sou · GVB3103 · 2008-01-01 00:00:00 — Kognitiv nedsättning, rörelsehinder och inkontinens (urin- respektive avföring) mäts med fyra nivåer: 0 betecknar ingen nedsättning och 3 mycket stor nedsättning. Samma typ av skala används för att beteckna oro, nedstämdhet och beteendestörningar från inga problem till mycket svåra problem. Värdena på PADL-variablerna, kognitiv nedsättning (med vikt 2), rörelsehinder och urin- respektive avföringsinkontinens läggs samman till ett index (SNAC PADL-index). Utifrån detta index skapas fem grader av funktionsnedsättning från ingen eller lätt till helt nedsatt. Den senare gruppen är dock mycket ovanlig i ordinärt boende och serviceboende. 3.1Andel som flyttar till särskilt boende med heldygns- omsorg från ordinärt boende respektive serviceboende – univariat analys Den första delen av analysen syftar till att kartlägga mönstren när det gäller flyttningen till särskilt boende med heldygnsomsorg respektive serviceboende. Hur stor andel flyttar , hur påverkas denna andel av olika faktorer? Skiljer andelen mellan ordi- närt boende och serviceboende och i vilken grad förklaras i så fall denna skillnad av olika bakomliggande faktorer? Det är värt att påpeka att personer i ordinärt boende i detta fall endast avser personer med hemtjänst och/eller långvarig hemsjukvård. En stor del av inflödet till särskilt boende med heldygnsomsorg består av personer, som inte haft äldreomsorg eller hemsjukvård. Eftersom SNAC-vårdsystemdelen inte omfattar dessa personer finns tyvärr inga mätdata för dessa att tillgå förrän de flyttat in. I detta avsnitt redovisas en univariat analys, dvs. inverkan av olika faktorer på flyttningssannolikheten beräknas för en faktor i taget. I det följande avsnittet visas resultatet av motsvarande multivariata beräkningar med de olika faktorerna sammantagna. Inflyttningen avser perioden från till året därpå. Angivna värden på olika variabler avser – om ej annat anges – eller för det ordinära boendet, som påpekats ovan, någon tid . En flyttning till särskilt boende med heldygnsomsorg kan förstås vara betingad av något som hänt efter , t.ex. någon form av trauma såsom stroke eller olycksfall. Som kommer att visas längre fram förklarar faktorer som registrerats vid årets början, dvs. , en ganska liten del av flyttningarna . av de boende i ordinärt boende eller service- boende flyttar till särskilt boende med heldygnsomsorg, men, som framgår av tabell 1 nedan, är det stor skillnad mellan ordinärt boende och serviceboende när det gäller andelen som flyttar. Man ser också att andelen som flyttar ökar med åldern. Standardisering för ålder förstärker därmed skillnaden mellan boendeformerna, eftersom vårdtagarna i serviceboendet som genomsnitt är något äldre. Tabell 1 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per åldersgrupp och kön, , totalt 2002–2006. 65–74 år 75–84 år 65–74 år 75–84 år 65–74 år 75–84 år En faktor som potentiellt borde starkt påverka möjligheten att bo kvar är personens grad av funktionsnedsättning. Som nämnts ovan kan de variabler som registreras i SNAC utnyttjas för en gruppe- ring av vårdtagarna i fem grupper med avseende på denna grad. Tabell 2 visar på samma sätt som ovan antal och andel flyttande per IADL-grupp. Tabell 2 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per IADL-grupp, , totalt 2002–2006. Det finns som man kan se ett tydligt samband mellan IADL-bero- endet och andelen flyttande till heldygnsomsorg. Detta samband gäller i båda boendeformerna. Eftersom andelen starkt IADL-bero- ende inte skiljer så mycket mellan serviceboendet och det ordinära boendet blir skillnaden i flyttarandel i stort sett oförändrad efter standardisering för IADL-beroendet. I tabell 3 nedan visas motsvarande resultat avseende PADL-grupp. Tabell 3 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per PADL-grupp, , totalt 2002–2006. Det visar sig här, som man kan vänta, att sannolikheten för att flytta ökar med graden av funktionsnedsättning vid årets början. Givet denna grad är, som man ser, sannolikheten väsentligt högre i det ordinära boendet än i serviceboendet. Perso- nerna i serviceboendet är som genomsnitt betydligt mer nedsatta än vårdtagarna i det ordinära boendet. Standardiserar man för gra- den av funktionsnedsättning, dvs. beräknar genomsnittliga andelen flyttande under antagandet att fördelningen på grad av funktions- nedsättning var densamma, blir flyttsannolikheten nästan högre i det ordinära boendet än i serviceboendet – 9,7 pro- cent respektive . En faktor av stor betydelse för möjligheten att bo kvar i ordinärt boende eller serviceboende är den kognitiva nedsättningen. Detta framgår tydligt i tabell 4 nedan. Eftersom andelen kognitiv nedsatta är högre i serviceboendet än bland vårdtagarna i det ordinära boen- det blir även här effekten av en standardisering, att skillnaden mel- lan boendeformerna ökar till ungefär detsamma som ovan. Genom att antalet personer i serviceboendet är relativt lågt hoppar siffrorna där en del, men tendensen är helt klar. Tabell 4 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per grad av kognitiv nedsättning, , totalt 2002–2006 Rörelsehinder är, som man kan se i den följande tabell 5, inte alls samma påverkande faktor för ett flyttningsbeslut. Andelen flyttande är ungefär lika stor oberoende av rörelsehinder, och – förstås – genomgående mycket lägre för serviceboendet än för vårdtagarna i det ordinära boendet. Ett undantag är dock de mest rörelsehindrade, men här kan det låga antalet observationer ha spe- lat in. Tabell 5 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per grad av rörelsehin- der, , totalt 2002–2006 Även urininkontinens inverkar, som man ser i tabell 6, på möjlig- heten att bo kvar i ordinärt boende eller serviceboende. För det ordinära boendet gäller detta redan vid lätt inkontinens – för servi- ceboendet endast om inkontinensen är svår. Det bör dock här noteras att information om urininkontinens kan vara svår att fånga in i det ordinära boendet. Om i själva verket en stor del av dem som här anges som kontinenta i själva verket är lätt inkontinenta jämnas skillnaderna i flyttsannolikhet beroende på graden av in- kontinens ut. Tabell 6 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per grad av urininkon- tinens, , totalt 2002–2006. Avföringsinkontinens är betydligt mera sällsynt i dessa boende- former, men förefaller vara en starkt påverkande faktor för beslut om flyttning i såväl ordinärt boende som serviceboende. Det kan dock förefalla överraskande, att endast en person med svår avför- ingsinkontinens flyttat till heldygnsomsorg. Dödligheten i denna grupp är dock mycket stor – 25–. Tabell 7 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per grad av avförings- inkontinens, , totalt 2002–2006. En annan faktor som nämns i samband med flyttning till särskilt boende med heldygnsomsorg är oro och otrygghet. Tabell 8 visar klart att oro och otrygghet ökar sannolikheten för flyttning i båda boendeformerna, men att ökningen är relativt måttlig och sätter in redan vid en förhållandevis låg otrygg- hetsnivå. Standardisering tenderar här till att öka skillnaden, efter- som andelen otrygga – möjligen något överraskande – är högre i serviceboendet. Tabell 8 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per grad av oro, , totalt 2002–2006. Även depression eller nedstämdhet visar sig, som man kan se i den följande tabellen 9, inverka på flyttsannolikheten – dock inte i så hög grad som oro och otrygghet. Mycket svår nedstämdhet verkar minska sannolikheten för flyttning från ordinärt boende. Om orsa- ken till detta kan man endast spekulera. Antalet observationer är emellertid litet, och skillnaden jämfört med svår nedstämdhet är inte signifikant. Tabell 9 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per grad av nedstämd- het, , totalt 2002–2006. En annan faktor som potentiellt skulle kunna påverka sannolikhe- ten för att flytta från ordinärt boende eller serviceboende till sär- skilt boende med heldygnsomsorg är de hjälpinsatser personer får som stöd antingen från kommunen i form av hemtjänst eller från anhöriga och andra personer. Kvarboendeprincipen innebär ju att insatser skall ges i syfte att personen – om denne så önskar – skall kunna bo kvar i sin nuvarande bostad. Tabell 10 visar flyttsannolikheten beroende på antalet hjälptimmar i respektive boendeform. Att sannolikheten för flyttning ökar med ökande insatser får ses som ett tecken på ökande behov. Ju större hjälpbehov, desto högre sannolikhet för flyttning de ökade insatserna till trots. Detta blir tydligt också i de följande tabellerna 11 och 12, som visar andelen flyttande beroende på om man haft hemtjänst kvällar och nätter eller inte. Andelen flyttande bland dem med sådana insatser är genomgående högre än för dem som inte har det. Detta gäller såväl ordinärt boende som service- boende. Tabell 10 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg per insats av hem- tjänst, , totalt 2002–2006. 0–/vecka 6–/vecka 12–/vecka 25– tim/vecka 0–/vecka 6–/vecka 12–/vecka 25– tim/vecka 0–/vecka 6–/vecka 12–/vecka 25– tim/vecka Tabell 11 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg beroende på insats av hemtjänst kvälls- resp. , , totalt 2002– 2006. Hemtjänst, kvällar, Ord.boende Hemtjänst, nätter, Ord.boende Samma mönster går igen när det gäller de informella insatserna. I tabell 12 och 13 kan man se att såväl informella serviceinsatser, dvs. hjälp med städning, tvätt etc. och omvårdnadsinsatser, såsom hjälp med bad och dusch, på- och avklädning m.m., är kopplade till en högre sannolikhet för flyttning i båda boendeformerna. Tabell 12 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg beroende på omfatt- ningen av informella serviceinsatser, , totalt 2002– 2006. Flera ggr/vecka Flera ggr/vecka Flera ggr/vecka Tabell 13 Flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med heldygnsomsorg beroende på omfatt- ningen av informella omvårdnadsinsatser, , totalt 2002–2006. Flera ggr/vecka Flera ggr/vecka Flera ggr/vecka 3.2Andel som flyttar till särskilt boende med heldygns- omsorg från ordinärt boende respektive serviceboende – multivariat analys De multivariata analyserna har gjorts mot samma variabler som redovisats ovan, dels sammantaget för båda boendeformerna, dels varje boendeform för sig för att se eventuella skillnader i flyttnings- mönstren. Den skattade beroende variabeln är andelen flyttande på samma sätt som beskrivits ovan för den univariata analysen. Antalet observationer är ursprungligen totalt 3 612, men på grund av bortfall – framförallt avseende uppgift på informella insatser – reduceras detta till 1 862. Eliminering av dessa variabler, som för övrigt inte ger signifikant bidrag, förändrar dock inte resultatet. Tabell 14 visar analysen för boendeformerna samman- tagna. Tabell 14 Inverkan av olika faktorer på sannolikheten för flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med hel- dygnsomsorg – multivariat analys, , totalt 2002– 2006 -0,098 -5,12 **** Ålder 75–84 -0,00035 -0,32 -0,019 -0,60 -0,002 -0,24 -0,001 -0,13 **** -0,018 -1,74 -0,025 -1,14 -0,011 -2,90 Som framgår av tabell 14 är sambandet med boendeformen starkt signifikant, dvs. sannolikheten för flyttning till heldygnsomsorg från serviceboende är lägre än från ordinärt boende även kontrolle- rat för andra, möjliga påverkande faktorer. Det starkaste positiva sambandet med flyttning erhålles för kognitiv nedsättning. Även hög ålder och oro inverkar och – fast något mindre säkerställt – beroende av hjälp med städning, tvätt etc.. Även hemtjänst, kvällar, visar signifikant positivt samband, vilket får tolkas som ett hjälpbe- hov, som inte kommer till uttryck i de övriga behovsvariablerna. Nedstämdhet verkar enligt i analysen i motsatt riktning liksom – fast mindre säkerställt – rörelsehinder. Det bör framhållas att för- klaringsgraden är relativt låg (r2=0,10). Detta får tolkas så att beslutet om flyttning till heldygnsomsorg i stor utsträckning utlö- ses av förhållanden som inte var för handen vid årets början. kan ha inträffat trauman av olika slag, som lett till beslutet. Denna fråga analyseras närmare genom samkörningar med hälso- och sjukvårdsregistren. Den stora skillnaden i flyttningsbenägenhet mellan boendefor- merna aktualiserar frågan om det är samma faktorer som är av betydelse för flyttningen i båda fallen. Tabellerna 15A och B visar resultatet av en motsvarande analys varje boendeform för sig. För- klaringsvärdet är här ungefär detsamma för båda boendeformerna (r2=0,10 resp. 0,11). Tabell 15 Inverkan av olika faktorer på sannolikheten för flyttning från ordinärt boende och serviceboende till särskilt boende med hel- dygnsomsorg – multivariat analys uppdelad på boendeformerna, , totalt 2002–2006 -0,0038 -0,07 Ålder 75–84 -0,004 -0,13 -0,0026 -1,79 -0,004 -0,35 -0,002 -0,22 **** -0,021 -1,70 -0,005 -2,49 Bilaga 4 SOU 2007:103 -0,071 -0,81 Ålder 75–84 -0,015 -0,27 -0,008 -0,25 -0,015 -0,52 -0,013 -0,39 -0,0012 -0,09 -0,0026 -0,46 -0,006 -0,34 -0,005 -0,25 -0,026 -0,90 -0,033 -1,37 Som framgår av tabell 15 ligger i stort sett samma faktorer kvar om analysen begränsas till ordinärt boende. Endast antalet hemtjänst- timmar har tillkommit – fast ej fullt säkerställt. Fortfa- rande är kognitiv nedsättning den i särklass viktigaste variabeln för prediktion av flyttning till heldygnsomsorg. I den motsvarande analysen för serviceboendet visar betydligt färre variabler statistiskt säkerställt samband och sambanden är genomgående svagare. Detta beror givetvis på att det här är fråga om betydligt färre obser- vationer. Kognitiv nedsättning slår här inte lika hårt, men är fortfa- rande den viktigaste prediktorn (högsta t-värdet). Något svårför- klarligt visar det sig att samboende signifikant ökar sannolikheten för flyttning från serviceboende till heldygnsomsorg allt annat lika. 3.3Skillnader mellan flyttande och kvarboende – före respektive efter flyttningen En annan aspekt på flyttningarna från ordinärt boende och service- boende till särskilt boende med heldygnsomsorg är att jämföra de flyttande med de kvarboende i olika avseenden. Som redogjorts för ovan baseras analysen på två mätningar, dels vid det aktuella årets början, dvs. (eller någon tidigare tidpunkt för personer i ordinärt boende), dels . sker förändringar i de uppmätta variablerna och som kommer att framgå nedan är dessa särskilt stora för personer som flyttat . Nedan kommer att presenteras en del olika resultat som jämför flyttare och kvarboende i respektive boendeform – uppmätt såväl vid årets början, dvs. före flyttningen, som efter en eventuell flyttning. Tabell 16 visar först medelålder, andel kvinnor och an- delen ensamboende för respektive kombination. Tabell 16 Medelålder, andel kvinnor och andelen ensamboende för kvar- boende respektive flyttande, ord.boende och serviceboende, , totalt 2002–2006 Man ser att medelåldern bland flyttarna är högre än bland de kvarboende vårdtagarna. Det är ingen större skillnad mellan flyttarna från ordinärt boende och serviceboende. Andelen kvinnor är lägre i serviceboendet, men bland flyttarna är andelen ungefär densamma. Påfallande många bland flyttarna från serviceboendet är samboende. Skillnaden mot de kvarboende är signifikant och den gäller både män och kvinnor. Orsaken är okänd. I den följande tabellen 17 visas genomsnittligt antal timmar hemtjänsttimmar samt andelarna med hemtjänst kvälls- respektive samt andel med informella insatser minst – service respektive omvårdnad. Tabell 17 Formella och informella insatser för kvarboende respektive flyttande, ord.boende och serviceboende, , totalt 2002–2006, andelar i procent. Det framgår att flyttarna genomgående haft större insatser – såväl formella som informella. Man ser också att insatserna är större i serviceboendet än i det ordinära boendet för både flyttare och kvarboende. Även detta gäller i huvudsak både formella och infor- mella insatser. En förklaring till de större insatserna kan ligga i olikheter när det gäller funktionsnedsättningen. Olika aspekter på funktionsnedsättningen för kvarboende och flyttare vid årets bör- jan visas i den följande tabellen 18. De använda skalorna har redovi- sat ovan. Tabell 18 Funktionsnedsättning för kvarboende och flyttare vid årets bör- jan, ord.boende och serviceboende, , totalt 2002– 2006 Det framkommer här tydliga skillnader mellan kvarboende och flyttare och mellan personer i ordinärt boende och i serviceboende. De kvarboende i serviceboende är så gott som genomgående mer funktionsnedsatta än flyttarna i ordinärt boende! Störst skillnad mellan kvarboende och flyttare är det som man kan vänta när det gäller kognitiv nedsättning. Det är också den enda variabel (bort- sett från en mindre skillnad i IADL-index) där de kvarboende i ser- viceboende är mer nedsatta än flyttarna från ordinärt boende. Med tanke på att PADL-index-skalan går från 0 till 23 är medelvärdet av PADL-index för flyttarna förhållandevis lågt. Som framgår av den följande tabell 19 ökar detta dock högst väsentligt för de som flyttar till heldygnsomsorg. Tabell 19 Funktionsnedsättning för kvarboende och flyttare , ord.boende och serviceboende, , totalt 2002–2006 Som man kan se inträffar alltså en dramatisk försämring för de som flyttar till heldygnsomsorg. Vad som är orsak och ver- kan i detta går ej att avgöra från dessa siffror. Som nämndes ovan finns det anledning att misstänka trauman av olika slag som haft denna effekt. Analyser av detta pågår. Den kraftiga försämringen av funktionsförmågan sker både för de som flyttar från ordinärt boende och de som flyttar från serviceboende, men är starkare i det förra fallet – . För de kvarboende uppgår ökningen av PADL-index endast till . De ovan redovisade analyserna har visat att det finns en mycket stor skillnad mellan det ordinära boendet och serviceboendet när det gäller andelen personer som flyttar till särskilt boende med heldygnsomsorg. Sannolikheten för flyttning är enligt här gjorda uppskattningar 2,5 gånger högre i det ordinära boendet än i serviceboendet. Tar man dessutom hänsyn till skillnaderna mellan boendeformerna när det gäller sammansättningen av de boende med avseende på graden av funktionsnedsättning m.m. växer skillnaden till nästan . Detta innebär förstås, som kommer att utvecklas närmare nedan, att fördelningen av vårdta- garna på dessa boendeformer får stora effekter på behovet av plat- ser i särskilt boende med heldygnsomsorg. Uppskattningarna är gjorda på ett datamaterial som insamlats i stadsdelen , , och en första grundläggande fråga är givetvis om resultatet kan generaliseras till att gälla för äldreomsorgen i allmän- het. En annan fråga av betydelse för tolkningen av resultatet är sedan om serviceboendet på kan fungera som modell för det s.k. mellanboende som diskuteras i Äldreboendedelegationen. Stadsdelen i är ett innerstadsområde med en relativt åldrad befolkning. Den utmärkes framförallt av en mycket hög andel kvinnor bland de äldre – i själva verket högre än i någon svensk kommun! En stor del av de äldre på har också hög utbildning. Stadsdelen var för 15–det kanske mest ålderstäta området i , men den är stadd under stark förvandling genom att de äldsta successivt dör bort och många yngre personer flyttar in. är dock andelen mycket hög, att jämföra med genomsnittet i , . Som följd av denna åldersfördelning är andelen vårdtagare bland de högre än genomsnittligt. är alltså ett relativt speciellt område från befolk- ningssynpunkt, men detta förefaller inte påverka de resultat som här tagits fram, eftersom dessa handlar om faktorer, som knappast har med områdets karaktär att göra utan med förhållanden som ensamboende och tillgängligheten till trygghet och service. Det är förstås möjligt att otryggheten i det ordinära boendet är sämre i storstaden än i en landsortskommun och att skillnaden mellan boendeformerna härigenom blir större. Frågan om serviceboendet är en användbar approximation av det föreslagna mellanboendet kan inte besvaras utan en mer detalje- rad beskrivning av den senare boendeformen. Detta blir delegatio- nens sak att ta ställning till. Givet att man kan utgå från att de skillnader i flyttningsandel, som här har uppmätts, är relevanta, blir nästa fråga vilka konsek- venserna blir om man tar detta till utgångspunkt för att öka antalet platser i denna form av mellanboende. Denna fråga kan här inte besvaras uttömmande, men några enkla överslagberäkningar kan redovisas, som skulle kunna illustrera de potentiella effekterna. Med den nuvarande strukturen på med 1 050 vårdtagare i ordinärt boende, 200 i serviceboende och 540 platser i heldygnsomsorg uppgår inflödet till heldygnsomsorgen från ordi- närt boende och serviceboende till ca 90 personer . Av dessa kommer drygt 80 från det ordinära boendet och knappt 10 från serviceboendet. Resten av inflödet, cirka 70 personer , har inte tidigare varit vårdtagare. Eftersom dödligheten i heldygnsom- sorgen är blir utflödet av samma storleks- ordning, dvs. man då att 200 personer i ordinärt boende med hemtjänst i stället bereds plats i serviceboende, minskar det årliga inflödet till heldygnsomsorgen enligt här redovisade data med cirka 20 per- soner . Detta motsvarar en minskning av platsbehovet i hel- dygnsomsorgen med omkring 70 platser eller 13 procent2. Frågan är sedan förstås om denna kostnadsminskning överstiger kostnaden för att driva ett mellanboende i sådan omfattning. Vid denna överslagsberäkning är det många faktorer som är utelämnade. Ingen hänsyn har tagits till effekten av förändringar i sammansättningen av inflödet och eventuella förändringar i dödlig- heten i heldygnsomsorgen. Man kan också spekulera i om ett mel- lanboende skulle reducera andelen som kommer till heldygnsom- sorg utan att tidigare varit vårdtagare och vilka effekter detta skulle få. Med de data som insamlats inom är det möjligt att göra mer fullständiga konsekvensberäkningar av detta slag. 2 Behovet av platser blir appr. 140/160*540=470 Utvärdering av omstruktureringen från servicelägenhet till seniorlägenhet på Nålmakaren och Strigeln Dnr: VN/2007:1010 Servicelägenhet som särskild boendeform har funnits i , som mest fanns ca 350 lägenheter. beslutade att från inte bevilja nya bistånd till denna kategori av boende eftersom dessa lägenheter inte uppfyller de krav som ställs på ett sär- skilt boende för äldre. De personer som blir beviljade ett sär- skilt boende har behov av tillsyn och omvårdad på en nivå som vi inte kan tillgodose på ett tillfredställande sätt i servicelägenheterna. Omstruktureringen sker successivt på de flesta enheterna och de personer som bor i servicelägenheterna har rätt att bibehålla denna boendeform och de insatser som de beviljats. Då en service- lägenhet blir ledig övergår den till seniorlägenhet. På några mindre enheter har omstruktureringen skett för alla lägenheter vid ett till- fälle. Områdeschefen för särskilda boenden för äldre har med anledning av den pågående omstruktureringen av servicelägenheter till seni- orlägenheter lämnat följande uppdrag till förvaltningens utveck- lingsenhet. Insamling av fakta om Nålmakarens och Strigelns seniorlägen- heter samt att utvärdera seniorlägenheterna. Utvärderingen avsåg att innehålla; Vilken målgrupp bor i seniorlägenheterna? Samverkan med primärvården. Orsaker till att man flyttar från en seniorlägenhet. Vilka är de gemensamma faktorerna för seniorbostadens funktion och service? För att kunna planera den fortsätta omstruktureringen av servi- celägenheter till seniorlägenheter på Strigeln och Nålmakaren behöver en utvärdering göras.