sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — Mot bakgrund av att utredningar om elever i och utformningen av innehållet i preparandåret främst rör lägger jag inga författningsförslag i dessa delar, frågan bör dock beredas ytterligare. Utbildningsanordnare bör ta fram strategier för hur utred- ning och överlämnande av uppgifter till elevens hemkommun om grundskoleelever som inte uppnår önskade behörighets- krav ska organiseras och utföras. Kommuner bör i ökad utsträckning samverka med andra verksamheter och vårdgivare angående elever som deltar i ett individuellt alternativ. Hur detta ska gå till och hur kostna- derna ska fördelas bör utredas vidare. 5.15.1Utgångspunkter för mina förslag I kapitel 4 beskrivs de individuella programmen (IV) och hur de utvecklats . En slutsats som utredningen drar är att det inom IV finns många olika behov av insatser för eleven men det kan ifrågasättas om IV med dagens utformning har vare sig kompetens, resurser eller mandat att kunna tillgodose dessa behov. Under utredningsarbetet har jag diskuterat detta med företrädare för lärare och ansvariga för programmen samt med ansvariga politi- ker. Det övergripande uppdraget IV har är att förbereda eleven för övergång till ett nationellt program. Det är en – enligt min Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar uppfattning för snäv definition av uppdraget som rymmer stor komplexitet. Denna uppfattning delas av många jag mött. Det samtliga ser som ett problem är risken att sådana behov som måste lösas med kompetenser från utbildningsansvariga i kommunen i samarbete med socialtjänst och landsting m.fl. inte uppmärk- sammas när problemen hos en elev endast definieras som bristande behörighet till nationella program i gymnasieskolan. Problemen blir definierade som en fråga för utbildningsansvariga även om de inte kan lösas med utbildningsinsatser. Kommunens yttersta ansvar för sina kommuninvånare och uppföljningsansvaret för unga beskriver vilken viktig roll kommunen har men blir svaret endast utbildningsinsatser inom IV. Ansvaret är otydligt och risken stor att eleven med dessa sammansatta behov härigenom hamnar mellan stolarna. Andra problem som diskuterats är att blandningen av elever inom IV i sig är ett problem och kan försvåra möjligheten att nå goda resultat. Ambitiösa elever som saknar ett fåtal behörig- hetsgivande betyg blandas med elever som är omotiverade för utbildningsinsatser. Behöriga elever som hoppat av en utbildning finns på IV i stället för att vara kvar på sitt nationella program eller tas in på det önskade programmet. Dessa elever är studiemotive- rade men kan på IV tappa motivationen och ges inte en bra start för nya studier. På IV finns också elever med invandrar- bakgrund som i huvudsak har goda förkunskaper och skulle kunna följa en gymnasieutbildning men saknar kunskaper i svenska språket. Min slutsats är att nuvarande utformning av IV behöver ersättas av insatser som på ett bättre sätt kan tillgodose de olika behov eleverna har. Jag föreslår mot denna bakgrund att individuella program (IV) som begrepp avskaffas. I stället föreslår jag att de nya utbildningsformerna preparandår, individuella alternativ och pro- gramintroduktion ersätter dagens IV. En stor del av ansvaret för att elever inte blir behöriga för att söka in till ett nationellt program på gymnasieskolan ligger på grund- skolan. Jag föreslår, bland annat mot denna bakgrund, att de elever som inte uppnår de kunskapsrelaterade behörighetskraven för öns- kat nationellt gymnasieprogram efter årskurs nio i , Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar men som bedöms ha förutsättningar att inom maximalt kompletterande utbildning bli behöriga, erbjuds ett preparandår inom ram. Vid en grov uppskattning kan det röra sig om cirka hälften av de elever som inte blir behöriga för ett natio- nellt program, det vill säga av de elever som avslutat . Mot bakgrund av att preparandåret är en grundskolefråga lägger jag inga författningsförslag om det närmare innehållet i preparandåret. Jag lämnar det till den vidare bered- ningen av mina förslag. Grundskoleelever som riskerar att inte uppnå målen i de ämnen som utgör behörighetskrav för det gymnasieprogram de önskar söka, måste informeras om detta och om vilka möjligheter som står till buds för deras fortsatta studier. har grund- skolan ett långtgående ansvar för att i samband med utvecklings- samtal informera elever om deras kunskapsutveckling och att även i övrigt utreda om en elev kan ha behov av särskilt stöd. Genom de betyg en elev fått, den skriftliga utvecklingsplan som upprättats i samband med utvecklingssamtal och den utredning som gjorts angående behov av stödinsatser finns inom kunskap och dokumentation om elevens studiesituation. Denna kunskap och dokumentation kan ligga till grund för den information och vägledning som ska ges elever som riskerar att inte uppnå behörig- hetskraven till gymnasieskolan. Samma underlag kan ligga till grund för den utredning som ska göras i syfte att bedöma om eleven har förutsättningar att uppnå önskade behörighetskrav under ett preparandår. Om eleven bedöms ha dessa förutsättningar ska eleven erbjudas ett pre- parandår. Jag anser att rektorn, i enlighet med författningarna om särskilt stöd för elever i , ska ansvara för att göra denna bedömning. Hur detta ska göras kan behöva klargöras i grundsko- leförordningen i den framtida beredningen av mitt förslag. I sam- manhanget kan det även nämnas att regeringen har aviserat att se över bestämmelserna om sekretess inom skolanTPF89FPT varvid man även kan inkludera konsekvenserna av mina förslag i denna översyn. Det ska sedan vara elevens hemkommun som fattar beslut om vad som ska erbjudas eleven med utredning som grund. Jag bedömer därför att utbildningsanordnare måste ta fram strategier för hur utredning, underlag och bedömning av eleven ska genomföras och överlämnas till elevens hemkommun på bästa sätt. 89TP PT En individuell utvecklingsplan med skriftliga omdömen (2008), promemoria. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Kommunens beslut om att erbjuda eller inte erbjuda ett pre- parandår ska kunna överklagas av eleven. En utbildningsanordnare ska dock aldrig kunna tvinga en elev som har fullgjort sin skolplikt att gå en preparandutbildning i . För att kommunen ska kunna besluta om att erbjuda ett pre- parandår måste alla grundskolor oavsett huvudman, som har elever som inte uppnått önskade behörighetskrav, informera hemkom- munen om detta . Det är även viktigt att kommunen får reda på vilka elever som efter årskurs nio ska erbjudas andra alternativ. Verksamheten inom preparandåret måste bli något annat än utbildningen i årskurs nio. Organisatoriskt ska utbildningen till- höra , men kommunen kan naturligtvis välja att anordna eller erbjuda preparandåret på olika sätt. Det kommer tro- ligen att behöva se mycket olika ut i olika kommuner. Preparand- året kan även erbjudas genom samverkan med andra kommuner eller utbildningsanordnare. Mitt förslag om ett preparandår innebär inte att eleverna ska gå om årskurs nio. Förutom undervisning i de ämnen där eleverna inte uppnått målen ska skolan även erbjuda eleven vägledning, stöd och eventuellt praktik. Utbildningen har som mål att eleverna ska bli behöriga för önskat gymnasieprogram . Utredningen har erfarit att det finns goda exempel på försöksverksamhet med preparandinriktningar inom IV . En avgörande orsak till de goda resultaten var bland annat att lärarna fick utbildning i ett coachande förhållningssätt och i elevers olika lärstilar. Förslaget är inspirerat av det tionde skolår som finns i Dan- mark, se vidare avsnitt 4.15.4 och bilaga 6. I är kommu- nerna skyldiga att anordna ett tionde skolår och av eleverna väljer att delta i detta. En avgörande skillnad är dock att de flesta eleverna i det danska tionde året är behöriga medan jag före- slår att preparandåret i första hand ska erbjudas obehöriga elever. Även i finns möjlighet för elever att gå ett tionde skolår. Ett annat tungt vägande skäl till att jag föreslår ett preparandår är de nya behörighetsreglerna till gymnasieprogrammen. För behö- righet till yrkesprogram kommer att krävas minst åtta godkända betyg från och för högskoleförberedande program minst tolv godkända betyg. Elever som inte är behöriga kan alltså vara det beroende på att de inte uppnått målen i en mängd olika grundskoleämnen. Jag uppfattar det som mycket svårt att i gymna- Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar sieskolor kunna erbjuda en väl fungerande undervisning på grund- skolenivå i så många ämnen. Strävan ska vara att eleverna inom preparandåret övergår till ett gymnasieprogram så snart som de blivit behöriga och väl för- beredda för detta. Vissa elever kommer att kunna uppnå behörig- hetskraven , kanske redan till höstterminens start, om kommunen erbjuder preparandundervisning under sommarperio- den. En del av de elever som går på ett programinriktat indivi- duellt program (PRIV) kommer förmodligen i stället att kunna erbjudas ett preparandår. Gymnasieskolorna måste anstränga sig för att ta emot elever under åtminstone på höstterminen men helst också . Även om en elev kommer att behöva , inklusive den tid som har använts till preparand- tiden, kan det av motivationsskäl vara viktigt att låta eleven påbörja studierna på gymnasieprogrammet så snart behörigheten är upp- nådd. Vidare anser jag att de behöriga elever som vill och behöver det även bör kunna få gå ett preparandår. Då tänker jag främst på elever som med minsta möjliga marginal har uppnått de önskade behörig- hetskraven och skulle behöva mer tid för att befästa sina kunska- per. Det är huvudmannen som efter en prövning ska avgöra om en behörig elev ska erbjudas ett preparandår. Jag föreslår dock inte att det ska vara en skyldighet för kommuner att erbjuda ett prepa- randår för behöriga elever. Ett preparandår ska även kunna erbjudas av fristående skolor om en överenskommelse därom träffas med en eller flera kommu- ner. Det är elevens hemkommun som ansvarar för att elever erbjuds ett preparandår. Hemkommunen ansvarar även för att pre- parandåret utformas så att en nära samverkan upprättas mellan och gymnasieskolan. Det kommer dock alltid att finnas elever som av olika anledningar behöver individuellt utformade alternativ till de nationella pro- grammen i gymnasieskolan. Alla elever ska ha rätt till en god utbildning oavsett deras förutsättningar. Dessa elever bör i vissa fall kunna få en ännu mer individualiserad och kvalificerad utbildning än vad som är fallet inom de individuella programmen (IV). Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Därför föreslår jag att det ska finnas individuella alternativ inom ramen för gymnasieskolan. Kommunen ska erbjuda de elever som inte är behöriga för ett gymnasieprogram, och som inte heller bedöms kunna uppnå behö- righet genom ett preparandår, utbildning inom ett individuellt alternativ. Det kan även i undantagsfall finnas elever som kan uppnå eller har uppnått behörighet till nationella program men som av särskilda skäl behöver en individuellt anpassad utbildning. Det kan till exempel gälla en elev med en neuropsykiatrisk diagnos som skulle få bättre förutsättningar för sina studier med ett individuellt alternativ. Syftet med de individuella alternativen är att eleverna erbjuds den utbildning och de insatser som bäst gynnar dem för att de ska komma vidare i sin kunskapsutveckling. Insatserna inom de indivi- duella alternativen ska bidra till elevernas personliga utveckling mot en framtida etablering på arbetsmarknaden eller ge en god grund för fortsatt utbildning. Som nämnts har utredningen uppfattat att det finns många väl fungerande verksamheter inom IV . Jag vill att dessa verksamheter och nya som startas ska få bättre förutsättningar att organisera utbildningen efter elevernas individuella behov. Genom mina förslag kommer verksamheten inom de individuella alterna- tiven att renodlas. Inom de individuella alternativen kommer främst obehöriga elever i behov av särskilt stöd att finnas. Den grundskola som har elever som behöver ett individuellt alternativ till gymnasieskolans nationella program ska göra en planering för elevens framtida utbildning tillsam- mans med eleven och elevens vårdnadshavare. Skolan ansvarar även för att hjälpa de elever som så önskar att beskriva sina utbildnings- behov för den nya utbildningsanordnaren. Liksom för de elever som erbjuds ett preparandår måste en noggrann utredning genom- föras av elevens kunskapsutveckling, studiesituation och vilket behov av stöd eleven har. Av utredningen ska det framgå vilken sorts utbildning och stöd som eleven anses behöva och önskar samt grunden för detta. Utbildningsanordnaren bör ta fram strategier för hur dessa bedömningar ska genomföras på bästa sätt. Jag före- slår att elevens hemkommun på grundval av skolans utredning ska fatta beslutet om vad eleven ska erbjudas. För att en kommun ska kunna erbjuda ungdomar ett individuellt alternativ måste alla grundskolor oavsett huvudman, meddela behovet till elevens hemkommun så att en Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar planering kan påbörjas och beslut kan fattas. Om de individuella alternativen som anordnas av hemkommunen inte möter elevens speciella utbildningsbehov, kan eleven anmäla en önskan att delta i ett individuellt alternativ hos en annan huvudman. Hemkommunen kan då bli skyldig att betala kostnaderna för den utbildningen. Utbildningen inom ett individuellt alternativ ska normalt ske inom ramen , med möjlighet till förlängning på samma sätt som för de nationella programmen. Utbildningen ska bedrivas på heltid. Det ska även vara möjligt att ordna utbildningen i grupp exempelvis för elever som har likartade utbildningsbehov. Eftersom utbildningen just ska vara individuell är det svårt att generellt beskriva vad den ska innehålla. Eleven ska erbjudas undervisning i kombination med det stöd eleven behöver och på den nivå eleven befinner sig. Undervisningen kan vara både på grundskolenivå och på gymnasienivå. Syftet är att hjälpa eleven vidare i sin kunskapsutveckling mot utsatta mål. Vissa elever kan- ske inte behöver så mycket stöd medan andra har behov av ett omfattande stöd för att ha möjlighet att kunna tillgodogöra sig utbildningen. Det kan i förekommande fall innebära att en sam- verkan måste ske med olika vårdgivare eller sociala verksamheter. Ansvaret för de elever som har stora problem faller enligt min erfa- renhet ofta mellan stolarna, både mellan olika nämnder inom en kommun och mellan kommunen och andra vårdgivare eller verk- samheter. Utbildningen vid de individuella alternativen kan också i högre eller lägre grad innefatta arbetsplatsförlagt lärande eller yrkes- praktik om det bäst gynnar elevens kunskapsutveckling. Jag tänker mig däremot inte att använda ordet lärling för dessa elever. Det skulle kunna blandas ihop med den gymnasiala lärlingsutbildningen som jag föreslår som en studieväg inom yrkesprogrammen. Vidare kan ett individuellt alternativ även innefatta att förbereda elever för ett yrke. Jag använder här avsiktligt ordet förbereda för ett yrke. I vissa fall kan detta leda till att eleverna uppnår en kompetens, som gör att de kan få en anställning direkt efter gymnasieskolan. I andra fall kan utbildningen leda till att eleven kan övergå till ett nationellt program. Jag anser dock inte att det är förenligt med en individuali- serad utbildning att utforma kollektiva sökbara lösningar mot- svarande dagens programinriktade individuella program (PRIV). Det hindrar dock inte att man inom ramen för ett individuellt alternativ utformar yrkesförberedande utbildningar, enligt vad jag har skisserat ovan och som liknar verksamheten vid dagens PRIV. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Jag föreslår att skolan ska upprätta både studieplaner och åtgärdsprogram för elever som deltar i ett individuellt alternativ. De individuella alternativen kommer för en del elever att kräva omfattande resurser, men som jag redogjort för tidigare anser jag att det är en mycket mer effektiv lösning än att eleverna inte får en utbildning som är anpassad till deras behov och förutsättningar. Jag anser att det är nödvändigt att ett närmare samarbete kommer till stånd mellan olika myndigheter och vårdgivare i syfte att hjälpa elever i behov av stöd. När utbildningen innefattar verksamhet av både social och pedagogisk karaktär bör kostnaderna fördelas mel- lan skolan, sociala myndigheter och eventuella andra vårdgivare. Hur samverkan mellan olika vårdgivare verkligen ska komma till stånd och hur kostnaderna ska fördelas är en stor och svår fråga. För att mina förslag ska få genomslag krävs en samlad struktur och bättre samarbete mellan skolan och andra vårdgivare. Jag bedömer därför att denna fråga bör utredas vidare. Utbildning inom individuella alternativ kan också omfatta ung- domar som i gymnasieåldern eller i den översta delen av grundsko- leåldern . Dessa elever ska först genomgå en programintroduktion, som beskrivs nedan. För vissa elever kan sedan en utbildning utformas som ligger nära och delvis samordnas med ett nationellt program. I vissa fall kan utbildningen, eventuellt inom ramen för utökad studietid, leda till en gymnasieexamen. Andra elever kommer i stället att behöva ett individuellt alternativ som snarare siktar mot en mer allmän målsättning att fungera i det svenska samhället inklusive yrkesförberedelse. Jag anser att ett individuellt alternativ även ska kunna erbjudas av en fristående skola. Detta ska dock ske i samverkan med en eller flera kommuner. Ett individuellt alternativ ska inte vara sökbart utan det är en utbildning som hemkommunen är skyldig att erbjuda till de elever eller ungdomar som bedöms ha behov av ett individuellt alternativ. Därför kan inte fristående skolor utforma individuella alternativ utan att samverka med kommunen. 5.15.4Programintroduktion för sent invandrade elever Ungdomar som invandrat till under gymnasieåldern eller i slutet av grundskoleåldern är en mycket heterogen elevgrupp. Det som de ändå normalt har gemensamt är att de inte behärskar det svenska språket och att kommunen är skyldig att erbjuda dem en Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar I praktiken har introduktionskurser på de indi- viduella programmen (ofta kallade IVIK) utformats som kollektiva lösningar med små möjligheter till individanpass- ning. Det finns dock goda exempel på mycket väl genomförda introduktionsutbildningar. Jag föreslår att en ny utbildningsform, som kallas program- introduktion, ska inrättas inom de individuella alternativens ram. I denna verksamhet ska sent invandrade elevers kunskaper testas och valideras som ungdomarna får intensivutbildning i svenska språket. Vidare ska eleverna erbjudas individuell vägled- ning. I denna nya verksamhet ska kommunens helhetsansvar beto- nas och introduktionen individanpassas. Efter programintroduktionen bör ungdomarna placeras i den utbildning, som bäst passar deras behov och förutsättningar. Elevernas ålder, deras förkunskaper, de lokala förutsättningarna med mera bör avgöra inom vilka strukturer utbildningen fortsätt- ningsvis ska ske. Vissa elever kommer att fortsätta sina studier inom svenska för invandrare (sfi), som även kan kombineras med studier i gymnasieskolan. Vissa kommer att kunna påbörja ett nationellt program. Andra elever kommer att bedriva sina studier på olika sätt inom ramen för de individuella alternativen som jag har redogjort för ovan. Genom att jag föreslår att elever av sär- skilda skäl ska få läsa i den gymnasiala vuxenutbildningen även innan de fyller kan dessa elever även komma i fråga för denna möjlighet. 5.15.5Bytare, avbrytare, elever som inte sökt gymnasieutbildning och väntare Trots olika insatser kommer det alltid att finnas elever som av olika skäl vill byta utbildning eller som helt avbryter sin utbildning. Det finns även ungdomar som efter inte söker till gymna- sieskolan. Kommunen har enligt skollagen en skyldighet att löpande hålla sig informerad om hur ungdomarna i kommunen som fullgjort sin skolplikt, men som inte fyllt , är sysselsatta för att kunna erbjuda dem lämpliga individuella åtgärder. Kommuner har ofta slentrianmässigt erbjudit dessa elever individuella program som den enda möjliga åtgärden. De individuella alternativen ska enligt mitt förslag syfta till att erbjuda obehöriga elever stöd och utbildning. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar För de ungdomar som är behöriga men inte vill gå i gymnasieskolan kan inte kommunen, utom i undantagsfall, erbjuda ett individuellt alternativ. Kommunen måste erbjuda andra insatser bland annat inom ramen för jobbgarantinTPF90FPT. Mot bakgrund av kommunens uppföljningsansvar är det viktigt att fristående skolor åläggs att genast anmäla till elevens hemkom- mun om eleven avbrutit sina studier på den fristående skolan. En sådan regel gäller redan för fristående grundskolor. Även de kom- muner som utbildar elever som hör hemma i andra kommuner måste genast anmäla till elevens hemkommun om eleven avbrutit sin utbildning. För elever som går i gymnasieskolan och som upptäcker att de vill byta nationellt program, ansvarar den skola där eleven är inskri- ven för eleven. Skolan bör göra en utredning om vilka lämpliga individuella åtgärder som kan erbjudas och vid behov upprätta en ny studieplan. Allt för att underlätta att eleven kommer vidare och inte tappar fart i avvaktan på att han eller hon kommer in på önskad utbildning eller hittar ett lämpligt arbete. Eleven kan till exempel erbjudas ett reducerat program och åtminstone få poäng i några kurser i avvaktan på att han eller hon kommer in på önskat pro- gram. Om eleven ändå inte stannar kvar på gymnasieskolan i avvaktan på andra lösningar ska hemkommunen erbjuda eleven åtgärder enligt bestämmelserna i skollagen. Det finns även elever där särskilda behov uppstår under gymna- sietiden. Det kan vara elever som råkat ut för en personlig kris eller elever som har studiesvårigheter på grund av dyslexi m.m. Det är den skola där eleven är inskriven som i första hand ska ha ansvaret för eleven. Eleven har först och främst rätt till särskilt stöd. Det är min uppfattning att gymnasieskolor generellt sett måste blir bättre på att ge elever särskilt stöd. Om eleven trots insatser inte kan följa alla kurser, kan även han eller hon erbjudas ett reducerat program. I avsnitt 5.5 föreslår jag att tioprocents gränsen tas bort för reduce- rade program. Eleven kan på så sätt gå kvar i sin klass och få så många gymnasiepoäng som möjligt. Eleven kan sedan fullfölja sina studier genom att förlänga gymnasietiden eller genom att läsa i den gymnasiala vuxenutbildningen. Det är min uppfattning att de elever som väntar på att komma in på sökt utbildning ska erbjudas utbildning inom ett individuellt alternativ endast om det finns särskilda skäl för detta. 90TP PT Förordning om jobbgaranti för ungdomar, SFS 2007:813. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar som är behöriga men inte tagits in på den skola eller utbildning de har sökt och inte heller trots vägledningsinsatser vill påbörja en annan utbildning, bör erbjudas andra lämpliga åtgärder till exempel inom ramen för det kommunala uppföljningsansvaret och jobb- garantin. 5.16Betyg och konsekvenser av betygsutformningen Nedanstående förslag och bedömningar gäller såväl kommunala som fristående gymnasieskolor. Dagens betygsutformning med kursbetyg ska behållas. En högskoleförberedande examen ska motsvara kraven för grundläggande högskolebehörighet. En elev på ett yrkes- program, oavsett om eleven går skolförlagd utbildning eller lärlingsutbildning, ska garanteras möjlighet att läsa in grund- läggande högskolebehörighet såväl i gymnasieskolan som efter gymnasieskolan inom den gymnasiala vuxenutbild- ningen. Begreppet kursplan ska ersättas av ämnesplan. Ämnesplanerna ska gälla för ämnen. De ska vara tydliga, innehålla endast en typ av mål på ämnesnivå samt uttrycka var och en av kursernas centrala innehåll och betygskriterier.