sou · GWB383 · 2008-10-01 00:00:00 — Den som är ensamstående och på grund av vårdnad eller umgänge har egna barn boende helt eller delvis i sitt hem kan, när de i samband med deltidsarbete är förbrukade, anvisas till det arbetsmarknadspolitiska programmet jobb- och utvecklingsgarantin (5 § första stycket andra punkten förordningen [2007:414] om jobb- och utvecklingsgarantin). Anvisningen gäller för den del av personens arbetsutbud som inte täcks av arbete. En anvisning till jobb- och utvecklingsgarantin innebär alltså att personen får ta del av ett program med insatser och aktiviteter och får aktivitetsstöd enligt förordningen (1996:1100) om aktivitetsstöd som motsvarar det uppgivna arbetsutbudet. Syftet med jobb- och utvecklingsgarantin är att erbjuda personer som varit arbetslösa individuellt utformade insatser för att de så snabbt som möjligt ska få arbete. Den som har anvisats till jobb- och utvecklingsgarantin får ta del av insatserna inom programmet till dess han eller hon antingen påbörjar en anställning eller påbörjar en utbildning som inte berättigar till aktivitetsstöd eller utvecklings- ersättning. 1Begränsningen gäller inte i de fall medlemmar i arbetslöshetskassa, som är aktiva företagare, ansöker om ersättning vid tillfälliga avbrott i fisket. 2SFS 2008:33 och 2008:58 samt prop. 2007/08:1 och bet. 2007/08:AU1. 2007/08:1 volym 1 s. 32. Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta Enligt 38 § lämnas ersättning till personer som söker deltids- arbete med det antal dagpenningbelopp som enligt en av regeringen fastställd omräkningstabell svarar mot den arbetslöshet som ska ersättas. Detsamma gäller den som i andra fall är arbetslös under del av vecka (39 § ). Omräkningstabellen framgår av en bilaga till förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) får meddela före- skrifter om beräkning av ersättning vid deltidsarbete när arbetstiden inte är bestämd till ett visst antal timmar per dag eller vecka. Enligt 11 § förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring får IAF meddela föreskrifter om karenstid utöver vad som följer av i fråga om sökande som utför deltidsarbete under veckor då de i övrigt är arbetslösa. I 42 § och i 29 § förordningen (1997:835) om arbetslöshets- försäkring finns det bestämmelser om begränsning vid säsongs- arbetslöshet. Enligt dessa får IAF meddela föreskrifter om att rätten till ersättning kan begränsas för sådana arbetstagare som huvud- sakligen är sysselsatta i ett yrke inom vilket arbetslöshet regelbundet förekommer. Bestämmelsernas tillämplighet förutsätter dock att det finns särskilda skäl. 4.2.2Andra regler som berör deltidsarbetande En arbetstagare som är anställd på deltid har under vissa förutsätt- ningar företrädesrätt till anställning med högre sysselsättningsgrad. Företrädesrätten regleras i 25 a § lagen (1982:80) om anställnings- skydd (LAS). För att företrädesrätten ska kunna göras gällande krävs det att arbetstagaren anmält till sin arbetsgivare att han eller hon vill ha en anställning med högre sysselsättningsgrad (dock högst heltid), att arbetsgivarens behov av arbetskraft tillgodoses genom att den deltidsanställde anställs med en högre sysselsättningsgrad och att arbetstagaren har tillräckliga kvalifikationer för de nya arbetsuppgifterna. Om en arbetsgivare får behov av ytterligare arbets- kraft, t.ex. när en verksamhet utökas eller när personal slutar sin anställning eller minskar sin arbetstid, är arbetsgivaren alltså skyldig att erbjuda en deltidsanställd ökad sysselsättningsgrad, förutsatt att de angivna villkoren är uppfyllda. I förarbetena till bestämmelsen anger regeringen som sin mening att anställning på heltid bör eftersträvas och att deltidsanställning bör komma i fråga endast när det är motiverat med hänsyn till verk- Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta samhetens behov eller arbetstagarens önskemål.4 Vad som utgör deltidsarbete får enligt förarbetena avgöras i det enskilda fallet, genom en jämförelse med vad som gäller enligt tillämpligt kollektivavtal eller vad som annars är brukligt inom branschen.5 Bestämmelserna om företrädesrätt är tillämpliga inte bara i de fall då arbetstagaren har en tillsvidareanställning, utan även när denne har en tidsbegränsad anställning, i vart fall om den ökade sysselsätt- ning som arbetstagaren kan göra anspråk på inte omfattar än den som arbetstagaren redan är visstidsanställd för.6 Företrädesrätten enligt 25 a § LAS är inte begränsad till ett visst kollektivavtalsområde, utan gäller inom hela den driftsenhet där arbetstagaren är sysselsatt på deltid. En facklig organisation kan dock inte påfordra att företrädesrätten ska utsträckas till att gälla arbetsgivarens samtliga driftsenheter på orten, såsom är fallet i fråga om den i 25 § LAS reglerade företrädesrätten till återanställning för personal som sagts upp på grund av arbetsbrist. Bestämmelserna i 25 a § LAS ger inte arbetstagarsidan något inflytande över hur arbets- givaren organiserar sin verksamhet. Arbetstagarsidan kan inte med stöd av bestämmelserna om företrädesrätt kräva att arbetsgivaren ska omplacera andra arbetstagare eller inrätta tjänster med sådana arbetstidsmått att arbetstagarnas önskemål tillgodoses fullt ut.7 Om det uppstår konkurrens om befintliga arbetstillfällen har den arbetstagare som kan hävda rätt till omplacering enligt 7 § andra stycket LAS för att undvika uppsägning företräde framför den som hävdar rätt till högre sysselsättningsgrad. Däremot gäller före- trädesrätten till högre sysselsättningsgrad före företrädesrätten till återanställning. Om flera deltidsanställda arbetstagare har anmält att de vill ha en högre sysselsättningsgrad, bestäms turordningen dem emellan med utgångspunkt i varje arbetstagares sammanlagda anställ- ningstid hos arbetsgivaren (26 § LAS). Arbetstagare med längre anställningstid har därvid företräde framför arbetstagare med kortare anställningstid. ger högre ålder företräde. En arbetstagare som har fyllt har dock enligt 33 § tredje stycket LAS inte företrädesrätt till högre sysselsättningsgrad. Företrädes- rätten till högre sysselsättningsgrad gäller före företrädesrätten till återanställning oberoende av vem som har längst anställningstid. 1996/97:16 s. 45. 1996/97:16 s. 50. 6AD 2000 nr 51. 1996/97:16 s. 45. Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta Frågan om deltidsanställdas möjligheter att gå upp i arbetstid har varit föremål för en rad utredningar. Såväl (SOU 1996:145, Arbetstid – längd, förläggning och inflytande) som arbetstids- och semesterregler (SOU 2002:58, Tid – för arbete och ledighet) har föreslagit lag- bestämmelser som ålägger arbetsgivaren att sakligt pröva arbets- tagarens önskemål om arbetstidens längd och förläggning. Därefter har i sitt betänkande Stärkt rätt till heltids- anställning (SOU 2005:105) föreslagit en ny lagstiftning om rätt till heltidsanställning. Enligt förslaget skulle lagens huvudregel vara att anställningsavtal avser arbete på heltid. Huvudregeln skulle kom- pletteras med en regel om rätt till heltidsanställning för den som varit deltidsanställd hos arbetsgivaren . På detta sätt skulle gällande bestämmelser om företrädesrätt till anställning med högre sysselsättningsgrad vidareutvecklas och förstärkas. Förslagen har dock inte lett till någon lagstiftning. Det finns flera lagar som ger arbetstagare rätt till ledighet på deltid.8 Lagen (2002:293) om förbud mot diskriminering av deltidsarbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning9 har till ändamål att motverka diskriminering av sådana arbetstagare när det gäller löne- och andra anställningsvillkor. Med deltidsarbetande arbets- tagare avses i denna lag en arbetstagare vars normala arbetstid eller en annan period kortare än understiger arbetstiden för en jämförbar arbetstagare som enligt avtal eller lag anses arbeta heltid. Lagen innehåller bestämmelser som förbjuder såväl direkt som indirekt diskriminering. En arbetsgivare får således inte missgynna en deltidsarbetande arbetstagare genom att tillämpa mindre förmånliga löne- eller andra anställningsvillkor än arbetsgivaren tillämpar eller skulle ha tillämpat för arbetstagare i en likartad situation som arbetar heltid, om inte arbetsgivaren visar att missgynnandet saknar samband med den missgynnades deltidsarbete. Det krävs inte att arbetsgivaren har en diskriminerande avsikt i betydelsen en vilja att orsaka arbets- tagaren skada eller nackdel. Såväl avsiktligt som oavsiktligt miss- gynnande omfattas alltså av förbudet om övriga förutsättningar är uppfyllda.10 Förbudet gäller inte om tillämpningen av villkoren är berättigad av sakliga skäl. Enligt förarbetena kan det exempelvis vara 8Se kartläggningen i SOU 2005:105. Någon lagstiftning om generell rätt till partiell ledighet, som det lämnades förslag till i det betänkandet, har inte genomförts. 9Se om tillämpningen av lagen AD 2008 nr 32. 2001/02:97 s. 63. Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta tillåtet att storleken på en förmån får bero av sysselsättningsgraden när det är sakligt motiverat. Det kan också – när det är lämpligt – vara godtagbart att en högre pension betalas ut till den som arbetar heltid än deltid. En utgångspunkt är dock att utrymmet för negativ särbehandling ska vara litet. Villkor i kollektivavtal och andra avtal som medger särbehandling ska i princip tolkas snävt.11 En arbetsgivare får inte heller missgynna en deltidsarbetande arbetstagare genom att tillämpa löne- eller andra anställningsvillkor som framstår som neutrala men som i praktiken särskilt missgynnar deltidsarbetande. Förbudet gäller dock inte om tillämpningen av villkoren kan motiveras av ett berättigat mål och medlen är lämpliga och nödvändiga för att uppnå målet. Om det kan konstateras att tillämpningen av löne- eller andra anställningsvillkor särskilt miss- gynnar deltidsarbetande ska alltså en intresseavvägning göras. Reglerna i den nu angivna lagen anknyter till form och innehåll till jämställdhetslagen (1991:433) och andra lagar med förbud mot diskri- minering i arbetslivet.12 Genom lagen har rådets direktiv /81/EG av om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFS (deltidsdirektivet) genomförts i . träffades av de angivna organisationerna13, som är allmänna branschövergripande organisationer på europeisk nivå. De materiella bestämmelserna finns i ramavtalet, som har fogats som bilaga till direktivet. Syftet med ramavtalet har angetts vara att säkerställa att all diskriminering av deltidsarbetande upphör, att förbättra kvaliteten på deltidsarbetet, att underlätta utvecklingen av deltidsarbete på frivillig grund och att bidra till en flexibel organise- ring av arbetstiden på ett sätt som tar hänsyn till både arbetsgivarnas och arbetstagarnas behov. Ett annat internationellt organ som har behandlat frågor om deltidsarbete är Internationella arbetsorganisationen (, ). inrättades 1919 som en autonom organisation inom Nationernas förbunds system och är knutet till FN som ett självständigt fackorgan genom ett avtal . Till uppgifter hör att främja social rättvisa, att för- bättra arbetsförhållanden och levnadsstandard, att värna om fackliga fri- och rättigheter samt att vara normgivare för arbetslivet. Arbetet bedrivs dels genom utrednings- och forskningsverksamhet, rådgivning, 2001/02:97 s. 63. 12Dessa andra lagar ersätts av diskrimineringslagen (2008:567). 13Samarbetsorganisationerna för europeiska arbetsgivarföreningar och industriförbund (UNICE), Europeiskt centrum för offentliga affärsverk och företag (CEEP) och Europeiska fackliga samarbetsorganisationen (EFS). Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta konferenser och möten, dels genom antagande av konventioner och rekommendationer. högsta beslutande organ är General (Internationella arbetskonferensen). Konferensens huvud- uppgift är att utarbeta konventioner och rekommendationer med internationella minimistandarder på arbetslivets område. Säreget för är att medlemsstaterna är representerade i dess olika organ av tre parter, nämligen regering, arbetsgivare och arbetstagare. För att en medlemsstat ska bli bunden av en konvention krävs det att staten ratificerat konventionen. Rekommendationerna är däremot inte avsedda att ratificeras av medlemsstaterna. Avstår en medlemsstat från att ratificera en konvention är staten skyldig att återkommande redogöra för angående lagstiftning och praxis på det aktuella området, i vilken omfattning konventionens bestäm- melser avses att genomföras genom lagstiftning, kollektivavtal eller på annat sätt samt vilka omständigheter som förhindrar eller fördröjer en ratificering. Även i fråga om rekommendationer är medlems- staterna skyldiga att avge sådana redogörelser. ILO-frågor i handhas av , som är en myndighet som är knuten till . Internationella arbetskonferensen antog konventionen (nr 175) och en rekommendation (nr 182) om deltidsarbete. ratificerade konventionen i samband med antagandet av den ovan nämnda lagen (2002:293) om förbud mot diskriminering av deltids- arbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställ- ning.14 Konventionen, som för del trädde i kraft , har som mål att främja en sysselsättningspolitik som beaktar deltidsarbetets roll och att säkerställa bättre arbetsvillkor för deltids- anställda. I konventionen används en definition av begreppet deltids- arbetande som i huvudsak motsvarar den definition som används i deltidsdirektivet. Enligt konventionen ska åtgärder vidtas för att garantera de deltidsarbetande samma skydd som heltidsarbetande med avseende på rätten att organisera sig, rätten att förhandla kollektivt, rätten att verka som arbetstagarrepresentanter, säkerhet och hälsa på arbets- platsen samt diskriminering i anställning och yrkesutövning. Vidare ska åtgärder förenliga med nationell lagstiftning och praxis vidtas för att säkerställa att deltidsarbetande inte enbart för att de arbetar deltid får en grundlön som är lägre än grundlönen för jämförbara hel- tidsarbetande. De lagstadgade sociala trygghetssystemen ska anpassas 2001/02:97, bet. 2001/02:AU6, rskr. 2001/02:222. Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta så att deltidsarbetande och heltidsarbetande får tillgång till likvärdiga villkor. Åtgärder ska vidtas för att säkerställa att deltidsarbetande och heltidsarbetande åtnjuter likvärdiga villkor i fråga om bl.a. skydd vid graviditet och barnafödsel, upphörande av anställning, betald semester och ledighet på grund av sjukdom. Möjligheterna till produktivt och fritt valt deltidsarbete, som tillgodoser behoven hos både arbetsgivare och arbetstagare, ska underlättas. Där så är lämpligt ska åtgärder vidtas för att säkerställa att övergång från heltidsarbete till deltidsarbete eller vice versa sker frivilligt, i enlighet med nationell lagstiftning och praxis. En medlemsstat kan, efter konsultationer med arbetsmarknadens parter, undanta vissa kategorier av arbetstagare eller arbetsplatser från konventionens tillämpningsområde, när dess tillämpning på dessa skulle förorsaka särskilda problem av betydande art. Vidare kan deltidsarbetande vilkas arbetstid eller inkomster understiger specifi- cerade tröskelnivåer undantas från tillämpningen av konventionen i vissa avseenden. I arbetstidslagen (1982:673) finns det bestämmelser om att den ordinarie arbetstiden får uppgå till högst (5 §). När det behövs med hänsyn till arbetets natur eller arbetsför- hållandena i övrigt, får dock arbetstiden uppgå i genomsnitt för av högst . Veckan räknas från och med måndag, om inte annan beräkning tillämpas på arbetsstället. Det är enligt lagen också möjligt att utöver den högsta tillåtna ordinarie arbetstiden ta ut övertid och s.k. jourtid. Den samman- lagda arbetstiden under varje period får dock uppgå till högst i genomsnitt (10 a § arbetstidslagen [1982:673]). Vid beräk- ningen av den sammanlagda arbetstiden ska semester och sjuk- frånvaro under tid då arbetstagaren annars skulle ha arbetat likställas med fullgjord arbetstid. Genom kollektivavtal kan andra regler än lagen gälla. Det finns inte i arbetstidslagen några bestämmelser om en viss minsta arbetstid eller vad som utgör del- respektive heltids- arbete. 4.2.3Gruppen medlemmar med deltidsarbete Det finns ingen given nivå på hur många arbetade timmar, t.ex. , månad eller år, som är att betrakta som ett heltidsarbete. Beroende på bl.a. inom vilken del av arbetsmarknaden en person är Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta sysselsatt, vilken typ av arbete personen utför och i vissa fall också beroende som arbetet utförs kan heltidsarbete enligt avtal eller praxis motsvara en överenskommen arbetstid som klart understiger de högst som enligt 5 § arbets- tidslagen (1982:673) utgör gränsen för den ordinarie arbetstiden. En person kan också faktiskt arbeta mindre än den överenskomna arbetstiden. Av bl.a. dessa skäl är det svårt att definiera vad som är ett deltidsarbete. Någon på hela arbetsmarknaden vedertagen definition av deltidsarbete eller heltidsarbete finns inte. Enligt offentlig statistik15 hade drygt en miljon per- soner av de cirka 4,4 miljoner personer som var sysselsatta i landet en överenskommen arbetstid som understeg per vecka.16 Med denna gräns har alltså av de sysselsatta ett deltidsarbete. Andelen med överenskommen deltid är betydligt högre bland kvinnor () än bland män (). Deltidsarbete är också vanligare bland de yngsta och de äldsta i arbetskraften. Utredningen har låtit genomföra en särskild analys av deltids- arbete bland medlemmarna 2006.17 Enligt datamaterialet, som använder en annan definition av hel- och del- tidsarbete än den som används i den offentliga statistiken18, har av samtliga – medlemmar och icke medlemmar – som är sysselsatta ett deltidsarbete. Bland dem som var medlem i en arbetslös- hetskassa var andelen . Detta motsvarar cirka 940 000 av de cirka 3 800 000 personer som var medlem i en arbetslöshetskassa 2006.19 Av de 940 000 medlemmarna med deltidsarbete hade 170 000 personer ett arbete på mindre än halvtid20 och 770 000 personer minst halvtid.21 15Statistiska centralbyråns (SCB) arbetskraftsundersökningar (). 16I t.ex. SOU 2005:105 finns det en närmare beskrivning av deltidsarbete inom arbetskraften. 17Analysen bygger på uppgifter ur datamaterialet Hushållens ekonomi (HEK) som SCB uppdaterar. Som medlem i en arbetslöshetskassa har betraktats den som fått skatteavdrag för medlemsavgifter till arbetslöshetskassa. 18Gränsen definieras som att det utförda arbetet tillsammans med frånvaro från arbete med lön eller socialförsäkringsersättning ska uppgå till av (dvs. Till skillnad från t.ex. , där arbetstiden mäts , görs här ingen skillnad på den som arbetar kontinuerligt en viss andel av heltid och den som arbetar heltid vissa perioder och deltid eller inte alls andra perioder om de sammanlagt uppnår samma antal arbetstimmar . 19Av de cirka 3 800 000 medlemmarna var enligt utredningens analys cirka 200 000 personer inte sysselsatta. 20Mindre än av . 21Utredningen har också beställt en särskild beräkning av antalet deltidsarbetande från SCB baserad på samma ursprungliga databas. I SCB:s beräkning har dock kompensation skett för bortfallet i materialet. SCB har också tillhandahållit en uppskattning av osäkerheten i siffrorna (95-procentiga konfidensintervall). Enligt SCB:s beräkningar har 807 041 ± 28 230 personer ett arbete på deltid men halvtid eller mer och 183 823 ± 15 053 har ett arbete på mindre än Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta Bland manliga sysselsatta medlemmar var andelen med deltidsarbete och bland kvinnliga sysselsatta medlemmar . Bland medlemmar under var andelen högre än bland medlemmarna totalt. Ett annat sätt att beskriva hel- och deltidsarbete bland medlem- marna i arbetslöshetskassorna är att beräkna hur stor andel av hel- respektive deltidsarbetande män och kvinnor i olika åldersgrupper som är medlem. Detta illustreras i tabell 4.1. Tabell 4.1 Andel medlemmar i arbetslöshetskassor 2006 bland sysselsatta män och kvinnor i olika åldrar med hel- och deltidsarbete 19–29 år 30–39 år 40–54 år 55–65 år 19–65 år Män är medlem i en arbetslöshetskassa i mindre utsträckning än kvinnor och de äldsta och de yngsta är medlem i en arbetslöshets- kassa i mindre utsträckning än de . Personer med deltidsarbete är i mindre utsträckning medlem i en arbetslöshets- kassa än de med heltidsarbete, och skillnaden syns främst bland de yngsta och de äldsta och där särskilt bland män. Totalt är 67 pro- cent av dem med deltidsarbete medlem i en arbetslöshetskassa jämfört av dem med heltidsarbete. Det är särskilt bland dem som har ett arbete på deltid mindre än halvtid som andelen med- lemmar är låg, , medan de med deltid men halvtid eller mer bara har något lägre anslutningsgrad än de som arbetar heltid, . Att andelen medlemmar skiljer sig mellan dem som har arbete på mer och mindre än halvtid stämmer väl överens med hur regelsystemet är utformat. För att uppfylla ett arbetsvillkor krävs det enligt huvudregeln arbete i minst , vilket motsvarar ungefär halvtid. Det datamaterial som ovan redovisade siffror hämtats från med- ger inte några djupgående analyser om vad de deltidsarbetande gör när de inte arbetar och om de får någon typ av ersättning, SCB:s beräkningar tyder alltså på sammanlagt cirka 50 000 fler deltidsarbetande än utredningens egen analys. Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta t.ex. sjukpenning eller studiebidrag, avseende den tid de inte arbetar. Detta beror på att urvalet är relativt begränsat och på ett relativt stort bortfall.22 En mer djupgående analys av olika orsaker till från- varo från arbete bland medlemmarna i arbetslöshetskassorna redo- visas i avsnitt 4.3. I den nedan redovisade analysen har dock vissa uppskattningar gjorts av omfattningen av förekomsten av olika orsaker23 till att de deltidsarbetande medlemmarna i arbetslöshets- kassorna inte arbetar mera. Begränsningarna i datamaterialet gör att det inte har bedömts ändamålsenligt att här göra någon uppdelning på kön och ålder. Av de cirka 940 000 medlemmarna med deltidsarbete studerade24 eller 79 000 personer (varav cirka 28 000 och 51 000 delar av året). Andelen studerande bland med- lemmar med heltidsarbete var . Det innebär att ungefär 9 av 10 studerande sysselsatta medlemmar har ett deltidsarbete. En klar majoritet av de studerande är inte medlem i en arbetslöshetskassa. Av de cirka 940 000 medlemmarna med deltidsarbete hade eller 130 000 personer sjukpenning eller rehabilite- ringspenning motsvarande ersättning under minst en månad, varav drygt 50 000 personer . Bland medlemmar med heltidsarbete var andelen med sjukpenning under minst en månad . Det innebär att ungefär 4 av 10 sjukskrivna sysselsatta medlemmar har ett deltidsarbete.25 22Datamaterialet bygger i betydande omfattning på information inhämtad vid intervjuer. Definitionen av deltidsarbete, som antalet arbetstimmar under satt i relation till arbete i , gör också att omfattningen av särskilt vissa typer av ersättningar bör tolkas med viss försiktighet. 23Det bör betonas att det dock inte gjorts något försök att beskriva om ett visst förhållande faktiskt lett till att en person arbetar deltid. För det första kan det föras, och förs det i forskningen och i andra sammanhang, en diskussion om i vilken utsträckning förekomsten av deltidsarbete är ett uttryck för frivillig eller ofrivillig begränsning av arbetsutbudet. Denna diskussion tas inte upp i detta sammanhang. För det andra kan reglerna som är förknippade med vissa ersättningar vara så utformade att de ger en kompensation för den del av en normal heltid som en person inte arbetar, medan andra ersättningar snarare kompenserar frånvaro från arbetet bara upp till den överenskomna arbetstiden i den egna anställningen.