sou · GWB3111 · 2008-12-10 00:00:00 — Det är alltså i dessa fall särskilt angeläget att kan närvara vid polisförhör då frågan om drogtest aktualiseras och utifrån de uppgifter som framkommer ta ställning till om det är av synnerlig vikt att tvångsåtgärden ska används för att ska kunna avgöra behovet insatser. Av 33 § LUL följer vidare att barnets vårdnadshavare enligt huvudregeln ska underrättas och kallas till förhöret som ska hållas med barnet (se även avsnitt 9.6). Det innebär att vårdnadshavaren normalt ska närvara . Om det står klart att det finns samtycke till drogtest ska något sådant test inte genomföras med tvång. I stället får testet utföras under de former som gäller för frivilliga tester. I undantagsfall bör dock polisen med stöd av 34 § andra stycket LUL få utföra ett drogtest innan yttrat sig om betydel- sen av ett sådant test, på samma sätt som det är möjligt att till- gripa andra tvångsåtgärder, om det finns särskilda skäl. Det är viktigt att prover kan tas även då det kan vara svårt att komma i kontakt med . Det finns dock anledning att i detta sammanhang hänvisa till vad som uttalades i de ursprungliga motiven rörande jourverksamhet inom , nämligen att det utgör en utomordentligt viktig uppgift för en fungerande social- tjänstorganisation att ge tillgång till sociala tjänster även utom kon- torstid (prop. 1983/84:187 s. 20). Vi vill understryka att möjligheten för polisen att med tvång genomföra drogtest innan yttrat sig om behovet av sådant test inte får användas på ett slentrianmässigt sätt utan bör tillämpas med urskillning. Avgörande blir bedömningen av barnets och vårdnadshavarens uppgifter samt situationen i övrigt. Sådana omständigheter som kan tala för ett tvångsvis drogtest kan vara att det står klart att barnet inte självt är intresserad av någon kontakt med eller att barnet saknar adekvat stöd av sina vård- Utredningens överväganden och förslag Det kan t.ex. vara fråga om en vårdnadshavare som har egna missbruksproblem. Enbart den omständigheten att polisen inte kan komma i kontakt med barnets vårdnadshavare utgör där- emot inte tillräckliga skäl för ett beslut om kroppsbesiktning med stöd av undantagsregeln vid misstanke om att den unge olovligen brukat narkotika. Om polisen tagit ett prov på den unge och det sedan visar sig att inte anser sig ha något behov att ett drogtest ska provet förstöras. Vid bedömning kan det också finnas skäl att beakta barnets eget intresse av att omständigheterna blir klarlagda. Det är alldeles klart att det för kan vara svårt att med kort varsel och kanske också med knapphändig information göra en bedömning av om ett drogtest är av synnerlig vikt, i vart fall om den unge inte tidigare är känd av . Som tidi- gare anförts är det främst i de fall då inte kan etablera en meningsfull kontakt med den unge och dennes vårdnadshavare som det finns ett behov av drogtest. Detta är något som kan var svårt för att bedöma i ett så tidigt skede. Denna svårighet måste emellertid vägas mot att en reglering som skulle tillåta tvångsvisa drogtester av alla barn som misstänks vara narkotikapåverkade skulle innebära att barn även i de fall då det saknas behov av drogtest skulle utsättas för ett straff- processuellt tvångsmedel. En sådan reglering kan enligt vår mening inte anses vara förenlig med de grundläggande principer som gäller för användande av tvångsåtgärder. Det bör i detta sammanhang understrykas att en straffprocessuell tvångsåtgärd som uteslutande eller huvudsakligen syftar till att underlätta för en myndighet att fullgöra sina uppgifter får anses strida mot behovsprincipen.TPF27FPT Det har till utredningen framförts farhågor om att ett drogtest som inte grundas på frivillighet riskerar att undergräva barnets för- troende och tillit till vuxenvärlden på ett sådant sätt att ett drogtest kan få motsatt effekt, dvs. stjälpa snarare än hjälpa barnet. Det finns också de som menar att det finns en risk för att barnet stig- matiseras och att barnet får en negativ självbild. Vi menar dock att dessa farhågor inte ska överdrivas, särskilt inte om man på ett tyd- ligt sätt förklarar för barnet och dennes vårdnadshavare att ett drogtest görs i syfte att hjälpa barnet och inte i något bestraffande syfte. 27TP PT SOU 1984:54 s. 77. Utredningens överväganden och förslag Vår bedömning av tvångsvisa drogtester vid misstanke om eget olovligt bruk av dopningsmedel Enligt lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel är eget bruk av dopningsmedel straffbelagt, om det inte är för medi- cinskt eller vetenskapligt ändamål. När det gäller de risker som det är förenat med att använda dopningsmedel för unga kan konsta- teras att barn och ungdomar som tar anabola steroider kan drabbas av allvarliga hormon- och tillväxtrubbningar.TPF28FPT Även om det utan tvekan är så att användning av dopningsmedel är förenat med betyd- ande hälsorisker är dessa preparat inte beroendeframkallande på sam- ma sätt som narkotika. På grund härav och då användning av dop- ningsmedel synes vara en ytterst begränsad företeelse bland barn anser vi inte att kroppsbesiktning bör tillåtas i dessa fall. Gemensamma överväganden beträffande kroppsbesiktning vid misstanke om särskilt allvarlig brottslighet och vid misstanke om eget olovligt bruk av narkotika I tidigare utredningar har i fråga om kroppsbesiktning ska få före- tas mot barn anförts att de befinner sig i förpuberteten och i en känslig period av sin utveckling och att ett särskilt hänsynstagande till den personliga integriteten därför är motiverad. Med beaktade härav bör för att minska den integritetskränkning som en kroppsbesiktning innebär för barnet bestämmelsen, enligt vår mening, utformas så att kroppsbesiktning av den unge inte får verkställas eller bevittnas av någon annan än en person som är av samma kön som den unge, läkare eller sjuksköterska. Kroppsbe- siktning som enbart innebär att blodprov, alkoholutandningsprov eller salivprov för DNA-analys tas får dock verkställas och bevittnas av någon som inte är av samma kön som den unge. Av 23 kap. 9 § andra stycket följer att den som är inte är skyldig att stanna kvar för förhör längre än . Om det är av synnerlig vikt för utredningen kan barnet hållas kvar i . Regeln tar sikte såväl på den som är misstänkt för brott som annan person. Vi anser att samma tidsfrister som föreskrivs i nu nämnda bestämmelse även bör 28TP PT För en närmare redogörelse av de skadeverkningar som användningen kan medföra hän- visas till yttrande till i ett mål som gällde påföljden för brott mot dopningslagen, se NJA 1995 s. 89. Utredningens överväganden och förslag tillämpas i fråga om kroppsbesiktning. Den unge som ska kropps- besiktigas bör således få hållas kvar för ändamålet upp till tre tim- mar eller, om det finns synnerliga skäl, . Tiden för transporter av den som ska kroppsbesiktigas inräknas i . Kroppsbesiktning får inte företas på annan än den som är skäl- igen misstänkt för brottet. Beslut om kroppsbesiktning ska enligt fattas av åklagaren, en polisiär förundersöknings- ledare eller rätten. Av Riksåklagarens och före- skrifter och allmänna råd om ledning av förundersökning i brott- mål framgår att ringa narkotikabrott anses vara ett brott av enkel beskaffenhet. Av detta följer att ett beslut om kroppsbesiktning kan fattas av en polisiär förundersökningsledare. Motsvarande ordning bör gälla även vid utredning enligt 31 § LUL i dessa fall. Det är också viktigt att uppmärksamma att en kroppsbesiktning inte får utföras så att den undersökte riskerar framtida ohälsa eller skada, se 28 kap. 12 § andra stycket . När det gäller analyser av prover tagna av barn bör dessa tas med viss förtur med hänsyn till det särskilda skynd- samhetskrav som gäller för denna typ av utredningar och med beaktade av den tidsfrist som vi förslår ska införas i 32 § LUL. 9.9Dokumentation till 37 § LUL Förslag: När en utredning som avses 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare har avslutats ska protokoll över denna sändas till social- nämnden oberoende av på vilken grund utredningen har inletts. Av 37 § LUL följer att, om en utredning inletts på den grunden att den kan antas ha betydelse för att avgöra behovet av insatser med avseende på den unge, ska protokoll över utredningen sändas till socialnämnden sedan utredningen avslutats. På samma sätt som vid en förundersökning måste de omständigheter som talar för att den misstänkte inte är skyldig dokumenteras. Att ett barn begår brott är en signal på att det kan föreligga behov av insatser från sida med avseende på den unge. En förutsättning för att ska kunna vidta Utredningens överväganden och förslag insatser är dock att får vetskap om brottet. underrättas regelmässigt om att den unge är miss- tänkt för brott genom att en kopia av brottsanmälan skickas dit. kan därefter begära att en utredning ska genomföras. Även i de fall där inte anser att det finns något behov av utredning kan det, om utredning inleds på annan grund enligt 31 § LUL, under utredningen framkomma omständigheter som kan vara av intresse för socialnämnden. Oberoende av vilken grund som utredningen enligt 31 § LUL har inletts anser vi därför att proto- koll över utredningen alltid skickas till socialnämnden. En sådan reglering skulle också ligga i linje med 34 § första stycket LUL som föreskriver att socialnämnden ska underrättas om att en utredning enligt 31 § LUL har inletts. Enligt samma stycke ska, om det inte möter hinder, företrädare för närvara vid för- hör med den unge som sker under utredningen. Att märka är att bestämmelsen inte enbart inskränker sig till fall då utredning inletts på den grunden att den kan antas ha betydelse för att avgöra behovet av insatser med avseende på den unge utan gäller oberoende av på vilken grund utredning har inletts. I förar- betena till regleringen uttalas att såväl vårdnadshavarna som barnet kan behöva stöd från det allmännas sida och att det därför är naturligt att också socialnämnden underrättas oavsett på vilken grund utredningen har inletts (prop. 1983/83:187 s. 34). Med hänsyn härtill och då en sådan reglering även kan antas bidra till en närmare samverkan mellan polis och socialtjänst förslår vi att när en utredning som avses 31 § LUL har avslutats ska proto- koll över denna sändas till socialnämnden oberoende av på vilken grund utredningen har inletts. 9.10Bevistalan 38 § LUL Bedömning: Bestämmelsen om bevistalan bör inte ändras. Under vissa omständigheter kan en domstol pröva om ett barn begått en brottslig gärning vid en s.k. bevistalan med stöd av 38 § LUL. I bestämmelsen föreskrivs att åklagare får föra sådan talan efter framställning av socialnämnd, länsstyrelse eller vårdnadshavare för den unge om det krävs ur allmän synpunkt. Enligt vår uppfattning finns det inte skäl att ändra bestämmelsen i 38 § LUL. 10 Ekonomiska konsekvenser m.m. Om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkt- erna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Enligt våra direktiv ska vi också särskilt ange om våra förslag får olika konsekvenser för flickor och pojkar. I detta kapitel redogör vi för vår bedömning av dessa frågor. När det gäller bedömningarna vill vi redan nu påpeka de bygger på en rad osäkra faktorer och antaganden som endast framtiden kan utvisa om de är riktiga. De ökade kostnader som vi bedömer att våra förslag medför är således grova uppskattningar. Det står dock klart att våra förslag kommer att medföra ökade kostnader för staten om de genomförs. 10.2Ekonomiska konsekvenser för staten Bedömning: Om utredningens förslag genomförs kommer det att medföra kostnadsökningar framför allt för polisen och social- tjänsten. Men även för kommer verksam- heten att bli dyrare. Däremot kan förslagen inte antas påverka nämnvärt. Vi har i enlighet med våra direktiv lämnat förslag som innebär att polisen ska inleda 31 §-utredningar i fler fall än vad som görs. finns rutiner och kunskap för driva denna typ av utred- ningar. De utredningar som tillkommer som en konsekvens av våra förslag medför inte att verksamhetens inriktning behöver för- Däremot kommer det ökade antalet utredningar föra med sig ökade kostnader. Brå:s studie visar att inleddes en 31 §-utredning i ungefär en femtedel av alla anmälningar med en misstänkt person . I reella tal betyder det att cirka 2 800 utredningar inleddes . Vårt förslag om att införa en presumtion för utredning av brott för vilka det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse kommer sannolikt att innebära att fler 31 §-utredningar rörande allvarlig brottslighet kommer att inledas. Vid en jämförelse med Brå:s studie beträffande dessa brottstypers förekomst i antalet anmälningar jämfört med hur många av dessa anmälningar som blev föremål för utredning kan man få en grov uppskattning av hur många fler utredningar en sådan lagändring skulle innebära.TPF1FPT Vid en sådan uppskattning bör man emellertid vara vaksam på att brotts- rubriceringen i anmälan i vissa fall, som Brå konstaterat, kan vara miss- visande samt att det kan finnas skäl att underlåta att inleda en 31 §- utredning även om det är fråga om brott som innebär att presum- tionsregeln är tillämplig, t.ex. att den misstänkte personen redan är föremål insatser från samhällets sida och det i övrigt inte finns något behov av att närmare utreda omständigheterna kring brottet. En grov uppskattning innebär enligt vår bedömning att cirka 300 fler 31 §-utredningar kan komma inledas på grund av den presumtionsregel som vi föreslår. I vilken utsträckning de förändringar när det gäller förut- sättningar för utredning enligt 31 § LUL som vi i övrigt föreslår kommer medföra att fler utredningar inleds är än svårare att bedöma. Faktorer som påverkar är bl.a. i vilken omfattning som kommer att begära av polisen att 31 §-utredningar ska inledas. Man kan inte heller bortse ifrån att våra förslag kan tänkas påverka anmälningsfrekvensen av brott där den misstänkte är . Detta torde kanske framför allt beröra brott där målsäganden kan ha ett intresse av att en 31 §-utredning genomförs för att kunna få skadestånd eller brottskadeersättning. Vår bedömning är att utred- ningar där målsäganden kan antas ha ett intresse av att brottet utreds kan antas öka. Den regel som ger anvisning om när social- tjänsten bör initiera en utredning kan också antas leda till ett ökat antal ärenden, även om ökningen i någon utsträckning sannolikt kommer att balanseras av ett minskat antal utredningar av bagatell- artade brott som t.ex. snatterier. 1TP PT Brå:s rapport 2007:16 s. 30 ff. Övriga ändringar kan också antas medföra ett ökat antal utred- ningar, låt vara i begränsad omfattning. De föreslagna ändringarna kommer totalt sett enligt vår bedöm- ning medföra en ökad ärendetillströmning som inte understiger en ökning med 1 000 ärenden . Denna ökning kommer också att medföra ett administrativt merarbete för polisen. När det gäller utredningar på begäran av rörande ringa narkotikabrott vid vilka det kommer att bli aktuellt med tvångs- visa drogtester kan i detta sammanhang hänvisas till Brå:s studie av vilken man kan dra slutsatsen att drygt 80 anmälningar beträffande barn som misstänks för brott avsåg narkotikabrott.TPF2FPT Brå konstaterar vidare att av de brott femtonåringarna misstänks för är brott mot narkotikastrafflagen medan motsvarande andel hos dem som är yngre än femton är en halvprocent. Brå menar att en förklaring till den stora skillnaden kan vara att polisen inte har befogenhet att med tvång drogtesta personer . Mot bakgrund av det nu anförda och med hänsyn till den rest- riktivitet som vi förutser kommer att iakttas vid tillämpningen räknar vi med att cirka 200 tvångsvisa drogtester kommer att genomföras. Den merkostnad som hanteringen av sådana tester med- för polisen torde inte överstiga . Enligt vår bedömning kommer våra förslag innebära ökade kost- nader för polisen med . Den uppkomna kostnadsökningen kan förväntas vara . Våra förslag innebär ingen förändring beträffande regleringen av när polis respektive åklagare ska leda en utredning. Åklagarmyndig- hetens och föreskrifter och allmänna råd om ledning av förundersökning i brottmål ska således fortfarande tillämpas på utredningar enligt 31 § LUL. Det innebär att 31 §- utredningar även fortsättningsvis normalt kommer att ledas av polisen med hänsyn till att barn i allmänhet begår mindre allvarliga brott. Förslaget om att införa en presumtion för utredning vid sär- skilt allvarliga brott innebär emellertid, som framgått, att vi bedömer att cirka 300 fler 31 §-utredningar kan komma att inledas. 2TP PT Brå:s rapport 2007:16 s. 28. hänsyn till brottens svårhet i dessa fall är det som huvudregel en åklagare som är ansvarig för att leda utredningen. Förslagen kom- mer alltså även att innebära ökad arbetsbelastning för Åklagar- myndigheten som vid en jämförelse med polisens ökade kostnader kan uppskattas till att motsvara av dessa kostnader dvs. inklusive administrativa merkostnader. Den uppkomna kostnadsökningen kan förväntas vara . Vi har lämnat förslag som i en rad avseenden kommer att innebära kostnadsökningar för . Ändringarna som vi föreslår medför att kommer att hantera fler ärenden än vad man gör. Våra förslag innebär vidare att kom- mer ha en tätare kontakt med polisen. För att ska kunna leva upp till de krav som våra förslag innebär kommer sannolikt också modifieringar av jourverksamheten behöva vidtas. Den ökade arbetsbelastningen för kan också komma att innebära att behöver utveckla nya rutiner och utbilda sin personal, framför allt för att få till stånd enhetliga och väl fungerande rutiner i de fall där fråga är om ett tvångsvis drog- test ska företas mot ett barn som misstänks vara nar- kotikapåverkat. Den ökade ärendetillströmningen kan förväntas innebära att måste rekrytera personal. Vi föreslår vidare att möjligheten att hålla polisförhör med barnet utan att någon repre- sentant för är närvarande inskränks till situationer då det finns särskilda skäl. Förslaget innebär således att i betydligt högre utsträckning än vad som är fallet kommer att vara representerad vid polisförhör med barnet. Enligt Brå:s studie är en representant för närvarande vid av de polisförhör som hålls med barn under 15 år.TPF3FPT genomfördes cirka 2 800 utredningar enligt 31 § LUL.TPF4FPT Om man utgår ifrån att det i genomsnitt hölls ett polisförhör med den unge i varje 31 §-utredning innebär det att en företrädare för var närvarande vid cirka 840 förhör . 3TP PT Brå:s rapport 2007:16 s. 38. 4TP PT Brå:s rapport 2007:16 s. 9. Med beaktande av att vi uppskattar att våra förslag kommer att innebära att cirka 1 000 fler 31 §-utredningar kommer att genom- föras innebär det att det totalt sett kommer att genomföras cirka 3 800 utredningar . Om en representant som huvudregel ska vara närvarande vid polisförhöret innebär vårt förslag i denna del en ökning med närmare 3 000 förhör . Detta betyder naturligtvis också att kommer att behöva rekrytera personal. Det är svårt att göra en uppskattning men som framgått kom- mer våra förslag medföra krav på ökade personalresurser. Vid en jämförelse med de ökade kostnader som våra förslag innebär för polisen bedömer vi att åtminstone kommer att drab- bas av motsvarande kostnadsökningar. Den uppkomna kostnads- ökningen kan förväntas vara . utför analyser av prover tagna på straff- myndiga personer som misstänks för ringa narkotikabrott (eget bruk) i cirka 35 000-40 000 ärenden . Som vi tidigare redovisat bedömer vi att det kommer genom- föras cirka 200 tvångsvisa drogtester när det gäller barn . Det är klart att detta kommer att medföra ytterligare kostnader, men med hänsyn till verksamhet bedömer vi att verket kan hantera dessa ärenden inom ramen för befintliga resurser. Vi föreslår också att förutsättningarna för att förordna juridiskt biträde utvidgas. Huvudregeln är att juridiskt biträde ska förordnas i den övervägande delen av de utredningar som inleds med den före- slagna presumtionsregeln vid särskilt allvarliga brott. Vid en uppskatt- ning av att ett juridiskt biträde kommer att förordnas i cirka 400 ären- den och det i genomsnitt medför cirka 2 timmars arbete per ärende kan den totala kostnaden uppskattas till . Eventuella skillnader i konsekvenser för flickor och pojkar De förslag vi lägger är könsneutrala. Vi har vid våra samrådsmöten med berörda myndigheter och andra intressenter tagit upp frågan om våra förslag kan tänkas innebära olika konsekvenser för fickor och pojkar. Det har vid dessa möten inte framkommit något som tyder på att så skulle vara fallet. Inte heller när vi talat med poliser eller socialsekreterare har de påtalat att förslagen skulle kunna tänkas innebära några skillnader i konsekvenser för flickor och pojkar. Det har dock framförts synpunkten att pojkars brottslighet uppmärksammas i större utsträckning än flickors. Vi bedömer dock att våra förslag i sig inte kommer att få några olika konsekvenser för flickor och pojkar. Konsekvenser för brottsoffer och gärningsmän Enligt direktiven ska vi analysera och redovisa de konsekvenser för barn, såväl misstänkta gärningsmän som brottsoffer, som förslagen kan komma att medföra. Även konsekvenser för vuxna brottsoffer ska redovisas. I dessa delar hänvisar vi till vad vi anfört i avsnitt 9. Vad vi i avsnitt 9.2.5.2 redogjort för gäller såväl vuxna som unga brottsoffer och innebär i korthet att brottsoffrens ställning stärks genom våra förslag. När det gäller konsekvenser för barn som miss- tänks för brott kan det sammanfattas med att det är viktigt att åtgärder sätts in tidigt för att de ska kunna bidra till positiva konse- kvenser för barnet och därigenom också verka brottsförebyggande. 11.1Förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Kan någon misstänkas för att ha begått ett brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse ska utredning rörande brottet inledas om inte särskilda skäl talar mot det. På begäran av får en utredning rörande brott också inledas i andra fall om utredningen kan antas ha betydelse för att avgöra behovet av insatser med avseende på den unge. Vid bedömningen bör särskilt beaktas om det är fråga om ett brott som innebär att den unge äventyrar sin hälsa eller utveckling eller om brottet kan antas utgöra ett led i en upprepad brottslighet hos den unge. I andra fall än som avses i första och andra styckena får en utred- ning rörande brott inledas 1. om det behövs för att klarlägga om någon som har fyllt har tagit del i brottet, 2. om det behövs för att efterforska gods som har åtkommits genom brottet eller som kan bli föremål för förverkande, eller 3. om det annars är av särskild betydelse med hänsyn till ett väsentligt allmänt eller enskilt intresse. Har den unge inte fyllt får utredning enligt andra eller tredje stycket inledas endast om det finns synnerliga skäl. Ändringarna behandlas i avsnitt 9.2. Bestämmelserna innebär att möjligheten till att inleda en utredning mot barn som misstänks för brott utvidgas. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 9.2.2. Enligt bestäm- melsen ska brott för vilka inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse som huvudregel alltid utredas. Denna presumtions- regel är även tillämplig på barn . Som exempel på brott som omfattas av bestämmelsen kan nämnas mord, grov misshandel, våldtäkt, rån och mordbrand. Om det finns särskilda skäl behöver någon utredning inte inle- das. Det kan t.ex. redan från början stå klart att omständigheterna är tillräckligt klarlagda, genom erkännande eller på annat sätt. Även individuella hänsyn kan tala mot ytterligare utredning, t.ex. den unges bristande mognad och utveckling eller sjukdom och liknande orsaker. Även tidsaspekten bör i viss utsträckning kunna beaktas på det sättet att ju som förflutit efter brottet desto större skäl kan det finnas att underlåta vidare utredning. Sam- tidigt bör framhållas att huvudregeln är att en utredning ska inledas i dessa fall och att restriktivitet ska gälla för att göra några undan- tag.