sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — i elevens studieväg, 2. vilket antal gymnasiepoäng som varje kurs och projektarbetet ningen genomförts som lärlings- utbildning ska den lokala utbild- 3. om eleven har slutfört ett 3. vilket antal gymnasiepoäng fullständigt, ett utökat eller ett som varje kurs, utbildningsblock reducerat program, och och examensuppgiften har om- 4. vilka kurser som har ingått 4. om eleven har slutfört ett fullständigt eller ett utökat pro- och, när det är aktuellt, vilka kurser som har slutförts utöver det fullständiga programmet en- ligt 5 kap. 22 §. Om en elev har fått betyg på en lokal kurs, skall kursens inne- håll och omfattning framgå av slutbetyget. I slutbetyget skall det anges om eleven har haft ett längre studieuppehåll för studier utom- lands och vilken karaktär och omfattning dessa studier i så fall har haft. 5.vilka kurser som har ingått ielevens fullständiga program och, när det är aktuellt, vilka kurser som har slutförts utöver det fullständiga programmet en- ligt 5 kap. 22 §. Till examensbeviset ska exa- mensmålen bifogas och beviset ska innehålla en uppgift om vil- ken examensuppgift eleven har utfört. I examensbeviset ska det an- ges om eleven har haft ett längre studieuppehåll för studier utom- lands och vilken karaktär och omfattning dessa studier i så fall har haft. Rektorn utfärdar slutbetyget. Anteckning om att slutbetyg har utfärdats skall göras i betygskatalogen. Rektorn utfärdar examensbe- viset. En elev kan bara få ett examensbevis. För den elev som efter full- gjorda gymnasiestudier inte upp- fyller kraven enligt 8 § ska rek- torn utfärda ett studiebevis. Inne- hållet i 9 och 10 §§ ska i till- lämpliga delar framgå av ett stu- diebevis. En uppgift om att eleven läst ett reducerat program ska också framgå av ett studiebevis. En anteckning om att ett examensbevis eller ett studiebevis har utfärdats ska göras i betygs- katalogen. Om en elev i gymnasieskolan efter prövning enligt 14 § får betyg på en kurs eller ett pro- jektarbete skall detta betyg tas med i slutbetyget. I övrigt skall betyg efter prövning utfärdas separat. Om en elev i gymnasieskolan efter prövning enligt 14 § får betyg på en kurs, ett utbild- ningsblock eller en examensupp- gift ska detta betyg tas med i examensbeviset. För den som redan fått ett examensbevis ska betyg efter prövning utfärdas separat. Bevis över utbildning på individuellt program Om en elev som gått på ett individuellt program övergår till ett nationellt eller specialutfor- mat program, avbryter studierna eller övergår till en annan gym- nasieskola skall eleven få bevis över genomgången utbildning, där det framgår vilka utbild- ningsinslag och vilken praktik eleven deltagit i. Ett sådant bevis skall i förekommande fall lämnas som komplement till ett slutbetyg eller ett samlat betygs- dokument. Bevis över utbildning inom ett individuellt alternativ Om en elev som gått på ett individuellt alternativ övergår till ett nationellt program, avbryter studierna eller övergår till en annan gymnasieskola ska eleven få ett bevis över genom- gången utbildning, där det fram- går vilka kurser, andra utbild- ningsinslag och vilken praktik eleven har deltagit i. Ett sådant bevis ska i förekommande fall lämnas som komplement till ett examensbevis eller ett studie- bevis. Elever i gymnasieskolan har rätt att gå igenom prövning i alla kurser och det projektarbete som ingår i elevens individuella stu- dieplan, om eleven inte har fått betyg på kursen eller på projektarbetet eller om eleven har fått betyget Icke godkänt. En elev som har läst en etapp av en kurs enligt 5 kap. 20 § har rätt att Elever i gymnasieskolan har rätt att gå igenom prövning i alla kurser, utbildningsblock och den examensuppgift som ingår i ele- vens studieplan, om eleven inte har fått betyg på kursen, utbildningsblocket eller på exa- mensuppgiften eller om eleven har fått betyget Icke godkänt. gå igenom prövning i de etapper av kursen som han eller hon sak- nar betyg i. Den som inte är elev i gym- nasieskolan men som vill ha betyg därifrån har rätt att gå igenom prövning i alla kurser som får förekomma på ett nationellt program. Denna rätt gäller också projektarbete. Prövning får avläggas endast i en kommun eller ett landsting som anordnar den aktuella kur- sen eller, såvitt gäller projektar- bete, utbildning inom det kun- skapsområde som projektarbe- tet avser. får meddela närmare föreskrifter om pröv- ning. Den som inte är elev i gym- nasieskolan men som vill ha betyg därifrån har rätt att gå igenom prövning i alla kurser som får förekomma på ett nationellt program. Denna rätt gäller också examensuppgiften och utbildningsblock. Prövning får avläggas endast i en kommun eller ett landsting som anordnar den aktuella kur- sen, utbildningsblocket eller, såvitt avser examensuppgift, utbildning inom det kunskaps- område som examensuppgiften avser. Om en sådan ny kurs som avses i 2 kap. 14 § inte längre anordnas ska prövning ändå kunna ske efter att kursen lagts ner. får meddela närmare föreskrifter om pröv- ning. När det gäller betygssättning och utfärdande av betyg skall 1- 4 §§ samt 6 § tillämpas. Den som är elev i gymnasieskolan har ändå rätt att få ett slutbetyg därifrån om han kan visa att han har fått betyg antingen i gymnasieskolan eller vid prövning i gymnasieskolan på kurser och projektarbete som sammantaget kan utgöra ett nationellt program eller ett speci- alutformat program. När det gäller betygssättning och utfärdande av betyg ska 1- 4 §§ samt 6 § tillämpas. Den som är elev i gymnasieskolan har ändå rätt att få ett examensbevis därifrån genom betyg på kurser, utbild- ningsblock och examensuppgift i den omfattning som krävs enligt 8 och 9 §§. För den som går igenom prövning i samtliga kurser på ett program fordras dock inte betyg som går igenom prövning i i idrott och hälsa. samtliga kurser på ett program fordras dock inte betyg i estetisk stycket utfärdas av rektorn vid verksamhet eller idrott och hälsa. den gymnasieskola där den sista Slutbetyg enligt andra stycket utfärdas av rektorn vid den bestämmelserna i 11 och 12 §§ följer att rektorn bara kan utfärda ett examensbevis om den som annat sätt kompletterat sin gym- nasieutbildning inte har fått ett Minst en gång per termin Rektorn ska se till att varje skall rektorn se till att eleven ges elev får information om sin kun- en samlad information om ele- skapsutveckling i varje pågående kurs och om sin studiesituation. genomföras med den indivi- ska minst ett samtal per termin duella studieplanen som grund. genomföras med elevens studie- plan som grund (utvecklings- skapsutvecklingen ska ha stöd i en dokumentation om elevens utveck- I fråga om elever som inte I fråga om elever som inte fyllt och inte heller ingått fyllt och inte heller ingått äktenskap skall även vårdnads- äktenskap ska även vårdnadsha- varna få sådan information som som avses i första stycket avses i första stycket. En elev skall ges stödunder- visning om det kan befaras att eleven inte kommer att nå de kunskapsmål som anges i kurs- planerna eller om eleven av En elev ska ges stödunder- visning om det kan befaras att eleven inte kommer att nå de kunskapsmål som anges i ämnesplanerna eller om eleven andra skäl behöver särskilt stöd. av andra skäl behöver särskilt stöd. En elev som efter tillämp- ning av bestämmelsen i 5 kap. 17 § skollagen (1985:1100) har antagits till ett nationellt program ska erbjudas stödundervisning. Genom stödundervisning kan också elevföreträdare i skolkonfe- rens, elevskyddsombud eller de som innehar andra liknande upp- drag, om det behövs, få ersättning för de delar av utbildningen som de gått miste om på grund av sina uppdrag. För elever som har behov av särskilt stöd får specialundervisning anordnas inom klassen. Nationella inriktningar på de nationella programmen samt gemensamma karaktärsämnen för respektive program 1.Bygg- och Husbyggnad anläggningsteknik Anläggning 4.El- och Elteknik energiteknik Energiteknik 11.Industriell Maskinteknik teknik Processteknik med barn och unga Idrott, hälsa och Delikatess/Färskvaror/ 18.VVS-, klimat- VVS-teknik och Ventilationsteknik fastighetsteknik Kyl- och värme- Denna förordning träder i kraft och ska tillämpas för utbildning som påbörjas efter . Dagens gymnasieskola är i huvudsak den som föreslogs i propo- sitionen Växa med kunskaperTPF1FPT – jag deltog själv i propositions- arbetet som tjänsteman på . Det är nu och trots att gymnasieskolan har utretts vid ett flertal tillfällen är grundstrukturen i stort sett densamma. De grund- läggande tankegångar som propositionen vilar på är också mycket tydliga i dagens gymnasieskola och har inte ifrågasatts i tidigare utredningar. Mina direktiv innebär att flera av dessa principer nu ska prövas mot dagens och framtida behov av en gymnasieskola som ger en högre kvalitet på såväl yrkesutbildning som förbere- delse för högre studier. Jag ser det som både nödvändigt och naturligt mot bakgrund av den tid som gått sedan propositionen lades fram. kom också en annan viktig proposition – Ansva- ret för skolanTPF2FPT – nedan kallad Ansvarspropositionen, vilken bl.a. innehåller förslagen om en övergång till mål- och resultatstyrning och inrättandet av . Myndigheten fick ett annor- lunda uppdrag jämfört med för att passa det nya styrsystemet. Vid sidan av mina direktiv ser jag båda dessa propo- sitioner som naturliga utgångspunkter för min analys av gymnasie- skolan av . Andra viktiga förutsättningar för utredningen är att läroplanen i dess nuvarande form gäller och ligger till grund för de förslag jag lägger. En utgångspunkt är att styrsystemet för gymnasieskolan även fortsättningsvis i huvudsak ska vila på de principer som läggs i Ansvarspropositionen med en tydlig mål- och resultatstyrning och en funktionell ansvarsfördelning mellan staten och huvudmännen 1TP PT Prop.1990/91:85. 2TP PT Prop.1990/91:18. Men jag ser i min analys att flera viktiga förutsättningar för Ansvarspropositionens förslag inte finns på plats. Därför är det rimligt att återigen lyfta fram hur ansvarsfördelningen mellan staten och huvudmännen för skolan var tänkt att fungera och pröva frågan mot dagens förhållanden. En viktig aspekt i sammanhanget är att vid tiden för Ansvarspropositionen fanns det i stort sett endast kommunala huvudmän för skolan. är antalet fristående skolor stort och ökar i antal . I min utredning är det en viktig utgångspunkt och en förutsättning för mina förslag att det ska råda likvärdiga förutsättningar för gymnasieskolor oavsett huvudman. Mina förslag utformas därför på ett sätt som möjliggör att likvärdiga villkor kommer att gälla. Jag lämnar också förslag på hur nu gällande lagstiftning ska förändras för att åstadkomma sådana villkor mellan kommunala och fristående skolor. Mina lag- förslag utformas i förhållande till dagens lagstiftning. Eleven – en huvudperson Eleven är huvudpersonen i gymnasieskolan. Det är ett perspektiv jag också använder i min analys av hur gymnasieskolan fungerar . Elever som går i gymnasieskolan är unga just nu och gör sin utbildning här och . De blir unga vuxna under sin gymnasietid och ungdomstiden är en viktig utvecklingsperiod för alla männi- skor. Den processen ser olika ut för olika individer. Det är därför viktigt att gymnasietiden ger en bra grund för vuxenlivet, skapar anställningsbarhet och förbereder väl för fortsatta studier. Det ska också finnas möjligheter för unga som kräver helt individualiserade lösningar för sin gymnasieutbildning och det är viktigt att utbild- ningen inte innehåller återvändsgränder. Jag ser också att de som är unga kommer att bli en attrak- tiv arbetskraft . har identifierat arbetsmarknaden för gymnasialt utbildade som stor och växande inom vissa sektorer. Det är en bild som inte alls kommuniceras till unga . För att utbildningen ska kunna ge unga en bra start i yrkeslivet eller för högre utbildning ska den förbereda väl för det som kommer efter gymnasieskolan och svara mot de behov som avnämarna uttrycker. Därför vill jag ge arbetslivet och högskole- sektorn en aktiv roll både när det gäller att påverka vilka kun- skapskrav gymnasieskolan behöver tillgodose men också när det gäller att informera om vilka utbildningsvägar och yrkesval gymna- är informationen till unga om arbetslivet, vart en utbildning leder och hur arbetsvillkoren ser ut inte alls utvecklad. Många unga har inte kunskaper om arbetsmarknaden och känner inte heller till vilka yrkesval som blir möjliga efter hög- skolestudier. Det bäddar för att unga gör traditionella val och för- stärker kanske därigenom en social segregation. Informationen om vilka vägar som finns och vad som krävs för att komma in på olika utbildningar, bli anställd alternativt bli egen företagare senare i livet, är därför viktig. Jag ser att det här behövs nya sätt att informera och jag föreslår också att studie- och yrkesvägledningen både i och i gymnasieskolan ses över. Gymnasieutbildning på rätt nivå och nya styrdokument Gymnasieskolan ska bygga vidare på en genomgången grundskola står det i mina direktiv. Min utgångspunkt är att gymnasieskolan i sin utformning inte får upplevas vara en repetition av – jag vill tydligt betona skillnaderna. Beroende på vilken utbildning en elev väljer ska gymnasieskolan präglas av det som är utbildningens karaktär och målen för utbildningen. Elever måste få chansen att återkommande öva på det som väntar efter gymnasieskolan och ges tid att tillämpa och befästa sina kunskaper. I utredningen lämnas förslag till nya styrdokument som ska ge en bättre helhetsbild av utbildningen och jag anser att kursplanerna behöver ges en större tydlighet. Yrkesutbildning och högskoleförberedande utbildning Mina direktiv pekar tydligt mot en ny struktur av gymnasieskolan och särskilt gäller detta för yrkesutbildningen och utformningen av lärlingsutbildningen. Reformen fick stora konsekvenser främst för just yrkesutbildningen. Samtliga program blev treåriga, gemensamma kärnämnen infördes och utbildningen skulle ge grundläggande högskolebehörighet. Måluppfyllelsen i gymnasieskolan är inte på en tillräckligt hög nivå och det är särskilt inom yrkesutbildningen som de problemen finns. Bilden är dock splittrad; vissa yrkesutbildningar har större problem än andra. ställer arbetslivet krav på en god utbildning för yrkesliv och kompetens för ett livslångt lärande. Yrkesutbildningen är tveklöst en framträdande fråga i utredningen och den får också stort utrymme i betänkandet. I vårt land är yrkesutbildning i allt väsentligt en gymnasial utbildning och om en elev inte i gymnasieskolan valt en yrkes- förberedande utbildning är det svårt att i efterhand få en grund- utbildning som leder vidare inom yrket. Min bild är dock att denna strategiska roll för den gymnasiala yrkesutbildningen inte är särskilt synlig. Hur programutbudet ser ut i en viss kommun eller region är vanligen inte resultatet av en analys som inrymmer arbets- livets krav på strategisk kompetens. Det är en fråga som kan bestämmas på lokal nivå och skild från överväganden om behoven i arbetslivet. Jag anser detta olyckligt och föreslår en struktur där gymnasieskolans roll för kompetensförsörjning tydliggörs och där avnämare ges en roll i utformningen av vilka mål gymnasieskolan ska uppnå. Den gymnasieutbildning som ska förbereda för högskolestudier ska – med mina förslag – nå en högre kvalitet än . I de kontakter utredningen haft med lärosäten finns det uttalad kritik mot brister i förberedelsen och dessa områden har jag beaktat i mina förslag. En viktig fråga för högskolesektorn är gymnasie- skolan som rekryteringsbas för högre utbildning. Genom mina för- slag kommer alla elever i gymnasieskolan att ges tydlig information om hur behörigheten till olika högskoleutbildningar kan nås inom ramen för gymnasieskolan. Detta gäller både för yrkesprogram och högskoleförberedande program. Informationen och studie- och yrkesvägledningen behöver utvecklas i gymnasieskolan vilket jag återkommer till i betänkandet. Andra frågor som rör högskole- sektorn är samverkan med lärosäten inom alla olika vetenskaps- områden och forskningsanknytningen i gymnasieskolan. sker samverkan i hög utsträckning mellan gymnasieskolan och lärar- utbildningen medan övriga delar av högskolan inte är föremål för samverkan i någon större utsträckning. Antalet lärare med forskar- bakgrund är lågt i gymnasieskolan och forskningsanknytningen behöver utvecklas. I betänkandet återkommer jag till förslag om hur detta ska kunna förbättras. Det finns flera vägvalsfrågor i utredningen och en viktig sådan är avvägningen mellan nationell likvärdighet och lokal frihet att utforma gymnasieskolan. Min uppfattning är att den nationella likvärdigheten bör väga tyngre än dagens långtgående möjlighet att inrätta bl.a. lokala kurser och specialutformade program. Frågan hänger också samman med hur målstyrningen fungerar i praktiken. I utredningen har frågan diskuterats med avnämare från olika branscher och högskolesektorn och de ser problem med dagens långtgående lokala frihet som har lett till en starkt diversifierad gymnasieutbildning också inom de nationella programmen. Kommande överkapacitet och behov av samverkan Gymnasieskolan och dess huvudmän står inför stora utmaningar. Just nu och är ungdomskullarna extremt stora för att snabbt sjunka till en lägre nivå än normalt. Den kull som påbörjar sina gymnasiestudier utgör (88 173 elever) av den som började /2007 (123 934 elever). Elevkullarna ökar långsamt upp till en mer normal nivå efter 2015. De här extremt kraftiga demografiska sväng- ningarna sammanfaller med en generationsväxling på arbetsmark- naden som också den är extrem. Stora delar av fyrtiotalist- generationen kommer att uppnå pensionsåldern . Det kommer sannolikt att leda till ett ökat intresse hos arbetsgivarna för ungdomarna som arbetskraft. Såväl offentliga som privata liksom små och stora arbetsgivare har goda skäl att fokusera på kompetensförsörjningen. Unga med en god yrkesutbildning som ger anställningsbarhet kommer att bli attraktiva. Jag hoppas att den gymnasieskola jag föreslår kommer att medverka till en positiv utveckling för ungas anställningsbarhet och att den alltför höga etableringsåldern härigenom kan sänkas. Den här utvecklingen visar också tydligt på att det är nöd- vändigt att se gymnasieskolan och gymnasial vuxenutbildning som en del av en nationell och regional kompetensförsörjning. Den hänger också samman med högskolesektorns framtida rekryte- ringsmöjligheter. Vilken utbildning som behöver finnas i en region måste bli en fråga för samverkan mellan skolhuvudmän oavsett huvudmannaskap och arbetslivet och lärosäten i regionen. överkapacitet innebärande ett platsöverskott som kommer att uppstå inom gymnasieskolan kan öka risken för att neddragningen av program och platser inte står i samklang med arbetslivets och högskolesektorns behov av utbildad arbetskraft respektive hög- skolestuderande. Det är ytterligare ett argument för en ökad sam- verkan mellan kommuner och inom regioner. Jag ser också andra argument för en ökad samverkan och det är kraven på en ökad kvalitet. Det är viktigt för att elever ska få en erkänd yrkesutbildning som leder till anställningsbarhet. Sådan samverkan mellan arbetslivet och utbildningssektorn finns på andra områden, exempelvis inom den kvalificerade yrkesutbildningen (KY). Det finns också utmärkta exempel på samverkan mellan gymnasieskolor och arbetsliv när Teknikcollege och Vård- och omsorgscollege etableras. Min uppfattning är att dessa modeller visar vägen och de måste få en bred tillämpning också inom gymnasieskolan. Jag återkommer till denna fråga i betänkandet. Det är också viktigt att samtliga skolhuvudmän spelar efter samma regelbok, vilket också underlättar en samverkan. Därför är det, som jag tidigare nämnt, en viktig förutsättning för mina förslag att utbildning på kommunala och fristående skolor bedrivs på likvärdiga villkor. För kompetensförsörjningen i en region är det inte huvudmannaskapet för utbildningen som ska vara avgörande utan dess kvalitet och även här föreslår jag att avnämarna ska ha ett inflytande. Sammanfattningsvis anser jag att gymnasieskolans uppdrag kräver en samverkan regionalt med både arbetsliv och högskole- sektor. På nationell nivå krävs också ett forum där kompetens- försörjning och kvalitetsfrågor kan diskuteras med gymnasie- skolans avnämare. Jag föreslår därför att en sådan institutionell nivå inrättas, Nationella rådet för utbildning. Rådet ska vara knutet till och avnämare från högskolesektor och arbetsliv ska i rådet bl.a. ges inflytande över målen för gymnasieskolan och gym- nasial vuxenutbildning. Till detta återkommer jag i betänkandet. Slutligen vill jag ta upp hur svårt det är att beskriva gymnasieskolan på ett rättvisande sätt. Villkoren är olika i landet och även inom skolor och mellan klasser finns stora skillnader. I en utredning som min blir det av naturliga skäl en hel del problembeskrivning och analys av sådant som behöver förändras. Det betyder naturligtvis inte att det bara finns problem inom gymnasieskolan. Det finns många exempel på god verksamhet och i betänkandet lyfter jag också fram en del av dessa. Jag vill också peka på att det inom de individuella programmen görs storartade pedagogiska insatser av både lärare och elever, som ändå i offentlig statistik ibland ter sig som misslyckanden. Därför vill jag särskilt inom ramen för min utredning beskriva vad som döljer sig inom de individuella programmen för att försöka ge en mer rättvisande bild av en komplex del av gymnasieskolan. Jag kommer också med förslag inom detta område. 2 Metoder och arbetssätt 2.1Tolkning och avgränsning av uppdraget uppdrag (dir. 2007:8) är omfattande och i stort sett alla frågor i gymnasieskolan från behörighetsregler till hur examen och utgången från gymnasieskolan ska utformas ingår. Tiden för genomförandet är osedvanligt kort för en utredning av den omfattningen, vilket har ställt särskilda krav på hur utred- ningen har gripit sig an sitt uppdrag. har också fått tilläggsdirektiv (dir. 2007:143). De beslutades av regeringen och innebar främst förtydliganden av det tidigare givna uppdraget avseende utformning och omfattning av gymnasieskolans kärn- ämnen. för avrapportering har varit gällande, dvs. Regeringen har i direktiven gjort vissa avgränsningar av upp- draget. En viktig sådan är gymnasiesärskolan som inte ingår i uppdraget. Inte heller ingår de riksrekryterande utbildningarna för svårt rörelsehindrade ungdomar (Rh-anpassad utbildning). De s.k. riksidrottsgymnasierna är också undantagna men kommenteras i utredningen i samband med resonemang och förslag kring riks- rekryterande utbildningar. Jag gör tolkningen att läroplanen i dess nuvarande form gäller och att dess kunskapssyn härigenom ska ligga till grund för mina förslag oavsett studieväg. I mina förslag till nya styrdokument utgår jag således från den nu gällande läroplanen. Direktivens skriv- ningar om att gymnasieskolan ska förbereda ungdomar för ett aktivt samhällsliv tolkar jag som motsvarande de skrivningar som finns i läroplanen kring mer generella kompetenser men också inkluderande ämneskunskaper som krävs i vuxenlivet. Direktiven anger även att gymnasieskolan har en viktig uppgift när det gäller att ge elever kunskap om entreprenörskap. prenörskap innebär, enligt min uppfattning, huvudsakligen ett förhållningssätt och till en del mer specifika kunskaper som hur man startar eget företag etc. Jag anser därför att entreprenörskap nära hör samman med och är en del av de generella kompetenser gymnasieskolan ska ge alla elever som ska genomsyra all gymnasie- utbildning. En viktig avgränsning är att jag inte redovisar någon egen analys eller forskningsrapport kring olika kunskapsbegrepp eller modeller med anknytning till sådana. Jag har tolkat mina direktiv så att det främst är gymnasieskolans struktur som ska vara föremål för utredning.