sou · GVB399 · 2008-01-01 00:00:00 — Huvudregeln i kammarrätten är att dessa mål ska avgöras av tre lagfarna ledamöter och två ekonomiska experter samt i frågor om prövningstillstånd av två lagfarna domare och en ekonomisk expert. I förarbetena till förslaget anges bl.a. att dessa avgöranden har stor betydelse för samhällsekonomin och att ett system med experter som deltar i avgörandena tillför värdefull sakkunskap på ett område som är ekonomisk komplicerat. 32TP PT Se dock om sakkunnigbevisning i fotnot ovan. 6Utlandsförbindelser anslutna till regionnät har i uppdrag att, mot bakgrund av Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1228/2003 av om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande el- handel och dess syfte att ta bort gränstarifferna för handel med el, överväga om förordningens regler även bör omfatta utlandsförbin- delser som är anslutna till regionnätet. Vidare skall utredningen lämna förslag till hur de utlandsförbindelser som är anslutna till det svenska regionnätet kan hanteras så att dessa förbindelser behand- las enligt samma grunder som de utlandsförbindelser som är anslutna till stamnätet. Dessa frågor behandlas i detta kapitel. I sammanhanget har den svenska utlandsförbindelsen med uppmärksammats särskilt. Den åländska elförsörjnings- situationen är, som nedan beskrivs närmare, i flera avseenden speci- ell. Utredaren har mött representanter för , som menar att det finns skäl för en sär- skild hantering av överföringstariffer, och utredningen har också mottagit en skrivelse (landskapsregeringsledamoten ) där synpunkterna utvecklas (dnr 2007/5). Man anser att överföringsförbindelsens status bör omprövas så att elöver- föringen mellan och kan ske på samma villkor som över de andra utlandsförbindelserna. Dessa förslag behandlas vidare nedan. Utlandsförbindelser anslutna till regionnät Det svenska elnätet är förbundet med andra länder med hjälp av ett flertal utlandsförbindelser på olika spänningsnivåer. finns 14 utlandsförbindelser med en spänning på eller där- över. En förbindelse är under byggnad mellan och . Den helt övervägande delen av elhandeln med utlandet sker på dessa spänningsnivåer. Även vissa regionnät har anslutningar till elnät utanför . De sammanfattas i tabell 1 nedan. Två förbindelser på regionnivå i och en i med spänning korsar grän- sen till . Det finns också en kabel mellan och . Vidare är elnät anslutet till E.ON:s regionnät med en kabel till i . elnät är anslutet till regionnät med en kabel till Senneby i . De två senare kablarna är respektive . Bland utlandsförbindelserna är förbindelserna med och speciella då dessa nätområden funktionellt tillhör det svenska elnätet, eftersom de ansluter med växelströmsförbindelser på regionnätsnivå. Överföringen sker dock huvudsakligen i en rikt- ning – från till respektive . I dessa avseen- den är förutsättningarna desamma som för svenska lokalnäts- områden. En skillnad är dock att det på både och finns produktionsreserver för att kunna klara avbrott i över- föringen från . I detta avseende finns likheter med ett svenskt lokalnätsområde, det gotländska. Utöver de nämnda förbindelserna finns ytterligare ett antal led- ningar på lägre spänningsnivåer mellan och och mellan och för överföring till enstaka slutkunder. SOU 2007:99 Utlandsförbindelser anslutna till regionnät Tabell 6.1 Utlandsförbindelser anknutna till regionnät i Ägare (svensk del) Hasle ()- Tingsbacka ()-Senneby 6.3Ägandet och utnyttjandet av utlandsförbindelserna På dagens elmarknad betalar nätkunderna enligt ett system med punkttariffer. Detta innebär att den tariff som kunden betalar till nätinnehavaren inkluderar ersättning för överföring såväl på det ledningsnät till vilket kunden är ansluten som på överliggande nät. Denna regel gäller dock enligt svensk lagstiftning inte alla utlands- förbindelser. Från finns en möjlighet att redovisa vissa utlandsförbindelser tillsammans med det inhemska nät vartill de är anslutna, så att de därmed ingår i kostnadsunderlaget vid beräkning av tariffen för detta nät (4 kap. 2 § andra och tredje styckena el- lagen). Det är regeringen som kan meddela föreskrifter enligt denna bestämmelse och för att kunna göra så krävs att elmarknaden i det andra landet, eller i en del av landet, kan anses utgöra en gemensam marknad med den svenska elmarknaden. Flertalet av de utlandsförbindelser som ansluter till det svenska elnätet på stamnätsnivå omfattas av denna bestämmelse, och kan således utnyttjas utan särskild avgift av den som är ansluten till stamnätet. Det gäller dock inte samtliga förbindelser på stamnäts- nivå. Överföringsförbindelserna med och (SwePol Link respektive Baltic Cable) ägs av kommersiella företag som också fastställer överföringsvillkoren för respektive länk. Regeringen beslöt med stöd av de nya bestäm- melserna i 4 kap 2 § ellagen att betald anslutningsavgift för elnätet i fr.o.m. skall ge rätt att använda även utlandsförbindelserna till och utom (dnr N 1999/4560). I beslutet konstaterades att formerna för organisatio- nen av den gränsöverskridande elhandeln på ännu inte var Utlandsförbindelser anslutna till regionnät Mot denna bakgrund borde inte omfattas av förordnandet beträffande utlandsförbindelser till och . Vad gäller ägandet av de svenska utlandsförbindelserna är grundprincipen att skall äga och förvalta en till- räckligt stor andel av utlandsförbindelserna för att säkerställa svenska producenters och elanvändares möjligheter att sluta avtal med köpare och säljare utomlands. Från skall kon- cessionen för en ny utlandsförbindelse meddelas (eller en juridisk person där har ett bestämmande inflytande). Bestämmelsen gäller inte koncessioner som beviljats före detta datum. Det finns också möjlighet att göra undantag från denna bestämmelse om koncessionen avser en ledning som är av mindre betydelse för det samlade överföringsnätet. Den nya kabeln till , som togs 2000, erhöll koncession genom ett regeringsbeslut (dnr N 1999/4805). Vid beslutet gjorde regeringen bedömningen att förbindelsen var mindre betydelsefull för den samlade överföringskapaciteten till utlandet. Därmed kunde koncessionen beviljas med som ensam ägare. Svenska kraftnäts bedömning är att utlandsförbindelser på lägre spänningsnivåer än är av mindre betydelse för det svenska elnätet, såväl vad gäller elhandeln med andra länder som för möjlig- heterna att upprätthålla elförsörjningen. Det är endast utlands- förbindelserna med 400 och spänning som ansluter till det svenska stamnätet. Därmed är det också endast kostnaderna för dessa som kan räknas in i kostnaderna för stamnätstariffen. Detta är en skillnad jämfört med vissa av grannländerna där också utlandsförbindelser på lägre spänningsnivåer förvaltas av de systemansvariga företagen. I sammanfattning innebär de ovan redovisade bestämmelserna och tillämpning av dem att samtliga utlandsanslutningar till det svenska elnätet på regionnätsnivå men också vissa utlands- anslutningar på stamnätsnivå ligger utanför det system enligt vilket överföringskostnaderna för utlandsförbindelserna ingår i kostnads- underlaget för stamnätstariffen. Utlandsförbindelser anslutna till regionnät 6.4Tidigare behandling av frågorna Frågor om villkoren för utlandsförbindelser som är anslutna till regionnät har behandlats i ett par tidigare utredningar. behandlade frågan om nätavgifterna för och i betänkandet Elnätsföretag – särskild förvalt- ning och regionnätstariffer (SOU 2001:73). Enligt utredningens bedömning fanns inga skäl för en särskild behandling av Bornholms- och Ålandskablarnas anslutningar till regionnäten. Man ansåg att det är fråga om anslutningar av elektriska anlägg- ningar till regionledningar på samma sätt som t.ex. anslutning av svenska lokalnät till regionnät. Det fanns således enligt utredning- ens mening inga skäl att hantera överföringsförbindelserna till och på annat sätt än som redan gjordes. Utredningen tillade dock att detta inte innebär att det inte kan finnas andra skäl att behandla och elnäts- områden särskilt. Ett motiv skulle kunna vara att det här är fråga om elförsörjning till extra höga kostnader för såväl en lång sjökabel som en produktionsreserv. Detta talar för en tariffsättning som resulterar i sänkta överföringskostnader för kunder på och , eller för särskilda ekonomiska bidrag till investeringar och/eller drift. Kostnaderna för detta borde dock enligt utredning- ens mening i så fall bäras av elkunder eller skattebetalare i respektive . Utredningen pekade vidare på att en sådan tariffutjämning redan delvis skedde. Det systemansvariga danska företaget betalade Østkraft för driften av Bornholmskabeln, och därmed slogs kost- naderna i praktiken ut på elkunder i hela Östdanmark. Beträffande var situationen annorlunda eftersom var ensamt systemansvarigt företag för . hade dock särskilt bidragit till investeringen i den nya sjökabeln mellan och . I betänkandet El- och naturgasmarknaderna – europeisk harmo- nisering (SOU 2003:113) tog El- och gasmarknadsutredningen upp frågan om hur förbindelserna till och skall behandlas vid tillämpningen av förordning (EG) 2003/1228 om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel. Förordningen, vars främsta syfte är att ta bort gränstarifferna för handel med el inom EU, innehåller bl.a. regler för hantering av systemoperatörernas kostnader vid gränsöverskridande handel med el, principer för fördelning av kapacitet vid s.k. flaskhalsar vid Utlandsförbindelser anslutna till regionnät överföringen av el och principer och riktlinjer för tilldelning av till- gänglig kapacitet på sammanlänkningsförbindelser. Innebörden av begreppet sammanlänkning är av central bety- delse för många av förordningens bestämmelser. Detta begrepp definieras därför särskilt. Med sammanlänkning avses i förord- ningen en överföringsledning som passerar eller sträcker sig över en gräns mellan två medlemsstater och som kopplar samman med- lemsstaternas nationella överföringssystem. Denna definition av sammanlänkning omfattar därmed, enligt El- och gasmarknads- utredningens bedömning, enbart utlandsförbindelser som förbin- der det svenska stamnätet med överföringssystem i en annan med- lemsstat. Enligt El- och gasmarknadsutredningens bedömning omfattas således inte utlandsförbindelser som förbinder regionala nät med andra medlemsstaters överföringssystem, som t.ex. förbindelserna mellan och samt mellan och , av förordningens bestämmelser. 6.5Särskilt beträffande överföringsförbindelserna till och Förbindelserna till och ägs fram till anslutnings- punkterna i helt av de danska och finska nätföretagen. Dessa utlandsförbin- delser förvaltas således inte gemensamt av operatörerna på båda sidorna av gränsen, vilket är vanligt på högre spänningsnivåer. Medan nätområdena funktionellt tillhör det svenska elnätet omfattas de av dansk respektive åländsk ellagstiftning. De svenska regionnätsföretag till vars nät Bornholms- och Ålandskablarna ansluter, och , tillämpar reguljära regionnätstariffer för anslutningarna. Det systemansvariga företaget , som förvaltar samtliga danska utlandsförbindelser, är också ägare till kabeln mellan och fram till anslutningspunkten i . Avgifter och villkor för anslutningen reglerades t.o.m. genom ett äldre avtal som är uppsagt. Samma punkttariff tillämpas nu för denna anslutning som för de svenska kundernas anslutning till regionnätet. Detta innebär bland annat att man från också betalar för tillgång till över- Utlandsförbindelser anslutna till regionnät liggande nät, dvs. det svenska stamnätet och de svenska utlands- förbindelserna. Elförbrukningen på ligger något över 200 GWh . Ön har drygt 43 000 invånare, och omkring 27 500 elabonnen- ter. uppgick nätavgiften till E.ON till ca . har ett avtal om systemdrift med Energinet.dk som bl.a. innebär att reglerar obalanser i kraftbalans. är via kabel anslutet till nät i . äger hela kabeln inklusive nätstationen på svensk sida. Kabeln togs 2000, och tidigare fanns en mindre förbindelse som klarade omkring hälften av landskapets elförsörjning. Med har tidigare inte funnits något transiteringsavtal, utan var före avregleringen elkund hos . tillämpar samma punkttariff för denna anslutning som för svenska kunders anslutningar till regionnät. Kraftnät Åland AB:s nätavgifter till var ca . Liksom vad gäller Bornholmsanslutningen betalar för tillgång till det svenska stamnätet och de svenska utlandsförbindelserna. Detta innebär att de åländska kunder som har timmätning av sin elförbrukning fritt kan handla och använda hela det åländska elnätet inklusive förbindelsen till . Det åländska elnätet är också anslutet till det riksfinska elnätet genom en mindre förbindelse som når fastlandet i . Denna ledning kan endast svara för en mindre del av den åländska elförbrukningen och är av störst betydelse för landskapets östli- gaste delar. Kapaciteten på kabeln till är 80 MW och den kan därmed klara hela elförbrukning, som var ca 270 GWh med en maximal effekt om 55 MW. av den el som använ- des på importerades över Sverigekabeln. Resten kom genom import från () och produktion på (vindkraft, värmekraft). hade /2007 knappt 27 000 invånare. Antalet elanslutningar i distributionsnäten på var 21 305. Med har ett systemdrift- avtal, som innebär att reglerar ut obalanser i den åländska kraftbalansen och tar emot handelsrapportering för Utlandsförbindelser anslutna till regionnät åländska aktörers bilaterala handel mot och återrapporterar differenser. För tjänsterna betalar till . har också förbundit sig att lämna sina gasturbiner som reglerbud till . 6.6Särskilt om förutsättningarna för elförsörjning är ett självstyrt landskap i och ålänningarna har behörighet att stifta lagar om sina inre angelägenheter och att utöva budgetmakt. autonoma ställning har sitt ursprung i Ålands- överenskommelsen av , som godkändes av och och fastställdes av . Innehållet i Ålandsöverenskommelsen har därefter överförts till finsk lag- stiftning. Självstyrelsen är således fastslagen i statsför- fattning, men har sin grund i en internationellt godkänd överens- kommelse mellan och . Den åländska självstyrelsen innebär bland annat att landskapet har egen lagstiftningsbehörighet på vissa rättsområden, bland annat i fråga om näringsverksamhet. Till detta område räknas elförsörj- ningen, och landskapet har därför sin egen ellag. En följd av att har lagstiftningsbehörighet på elmarknadsområdet är att landskapet har skyldighet att genomföra på området. Genom landskapslagstiftningen har det åländska stamnäts- bolaget utsetts till systemansvarig i landskapet. Som systemansvarig har ingått systemdriftavtal med liksom gjort med stam- nätsinnehavarna i , och . Från åländsk sida anförs att överföringsledningen mellan och bör betraktas som en utlandsförbindelse. samordnar balansavräkningen på och svarar för avräk- ningen mot , med vilken ett systemdriftsavtal tecknats. Växelströmsförbindelsen till tillåter överföring i bägge riktningarna. Detta innebär förutom att svenska elhandlare kan sälja el till även att åländsk produktion kan säljas väs- terut. Man understryker också att kostnaderna för överföringen från är en mycket väsentlig del av de åländska nätavgifterna. var stamnätskostnaderna totalt ca (5,). Utlandsförbindelser anslutna till regionnät Av dessa utgjordes av nätavgiften i (ca ), kostnader för reservkraft (ca ) och kostnader för kabeln till (). Som nämnts ovan beslöt den att betald anslutningsavgift för elnätet i skall ge rätt att använda även utlandsförbindelserna till och utom . borde inte omfattas av beslutet då formerna för organisationen av den gränsöverskridande elhandeln på ännu inte var fastställd. inkom med en skrivelse till där man begärde att ledningen till skulle betraktas som en utlandsförbindelse och att gränstarifferna mellan och skulle avskaffas (dnr N 1999/11367). Det senare skulle enligt landskapsstyrelsens förslag innebära att svarade för överföringskostnaderna på det svenska region- nätet, vilka därmed skulle ingå i Svenska kraftnäts tariff. Från åländsk sida anför man att man nu uppfyller de krav som man från tidigare hänvisade till, och att överföringsförbindelsens status mot bakgrund av detta bör omprö- vas så att elöverföringen mellan och kan ske på samma villkor som över de andra utlandsförbindelserna. Det ska framhållas att det ovan nämnda regeringsbeslutet fatta- des mot bakgrund av den äldre 32 MW överföringsförbindelsen till . erhöll koncession för den nya kabeln till . Beslutet fattades på grundval av bedöm- ningen att förbindelsen var mindre betydelsefull för den samlade överföringskapaciteten till utlandet. Därmed kunde koncessionen beviljas med som ensam ägare. Utlandsförbindelser anslutna till regionnät 6.7Utredningens överväganden och förslag 6.7.1Generellt om hanteringen av utlandsförbindelser som ansluter till regionnät Bedömning: Det finns inte skäl att införa särskilda bestämmel- ser avseende nättarifferna för anslutning till det svenska elnätet av utlandsförbindelser på regionnätsnivå. Utredningens uppdrag avseende utlandsförbindelser anslutna till regionnät kan sammanfattas i två delar. En sådan är att utredaren skall lämna förslag till hur de utlandsförbindelser som är anslutna till det svenska regionnätet kan hanteras, så att dessa utlands- förbindelser behandlas enligt samma grunder som de utlands- förbindelser som är anslutna till stamnätet. Den andra är att utred- ningen mot bakgrund av den ovan nämnda EG-förordningen (nr 1228/2003) skall överväga om förordningens regler även bör omfatta utlandsförbindelser som är anslutna till regionnätet. De två uppdragsdelarna är nära sammanhängande. En bakgrund till uppdragets första del är att flera aktörer har hävdat att kostnaderna för anslutning av utlandsförbindelser till det svenska elnätet på regionnätsnivå bör tas ut enligt villkor liknande dem som ofta gäller för utlandsförbindelserna på de högsta spän- ningsnivåerna, dvs. utan särskild regionnätsavgift. I praktiken har förslagen gått ut på att kostnaderna för anslutningarna till de svenska regionnäten samt överföringen av el från anslutnings- punkterna till stamnätet skulle betalas av Svenska kraftnät.TPF1FPT Det finns enligt utredningens uppfattning inte några bärande skäl för en särskild behandling av utlandsförbindelser som är anslutna till regionnäten. Det är i dessa fall fråga om anslutningar av elektriska anläggningar till regionledningar, dvs. samma slag av anslutningar som t.ex. av svenska lokalnät till regionnät. Förslagen avser däremot inte tarifferna för överföring av el på utlands- förbindelserna. Dessa avgifter bestäms av ägarna till utlands- förbindelserna, som hanterar kostnader och intäkter för utnyttjan- det av dem fram till anslutningspunkterna på svensk mark. Här gäller frågan villkoren för anslutning till och utnyttjande av svenska regionnät. 1TP PT I betänkande Elnätsföretag – särskild förvaltning och regionnätstariffer (SOU 2001:73) redovisas ett par sådana förslag. Utlandsförbindelser anslutna till regionnät Det är i sammanhanget viktigt att påpeka att de regionnäts- tariffer som de svenska regionnätsföretagen tar ut för utlands- förbindelserna i enlighet med svensk lagstiftning skall vara skäliga samt objektiva och icke-diskriminerande. Som tidigare beskrivits finns en möjlighet att redovisa vissa utlandsförbindelser tillsammans med det inhemska nät vartill de är anslutna, så att de därmed ingår i kostnadsunderlaget vid beräkning av tariffen för detta nät. Det är regeringen som kan meddela före- skrifter enligt denna bestämmelse och för att kunna göra så krävs att elmarknaden i det andra landet, eller i en del av landet, kan anses utgöra en gemensam marknad med den svenska elmarknaden. I detta krav ligger att ifrågavarande utlandsförbindelse skall bedömas vara betydelsefull för elhandeln och för den samlade överförings- kapaciteten till utlandet. Flertalet av de utlandsförbindelser som ansluter till det svenska elnätet på stamnätsnivå omfattas av denna bestämmelse, och kan således utnyttjas utan särskild avgift av den som är ansluten till stamnätet. Det gäller dock inte samtliga förbindelser på stamnäts- nivå. Vidare är Svenska kraftnäts bedömning att utlandsförbindel- ser på lägre spänningsnivåer än är av mindre betydelse för det svenska elnätet, såväl vad gäller elhandeln med andra länder som för möjligheterna att upprätthålla elförsörjningen. Det är ju endast utlandsförbindelserna med 400 och spänning som ansluter till det svenska stamnätet. Det bör understrykas att den tidigare refererade bestämmelsen i 4 kap. 2 § ellagen ger regeringen möjlighet att redovisa utlands- förbindelser tillsammans med de inhemska nät till vilka de är anknutna. infördes också bestämmelsen att i det fall en ny anslutning bedöms vara betydelsefull för den samlade över- föringskapaciteten till utlandet krävs att koncessionen beviljas ett företag där har ett bestämmande inflytande (2 kap. 10 § ellagen). Undantag kan ske om ledningen bedöms vara av mindre betydelse för det samlade överföringsnätet. Regeringen kan alltså i praktiken inte föreskriva att en utlandsförbindelse ska redo- visas tillsammans med ett annat inhemskt nät än stamnätet. Ålandskabeln hade alltså inte kunnat erhålla koncession i med som ensam ägare om den inte bedömts vara mindre betydelsefull för den samlade överföringskapaciteten till utlandet. Det är vidare viktigt att betona att avgöranden enligt dessa bestämmelser inte beror på vid vilken spänningsnivå Utlandsförbindelser anslutna till regionnät Det är inte så att stamnätsanslutningar auto- matiskt hanteras på annat sätt än anslutningar på regionnätsnivå. Avgörande är i stället en bedömning av utlandsförbindelsens bety- delse för elhandeln. Mot ovanstående bakgrund finns det enligt utredningens upp- fattning inga skäl att hantera överföringsförbindelser anslutna till regionnät på annat sätt än som sker. De regelverk som styr hanteringen av utlandsförbindelser i är inte utformade sär- skilt för exempelvis stamnätsförbindelser eller förbindelser anslutna till regionnät. Tillämpningen av de relevanta bestäm- melserna utgår från anslutningarnas betydelse för elhandeln och den samlade överföringskapaciteten till utlandet, och i detta avse- ende finns i praktiken stora skillnader mellan förbindelser på högre och lägre spänningsnivåer. Men regelverket gör i sig ingen skillnad mellan anslutningar på olika spänningsnivåer, och det finns som ovan nämnts också förbindelser på stamnätsnivå för vilka kostna- derna inte räknas in i stamnätstariffen. Vidare delar utredningen och gasmarknadsutredningens tidigare redovisade bedömning att utlandsförbindelser som förbin- der regionala nät med andra medlemsstaters överföringssystem inte omfattas av bestämmelserna i förordning (EG) 2003/1228 om vill- kor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel. Detta är en logisk konsekvens av vad som framförts ovan, särskilt med hän- visning till Svenska kraftnäts bedömning av betydelsen av utlands- förbindelser på lägre spänningsnivåer än för det svenska elnätet. 6.7.2Särskilt om överföringsförbindelsen till Landskapet har i praktiken tillförsel av el från endast det svenska elsystemet. Kostnaderna för att tillhandahålla en hög leve- ranssäkerhet är stora, eftersom det förutom överföringskapacitet från krävs produktionskapacitet som reserv vid ett eventu- ellt kabelfel. I ytterligare några avseenden är förutsättningarna unika. En sådan är det åländska självstyret som innebär att man har egen lag- stiftning och eget systemansvar på elområdet. Man är därför i rättsligt avseende inte en del av ett större elsystem, vilket innebär att kostnaderna för elförsörjning måste fördelas på en liten bas, nämligen mellan landskapets elabonnenter. Utlandsförbindelser anslutna till regionnät har därför höga nätkostnader jämfört med elanvändare inom andra jämförbara elnätområden. Det är mot denna bakgrund angeläget att öka utnyttjandet av kabeln mellan och och därmed möjligheterna till ny finansiering. Ålandsförbindelsen ansluter till regionnät i .