sou · GVB336 · 2008-01-01 00:00:00 — Som framgick ovan medförde gårdsstödsreformen att det blev möjligt att lyfta stödet utan att det tas någon skörd från marken. Denna omläggning av regelverken förefaller ha medfört en ökning av vallarealen, i praktiken den ökning av trädan, som inte kan motiveras av utvecklingen av antalet grovfoderkonsumerande djur. Enligt statistik över ansökningar om gårdsstöd för uppgår jordbruksareal totalt till . Knappt av dessa är och betesmark. Detta kan jämföras med skogsmarken som uppgick till . är tillsammans med de länder inom EU som har den lägsta andelen jord- bruksmark i förhållande till skogmark (se figur 8.1). Figur 8.1 Kvoten mellan använd jordbruksmark och skogsmark Källa: , under rubriken Deliverable List i INDEX. Det svenska jordbruket domineras av vall- och spannmålsodling vars andel av åkerarealen har legat på (Tabell 8.1). Spannmålsodlingen minskar emellertid stadigt och en- ligt stödansökningarna minskade arealen med eller jämfört med året innan, till vilket är den lägsta areal som någonsin redovisat. Även potatis- och sockerbetarealen minskade avsevärt mellan dessa år (8 respek- tive ). Potatisarealen är den lägsta som någonsin redovisats. Den odling som ökar mest är raps och rybs vars arealer har ökat . Tabell 8.1 Åkerarealens användning 1990 2006, (tusentals hektar) Källa: SCB och . har av åkerareal tagits ur jordbruksproduktion. Det är oklart vad som har skett med den som har tagits ur produktion. En stor del har med all sannolikhet övergått till skogsmark genom aktiv plantering eller självföryngring. En annan del har exploaterats för vägbyggen och som tomtmark. Hur mycket mark som är oanvänd och som på nytt skulle kunna ingå i bioenergiproduktionen är inte helt klarlagt. Ända sedan omställningen av den svenska jordbrukspolitiken har lantbrukarna haft möjlighet att lägga mark i träda, eller att använda marken till annat än livsmedelsproduktion. För detta har lantbrukarna fått ekonomisk ersättning. Inom EU finns ett obligatoriskt trädeskrav på mellan för enheter större än (exklusive betesmark). Storleken på trädeskravet varierar med den geografiska belägenheten. För del uppgår den obligatoriska trädesarealen till . En mindre andel av den obligatoriska trädan används för odling av industri- och energigrödor. Inom den nya jordbrukspolitiken som tillämpas får jordbrukarna fritt använda marken, med bibehållen rätt till gårds- stödet, utan annat krav än att den skall hållas i hävd.TPF5FPT Svenska lantbrukare har valt att lägga en större andel av marken i träda än vad som kraven på obligatorisk träda föreskriver. uppgick den totala trädesarealen (mark som inte utnytt- jades för odling) till ca och för är trädan knappt . Extensiv vallodling är skötselmässigt i en del fall också i det närmaste att betrakta som träda. Energigrödor odlas på av landets totala åker- mark om cirka 2, . Odlingens fördelning mellan olika grödor framgår av tabell 8.2. Tabell 8.2 Åkerareal använd för odling av energigrödor Spannmål (vete) för produktion av etanol Spannmål (havre) för eldning Oljeväxter för produktion av RME för produktion av biogas Källa: SJV, 2006:1. 5TP PT För att få fullt gårdsstöd utbetalt måste de så kallade tvärvillkoren uppfyllas. I korthet innebär tvärvillkoren följande: Jordbruksmarken (och betesmark) skall skötas enligt skötselkraven, som är minimikrav. Syftet med skötselkraven är att bevara jordbruksmark och säkerställa att den hålls i god jordbrukshävd och bidrar till en god miljö. De s.k. verksamhetskraven för jordbruksverksamheten skall uppfyllas. De är regler som är till för att uppnå positiva effekter inom områdena miljö, folkhälsa, växt- och djur och djurhälsa. Följande skötselkrav gäller: Betesmarken måste betas . Om något av de stöd som berörs av tvärvillkoren söks, gäller att all betesmark skall betas och hållas fri från igenväxning som påtagligt kan skada natur- eller kulturvärden. Gröda på åkermarken . För att förhindra växtnäringsläckage och onödig tillväxt av ogräs är grundprincipen att det ska finnas en gröda på all . Det kravet gäller inte om årets gröda skördats och brukats ned tidigt, eller förberedelser för höstsådd börjat efter . Om någon jordbruksgröda inte odlats på åkern skall där åtminstone finnas en fånggröda . 9Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar Bioenergianvändningen har ökat i det svenska energisystemet från till . Mer- parten av denna energi kommer från skogen och ökningen kan hänföras till industrin och fjärrvärmeverken. Den totala använd- ningen av biobränslen, torv och avfall uppgick till . Av detta använde industrisektorn , bostads- och service- sektorn ca , transportsektorn , fjärrvärmepro- duktion , elproduktion i kraftvärmeanläggningar samt elproduktion i mottrycksanläggningar . Jordbrukets totala bidrag till energitillförseln uppskattas till . Mot denna bakgrund redogör utredningen i avsnitt 9.1 för de biobränslen som används för uppvärmning och elproduktion. I avsnitt 9.2 redovisas Svebios kartläggning av anläggningarna för produktion av värme och biokraft. Det bör observeras att denna utgår från bioenergi i allmänhet och inte just sådan som produceras med jordbruksprodukter som grund. Även om jordbrukets totala bidrag till energitillförseln är litet (som framgått ovan utgör jordbruksprodukter t.ex. av de totala biobränslena), så kan dock förutsättas att ökad användning av biobränslen generellt sett bör medföra ökad användning av jordbruksprodukter för sådana ändamål. 9.1Uppvärmning och elproduktion, kombinatprocesser Uppvärmning är biobränslenas främsta marknad. I kraftvärmeverk och i delar av industrin används också biobränslen för sam- produktion av el och värme. Bränsleutnyttjandet i dessa anlägg- Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar ningar är högt, särskilt då rökgaskondensering används.TPF1FPT För upp- värmning och elproduktion kan spannmål, halm, energiskogar, rörflen och vall användas. Eldning av spannmål i större skala startade . Då importerades bland annat rågvete från utan tullavgifter för eldning i storskaliga värmeverk. Spannmål är genom sin form lika lätthanterlig som pellets. är det framför allt enskilda jordbrukare som använder spannmål för uppvärmning. 5 000 gårdar uppskattas använda spannmål för uppvärmning, i första hand havre. Detta beror dels på att havre har bäst värmevärde bland spannmålsgrödorna, dels på att det inte finns någon möjlig- het till intervention av havre. Spannmål som inte uppfyller kraven på livsmedel eller foder kan användas för uppvärmning. beräknas 20 000 spannmål, främst havre användas för eldning i större och mindre värmeanläggningar på gårdsnivå. Den största anläggningen som eldas med spannmål är Hallsta pappersbruk. Det har även byggts ett antal kommunala värmeanläggningar. I sammanlagt tre anläggningar använde t.ex. energibolaget i havre (motsvarar 300 400 hek- tar) /06. 9.1.2Energiskog (Salix) Energiskog är snabbväxande träd och buskar som används för energiändamål. Vanligast är olika arter av Salix, som började odlas omkring i samband med beslutet om omställningen av det svenska jordbruket. Jordbrukare fick då både omställningsstöd och anläggningsstöd om Salix eller annan energiskog planterades på . EU ger ett årligt stöd för odling av energigrödor. lämnar även ett nationellt anläggningsstöd. Stödet har varierat över tiden och därmed även odlingsarealerna. Arealen Salix har minskat över tiden och finns etablerad energiskog på . Därutöver har det odlats några hundra hektar hybridasp och . Energiskogsodlingarna är koncentrerade till 1TP PT Rökgaskondensering innebär ofta en både tekniskt och ekonomiskt effektiv metod att höja värmeverksningsgraden i en anläggning som eldar fuktiga och/eller väterika bränslen. Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar jordbruksbygderna i södra och . Gränsen för de sorters energiskog som odlas går vid . Nyskördad Salix med en vattenhalt på har ett effektivt värmevärde på 4,5 MWh per ton torrsubstans (ts)TPF2FPT. Potentialen för den årliga tillväxten beräknas med dagens odlingsmaterial uppgå till cirka 10- torrsubstans per hektar och år. I praktisk odling har det dock visat sig att skörden är betydligt lägre. Det finns en stor spridning i skörderesultatet. Salixen flisas som bränsle. producerades Salixbränsle.TPF3FPT Bränslet används i fjärrvärme- och kraftvärmeverk. Helt dominerande på marknaden för Salixproduktion är Agro- bränsle, som ägs av . Företaget arbetar med plantering och försäljning av sortmaterial, skörd och försäljning av Salixflis. Agrobränsle köper Salix på rot av kontrakterade odlare och orga- niserar skörd, transport samt försäljning till värmeverk. 9.1.3Energigräs (rörflen) Energigräs har den fördelen att de inte kräver någon större om- ställning av jordbruket. Konventionella metoder kan användas vid sådd och skörd. Någon etablerad marknad finns inte för dessa bränslen. Det har bl.a. berott på tekniska problem i samband med förbränningen. Askhalten blir hög och det är risk för asksmältning (sintring) i pannorna. Det mest lovande gräset för produktion av biobränsle i är rörflen. Det är ett naturligt förekommande gräs. Rörflen kan odlas på nästan all , har ett lågt gödselbehov och ger en avkast- ning på torrsubstans per hektar och år. rörflen odlas men endast några hundra hektar skördas som biobränsle, resterande del används som foder. Den kan odlas på marker i där energiskogar inte lämpar sig. Rörflen är en möjlig råvara för pelletstillverkning. Det finns inte någon stor- skalig industri för förädling och användning av rörflen för eldning. 2TP PT Organiskt material innehåller ofta mycket vatten. För att kunna jämföra olika material rela- terar man uppmäta storheter (t.ex. energiinnehåll, kolinnehåll) till dess torrsubstans. För att bestämma torrsubstansen torkar man bort vattnet. Ofta torkar man materialet i en ugn C för att få bort all fukt. Därefter väger man in en exakt mängd torr- substans. 3TP PT Kommunikation med , Svebio. Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar Halm är en biprodukt vid spannmålsodling och kan eldas som halmbriketter eller i oförädlad form. Halm (och energigräs) kan eldas i pannor som är speciellt anpassade för stråbränslen. Det är främst jordbrukarna själva som använder halmen i egna anlägg- ningar på gårdarna. Totalt sett används endast en mindre del av den halm som finns tillgänglig. I finns cirka 25 anläggningar med en kapacitet på drygt 1 MW. Det finns två fjärrvärmeanläggningar som eldas med halm. Lantmännen bedömer att halm (, vilket motsvarar av den totala spannmålsarealen) utnyttjas för eldning. Användning av halm som bränsle motsvarar . Odling av hampa förbjöds på grund av risken för att grödan kunde användas för drogändamål. är det tillåtet att odla hampa för industri-, fiber- och energiändamål. Avkastningen uppgår i praktisk odling till torrsubstans i stjälkdelar och frövara per hektar och år. är endast odling för fiberändamål godkänt inom gårds- stödet och ett kontrakt krävs för odlingen för att jordbrukaren skall få ersättningen. var den kontrakterade arealen hampa . Hampa är godkänd för det särskilda stödet för odling av energigrödor. Tabell 9.1 visar olika grödors arealbehov för att ersätta 1 m3P P olja. olja (fastbränsle) Arealbehov för olika grödor för att ersätta 1 mP Avkastning, ton ts/ha och produkt (ts) 7 (omloppstid) Halm (vete) 8,4 (omloppstid) 8,6 (omloppstid) Källa: SJV rapport 2006.1. Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar 9.1.6Animaliska biprodukter (ABP)TPF4FPT ABP utgörs bl.a. av vad som tidigare benämndes animaliskt avfall. Förutom restmaterial från slakterier ingår exempelvis nödslaktade och självdöda djur men även animaliska livsmedel med passerat bäst-föredatum. ABP delas in i kategorierna 1, 2 och 3. Kategori 1 kan vara självdöda djur eller s.k. specificerat riskmaterial, kategori 2 kan ses som en mellankategori som omfattar t.ex. mag- och tarminnehåll och blandningar av kategorierna 2 och 3. Kategori 3 utgörs fram- förallt av material från slakterier efter slaktade djur avsedda för livsmedelsframställning. För att förhindra spridning av BSE (galna kosjukan) antogs striktare regler för användning av ABP i t.ex. djurfoder. Detta medförde en kraftig ökning av ABP-volymerna för annan använd- ning. I den s.k. ABP-förordningen ((EG) nr 1774/2002) regleras bl.a. hantering av ABP och där beskrivs hur de olika ABP-kate- gorierna får användas. De huvudsakliga volymerna av kategorierna 1 och 2 måste förbrännas. Detta skedde enbart via de energikrävande stegen malning, kokning, separation till en proteinfas, som torkades, och en fettfas. Därefter förbrändes proteinet (köttmjölet) och fettet för energiproduktion. Kategori 3 slutligen får användas som råvara i foder till sällskaps- och pälsdjur samt för framställning av biogas. I uppkommer ABP. Eftersom tidigare saknade egna resurser exporterades , främst kategori 1-material till Dan- mark och för att tas om hand och processas. Detta var av flera skäl en dålig lösning bl.a. med tanke på den situation som skulle uppstå vid ett epizootiutbrott. skulle i en sådan situation leda till kraftigt ökade volymer som gränserna skulle stängas. 4TP PT ABP kan användas både för uppvärmning och elproduktion och för framställning av biogas. Vi har valt att samlat redovisa animaliska biprodukter under avsnitt 9.1.6. Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar En handlingsplan (Dnr Jo 2004/1609) utarbetades som in- gående beskriver hur långsiktigt skall lösa behovet av att under normala förhållanden omhänderta och bearbeta ABP som genereras i landet. För att fullt ut och på det miljömässigt bästa sättet utnyttja ABP för energiutvinning förordas i handlingsplanen och i enlighet med utredningen av animaliskt avfall (Ds 2001:23) direkt förbränning av beredd ABP. Efter inledande och framgångsrika försök i eldas i en bland- ning av beredd ABP och torv eller flis. Mätningar av emissioner till luften vid förbränning av beredd ABP i kombination med andra biobränslen har givit positiva resultat. Kväveoxidutsläppen redu- ceras vid inblandning med beredd ABP med jämfört med eldning av enbart träflis eller torv. Inblandningen bidrar även till minskade utsläpp av koloxid, totalt organiskt kol och polyaromatiska kolväten. Utöver anläggningen i så eldas för energiutvinning med beredd ABP f.n. också i anläggningar i , och . Det planeras en anläggning för eldning i och ytterligare orter kan senare bli aktuella. En anläggning för mottagning, krossning och malning av ABP byggdes strax utanför . Anläggningen förser nämnda mottagare med beredd ABP. Transport av köttmassan från beredningsanläggningen till mottagare sker med tankbil. av året då energibehovet för uppvärmning är lågt mals, kokas och torkas överskottet av ABP som tidigare be- skrivits. Den mängd fett som kommer ut av denna process uppgår till 3 000 och används som eldningsolja för energiproduktion. Energiinnehållet i beredd ABP motsvarar ungefär samma energimängd som i torv eller flis. Tillgången av cirka 200 000 årston ABP för direkt förbränning och rötning bidrar till energiproduktion. ABP ingår i ett naturligt kretslopp med låg miljöpåverkan. Dessutom bidrar direktförbränning av ABP, med framtagen teknik, till att uppfylla de tvingande krav som ställs i ABP-förordningen på varje medlemsstat i EU att ordna omhänder- tagandet av ABP. Utöver förbränning så rötas även totalt ABP för framställning av biogas vid flera orter i . Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar 9.2Redovisning av anläggningar för produktion av värme och biokraftTPF5FPT Svebios kartläggning av anläggningar för produktion av värme och biokraft redovisas i bilaga 5. Svebio drar följande slutsatser av kartläggningen (Bilaga 5): Det finns 470 värmeverk som helt eller delvis använder biobränslen (inkl. avfall och torv). Det bör påpekas att Svebio satt en gräns vid 2 GWh årlig värmeleverans för att ta med anläggningen i sammanställningen. Enligt Svebio finns det ett stort antal närvärmeverk som inte når kriteriet 2 GWh/år. Av landets 290 kommuner har 259 kommuner fjärrvärme baserad på bioenergi i en eller flera av sina tätorter. 19 kom- muner har inte någon fjärrvärme och 12 kommuner baserar sin fjärrvärme helt eller i huvudsak på spillvärme från någon industri på orten. 27 anläggningar eldar med avfall, och 25 anläggningar använder torv. Endast sex värmeverk använder huvudsakligen åkerbränslen (halm, spannmål m.m.; Salix särredovisas inte i förhållande till andra trädbränslen). Sammanlagt 447 anläggningar använder trädbränslen, främst flis, bark, spån och andra oförädlade bränslen. Men många an- vänder också pellets. Vi har i denna kategori även inkluderat rt- flisTPF6FPT och tallolja. Flera anläggningar använder flera bränslen. Det är t.ex. vanligt att torv kombineras med andra biobränslen. 58 av anläggningarna har även elproduktion. Biogasmotorer är inte inräknade (se även biokraft). 5TP PT Svebio har på uppdrag av utredningen sammanställt och redovisat befintliga och planerade anläggningar för produktion av värme och biokraft samt för produktion av pellets, biogas och biodrivmedel. Resultatet av uppdraget som speglar situationen redovisas i tabellform i bilaga 5. 6TP PT Returträflis eller återvunnet trädbränsle. Kan vara krossat rivningsvirke och trämaterial från soptippar. Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar Svebio har också i sammanställningen redovisat sin syn på poten- tialen för utbyggnad av biofjärrvärmen: 1.Konvertering av eldning med fossila bränslen till biobränslen i befintliga anläggningar Det finns mycket få anläggningar som använder fossila bränslen som huvudbränsle. Några exempel är i (kol) och några värmeverk som använder fossilgas. Många värmeverk använder olja för spetslast. Här finns, enligt Svebio, möjlighet att konvertera till pellets eller till bioolja. 2.Utbyggnad av befintliga nät, främst genom anslutning av nya kunder och förtätning I de flesta orter har huvuddelen av flerfamiljshusen anslutits till fjärrvärmenät. återstår framför allt industrier och villa- bebyggelse. I vissa delar av finns relativt stora områden som ännu inte fått fjärrvärme. Ambitionen att ansluta villabebyggelse varierar starkt mellan olika fjärrvärmeföretag. 3.Etablering av fjärrvärme på nya orter Det finns mycket få större tätorter som saknar fjärrvärme. Däremot finns det ett stort antal mindre tätorter där man kan bygga fjärr- eller närvärmeverk. Den senaste tätortsstatistiken visar att det då fanns 1 936 tätorter i riket, vilket kan jäm- föras med att det finns 470 värmeverk med nät över 2 GWh värmeleverans. Det är sannolikt inte möjligt att bygga fjärr- eller närvärme i alla dessa orter. Elproduktion baserad på befintligt och utbyggt värmeunderlag Som framgår av Svebios förteckning över värmeverk är det bara en mindre andel som byggt kraftvärme, dvs. kombinerad el- och värmeproduktion. En utbyggnad av kraftvärmen kräver en ökad bränsleinsats. Etableringen av kraftvärme skapar också ytterligare motiv för fjärrvärmeföretagen att bygga ut näten och därmed öka värmeunderlaget. Enligt Svebio leder ovanstående fyra punkter till ökade behov av biobränslen till värmeverken. Svebio gör följande iakttagelser beträffande de kommuner och större orter som saknar fjärrvärme: Det finns ett antal kommuner och orter där topografin kan vara ett hinder för utbyggnad. Det gäller framför allt kommunerna Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar längs , där det är mycket berg som gör det svårt att anlägga fjärrvärmenät. Bebyggelsen är dessutom splittrad på många små tätorter. Ett par exempel är , och . Det finns några kommuner som saknar större tätorter och därför inte beslutat om att i regi ordna fjärrvärme. Ett exempel är . Flera av de kommuner som saknar fjärrvärme ligger längs naturgasledningen genom och . Det gäller t.ex. , , , och . Förorter med stor andel villabebyggelse är en kommuntyp som visat mindre intresse att satsa på fjärrvärme, även till de stads- delar som har flerfamiljshus. Exempel på denna kommuntyp är , och . Skillnaden i utbyggnad av fjärrvärme på mindre orter (närvärme) är stor mellan olika kommuner och olika landsdelar. Förklaringen kan vara insatser av enskilda energiföretag, t.ex. utbyggnaden på en rad småorter i inom Jämtkrafts område, eller utbyggnaden på en rad orter i ini- tierad av . I sydöstra har de insatser som gjorts av Energikontor Sydost haft betydelse för att stimulera kommunerna att satsa på värmeverk i småorterna. Det finns områden där utbyggnaden varit svag. Ett exempel är , där inga värmeverk byggts ute i byarna trots att energikontoret gjort ansträngningar för att få igång projekt. Ett område där det skapats ett antal lantbrukarägda energiföretag är . Också där arbetar energikontoret med stimulerande åtgärder, t.ex. kurser för intresserade lantbrukare. Svebio bedömer att utvecklingen varit bättre i skogsbygderna än i slättområdena. I finns t.ex. ett mycket stort antal tätorter som saknar värmeverk och nät. biobränsleeldade kraftvärmeverk Ena Kraft försörjer stadens 20 000 invånare med värme (200 000 MWh) och elektricitet (90 000 MWh) i en helhetslösning som har ambitionen att vara kretsloppsanpassad. Användning av biobränslen från jordbruket i fasta anläggningar med trädbränsle från regionala skogsägares avverkningar. 15 av tillfört bränsle består av Salixflis, bl.a. från de fält som renar kommunens avloppsvatten. Elproduktion med biobränslen sker vid 111 anläggningar (bilaga 4)TPF7FPT. Av dessa använder 69 trädbränslen som bränsle, helt eller delvis, och en handfull torv. Sexton anläggningar använder avfall som bränsle. Det finns dessutom ett 20-tal små verk som utnyttjar biogas. Bland kraftvärmeanläggningarna med fastbränslen är 55 kraft- värmeverk kopplade till fjärrvärmen och 36 är industriella mot- trycksanläggningar. Ett stort antal nya anläggningar planeras, och utbyggnader sker i fler av de befintliga anläggningarna. Det gäller både i fjärr- värmen och i industrin. 7TP PT I Svebios sammanställning (bilaga 5) har endast den installerade effekten vid varje anlägg- ning angetts. Utnyttjandet av anläggningarna har ökat betydligt efter införandet av elcerti- fikaten 2003. 10 Marknaden för biodrivmedel Detta kapitel innehåller en översikt över marknaden för de för- nybara drivmedel som finns , de s.k. första generationens driv- medel. Kapitlet avslutas med en genomgång av vad som känne- tecknar andra generationens drivmedel och vilka alternativ som är kända samt tros kunna nå kommersiell skala . Transportsektorn utgör onekligen det stora frågetecknet när det gäller den framtida energiförsörjningen. Den svenska transport- sektorn är beroende av importerad olja. Cirka en tredjedel av utsläppen av växthusgaser kommer i från transportsektorn, som använde olja för inrikes transporter. konstaterade, i sitt slutbetänkande (SOU 2000:23), att en ökad användning av biobränslen i transportsektorn är oundviklig. Inom EU är transportsektorn till beroende av olja vilket motsvarar av slutledets efterfrågan på olja. I EU-15 förväntas persontransporterna öka främst beroende av ökningen för biltransporter (+16 %) och flygtransporter (+90 %). I de nya medlemsländerna inom EU-25 förväntas denna ökning bli ännu kraftigare eftersom tillväxten där är dubbelt så hög som inom de gamla medlems- länderna. I direktivet om biodrivmedelTPF1FPT fastställs referensvärden för biodrivmedlens marknadsandel på och på . EU:s mål har inte uppnåtts. fattade EnergirådetTPF2FPT ett beslut som innebär ett bindande krav på medlemsstaterna att uppnå förnybara drivmedel . Detta skulle, omräknat till exempelvis etanolproduktion från vete, innebära att spannmål 1TP PT Direktiv /30/EG av om främjande av biodrivmedel eller andra för- nybara drivmedel (EUT L 123, . 2TP PT A binding minimum target to be achieved by all Member States for the share of biofuels in overall EU transport petrol and diesel consumption by 2020, to be introduced in a cost-efficient way.