sou · GWB350 · 2008-05-15 00:00:00 — Den som tagit mot anmälan ska genast pröva om åtgärden ska bestå. Ett tillfälligt omhändertagande ska upphöra så snart ändamålet med åtgärden förfallit, dock senast efter omhänder- tagandet. Poliser som tar befattning med tillfälliga omhändertaganden som gjorts med stöd av denna lag ska tillämpa bestämmelserna i 15–17 §§ polislagen (1984:387). 20 § En skyddsvakt är skyldig att lyda en order från en polis i fråga om sådana åtgärder som anges i 19 §. 21 § Den som tjänstgör eller har tjänstgjort som skyddsvakt får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av uppdrag enligt denna lag fått veta om en enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av betydelse för säkerheten för skyddsobjekt, för totalförsvaret eller annars för säkerhet. I det allmännas verksamhet tillämpas bestämmelserna i sekre- tesslagen (1980:100). 22 § Ett beslut om skyddsobjekt eller en föreskrift enligt 23 § om extra skyddsåtgärder får inte göras mer ingripande eller omfattande än vad som behövs för att tillgodose behovet av skydd. Så långt det är möjligt ska undvikas att beslutet innebär skada eller annan olägenhet för andra allmänna eller enskilda intressen eller att grundlagsfästa rättigheter får stå tillbaka. 23 § Ett beslut om skyddsobjekt för en särskilt störningskänslig samhällsviktig verksamhet kan förenas med föreskrifter om extra skyddsåtgärder som behövs för objektets säkerhet. Sådana åtgärder kan gälla tekniska arrangemang eller byggnadstekniska skydds- åtgärder. 24 § Byggnader, andra anläggningar och områden som anges i 5 § 2 får beslutas som skyddsobjekt efter medgivande av talman. Byggnader, andra anläggningar och områden som anges i 5 § 3 och 4 eller objekt som anges i 7 § får inte beslutas som skydds- objekt utan medgivande av ägaren, om denne är någon annan än staten. Sådant medgivande krävs också för beslut om extra skyddsåtgärder. Vad som sägs om ägaren gäller också den som disponerar eller annars nyttjar anläggningen eller området. I övrig fall ska ett beslut om skyddsobjekt om möjligt föregås av samråd med den som äger, disponerar eller annars nyttjar anläggningen eller området. 25 § Ett beslut om skyddsobjekt enligt 5 § 3 ska gälla för , dock längst . Om det är uppenbart att de förhållanden som utgör grund för beslutet om skyddsobjekt kommer att bestå , kan beslutet ges längre giltighetstid eller förordnas gälla tills vidare. 26 § Ett beslut om skyddsobjekt får upphävas eller ändras om det finns skäl till det. 27 § Den som äger, disponerar eller annars nyttjar ett skyddsobjekt svarar för att objektet bevakas och för de extra skyddsåtgärder som föreskrivs samt för att upplysning om beslutet om skyddsobjekt lämnas genom tydlig skyltning eller på annat sätt. 28 § Den som äger, disponerar eller annars nyttjar ett skyddsobjekt ska underrätta den myndighet som har beslutat om skyddsobjektet om förutsättningarna för beslutet har ändrats väsentligt. 29 § Skyddsvakt kan den bli som efter prövning är godkänd med avseende på laglydnad, medborgerlig pålitlighet samt lämplighet i övrigt för de uppgifter som följer med skyddsvaktstjänsten. Den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om god- kännande som skyddsvakt. 30 § Ett godkännande som skyddsvakt ska gälla för en bestämd tid, längst , och ska avse anställning eller uppdrag hos viss arbets- eller uppdragsgivare eller tjänstgöring vid vissa skyddsobjekt. 31 § Om en skyddsvakt inte längre uppfyller kvalifikationskraven eller villkoren i övrigt som gäller för godkännandet eller om det annars finns särskilda skäl för det, får godkännandet återkallas. Den myndighet som har beslutat godkännandet beslutar om återkallelse. Uppkommer fråga om att återkalla ett godkännande och kan det antas att godkännandet kommer att återkallas, får myndigheten besluta att återkalla godkännandet till dess frågan om återkallelse har prövats slutligt. 32 § Ett beslut i fråga om skyddsobjekt, får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol av den som helt eller delvis äger, disponerar eller annars nyttjar objektet. Ett beslut som har överklagats gäller till dess annat har bestämts. Ett beslut som fattats av regeringen får inte överklagas. 33 § Ett beslut i fråga om godkännande som skyddsvakt får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 34 § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Ytterligare bestämmelser om överklagande finns i förvalt- ningslagen (1986:223). 35 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett förbud enligt 8 § eller ett förbud som har meddelats med stöd av samma paragraf döms till böter eller fängelse i högst , om gärningen inte är belagd med straff i . 36 § Den som lämnar oriktiga eller vilseledande uppgifter för att få tillträde till ett skyddsobjekt döms till böter eller fängelse , om gärningen inte är belagd med straff i . 37 § Fotografier, avbildningar, beskrivningar och mätuppgifter som har kommit till genom förfarande som utgör brott mot ett förbud som har meddelats med stöd av denna lag ska förklaras förverkade. Detsamma gäller föremål som använts som hjälpmedel vid brott mot denna lag, om det inte är uppenbart oskäligt. Denna lag träder i kraft , då lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. upphör att gälla. Byggnader, andra anläggningar och områden samt militära fartyg och luftfartyg som förklarats som skyddsobjekt enligt den upphävda lagen ska gälla som skyddsobjekt enligt denna lag till utgången av . 2 Förslag till skyddsförordning 1 § Denna förordning innehåller bestämmelser som ansluter till vad som föreskrivs i skyddslagen (2009:000). 2 § Försvarsmakten beslutar enligt 4 §, 8 § andra och tredje styckena samt 23 § skyddslagen (2009:000) om skyddsobjekt i fråga om 1.byggnader, andra anläggningar och områden som anges i 6 § 1 samma lag och som huvudsakligen disponeras av Försvarsmakten, eller , 2.fartyg, fordon och luftfartyg som anges i 6 § 2 samt områden som anges i 6 § 4 samma lag och 3.områden som avses i 6 § 3 samma lag om beslutet inte avser än . Försvarsmakten beslutar också i fråga om sådana objekt som avses i 7 § andra stycket skyddslagen. I övrigt fattar i det län där objektet finns beslut om skyddsobjekt enligt 4 §, 7 § första stycket, 8 § andra och tredje styckena samt 23 § skyddslagen, utom i fråga om regeringens byggnader, anläggningar och områden samt byggnader, andra anläggningar och områden som avses i 5 § 2 skyddslagen. 3 § Om beslut inte kan avvaktas i fråga om områden som anges 5 § 5 skyddslagen (2009:000), får Försvarsmakten fatta ett tillfälligt beslut om skyddsobjekt. Ett sådant beslut gäller till dess beslutar i frågan, dock längs . 4 § Ett beslut om skyddsobjekt bör om det inte finns hinder däremot föregås av samråd med polisen och andra statliga myndigheter som kan ha intresse i frågan. 5 § Den myndighet som beslutat om ett skyddsobjekt ska under- rätta berörda statliga och kommunala myndigheter om beslutet. 6 § beslutar i fråga om godkännande som skyddsvakt av den som är bosatt inom länet. För den som tillhör Försvars- maktens personal beslutar i stället Försvarsmakten om god- kännande som skyddsvakt. 7 § För prövning av ansökan om godkännande av skyddsvakt tas avgift ut. I fråga om ansökningsavgiftens storlek m.m. gäller bestämmelserna i 9–14 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid avgiftsklass 2 tillämpas. 8 § För beslutsmyndighetens prövning av en persons laglydnad och medborgerlig pålitlighet ska uppgifter som avses i 21 § 2 säker- hetsskyddslagen (1996:627) inhämtas. Prövningen i fråga om laglydnad och medborgerlig pålitlighet ska ske enligt de grunder som gäller för godkännande som väktare i auktoriserat bevak- ningsföretag enligt lagen (1974:191) om bevakningsföretag. Vid prövning enligt första stycket ska 19 och 28 §§ säkerhets- skyddslagen samt 29 § säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) tillämpas. Andra stycket tillämpas inte när inhämtar upp- gifter ur belastningsregistret och misstankeregistret genom direkt- åtkomst enligt 20 § förordningen (1999:1134) om belastnings- register och 7 § förordningen (1999:1135) om misstankeregister. 9 § En skyddsvakt ska bära klädsel eller tjänstetecken som gör att det klart framgår att personen tjänstgör som skyddsvakt. En skyddsvakt ska under tjänstgöring medföra bevis om godkännande. 10 § Återkallas ett godkännande som skyddsvakt, ska beviset om godkännandet överlämnas till den myndighet som utfärdat godkännandet eller till en polismyndighet. Detsamma gäller, om en skyddsvakts godkännande återkallas i avvaktan på att frågan om återkallelsen prövats slutligt. 11 § Länsstyrelserna och Försvarsmakten ska utöva tillsyn över de skyddsobjekt som de beslutat om och ifråga om de skyddsvakter som de godkänt. 12 § Ytterligare föreskrifter om verkställigheten av skyddslagen (2009:000) får meddelas i fråga om 1.utbildning av och utrustning för skyddsvakter samt utform- ning av bevis om godkännande: av Försvarsmakten beträffande Försvarsmaktens personal och i övrigt av , 2.bevakningen av skyddsobjekt som disponeras huvudsakligen av Försvarsmakten, och Försvarets radio- anstalt samt skyddsobjekt enligt 6 § 2–4 skyddslagen (2009:000): av Försvarsmakten och bevakningen av andra skyddsobjekt av , 3.utformningen av skyltar: av Försvarsmakten efter hörande av . 1Utredningsuppdraget och dess genomförande Utredningen har haft i uppdrag att genomföra en översyn av lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. (skyddslagen) och förordningen (1990:1334) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. (skyddsförordningen). Huvudsyftet med översynen av dessa författningar har, enligt uppdraget, varit att modernisera regleringen. En särskild uppgift har varit att analysera och ta ställning till om skyddslagens s.k. skyddsändamål är ändamålsenligt avgränsade mot bakgrund av den säkerhetsmässiga hotbilden mot landet. I uppdraget har också ingått att överväga om det är nödvändigt och lämpligt att utsträcka lagens tillämpningsområde för att tillgodose andra skyddsändamål än de som omfattas av lagen. Vidare har utredningen haft som uppgift att – med beaktande av de skyddsändamål som regleringen bör tillgodose – särskilt se över bestämmelserna om vilka anläggningar, områden och föremål som ska kunna utgöra skyddsobjekt och militära skyddsområden. I det sammanhanget har utredningen haft att särskilt överväga behovet av och möjligheten att kunna förklara fordon som skyddsobjekt. Som ytterligare moment i uppdraget har ingått att se över den beslutsstruktur som gäller enligt skyddsförordningen, vari ingått frågan om kompetensfördelningen mellan länsstyrelserna och Försvarsmakten. I denna del har utredaren haft att beakta utform- ningen av det nya nationella kommunikationssystemet samt behovet av att kunna förklara delar av detta som skyddsobjekt. I uppdraget har ingått att utarbeta förslag till den författnings- reglering som bedöms nödvändig. Vid översynen har utredaren haft att beakta behovet av bl.a. samordning med näraliggande lagstift- Utredningsuppdraget och dess genomförande ning, t.ex. säkerhetsskyddslagen (1996:627) och lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Utredningens direktiv (dir. 2007:6) finns i en bilaga till betänkandet. Arbetet har bedrivits i nära samråd med utredningens experter. Åtta sammanträden har hållits, varvid antalet deltagande experter har skiftat något. Man har också från experternas sida deltagit i flera av de överläggningar och samrådsmöten som utredningen haft med skilda intressenter och andra som berörs av ämnet för utredningsuppdraget. För att få ett så bra underlag som möjligt för våra överväganden har utredningen ända från början ägnat mycket tid åt ett utåtriktat arbetssätt. Utöver de mer informella samtal och diskussioner som förekommit med många utomstående med ansvar för säkerhets- frågor kan följande mer officiella händelser nämnas. Besök har skett vid några länsstyrelser (AB, C och E), Försvars- makten (Marinbasen, m.fl.), Polisen (Säkerhets- polisen, , polismyndigheter), Krisberedskaps- myndigheten, , Kriminalvården och Riksbank, samt hos (), (Råcksta/) och bevakningsföretaget (dess värdedepå i ). Den särskilde utredaren och sekreteraren har vidare i bl.a. genom deltagande observationer följt delar av berörda myndigheters arbete i samband med den internationella marinövningen Noble Mariner. Likaledes i har utredaren och sekreteraren deltagit i ett brett arrangemang kring säkerhetsskyddsfrågor under medverkan av bl.a. Föreningen , Hemvärnet, Näringslivets Säkerhetsdelegation och företrädare för och elbranschen (m.fl.). Utredningen har anordnat ett seminarium kring frågor om kontanthanteringen i samhället med deltagare från , , några av de större bevak- ningsföretagen, , Bevakningsbranschens () och . Utredningsuppdraget och dess genomförande genomfördes en enkätundersökning, riktad till landets 21 länsstyrelser avseende bl.a. deras tillämpning av skyddslagstiftningen. En rundfråga om skyddsobjekt har ställts till landets polismyndigheter. Betänkandet är uppdelat i fyra huvuddelar med en genomgående avsnittsnumrering: Del I, Rättsliga utgångspunkter, består av fyra avsnitt av deskriptiv karaktär vari för utredningsarbetet relevanta författ- ningar gås igenom. Det första (som p.g.a. den genomgående numreringen betecknas avsnitt 2) ägnas åt en presentation av skyddslagsstiftning och en beskrivning av vad som föregick denna. Genomgången av skyddslagen och skyddsförordningen är kortfattad men i stort sett heltäckande. En fördjupad redovisning av skyddslagsregleringens bestämmelser kopplad till resp. sakfråga som behandlas lämnas i de olika sakavsnitten. De efterföljande tre avsnitten orienterar översiktligt om andra regelverk av betydelse på området. I avsnitt 3 görs sålunda en genomgång av andra författningar av central betydelse för bl.a. tillträdesbegränsningar och tvångsmedel. I avsnitt 4 lämnas en genomgång av andra med skyddslagen besläktade regelverk och avslutningsvis lämnas i avsnitt 5 en orientering av vissa grundlags- fästa motintressen, såsom rörelsefrihet och allemansrätt, informa- tions- och yttrandefrihet. Del II, Grundläggande överväganden omfattar fem avsnitt där det första lägger fast utgångspunkterna för utredningens fortsatta överväganden på de mer centrala områdena, och det andra talar om vilka avgränsningar som gjorts, dvs. vilka frågor som inte tagits upp till närmare överväganden. Det bör redan här nämnas att frågor om skyddsobjekt och skyddsändamål korresponderar med varandra och att därför avsnitt 6 Utgångspunkter utgör en lämplig ingång både till avsnitt 8 om skyddsobjekt och till avsnitt 9 om skydds- ändamål. Avsnitt 10 Militära skyddsområden står däremot för sig självt. Del III, Övriga överväganden består av tre avsnitt vari skyddslagstiftning tas upp till överväganden i ett antal viktiga avseenden för alla de som kommer i kontakt med eller har att tillämpa lagstiftningen i egenskap av allmänhet, bevakningspersonal Utredningsuppdraget och dess genomförande Som nämnts ges i resp. avsnitt först en fördjupad genomgång av deskriptiv karaktär varefter utredningen redovisar sina övervägande och förslag däröver. I syfte att göra övervägandena i del II och III mer lättillgängliga har, där så är lämpligt, infogats sammanfattande rutor under den inledande avsnittsrubriken. Del IV, Övrigt består av de i en utredning sedvanliga avsnitten om bl.a. konsekvensbeskrivningar och författningskommentarer. Av främst praktiska skäl används ibland i betänkandet uttrycken civila skyddsobjekt och militära skyddsobjekt, liksom civila skyddsvakter och militära skyddsvakter, beroende på kort sagt om det är en länsstyrelse eller Försvarsmakten som beslutar om skyddsobjektet resp. i fråga om godkännandet som skyddsvakt. Det finns en mängd författningar som, direkt eller indirekt, syftar till att bereda vissa samhällsområden och verksamheter ett gott säkerhetsskydd, eller till att mer generellt verka för allmän ordning eller säkerhet. Vissa av dessa författningar har relativt allmän giltighet, t. ex. polislagen (1984:387), medan andra författningar verkar på mer specialiserade områden. Syftet med lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. (skyddslagen) är främst att bereda vissa objekt ett förstärkt säkerhetsskydd utöver vad som kan gälla enligt allmänna bestämmelser och på grund av interna säkerhetsföre- skrifterTPF1FPT. Som framgår redan av lagens rubrik, är en utgångspunkt för avgränsningen av tillämpningsområdet att det ska vara fråga om objekt som kan anses samhällsviktiga. För att bereda ett mer kvalificerat skydd för sådana objekt än vad som följer av andra regler, innefattar skyddslagen bestämmelser bl.a. om tillträdes- begränsningar, om bevakning och om tvångsmedel. Utmärkande för lagen är bl.a. möjligheterna till preventiva ingripanden. I denna huvuddel av betänkandet ges en inledande och över- gripande redogörelse för skyddslagen, både i historiskt avseende och enligt gällande rätt. Som nämnts i läsanvisningen ovan fördjupas genomgången av skyddslagen under resp. sakområde i huvuddel II och III. 1TP PT Prop. 1989/90:54, sid. 14. Den nu gällande skyddslagen, som trädde i kraft , har föregåtts av flera andra författningar på området. Som framgår av den följande orienteringenTPF2FPT avsåg den rättsliga regleringen ursprungligen endast det militära försvarets behov av skydd – främst mot spioneribrott – medan ändringar och nya författningar medfört att det civila samhället i ökad utsträckning beretts skydd genom regleringen. före utbrott antogs lagen (nr 48) innefattande vissa bestämmelser till skydd för hemligheter av betydelse för rikets försvar. Den lagen omfattades några straffbestämmelser avseende obehöriga tillträden till eller olovliga avbildningar av försvarsanläggningar m.m. samt avseende olovlig sjömätning eller lodning. Genom bestämmelserna komplet- terades strafflagens stadganden om straff för spioneri. Vid tiden för ersattes lag av lagen (1940:358) med vissa bestämmelser till skydd för försvaret m.m. Denna lag – lag – kom att gälla under och därigenom under hela den känsliga tidsperioden . Den nya lagen innebar på flera sätt en utvidgning av den reglering som gällt enligt lag. Medan lag i princip endast tillfört några kompletterande straffbestämmelser, främst avsedda att motverka spioneribrott, verkade lag på ett betydligt bredare område. I lagen angavs inledningsvis att KonungenTPF3FPT eller, enligt Konungens bemyndigande, vederbörande militära befälhavare fick utfärda förbud för obehöriga att beträda viss egendom som tillhör eller nyttjas av försvarsväsendet eller för dess räkning, eller att närvara vid krigsmaktens företag, övningar eller försök. Enligt lagens uttömmande uppräkning avsågs med sådan egendom anläggning, inrättning, fartyg, luftfartyg eller område. Vidare kunde förbud utfärdas mot bl.a. fotografering av sådan egendom eller verksamhet samt mot innehav av sprängämnen inom försvars- väsendets anläggningar m.m. Samma slags förbud som nämnts kunde utfärdas av Konungen eller av länsstyrelse om den aktuella egendomen eljest är av betydelse för försvarsväsendet. Vid krig eller krigsfara, men PT För en mer utförlig historik, se betänkandet En ny skyddslag (SOU 1988:8) s. 26 ff. PT ändrat till regeringen. inte , kunde förbuden avse även andra anläggningar m.m., om de var av betydelse för folkförsörjningen. Sådana anläggningar m.m. som omfattades av förbud enligt lagen benämndes skyddsföremål. Skyddsföremålen kunde enligt bevakningskungörelsen (1940:358)TPF4FPT vara antingen militära (dvs. anläggningar m.m. som tillhörde eller nyttjades av försvarsväsendet eller för dess räkning) eller civila (dvs. övriga anläggningar m.m.). Den som överträdde förbuden skulle dömas till dagsböter eller fängelse. I en särskild bestämmelse angavs vidare att sjömätning eller lodning vid bl.a. rikets kuster fick ske endast efter tillstånd. Även överträdelser av den bestämmelsen skulle föranleda dagsböter eller fängelsestraff. Slutligen fanns bestämmelser om förverkande av bl.a. olovligt tagna fotografier. lag var således främst inriktad på skyddet för krigs- maktens anläggningar m.m., särskilt såvitt gällde tillämpningen i fredstid. Genom vissa ändringar kom dock tillämpningsområdet även i fredstid att utökas något. kompletterades lagen genom överförande av en bestämmelse som dittills hade funnits i 57 § civilförsvarslagen (1944:536). Enligt den lag nya bestämmelsen fick , om det var påkallat med hänsyn till faran för bl.a. spioneri eller sabotage, ålägga den som bedriver industriell eller annan verksamhet av väsentlig betydelse för försvaret eller folkförsörjningen att vidta vissa särskilda skyddsåtgärder. Med sådana skyddsåtgärder avsågs främst anordnande av bevakning. Ett åläggande kunde förenas med vite. För tillämpning av dessa bestämmelser krävdes inte att den aktuella verksamheten bedrevs i en anläggning som var eller ens kunde vara skyddsföremål. Bestämmelserna om särskilda skyddsåtgärder verkade således vid sidan av bestämmelserna om skyddsföremål och tillträdesförbud. tillkom möjligheten att låta tillträdesförbud m.m. enligt lag avse även kärnkraftsanläggningar eller annan anlägg- ning som avses i 2 § atomenergilagen (1956:306). Kretsen av möjliga skyddsföremål utökades således på detta sätt, även för fredstid, till att avse ett slags anläggningar som inte direkt var av betydelse för försvarsväsendet. Ändringen motiverades med behovet av skydd mot terrorangrepp mot sådana anläggningar. I lagen angavs ursprungligen inte några bestämmelser om bevakningspersonalens befogenheter. 4TP PT Kungörelsen (1940:383) angående tillämpning av lagen (nr 358) med vissa bestämmelser till skydd för försvaret m.m. (bevakningskungörelse). fanns i bevakningskungörelsen, men flyttades senare till lagenTPF5FPT. Även på andra sätt genomgick lag smärre justeringar och förändringar. Vid tiden för upphävandet av lagen, , hade den utökats från ursprungliga sju till 14 paragrafer. tillkallade regeringen en särskild utredare med uppdrag att se över reglerna om tillträdesskydd. Utredningen om tillträdes- skydd avgav flera betänkanden, bl.a. En ny skyddslag (SOU 1988:8), vari utredningen föreslog att lag skulle ersättas med en ny lag. Förslag lämnades också till en ny förordning med tillämpningsbestämmelser. hade betänkandet Militära skyddsområden (SOU 1986:7) avlämnats. Även förslagen i det betänkandet låg till grund skyddslag. I utredningens förslag till skyddslag angavs uttryckligen syftet med lagen, något som i förhållande till författningstexten lag var en nyhet. Lagen skulle syfta till att skydda mot sabotage och spioneri samt mot röjande av hemlig uppgift som rör totalförsvaret. I den föreslagna lagen fanns även bestämmelser om skydd för allmänheten mot skada, som kan uppkomma till följd av verksam- het inom totalförsvaret, och om åtgärder för att hindra att obehöriga genom sin närvaro försvårar verksamhet som bedrivs av en totalförsvarsmyndighet. Utredningen hade övervägt frågan om skyddslagen skulle bereda skydd även mot terrorism, men funnit att det inte är möjligt att inom ramen för en lagstiftning av det slag det här är fråga om ta in bestämmelser som har till direkt syfte att hindra terroristangrepp. Lagförslaget omfattade därför inte något sådant skyddsändamål. Utredningens lagförslag innefattade många bestämmelser – bl.a. om förbud mot fotografering av skyddsföremål, sjömätning och lodning samt om särskilda skyddsåtgärder, om bevakning och tvångsmedel samt om passertillstånd – som i stora delar anslöt till då gällande rätt. Grundläggande i den föreslagna skyddslagen, liksom lag, var bestämmelserna om tillträdesförbud för obehöriga. Även i frågan om tillträdesförbud kan förslagen sägas ha byggt på gällande rätt, men i vissa avseenden föreslogs påtagliga utökningar av tillämpningsområdet. Ett exempel därpå var att till- 5TP PT Befogenheterna enligt lagens sista lydelse motsvarade i stora delar befogenheterna enligt den nu gällande skyddslagen och anges inte särskilt här.