sou · GVB37 · 2008-01-01 00:00:00 — Denna paragraf erinrar om att det i 53 och 54 §§ finns bestämmel- ser om att i vissa fall får föra in och ta bort uppgifter i inskrivningsdelen. Eftersom även kommer att vara inskrivningsmyndighet föreslås att lydelsen i andra stycket ändras så att det framgår att de aktuella åtgärderna får vidtas av verket i egenskap av ansvarig för fastighetsregistret. Härigenom tydliggörs att åtgärderna inte behöver vidtas inom ramen för särskilda anteckningsärenden enligt 19 kap. jordabalken. Enligt paragrafens gällande tredje stycke skall lämna underlag för rättsstatistiken till . I och med att inskrivningsmyndigheterna inte längre skall ingå i domstols- organisationen föreslås att detta stycke skall slopas. Enligt paragrafen får , efter samråd med , meddela föreskrifter om fastighetsregistrets inskrivningsdel. I och med att inskrivningsmyndigheterna inte längre skall ingå i domstolsorganisationen föreslås att kravet på samråd med utmönstras. 11.21Förslag till förordning om ändring i inskrivningsförordningen (2000:309) Enligt den nuvarande paragrafen skall tingsrätten förordna den som skall leda inskrivningsmyndigheten. Eftersom inskrivningsmyndig- heterna skall avskiljas från tingsrätterna föreslås att bestämmelsen utmönstras. Enligt paragrafens gällande första stycke skall bl. a. inskrivnings- bevis utfärdas på blankett som fastställts av . Den ändring som föreslås är att byts ut mot . Skälet för detta har redovisats i avsnitt 8.1.5. Av paragrafens nuvarande sista stycke framgår att inskrivnings- myndigheter i vissa fall skall lämna underrättelser till varandra när det är fråga om sammanläggning av fastigheter. Eftersom verksam- heten efter omorganisationen skall bedrivas inom en för landet gemensam inskrivningsmyndighet kan denna reglering inte anses nödvändig. Det ankommer på att meddela de riktlinjer som behövs i fråga om underrättelser mellan inskrivnings- kontoren. Det föreslås därför att sista stycket skall utmönstras. Paragrafen reglerar hos vilken inskrivningsmyndighet en ansökan i vissa fall skall göras samt om underrättelse mellan sådana myndig- heter i anledning därav. I och med att verksamheten skall bedrivas inom en inskrivningsmyndighet saknas skäl att ha kvar regleringen. Det föreslås därför att regleringen i paragrafen utmönstras. Skulle en ansökan ha sänts till fel kontor hos inskrivningsmyndigheten åligger det myndigheten att se till att den kommer till rätt kontor. Jfr även kommentaren till 19 kap. 12 § jordabalken. Paragrafens nuvarande lydelse innehåller bemyndigande för att meddela tillämpningsföreskrifter i olika avseenden. Det föreslås att regleringen härom tas in i en annan paragraf, 26 §, och att det i paragrafen i stället införs en ny reglering om expeditionsavgifter. Den nya regleringen innebär att i egenskap av verk skall fastställa expeditions- avgifter för fastighetsbevis och gravationsbevis. I övrigt skall i egenskap av inskrivningsmyndighet fastställa de expeditionsavgifter som framgår av avgiftsbilagan. Denna uppdel- ning motsvarar vad som gäller mellan och de sju inskrivningsmyndigheterna (jfr 2 § kungörelsen [1974:1063] om fastighetsbevis m.m.). Regleringen har i övrigt utformats efter förebild av 1, 2 och 3 §§ förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna. Paragrafen är ny och motsvarar i huvudsak vad som anges i 7 § förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna. Eftersom har hand om uppbörden av expeditionsavgifter har verket fått möjlighet att bestämma att bevis får lämnas ut även om avgiften inte har betalats. Paragrafen är ny och motsvarar 8 § 2 st. förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna. Enligt vad som fram- kommit används inte bestämmelsen i 8 § 1 st. sistnämnda förord- ning, som ger inskrivningsmyndigheterna möjlighet att avkräva beställaren av en expedition avgiften helt eller delvis i förskott. Någon motsvarighet till denna bestämmelse har därför inte tagits med i den nya paragrafen. Paragrafen är ny och reglerar vad som gäller vid överklagande av beslut om expeditionsavgift. Skälet för detta har anförts i avsnitt 8.2.8. Paragrafen är ny och reglerar den lägsta tid per arbetsdag som inskrivningsmyndigheten skall lämna vissa muntliga upplysningar. Jämfört med vad som tidigare framgått av 27 § förordningen (1996:271) med tingsrättsinstruktion har den ändringen gjorts att det anges fastighetsregistret i stället för inskrivningsregister, fastighetsböcker. Paragrafen är ny och ger rätt att meddela tillämpningsföreskrifter för förordningen. har en motsvarande föreskriftsrätt. Vissa språkliga ändringar har gjorts i anledning av detta. 11.22Förslag till förordning om inskrivningsmyndighetens inskrivningskontor och indelning i verksamhetsområden Skälen för förordningen har behandlats i avsnitt 8.1.3. Den föreslagna indelningen i verksamhetsområden bygger helt på den nuvarande indelningen enligt förordningen (1999:1385) om inskrivningsmyndigheternas verksamhetsområden. Överföring av huvudmannaskapet för Regeringen har bedömt att huvudmannaskapet för inskrivnings- myndigheterna bör föras över från till Lantmäteri- verket. har ställt sig bakom regeringens bedömning. Mot denna bakgrund skall en särskild utredare överväga vissa frågor med anledning av överföringen av huvudmannaskapet. Utredaren skall överväga och lämna förslag på de författnings- ändringar som en förändring av huvudmannaskapet kräver. Utredaren skall vidare lämna förslag på hur inskrivnings- verksamheten med som huvudman skall vara organiserad. Slutligen skall utredaren överväga hur behovet av juridisk kompetens i inskrivningsverksamheten bör tillgodoses. Uppdraget skall redovisas . Inskrivningsärenden, i den mening som avses i jordabalken, är ärenden om lagfart, inteckning eller annan inskrivning i fastighets- registrets inskrivningsdel enligt 20–24 kap. jordabalken samt ärenden om anteckning enligt 19 kap. 29 och 30 §§ jordabalken. Inskrivningsärenden handläggs av särskilda inskrivningsmyndig- heter. Inskrivningsverksamhetens nuvarande organisation tillkom efter regeringens förslag i budgetpropositionen (prop. 1999/2000:1, bil. 7, bet. 1999/2000 JuU:01, rskr. 1999/2000:78 och 79). Inskrivningsmyndigheter finns vid tingsrätterna i , , , , , och . Inskrivningsmyndigheterna är inte egna förvaltningsmyndig- heter utan är organiserade som självständiga avdelningar vid tingsrätterna. Vanligen delar inskrivningsmyndigheten lokaler med tingsrätten och den som är chef för tingsrätten ansvarar också för verksamheten vid inskrivningsmyndigheten. En inskriv- ningsmyndighet skall ledas av en lagfaren domare (19 kap. 5 § jordabalken). Verksamheten vid inskrivningsmyndigheterna syssel- sätter knappt 200 årsarbetskrafter. Av dessa är ca 20 inskriv- ningsjurister, knutna till inskrivningsmyndigheten, samt några notarier som tjänstgör vid en inskrivningsmyndighet som ett led i sin juridiska utbildning. är central förvaltningsmyndighet för dom- stolsväsendet och huvudman för inskrivningsmyndigheterna. ansvarar för utveckling, förvaltning och drift av fastighetsregistret, inklusive dess inskrivningsdel, och är person- uppgiftsansvarig för fastighetsregistret. ansvarar också för det handläggningssystem som används vid inskrivnings- myndigheterna och framställer de bevis och dokument som är en följd av inskrivningsmyndigheternas beslut. Vidare är Lantmäteri- verket uppbördsmyndighet för stämpelskatt och expeditions- avgifter som staten tillförs genom inskrivningsverksamheten (se lagen [1984:404] om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter och förordningen [1987:452] om avgifter vid de allmänna domstolar- na). Till följd av sitt ansvar för fastighetsregistret och inskrivnings- myndigheternas handläggningssystem samverkar nära med inskrivningsmyndigheterna. Verkets ansvar för inskriv- ningssystemet leder till dagliga kontakter med personalen på inskrivningsmyndigheterna i främst tekniska, men också juridiska frågor. har också kontakt med inskrivnings- myndigheterna i frågor som rör ändringar i fastighetsregistret. Antalet inskrivningsärenden uppgick till 946 000, vartill kommer ca 70 000 ärenden som skickades åter på ingivarens begäran. De vanligaste inskrivningsärendena var ärenden om lagfart och inteckning. Dessa två ärendeslag svarade för av inskrivningsmyndigheternas samtliga ärenden. Med lagfart avses inskrivning av ett förvärv av fast egendom. Den som har förvärvat en fastighet är skyldig att ansöka om lagfart (20 kap. 1 § jordabalken). Lagfarten är främst en formell registrering av förvärvet. Den medför dock betydelsefulla rättsverkningar för innehavaren. Som exempel kan nämnas att det vid dubbelöverlåtelse normalt är det förvärv för vilket inskrivning söks först som skall ha företräde. En fastighetsägare som vill upplåta panträtt i fastigheten kan hos en inskrivningsmyndighet ansöka om inskrivning i fastigheten av ett visst belopp. En sådan inskrivning kallas inteckning (6 kap. 1 § och 22 kap. 2 § jordabalken). Mot varje inteckning svarar ett pantbrev, antingen i form av ett datapantbrev i pantbrevsregistret eller som ett skriftligt pantbrev, vilket används för att upplåta panträtt i fastigheten. En inskrivningsmyndighet skall när anmälan, bevis eller utdel- ningslängd som utvisar vissa förhållanden som anges i 19 kap. 29 § jordabalken har inkommit till myndigheten, anteckna vissa angivna uppgifter i fastighetsregistrets inskrivningsdel (anteckningsärende). Exempel på uppgifter som skall antecknas är uppgifter om utmätningar och exekutiva försäljningar av fastigheter. Bestämmelser om handläggning av inskrivningsärenden finns i jordabalken. Enligt dessa bestämmelser skall i stor utsträckning bestämmelserna i lagen (1996:242) om domstolsärenden tillämpas vid handläggningen (se bl.a. 19 kap. 26 § jordabalken och prop. 1999/2000:39 s. Ett inskrivningsärende skall handläggas av den inskrivnings- myndighet inom vars verksamhetsområde den fastighet som ärendet rör är belägen (19 kap. 4 § jordabalken). En ansökan i ett inskrivningsärende skall vara i pappersform (19 kap. 10 § jordabalken). Den skall tas upp på en inskrivningsdag. Inskrivningsdag hålls i allmänhet varje vardag och avslutas (se 19 kap. 6 § jordabalken). skall i vissa situationer hålla samman- träde. Det skall ske bl.a. om det finns behov av ett sammanträde (se 19 kap. 16 § jordabalken). En särskild form av sammanträde är lagfartssammanträde. Kan den som påstår sig ha förvärvat fast egendom inte förete sin fångeshandling, skall inskrivningsmyndig- heten på hans eller hennes begäran hålla sammanträde för utred- ning angående äganderätten till fastigheten (se 20 kap. 10 § jordabalken). En inskrivningsmyndighet kan fatta beslut om – förutom bifall till ansökan – avvisning, avslag, uppskov och vilandeförklaring. En inskrivningsmyndighets beslut i ett inskrivningsärende skall registreras i fastighetsregistrets inskrivningsdel om beslutet innebär att en ansökan bifalls, förklaras vilande eller avslås. Även vissa avvisningsbeslut skall antecknas i fastighetsregistret. Om fastighetsregistrets inskrivningsdel innehåller någon upp- enbar oriktighet som beror på inskrivningsmyndighetens eller någon annans skrivfel, på något liknande förbiseende eller på ett tekniskt fel, skall inskrivningsmyndigheten rätta uppgiften (se 19 kap. 22 § jordabalken). Ett beslut av inskrivningsmyndigheten i ett inskrivningsärende får överklagas till hovrätten (19 kap. 32 § jordabalken). Regeringen har i propositionen Elektroniskt ansökningsför- farande i inskrivningsärenden, m.m. (prop. 2005/06:28) lämnat för- slag som bl.a. syftar till att möjliggöra elektroniska ansökningar till inskrivningsmyndigheten. har ställt sig bakom förslagen (bet. 2005/06:LU17, rskr. 2005/06:159). Regeringen redovisade i propositionen Lantmäteriverksamheten (prop. 2005/06:5) bedömningen att huvudmannaskapet för inskriv- ningsväsendet bör föras över till . Som skäl angavs bl.a. att verksamheten skulle främjas av ett samlat huvudmannaskap hos för inskrivningsverksamheten och anknutna delar av fastighetsregistret. Inskrivningssystemet – inskrivning och register – kommer därmed att kunna samordnas och koordineras på ett mer effektivt sätt och förutsättningarna för en välutvecklad styrning, ledning och samordning av inskrivningsmyndigheternas verksamhet stärkas. I propositionen anförde regeringen också att nuvarande ansvars- fördelning mellan inskrivningsmyndigheterna och de länsvis orga- niserade lantmäterimyndigheterna skall ligga fast och att inskriv- ningsverksamheten även fortsättningsvis skall bedrivas på de sju orter där verksamheten bedrivs (a. prop. s. 26 och 27). Regeringen uttalade också att den statliga lantmäteriorganisa- tionen bör sammanföras till en myndighet (a. prop. s. 24). har ställt sig bakom regeringens bedömning och uttalat att det synes föreligga en bred enighet om att en överföring bör ske (bet. 2005/06:BoU4, rskr. 2005/06:51). Behovet av en utredning gjorde bedömningen att inskrivnings- verksamhetens nära koppling till tingsrätterna och därmed till de författningar som rör domstolsväsendet krävde ett arbete med att utforma författningsändringar som inte var möjligt att utföra inom ramen för utredningen (se Lantmäteriet – nya vägar för ökad samhällsnytta, SOU 2003:111, s. 441). Regeringen har därefter konstaterat att en överföring av huvudmannaskapet kräver omfattande författningsändringar (a. prop. s. 28). har utarbetat en promemoria, Regelinventering – överföring av IM till en förvaltningsmyndighet (dnr M2004/3961/Bo). I prome- redogörs för de författningsbestämmelser som bedöms påverkas om inskrivningsverksamheten överförs till en förvalt- ningsmyndighet. Enligt promemorian behöver ytterligare utred- ning göras i flera avseenden, bl.a. såvitt avser förfarande- och forumregler. Mot bakgrund av regeringens och bedömning att huvudmannaskapet för inskrivningsmyndigheterna bör föras över från till skall en särskild utredare överväga vissa frågor i anledning därav. Utredaren skall vid sina överväganden utgå från att inskrivnings- verksamheten inte skall vara knuten till någon domstol utan bedrivas vid förvaltningsmyndighet, att nuvarande ansvarsfördel- ning mellan inskrivningsmyndigheterna och lantmäterimyndig- heterna skall ligga fast och att inskrivningsverksamheten även fortsättningsvis skall bedrivas på de sju orter där den nu bedrivs. Utredaren skall vidare utgå från att inskrivningsärendena skall handläggas på i allt väsentligt samma sätt som . Detta innebär bl.a. att nuvarande ordning med inskrivningsdag och vilka former av beslut en inskrivningsmyndighet kan fatta i ett inskrivnings- ärende skall gälla även fortsättningsvis. De frågor som utredaren skall inrikta sig på är sådana som föranleds av den förändrade organisatoriska hemvisten för verksamheten. En inledande fråga som utredaren skall ta ställning till är hur inskrivningsverksamheten skall vara organiserad med Lantmäteri- verket som huvudman. I frågeställningen ligger även att överväga vilka närmare uppgifter som såsom huvudman för inskrivningsverksamheten skall ha. Den förändrade organisationen för inskrivningsverksamheten medför behov av en översyn av reglerna om handläggning av inskrivningsärenden i 19 kap. jordabalken och de ärendespecifika handläggningsreglerna i 20–24 kap. jordabalken. Utredaren skall lämna förslag på de författningsändringar som organisations- reformen ger upphov till. Handläggningsreglerna i 19 kap. jorda- balken hänvisar i stor utsträckning till lagen om domstolsärenden (19 kap. 16 och 26 §§ jordabalken). Utredaren skall överväga om motsvarande ordning bör gälla i fortsättningen eller om någon annan ordning bör väljas, exempelvis att låta förvaltningslagen (1986:223) vara tillämplig. skall i vissa situationer hålla samman- träde. Utredaren skall överväga om inskrivningsmyndighet även fortsättningsvis bör hålla sammanträde och i så fall under vilka former det skall ske. Ett alternativ som skall övervägas är att låta domstol ha hand om lagfartssammanträden eller vissa förhör som skall hållas inom ramen för ett lagfartssammanträde eller annat sammanträde. överklagas en inskrivningsmyndighets beslut i inskrivningsärenden till hovrätten. Utredaren skall överväga om beslut i inskrivningsärenden även fortsättningsvis får överklagas till allmän domstol eller om de i stället får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Oavsett utredarens ställningstagande i denna del skall en utgångspunkt vara att besluten överklagas till underrätt. Utredaren skall ta ställning till vilka regler som skall gälla vid överklagande. En utgångspunkt i denna del skall vara att krav på prövningstillstånd skall gälla vid överklagande till överrätt. När de nuvarande handläggningsreglerna i 19 kap. jordabalken infördes ansågs det att det med hänsyn till intresset av trygghet i omsättningen inte borde komma i fråga att låta av inskrivnings- myndighet fattade beslut bli ändrade av myndigheten i större utsträckning än vad nuvarande rättelseinstitut medger (se prop. 1999/2000:39 s. 116 och 117). Utredaren skall överväga om det , när verksamheten förs över till förvaltningsmyndighet, finns anledning att frångå detta ställningstagande och ge inskrivnings- myndigheten en viss möjlighet att ompröva sina beslut. Utredaren skall också utreda behovet av och lämna förslag på följdändringar i annan lagstiftning än jordabalken, bl.a. rättegångs- balken och lagen om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter. En överföring av huvudmannaskapet för inskrivningsmyndig- heterna till innebär att den formella anknyt- ningen till tingsrätterna upphör. Utredaren skall därför överväga hur inskrivningsverksamheten fortsättningsvis skall ledas och vilka krav som kan och bör ställas i fråga om behörighet att handlägga och fatta beslut i inskrivningsärenden. I de utredningar och bedömningar som gjorts kring en över- flyttning av inskrivningsverksamheten från tingsrätterna har behovet av juridisk kompetens lyfts fram. Regeringen har i prop. 2005/06:5 s. 26 gjort bedömningen att nuvarande sju inskrivnings- myndigheter har sådan organisatorisk storlek att förutsättningar finns för att myndigheterna, i samverkan med på central nivå, skall kunna klara sina behov av juridisk kompetens. I propositionen uttalade regeringen vidare att om någon myndighet skulle anse att det finns ytterligare behov av kompetens torde sådana kunna tillgodoses t.ex. genom samverkan med andra myndigheter på orten. Utredaren skall därför redovisa sin syn på behovet av kompletterande juridisk kompetens och – för det fall sådant behov bedöms föreligga – lämna förslag på hur det lämp- ligen kan tillgodoses. Vidare skall övervägas om notarietjänstgöring även fortsättningsvis skall förekomma vid en myndighet som handlägger inskrivningsärenden. Att beakta i övrigt Utredaren skall samråda med och Domstols- verket, som regeringen avser ge i uppdrag att förbereda genom- förandet av en överflyttning av huvudmannaskapet för inskriv- ningsverksamheten. Vidare skall utredaren samråda med Utred- ningen om domstolarnas roll vid handläggning av ärenden (Ju 2005:124). Utredaren skall hålla sig underrättad om och inskrivningsmyndigheternas utveckling av ett nytt inskrivnings- system. Uppdraget skall redovisas . 2.Från socialbidrag till arbete. 3.Föräldraskap vid assisterad befrukt- ning. – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. 5.Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ett aktivt stöd i rättsprocessen. 7.Den nya inskrivningsmyndigheten. Föräldraskap vid assisterad befrukning. Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ett aktivt stöd i rättsprocessen. Från socialbidrag till arbete. Den nya inskrivningsmyndigheten. – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet.