk person. Bestämmelser om ekonomiska föreningar finns i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar (LEF). Dessutom finns bestämmelser om särskilda slag av ekonomiska föreningar i bostadsrättslagen (1991:614), lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt och lagen (1975:471) om sambruksföreningar. 7.2.2Ärenden om likvidation av ekonomiska föreningar I vissa situationer kan eller ska en ekonomisk förening upplösas genom likvidation. Likvidationen innebär att föreningen upplöses genom försäljning av tillgångarna, betalning av skulderna och ut- skiftning av överskottet till föreningsmedlemmarna och förlags- andelsinnehavarna.14 Likvidation är antingen frivillig eller sådan som ska ske enligt föreskrift i LEF (tvångslikvidation). Frivillig likvidation kan när som helst beslutas av föreningsstäm- man (11 kap. 1 § LEF). Beslutet ska genast anmälas till , som utan dröjsmål ska utse en eller flera likvidatorer (11 kap. 6 b § andra stycket 2 LEF). 2004/05:85 Ny aktiebolagslag, s. 460 14En förlagsandelsinnehavare är någon som utan att vara medlem i föreningen har tillskjutit medel till föreningen (se 5 kap. 1 § LEF). Ett beslut om tvångslikvidation fattas av rätten eller Bolags- verket.