sou · GWB363 · 2008-06-11 00:00:00 — Enligt domstolen omfattade de i målet omtvistade uppgifterna emellertid information om personalens särskilda kvalifikationer och vilka företag de var förtrogna med, dvs. information som i sig uppenbarligen hade ett kommersiellt värde. I AD 2006 nr 49 ålades en tidigare anställd skadeståndsskyldig- het för att ha utnyttjat företagshemligheter i form av information om prissättning, kundlistor, kundavtal, företagets anställda samt planerade affärer. I doktrinen har anförts att lagförarbetena har fått stort genom- slag i praxis beträffande vilken information som till sin art kan utgöra företagshemlighet på så sätt att praxis inte kan sägas ha utvidgat, 5TP PT Fahlbeck, Lagen om skydd för företagshemligheter – En kommentar och rättsöversikter, 2:a uppl. 2004, s. 27. 6TP PT A.a. s. 235. 7TP PT A. prop. 8TP PT A. prop. 9TP PT , Affärshemligheter i samtid och framtid, 2000, s. 275, och AD 2003 nr 21. 10TP PT Se t.ex. AD 2000 nr 3. begränsat eller preciserat det skyddade informationsområdet enligt lagförarbetena.TPF11FPT 3.2.1.2Gränsdragningen mellan information i rörelsen och arbetstagares personliga skicklighet, erfarenhet och kunskap I det föregående har angetts att informationen för att kunna betrak- tas som en företagshemlighet måste vara företagsspecifik. Denna förutsättning har betydelse för gränsdragningen mellan vad som utgör företagshemligheter och vad som är hänförligt till de anställ- das personliga kunnande. Av intresse är här Lagrådets uttalande i anslutning till 7 § andra stycket FHL, som gäller skadeståndsansvar för tidigare anställda. Lagrådet anförde att personlig skicklighet, personliga kunskaper och personlig erfarenhet utan närmare an- knytning till något som kan sägas vara säreget eller specifikt för det företag där arbetstagaren tidigare var anställd faller utanför begrep- pet företagshemlighet.TPF12FPT När det gäller gränsdragningen mellan sådan information om affärs- och driftförhållanden som finns i näringsidkarens rörelse och vad som kan klassas som personlig skicklighet, erfarenhet och kun- skap hos någon som är anställd ger förarbetena uttryck för följande princip: Information som vem som helst med adekvat utbildning kan omsätta i praktiskt resultat bör anses som information i närings- idkarens rörelse. Är emellertid informationen knuten till individen, så att den inte genom en instruktion eller anvisning kan överflyttas till någon annan, bör den anses vara av personlig art och således inte ingå i näringsidkarens rörelse.TPF13FPT I propositionen refereras även till det betänkande av ut- redning som låg till grund för lagförslaget, i vilket det i sin tur gjor- des en hänvisning till betänkandet Otillbörlig konkurrens, SOU 1966:71, av Utredningen om illojal konkurrens. Där framhölls att det var av vikt både för den enskilde själv och för samhället att den enskilde i princip fritt ska kunna använda sin yrkesskicklighet, sina yrkeskunskaper och sin yrkeserfarenhet utan att hindras av företags anspråk på skydd för företagshemligheter. 11TP PT Fahlbeck, a.a. s. 230. 12TP PT A. prop. 13TP PT A. prop. Var gränsen går mellan sådant, som den enskilde sålunda får göra bruk av i varje anställning eller yrkesutövning, och sådant, för vilket före- tagen bör få åtnjuta speciellt hemlighetsskydd, är svårt att precisera i generella termer. Men ett par exempel torde kunna skisseras. Om resultatet av ett visst tekniskt förfarande är beroende främst av utfär- dade instruktioner så att det med framgång kan utföras av i stort sett varje person, som normalt sysslar med den sortens arbete och som noggrant följer instruktionerna, bör dessa i förekommande fall kunna betraktas som företagshemlighet. Men om ett framgångsrikt resultat är avhängigt mer av personlig skicklighet eller erfarenhet hos den som tillämpar förfarandet, bör instruktioner inte kunna skyddas. På det kommersiella planet torde den kännedom om marknadsförhållanden, som förvärvas av anställda i inköps- och försäljningsverksamhet, i regel böra betraktas som yrkeserfarenhet, branschkännedom, som inte får monopoliseras som hemlighet av deras arbetsgivare. Som en ledande princip bör gälla att sådant som rimligtvis kan klassificeras som per- sonlig skicklighet, erfarenhet och kunskap skall få fritt nyttjas av den som besitter det.TPF14FPT Enligt utredning om skydd för företagshemligheter är FHL tillämplig även på företagshemligheter som den anställde själv har producerat inom ramen för sin anställning.TPF15FPT Av avgörande betydelse för om viss information är att betrakta som en företagshemlighet i lagens mening är också om näringsidkaren håller den hemlig. Kravet på hemlighållande innebär inte att hem- ligheten inte får spridas till fler än ett visst antal personer eller utanför en viss krets. Däremot måste kretsen vara begränsad, definierbar och sluten i den meningen att de som har del av infor- mationen inte reservationslöst är behöriga att utnyttja den eller föra den vidare.TPF16FPT Det krävs vidare en viss aktivitet av näringsidkaren för att hålla informationen hemlig.TPF17FPT Lagen ställer inte upp ett formligt krav på att näringsidkarens skyddsåtgärder ska vara utåt skönjbara. Det räcker således att det ändå står klart att det är fråga om information som näringsidkaren vill hålla hemlig. Att det saknas säkerhetsåtgär- der innebär alltså inte att viss information inte är hemlig. 14TP PT SOU 1966:71 s. 140 f. 15TP PT A. prop. s. 46, se även SOU 1983:52 s. 373 f. och , Anställning och upp- hovsrätt, 1991, s. 123. 16TP PT A. prop. s. 13, se även s. 35. 17TP PT Fahlbeck, a.a. s. 241. kan det få till följd att de anställda inte är eller bör vara medvetna om att informationen är hemlig. De kan då inte heller drabbas av någon påföljd om de utnyttjar eller röjer hemligheten.TPF18FPT 3.2.1.4Ett röjande ska vara ägnat att medföra skada i konkurrenshänseende Ett ytterligare krav för att lagen ska vara tillämplig på viss informa- tion är, som redan nämnts, att det skulle kunna innebära skada för näringsidkaren om informationen röjdes. Det är alltså inte varje uppgift som en näringsidkare kan vilja hemlighålla som skyddas av lagen. Först om en uppgift kan anses som så väsentlig för närings- verksamheten att ett röjande skulle förändra konkurrensförmågan i negativ riktning, dvs. medföra en skada, bör uppgiften anses utgöra en företagshemlighet.TPF19FPT Informationen måste alltså ha ett värde i näringsidkarens hand.TPF20FPT Det krävs inte att skada har uppkommit i det enskilda fallet utan det räcker att situationen är sådan att röjandet typiskt sett är av beskaffenhet att medföra skada.TPF21FPT Lagrådet anförde i lagstiftningsärendet att skadebegreppet måste tolkas så att det avser endast sådan skada som i och för sig skulle kunna föranleda att skadevållaren av domstol åläggs att utge ersätt- ning för skadan. Det innebär enligt Lagrådet att det av definitionen av begreppet företagshemlighet följer att det inte kan betraktas som en företagshemlighet att en näringsidkare bedriver brottslig verksamhet eller begår brott i en i övrigt laglig verksamhet. Redan på denna grund kan FHL inte tillämpas på den person som avslöjar att en näringsidkare begått brott. Däremot kan den som använt en brottslig metod för att få tillgång till de uppgifter som avslöjar att brott begåtts i rörelsen ådra sig straffansvar enligt andra bestäm- melser.TPF22FPT I detta sammanhang betonade lagutskottet att för att en uppgift över huvud taget inte ska anses som företagshemlighet, brottet måste ha begåtts rent faktiskt eller annan helt oacceptabel verksamhet ha utövats. Det räcker således inte med endast miss- tankar om brott och andra missförhållanden.TPF23FPT Vi återkommer till detta i avsnitt 3.2.2. Det är inte ett krav att brottsligheten blivit 18TP PT A. prop. 19TP PT A. prop. 20TP PT A. prop. s. 36, jfr även NJA 1998 s. 633. 21TP PT A. prop. 1989/90:LU37 s. 112. 23TP PT A. bet. lagförd – i sådana fall är informationen ändå offentlig enligt reg- lerna om offentlighet vid domstolar.TPF24FPT 3.2.2Lagen gäller endast obehöriga angrepp I 2 § första stycket FHL begränsas lagens tillämplighet på så sätt att där föreskrivs att lagen endast gäller obehöriga angrepp på före- tagshemligheter. Andra och tredje styckena innehåller exempel på vad som inte utgör obehöriga angrepp. Enligt andra stycket är det således inte ett obehörigt angrepp att någon anskaffar, utnyttjar eller röjer en företagshemlighet hos en näringsidkare för att offent- liggöra eller inför en myndighet eller annat behörigt organ avslöja något som skäligen kan misstänkas utgöra brott, på vilket fängelse kan följa, eller som kan anses utgöra annat allvarligt missförhål- lande i näringsidkarens rörelse. Det anses enligt tredje stycket inte heller som ett obehörigt angrepp att någon utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som han eller någon före honom har fått del av i god tro. Som angetts ovan i beskrivningen av 1 § FHL faller information om att ett företag bedriver brottslig verksamhet eller åsidosätter miljö- eller annan skyddslagstiftning utanför själva definitionen av begreppet företagshemlighet. Sådan information skyddas alltså över huvud taget inte av FHL. En förutsättning för detta är emellertid att brottet faktiskt har begåtts eller att den annars oacceptabla verksamheten verkligen har förekommit. Eftersom det inte alltid är klart när det är fråga om information om sådana missförhållanden som helt faller utanför skyddet för företagshemligheter och sådana som definitionsmässigt kan om- fattas av lagen, ansåg lagutskottet att det behövdes en uttrycklig undantagsregel för de fall, då det i och för sig inte finns bevis om förövad brottslighet m.m., men det ändå finns goda skäl att anta att en företeelse inom företaget är brottslig eller på annat sätt förkast- lig. Utan en sådan regel skulle det inte vara tillåtet att avslöja före- tagshemligheter i ett sådant fall, om misstankarna om oegentlig- heter senare visade sig vara felaktiga.TPF25FPT Inom ett företag kan även förekomma missförhållanden som visserligen inte är av så allvarlig beskaffenhet att de över huvud taget inte åtnjuter skydd enligt lagen men som ändå fritt bör få röjas. 24TP PT Fahlbeck, a.a. s. 247. 1989/90:LU37 s. 27. Dessutom kan tänkas fall då en i och för sig skyddsvärd företags- hemlighet som omfattas av lagen måste röjas för att exempelvis av- slöja brott. I dessa fall är röjandet av företagshemligheten nödvän- digt för att avslöjandet av missförhållandena ska kunna ske. Undantagsbestämmelsen i andra stycket tar främst sikte på för- hållanden som innefattar brottsliga gärningar, men också andra missförhållanden inom ett företag bör kunna offentliggöras.TPF26FPT Det kan enligt motiven röra sig om förfaranden från företagets sida som – utan att vara kriminaliserade – innebär att gällande regler åsidosätts i väsentliga avseenden och som kan medföra ingripanden från det allmännas sida i form av föreskrifter, förbud m.m. Det kan emellertid också handla om företeelser som av annan anledning framstår som klart otillbörliga eller klandervärda. Som exempel nämndes att ett företag utan att någon därigenom kan lastas för brott, överträder bestämmelserna i arbetsmiljölagen eller miljö- skyddslagen (numera ) eller på annat sätt utsätter sina anställda eller de kringboende för allvarliga miljörisker eller att före- taget i strid med marknadsföringslagen eller livsmedelslagstiftningen tillhandahåller konsumenterna hälsofarliga eller andra uppenbart otjänliga produkter. I sådana fall som nämnts finns ett starkt all- mänt intresse av att förhållandena kan rättas till och därför bör de alltså kunna avslöjas utan att den som lämnar ut uppgifterna drabbas av sanktioner enligt FHL. Det måste vara fråga om allvarliga missförhållanden. Därav följer att det inte är tillåtet att röja en för näringsidkaren betydelsefull företagshemlighet för att avslöja en bagatellartad förseelse. Detta kommer till uttryck i lagen genom att där anges att undantags- bestämmelsen endast gäller avslöjande av brott på vilket fängelse kan följa eller annat allvarligt missförhållande. anförde att betydelsen av bestämmelsen i viss mån minskar genom att kon- staterade bötesbrott inte omfattas av begreppet företagshemlighet.TPF27FPT Enligt lagtexten fordras att det finns skälig misstanke om brott eller annat allvarligt missförhållande innan ett röjande får ske. Det är således inte tillräckligt att någon på lösa grunder misstänker att oegentligheter förekommer för att en företagshemlighet ska få av- slöjas.TPF28FPT I motiven uttalas att det bör i vart fall krävas att han har kännedom om vissa faktiska omständigheter som tyder på ett oacceptabelt handlande från företagets sida. – – – En lämplig avväg- 1989/90:LU37 s. 27. 27TP PT A. bet. 28TP PT A. bet. ning synes utskottet vara att det efter mönster av terminologin i skall krävas skälig misstanke om brottsligt för- farande. För att någon skall få avslöja andra förhållanden bör det krävas att de omständigheter som han känner till objektivt sett kan anses utgöra ett allvarligt missförhållande. Meddelarskyddskom- mittén var kritisk mot förslaget eftersom det enligt kommitténs uppfattning ställde alltför höga krav på den enskilde.TPF29FPT Bestämmelsen i andra stycket innebär att det ställs upp ett krav på att röjande av en företagshemlighet får ske endast i den mån det behövs för att ett missförhållande ska kunna bringas till allmän kännedom. Såväl Lagrådet som lagutskottet framhöll att användan- det av orden för att innebär att företagshemligheter får röjas endast i direkt syfte att brott eller missförhållanden ska avslöjas.TPF30FPT Med direkt syfte avses detsamma som kravet på direkt uppsåt i straffrättsliga sammanhang. Med att ett avslöjande får ske inför behörig myndighet eller annat behörigt organ avsåg utskottet att det naturligtvis får ske inför t.ex. polismyndigheten på orten, , (nu- mera ) eller miljö- och hälsoskyddsnämnden. Andra behöriga organ kan vara skyddskommittéer och skyddsombud samt andra fackliga förtroendemän liksom olika branschorganisationer inom näringslivet.TPF31FPT Det påpekas i motiven till 2 § andra stycket att bestämmelsen inte påverkar tolkningen eller tillämpningen av andra författningar som har betydelse för anställdas rätt att påtala missförhållanden.TPF32FPT Den verksamhet som bedrivs av , skyddskom- mittéer och skyddsombud enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) på- verkas därför inte av undantagsbestämmelsen. Den innebär inte heller några lättnader i de regler om tystnadsplikt som finns i exem- pelvis sekretesslagen eller arbetsmiljölagen. Om någon avslöjar en företagshemlighet och bryter mot en lagstadgad tystnads- plikt kan denne alltså ha gjort sig skyldig till brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § . Andra situationer då ett röjande eller utnyttjande av en företags- hemlighet inte är att betrakta som obehörigt är när näringsidkaren lämnat sitt samtycke, då någon lämnar uppgifter under vittnesplikt eller i enlighet med andra särskilda författningsbestämmelser lämnar 29TP PT SOU 1990:12, Meddelarrätt, s. 183 f., bet. 1989/90:LU37 s. 29. 30TP PT 1989/90:LU37 s. 30. 31TP PT A. bet. 32TP PT A. bet. ut en företagshemlighet.TPF33FPT Dessutom är ett röjande av en företags- hemlighet inte att anse som obehörigt om det är oundgängligen nödvändigt för att någon ska kunna ta till vara sin rätt gentemot den som håller informationen hemlig. Bestämmelsen i 2 § andra stycket FHL har tillämpats i Svenska Idrottsbokförlaget-målet,TPF34FPT där en person som åtalats för försök till företagsspioneri friades eftersom inte annat visats än att han hade vidtagit den åtalade gärningen i avsikt att skaffa fram bevis för att kunna polisanmäla ett konkurrerande bolag för företagsspioneri avseende hemlig kundinformation som tillhörde det bolag där den tilltalade var verkställande direktör. Den svenska folkstyrelsen bygger på fri åsiktsbildning och på allmän och lika rösträtt (1 kap. 1 § RF). Fri åsiktsbildning förut- sätter bl.a. yttrandefrihet och informationsfrihet. Genom 2 kap. 1 § RF är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. dessa friheter. Yttrandefriheten definieras som en frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt ut- trycka tankar, åsikter och känslor. Den närmare regleringen av yttrandefriheten finns i tryckfrihetsförordningen såvitt avser tryckta skrifter och i yttrandefrihetsgrundlagen såvitt avser friheten att yttra sig genom ljudradio, television och vissa liknande överföringar samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upp- tagningar. Med informationsfrihet avses frihet att inhämta och ta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av andras yttranden. Enligt 2 kap. 12 § första stycket RF får bl.a. yttrande- och informationsfriheten begränsas genom lag i viss närmare angiven utsträckning. En sådan begränsning får enligt andra stycket samma lagrum göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. 1989/90:LU37 s. 35 och prop. 1987/88:155 s. 45. 34TP PT dom i mål B 5480-03, se bilaga 2. Yttrandefriheten och informationsfriheten får vidare enligt 2 kap. 13 § första stycket RF begränsas med hänsyn till bl.a. rikets säkerhet och förebyggandet och beivrandet av brott. I övrigt får sådana begränsningar ske endast om särskilt viktiga skäl föranleder det. Enligt tredje stycket samma lagrum anses meddelande av före- skrifter som utan avseende på yttrandes innehåll närmare reglerar visst sätt att sprida eller mottaga yttranden inte som en begräns- ning av yttrandefriheten eller informationsfriheten. Undantag från yttrandefriheten och från rätten att ta del av all- männa handlingar finns i sekretesslagen (1980:100). Där finns regler om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och om förbud mot att lämna ut allmänna handlingar. Om en uppgift omfattas av sekretess enligt den lagen innebär det ett förbud mot att röja upp- giften vare sig det sker muntligen eller genom att allmän handling lämnas ut eller det sker på annat sätt. 3.3.2Internationella bestämmelser som ger skydd för yttrandefriheten Enligt EuropakonventionensTPF35FPT artikel 10.1 har var och en rätt till yttrandefrihet. Denna rätt innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territoriella gränser. Eftersom ut- övandet av yttrandefriheten också medför ansvar och skyldigheter får det enligt artikel 10.2 underkastas sådana formföreskrifter, villkor, inskränkningar eller straffpåföljder som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till statens säkerhet, till den territoriella integriteten eller den allmänna säkerheten, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral eller för annans goda namn och rykte eller rättig- heter, för att förhindra att förtroliga underrättelser sprids eller för att upprätthålla domstolars auktoritet och opartiskhet. Artikel 10 är en relativt allmänt hållen bestämmelse som får sitt närmare innehåll av praxis. Det får anses klart att konventionen i första hand tar sikte på det allmännas förhållande till enskilda. Otvivelaktigt är konventionen därför tillämplig i relationen mellan offentliga arbetsgivare och deras anställda.TPF36FPT Arbetsdom- 35TP PT Europeiska konventionen d. 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Konventionen gäller som svensk lag enligt SFS 1994:1219. 36TP PT Ds 2002:56, arbetsrätt – för ett föränderligt arbetsliv, s. 308, och Ds 2001:9 s. 22. stolen ansåg i den s.k. Samariten-domen (AD 1997 nr 57) att artikel 10 inte var tillämplig i en fråga som gällde förhållandet mellan arbetstagare och deras arbetsgivare som var ett privat bolag.TPF37FPT I artikel 19 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättig- heterna slås fast att var och en har rätt till åsiktsfrihet och yttrande- frihet. Denna rätt innefattar frihet att utan ingripande hysa åsikter samt söka, ta emot och sprida information och idéer med hjälp av alla uttrycksmedel och oberoende av gränser.TPF38FPT Tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) bygger båda på samma grundläggande principer. Dessa är etablerings- frihet, förbud mot censur och hindrande åtgärder, ensamansvar med meddelarskydd, särskild brottskatalog och särskild rättegångs- ordning. Principen om ensamansvar med meddelarskydd är den som har störst intresse i detta sammanhang. Den innebär att endast en av de personer som medverkat vid tillkomsten av en framställning med grundlagsskydd enligt TF eller YGL kan hållas straff- och skade- ståndsrättsligt ansvarig för innehållet i framställningen. Det ska normalt finnas en ansvarig utgivare för varje tryckt skrift, radio- program etc. och ansvaret åvilar i första hand denne. Finns inte någon ansvarig utgivare anges i de båda lagarna i turordning vilken person som ska bära det straff- och skadeståndsrättsliga ansvaret. Detta betyder att vanliga straffrättsliga regler om ansvar för med- verkan inte är tillämpliga i dessa sammanhang. Trots att alltså oftast flera personer medverkat vid skapandet av en tryckt skrift, radio- program eller annan framställning med skydd enligt TF eller YGL är det endast en person som har ansvaret för framställningens inne- håll och denne behöver inte ens rent faktiskt ha kännedom om vad 37TP PT Se dock Ds 2001:9 s. 25, dom , ./. , Requete No 39293/98. 38TP PT Everyone has the right to freedom of opinion and expression; this right includes freedom to hold opinions without interference and to seek, receive and impart information and ideas through any media and regardless of frontiers. Detta skiljer sig naturligtvis från de regler om uppsåt som gäller inom den vanliga straffrätten.TPF39FPT Meddelarskyddet består av meddelarfrihet, efterforskningsförbud och anonymitetsskydd. Meddelarfriheten innebär att det står varje svensk medborgare fritt att meddela uppgifter och underrättelser i vad ämne som helst för offentliggörande i tryckt skrift eller radio- program eller andra sådana upptagningar (1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena TF samt 1 kap. 2 § YGL). Uppgifterna får lämnas till exempelvis författare och andra upphovsmän, utgivare, redaktioner och nyhetsbyråer. Genom efterforskningsförbudet skyddas meddelare på så sätt att myndigheter eller andra företrädare för det allmänna är förbjudna att efterforska vem som har lämnat en viss uppgift för publicering. Undantag gäller för åtgärder som är nödvändiga för åtal eller annat ingripande som inte står i strid med TF eller YGL (3 kap. 4 § TF och 2 kap. 4 § YGL). Anonymitetsskyddet innebär att t.ex. en meddelare har rätt att vara anonym (3 kap. 1 § TF och 2 kap. 1 § YGL) och att den som har medverkat vid tillkomsten eller spridningen av en framställning för tryckt skrift, radioprogram etc. har tystnadsplikt beträffande bl.a. uppgiftslämnares identitet (3 kap. 3 § TF och 2 kap. 3 § YGL). Med anskaffarfrihet avses envars rätt att anskaffa uppgifter eller underrättelser i vilket ämne som helst för sådant uppgiftslämnande eller offentliggörande som nämnts. Meddelar- och anskaffarfriheten får begränsas endast genom uttryckliga undantag i TF respektive YGL. Sådant undantag har föreskrivits i de fall då någon lämnar meddelande eller anskaffar en uppgift eller underrättelse i publiceringssyfte och därigenom gör sig skyldig till vissa grövre brott mot rikets säkerhet, t.ex. högför- räderi, spioneri, grovt spioneri och obehörig befattning med hemlig uppgift.