sou · GVB311 · 2008-01-01 00:00:00 — Det ansågs mest ändamålsenligt att ge kommunerna det samlade till- synsansvaret över de lokala försäljningsställena för tobak.F9F Det kommunala uppdragets omfattning: Enligt länsstyrelsernas rapporter till fanns det 13 400 försäljningsställen för tobak. Kommunerna gjorde 5 300 tillsynsbesök vid försäljningsställen. Med anledning av det införda rökförbudet i serveringslokaler genomfördes under detta år även 3 000 besök i serveringslokaler med ser- veringstillstånd och 1 400 besök i lokaler utan sådant tillstånd. Kommunernas resurser för tillsyn: Finansiering av tillsyn: Kommunen får ta ut avgift för sin tillsyn av den som bedriver an- mälningspliktig näringsverksamhet med tobaksvaror. Däremot kan kommunen inte ta ut avgift för den tillsyn som syftar till att begränsa rökning i vissa lokaler. Prövning av tillstånd för verksamhet: Kommunen tar emot anmälningar om försäljning av tobaksvaror. Kopplingar till övrig tillsynsverksamhet: Det är vanligt att tobakstillsynen samordnas med livsmedelskon- troll vid tillsyn av livsmedelsbutiker som säljer tobak. Statens folk- hälsoinstitut uppmanar också kommuner att samordna tillsyn över försäljning av öl klass II hos detaljhandlare med tobakstillsyn. Kopplingar till övrig verksamhet: Viss koppling till socialtjänst och kommuners folkhälsoarbete. har den centrala tillsynen över de bestämmelser som gäller handeln med tobak, samt över begräns- ningen av rökning i de lokaler där kommuner utövar den omedel- bara tillsynen. är ansvarig myndighet för tobaks- lagens bestämmelser om marknadsföring. 8Regeringens proposition (1995/96:228) Åldersgräns vid tobaksköp. 9Regeringens proposition (2004/05:118) Tobakskontroll - genomförande av WHO:s ramkon- vention om tobakskontroll m.m. Länsstyrelser och regionala myndigheter: skall svara för den regionala tillsynen beträffande de delar av tobakslagen där kommunerna har den omedelbara tillsy- nen. Detta innebär att följa upp och utvärdera kommunernas verk- samhet och biträda dem med information, råd och utbildning. skall också främja samarbete mellan tillsynsmyndig- heterna samt mellan tillsynsmyndigheter och andra. har vidare motsvarande befogenheter som de kommunala tillsyns- organen och kan utföra omedelbar tillsyn på exempelvis ett försälj- ningsställe. Utredningar och uppföljningar av det kommunala tillsynsuppdraget: Den dåvarande centrala tillsynsmyndigheten på området, Socialsty- relsen, lät genomföra en studie av hur tillsynen fungerade. Resultaten visade att tillsynen skedde med mycket varierande intensitet på såväl läns- som kommunnivå. Inom kommunerna fanns stora variationer med avseende på hur tillsynen praktiskt genomfördes.F10F Enligt de rapporter tar in från samtliga kommuner och länsstyrelser och redovisar i länsrapporten har av kommunerna besökt försäljnings- ställen i informations- och/eller kontrollsyfte, när det gäller tobakslagens bestämmelser om åldersgräns vid tobaksförsäljning. Sammanlagt besökte kommunerna ca 5 300 försäljningsställen (). Motsvarande siffror för var att av kommunerna besökte försäljningsställen och antalet besökta för- säljningsställen var då 6 500. Antalet tillsynsbesök minskade således mellan . Djurskyddslagen (1988:534) Kontroll av djurhållning. Djurskyddskontrollen består bl.a. av inspektioner av djurhållningen hos lantbruksföretagare, zoobuti- ker, slakterier och andra som håller djur för livsmedelsproduktion inklusive transport av djur. Kontroller görs också av hållande av sällskapsdjur, såväl i människors hem (efter anmälningar) som vid 10 Rapport återgiven i Regeringens proposition (2001/02:64) Vissa tobaksfrågor, s. 46 . hundkennlar, kattpensionat etc. I den operativa myndighetens uppgifter ingår även vid behov omhändertagande av djur. Bakgrund och motiv till det kommunala uppdraget: Kommuner har haft ansvar för djurskyddstillsyn sedan lagen (1944:219) om djurskydd trädde i kraft . Motiven till det kommunala ansvaret handlade bl.a. om effektivitet – genom kommunerna kunde inspektionen ha en närvaro i varje särskild ort. Djurskyddstillsynen ansågs av lagstiftaren också knyta an till den kommunala hälsovårdsnämndens övriga uppgifter. I förarbeten sägs att: verksamhet omfattar redan nu flera uppgifter som röra djurs behandling, även om bestämmelserna härom huvudsakligen tillkommit av sanitära skäl.F11F Det kommunala ansvaret har bibehållits i den nuvarande djur- skyddslagen som antogs av och trädde i kraft . I förarbeten till lagen konstateras att den kommunala djurskyddstillsynen varit föremål för omfattande kri- tik, men det ansågs att djurskyddet var en naturlig del av en miljö- och hälsoskyddsnämnds uppgifter.F12F Det kommunala uppdragets omfattning: 88 739 objekt enligt kommunernas tillsynsrapportering till Djur- skyddsmyndigheten . Kommunens resurser för tillsyn: Enligt kommunernas tillsynsrapportering till Djurskyddsmyndig- heten uppgick antalet årsarbetskrafter till 173, fördelat på 512 anställda. Finansiering av tillsyn: Kommunen har rätt att ta ut avgifter för sin verksamhet. Kostnads- täckningen uppgår emellertid inte till mer än omkring 20 procent.F13F Prövning av tillstånd för verksamhet: Kommuner meddelar tillstånd för viss djurhållning i större skala, bl.a. sällskapsdjur, hästar och pälsdjur. har i föreskrifter definierat vad som är större skala. Kopplingar till annan tillsynsverksamhet: Starka kopplingar till miljöbalkstillsyn och livsmedelskontroll. Maj:ts proposition(1994:43) med förslag till lag om djurskydd m.m. 12Regeringens proposition (1987/88:93) Djurskyddslag m.m. 13I SOU 2000:108 Ett förbättrat djurskydd, s. 27 anges kostnadstäckningen vara . Kopplingar till annan verksamhet: Svaga kopplingar till bygglovsärenden som gäller bygge av anlägg- ning för djurhållning, t.ex. stall. utövar ingen operativ kontroll, utan skall istället samordna övriga kontrollmyndigheter och ge stöd, råd och vägledning till dem. Länsstyrelser och regionala myndigheter: Länsstyrelsernas huvudsakliga uppgifter består i att samordna kommunerna och ge stöd, råd och vägledning till dem. Länsstyrel- sen svarar emellertid också för den operativa kontrollen av de objekt som eventuellt flyttats till länsstyrelse från kommuner enligt djurskyddslagen. är också överklagandeinstans för beslut fattade av länets kommuner i djurskyddsfrågor. Utredningar och uppföljningar av det kommunala tillsynsuppdraget: Statliga utredningar och granskningar har påtalat olika allvarliga brister i djurskyddstillsynen. Kritik framförs bl.a. i revisorers rapport (1993/94.5) Tillsyn av djurskydd, i betänkande från Utredningen om djurskyddstillsynen Offentlig Djurskyddstillsyn (SOU 1996:13), i betänkande från Utredningen om hur djurskyddet skall vara organiserat Ett förbättrat djurskydd (SOU 2000:108) samt i (2003:1), Hur effektiv är djurskyddstillsynen? Även Europeiska kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor har riktat kritik mot den svenska djurskyddstillsy- nen. I en rapport, DG(SANCO)/9210/2003, av menar kommissionen att djurskyddet prioriteras olika i olika län, olika kommuner och av olika besiktningsveterinärer. Djurskydds- myndighetens möjlighet att föreskriva om hur djurskyddskontrol- len skall utövas ansågs av kommissionen kunna förbättra samord- ningen och likriktningen av djurskyddskontrollen. Livsmedelslagen (2006:804) Kommunerna ansvarar för att kontrollera livsmedelssäkerhet vid drygt 50 000 livsmedelsanläggningar, allt från små kiosker till stora livsmedelsindustrier. Huvuddelen av kommunernas kontroller består av inspektion av livsmedelslokaler, t.ex. restauranger och butiker där de hygieniska förhållandena m.m. undersöks. Bakgrund och motiv till det kommunala uppdraget: Livsmedelsnämnder blev obligatoriska , då SFS 1917:483 trädde i kraft. Enligt denna skall det i varje kommun finnas en livsmedelsnämnd som skall sköta den offentliga regler- ingen av livsmedelsförbrukningen och ha tillsyn över den allmänna hushållningen med livsmedel. Kommunerna bibehöll ett omfat- tande tillsynsansvar när den tidigare livsmedelslagenF14F trädde i kraft . ändrades emellertid livs- medelslagen för att göra det möjligt för som central myndighet att spela en större roll och i högre grad styra livsmedelskontrollen med föreskrifter för inspektionsverksam- heten. En långtgående decentralisering skulle enligt jordbruksut- skottets mening kunna äventyra en i hela landet likartad offentlig livsmedelstillsyn.F15F betonade utskottet vikten av att kommunernas kompetens på området upprätthålls. I förarbeten till den nya livsmedelslagen argumenteras för att bibehålla nuvarande uppgiftsfördelning, bl.a. eftersom det faller sig naturligt att bygga vidare på den organisation och den kunskap om de centrala, regionala och lokala förhållandena som finns hos kontrollmyndigheterna.F16F Det kommunala uppdragets omfattning: Kommuner ansvarar för kontroll av drygt 54 000 objekt.F17F Vid dessa objekt gjordes drygt 22 000 inspektioner. Besöksfrekvensen minskade jämfört med föregående år. Kommunens resurser för tillsyn: var antalet årsarbetskrafter 397 inspektörer. Finansiering av tillsyn: Kommunen får ta ut avgifter för kontroll. Avgifterna fastställs av . 14Livsmedelslag (1971:511). 15Jordbruksutskottets betänkande 1988/89 JoU14 om ändring i livsmedelslagen m.m., s. 28. 16Regeringens proposition (2005/06:128) Anpassningar till nya EG-bestämmelser om livs- medel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd m.m., s.128. 17Livsmedelsverkets rapport 11/ 2006 Rapportering av livsmedelstillsynen 2005. Prövning av tillstånd för verksamhet: Kommuner tar emot anmälningar för registrering av sådan verk- samhet som ej bearbetar, behandlar eller bereder livsmedel. En restaurang eller en livsmedelsbutik (där livsmedel bearbetas, behandlas eller bereds) måste däremot ha tillstånd av nämnd. Kopplingar till annan tillsynsverksamhet: Kopplingar till tillsynen inom miljö- och hälsoskydd samt djur- skydd. Livsmedelstillsyn samordnas i vissa fall även med tobakstill- syn (tillsyn över livsmedelshandlare som säljer tobak) och med bl.a. alkoholtillsyn vid tillsyn av restauranger med serveringstillstånd. Kopplingar till annan verksamhet: Vissa kopplingar till kommunens folkhälsoarbete. I många fall sam- arbetas det även mellan livsmedelsinspektörer och bygglovshand- läggare (t.ex. i ventilationsfrågor) inför nya anläggningar som skall godkännas. Utöver att bedriva viss operativ tillsyn över större objekt (Livsme- delsverket kontrollerar omkring 600 större anläggningar, t.ex. slakterier) skall också samordna kommuners och länsstyrelsers kontroll och ge vägledning. får också meddela föreskrifter om hur kommuners kontroll skall bedrivas. På livsmedelsområdet har länsstyrelserna inte några operativa till- synsuppgifter. Deras roll är istället av rådgivande och uppföljande natur. Utredningar och uppföljningar av det kommunala tillsynsansvaret: I propositionen Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn (prop. 2004/05:72) presenteras en genomgång av ett flertal av de utred- ningar som gjorts på området . Där konstateras följande: Såväl livsmedelstillsynen som djurskyddstillsynen har varit föremål för ett flertal utredningar och granskningar . Utredningarna och granskningarna har avgett betänkan- den och rapporter i vilka det konstateras att den kommunala tillsy- nens kvalitet, liksom dess omfattning, kraftigt varierar i landet och att den i många fall uppvisar stora brister.F18F Några av utredning- 18 Regeringens proposition (2004/05:72) Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn, s. 16. arna har också föreslagit en avkommunalisering av tillsynsverksam- heten. Det är t.ex. slutsatsen i en rapport från (rapport nr 9) där det föreslås att tillsynen bör förstatligas. gör årliga sammanställningar av livsmedelstill- synen i landet. I rapporten över livsmedeltillsynen konsta- terar verket att variationerna mellan tillsynsmyndigheterna fortfa- rande är orimligt stora och att det är stora skillnader mellan hur kommunerna sköter sin tillsyn.F19F Kommuner skall enligt (MB) sköta tillsyn över avfalls- hantering (15 kap.), hantering av kemiska produkter (14 kap.) och miljö- och hälsoskydd (9 kap.) med undantag för sådan miljöfarlig verksamhet som kräver tillstånd. Av 9 kap MB följer att kommu- nen har särskilda befogenheter också inom smittskyddet. Tillsyns- uppgifterna kan mycket grovt beskrivas enligt följande: 9 kap: Kommuner har det obligatoriska ansvaret för tillsyn av anmälningspliktig miljöfarlig verksamhet (C-verksamhet).F20F Vad som är C-verksamhet framgår av en bilaga till förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Uppräk- ningen i bilagan innehåller så vitt skilda verksamheter som fiskod- lingar, biltvättar, civila skjutbanor, växthus och mejerier. Tillsyn med avseende på hälsoskydd är också ett brett område som kan innefatta allt från hållande av orm i detaljplanerat område till för höga volymer på konserter eller fukt i bostäder. Mycket av den till- syn som bedrivs utgår från rena klagomålsärenden. Ofta handlar det om upplevda störningar i form av buller, dålig lukt lösspring- ande katter, skadedjursangrepp, misstanke om dricksvattenförore- ning och liknande. 14 kap: De kommunala tillsynsnämnderna och Kemikalieinspek- tionen (KemI) har ett parallellt ansvar för operativ tillsyn över till- verkare och importörer av kemiska produkter. I praktiken har det emellertid uppstått en arbetsfördelning när det gäller operativ till- syn av kemiska produkter. KemI arbetar främst med tillverkare och 19Livsmedelsverkets rapport 11/2006 Rapportering av livsmedelstillsynen 2005. 20Kommuner får också sköta tillsyn av A- och B-verksamhet om de gjort framställan och fått den godkänd av länsstyrelse. Kommunerna arbetar främst i detaljistledet, eftersom KemI bedömer att det är svårt för kommuner att upprätthålla nöd- vändig kompetens för tillsyn över tillverkare och importörer.F21F Vid tillsynen över detaljister kontrollerar de kommunala inspektörerna kemikalier bl.a. med avseende på om barnskyddande förslutning finns, om märkningen är korrekt och hur produkterna förvaras. 15 kap: Kommunen kontrollerar bl.a. hantering av och transport av farligt avfall (t.ex. spilloljor, oljefilter, lösningsmedelsrester, kylarvätskor, batterier och lysrör) vid företag. Tillsynen kan också avse märkning, insamling och transport av miljöfarliga batterier, nedskräpning och dumpning samt stationer för avfallsinsamling. Bakgrund och motiv till det kommunala uppdraget: Tillsyn som avser hälsoskydd har varit mycket . Då kommuner infördes i fördes sockennämndens till- syn över den allmänna hälsovården över till kommunalnämnderna på landsbygden. I städerna fanns i regel sundhetsnämnder som fick ta hand om dessa frågor. Enligt hälsovårdsstadga (SFS 1874:68) som trädde i kraft skulle hälsovården i städer skötas av sär- skilt inrättade hälsovårdsnämnder. Vad gäller avfall så har tillsynsansvaret varit kommunalt ända sedan renhållningslagen tillkom . I början av 1970- talet infördes den första kemikalielagstiftningen och kommunerna fick då tillsynsansvar även enligt denna. Ifråga om miljöfarlig verk- samhet så föreslog redan miljöskyddsutredningen (SOU 1978:80) att tillsynen över verksamheter som inte fordrade tillstånd av dåva- rande skulle bli och att kommu- nerna borde överta all tillsyn enligt miljöskyddslagen. Istäl- let infördes en frivillig möjlighet att överta tillsyn från länsstyrel- serna 1981. blev kommunerna obligatoriskt tillsynsansva- riga för tillsyn över alla verksamheter som inte fordrade tillstånd enligt miljöskyddslagen. I förarbeten till bedömer regeringen att tillsynen i större utsträckning än vad som förekommit tidigare bör utövas av kommunen. Regeringen pekar både på kopplingar till annan kom- munal verksamhet och behovet av lokala bedömningar: Det är rimligt att kommunens ansvar för miljön i den egna kommunen omfattar även rätten och skyldigheten att utöva tillsyn. 21 2006:4, Mer kemikalier och bristande kontroll – tillsynen av tillverkare och importörer av kemiska produkter, s. 44 ff. av tillsynen enligt balken skall därför anförtros kommunerna. Kommunens tillsynsansvar bör fullgöras av en nämnd som säkerställer att lämplig avvägning sker och att miljöintressen ges hög prioritet.F22F Det kommunala uppdragets omfattning: Drygt en miljon tillsynsobjekt (uppskattning av Naturvårdsver- ket). Kommunernas resurser för tillsyn: Cirka 2 000 anställda i tillsyn enligt MB. Finansiering av tillsyn: Kommunen har rätt att ta ut avgifter för tillsyn och prövning av tillstånd. Finansieringsgraden med avgifter är dock låg. All tillsyn är inte möjlig att debitera avgifter för. Enligt en enkätundersökning som Kommuner och Landsting (SKL) genomförde – där 110 av 290 kommuner svarade – ligger kostnadstäckningen för miljöskydd runt , medan kostnadstäckningen för hälsoskydd är betydligt lägre. Prövning av tillstånd för verksamhet: Kommuner handlägger anmälningar om miljöfarlig verksamhet (C- verksamhet) och prövar tillstånd för enskilda avloppsanläggningar. Tillstånd krävs alltid för avlopp till vilka vattentoaletter skall anslutas. Övriga avloppsanläggningar skall anmälas till den kom- munala nämnden, men kommunen får föreskriva om att tillstånd skall krävas även i dessa fall. Samma sak gäller för värmepumpar som är anmälningspliktiga, men där kommunen får fatta beslut om att tillstånd skall krävas. Kopplingar till övrig tillsynsverksamhet: Starka kopplingar till djurskydds- och livsmedelstillsyn. Kopplingar mellan kommunens tillsyn enligt tobakslagen och häl- soskyddsregler. Kopplingar till övrig verksamhet: Kopplingar mellan tillsynen och kommunens övriga arbete på mil- jöområdet, bl.a. med att upprätta och driva lokala miljömål. Miljö- kunskaper från tillsynen används också i den fysiska planeringen. Kopplingar även till räddningstjänsten där t.ex. den kunskap om kemikaliehantering i kommunen som tillsynen enligt MB ger är värdefull för planering av räddningsinsatser och för att undvika 22 Regeringens proposition (1997/98:45) Miljöbalk, s. 490. utsläpp i samband med dessa. Det finns också kopplingar mellan miljötillsynen och kommunens väghållaransvar eftersom gator och vägar per definition är miljöfarlig verksamhet. Ett flertal centrala myndigheter har tillsyns- och/eller tillsynsväg- ledande uppgifter på område. har till uppdrag att samordna all central och regional tillsynsvägledning enligt miljöbalken.F23F Länsstyrelser och regionala myndigheter: ger en tydlig roll som tillsynsvägledande myndighet på regional nivå, som syftar till enhetlig praxis i länet. ansvarar också för egen operativ tillsyn. Det mest omfattande uppdraget mätt i antalet objekt rör vattenverksamheter. Andra tillsynsansvar avser sådan tillståndspliktig miljöfarlig verk- samhet som inte överlåtit till kommunerna samt till- syn inom skyddade områden. Utredningar och uppföljningar av det kommunala tillsynsuppdraget: Utredningen om kommunernas arbete för en god livsmiljö (KLIV) förordade 1993 dagens kommunala huvudmannaskap. KLIV bedömde att inspektörerna, som verkar enligt miljö- och hälso- skyddslagen och lagen om kemiska produkter, normalt hade till- räcklig kompetens för en effektiv tillsyn.F24F Expertgruppen för stu- dier i offentlig ekonomi () har genom forskaren gjort en studie av den kommunala miljötillsynen. Författaren konstaterar att det finns stora problem med tillsynens nuvarande organisation och menar att det är rimligt att ifrågasätta organisationen av den lokala miljötillsynen.F25F Han konstaterar emellertid också att en stor omorganisation är kostsam och kan leda till övergångsproblem. Enligt författaren saknas ett självklart alternativt sätt att organisera den lokala miljötillsynen och han för- ordar därför en förutsättningslös utredning i frågan.F26F I en utredning om tillsyn över miljöfarlig verksamhet skriver att många faktorer talar för en lokalt förankrad operativ tillsyn inom miljö- och hälsoskydd, kemikalie-, livsmedels- och djurskyddsområdet. menar att dessa områden bör utvärderas i ett enda sammanhang 233 § i Förordning (2001:1096) med instruktion för . 24SOU 1993:19, Kommunerna och miljöarbetet, s. 169. 25Ds 2000:67 Att granska sig själv – en om den kommunala miljötillsynen, s. 20. 26Ds 2000:67 Att granska sig själv – en om den kommunala miljötillsynen. och att det först därefter är möjligt att bedöma om det finns anledning att diskutera frågan om annat (statligt) huvudmannaskap och dess följder för tillsynsorganisationen.F27F Lotterilag (1994:1000) Kommunens tillsynsuppgifter gäller lotterier som anordnas av en sammanslutning som är verksam huvudsakligen inom den egna kommunen. Bakgrund och motiv till det kommunala uppdraget: Kommuner fick överta tillståndsgivning – och därmed även tillsyn – över lokala lotterier 1989 efter en ändringF28F i den förra lotterila- gen.F29F Motivet var kommunernas förtrogenhet med det lokala före- ningslivet.F30F Kommunens handläggare kunde också förutsättas ha lättare att skaffa sig kännedom om de spellokaler som finns inom kommunen jämfört med en regionalt eller centralt placerad hand- läggare. Det kommunala uppdragets omfattning: Kommunens resurser för tillsyn: Finansiering av tillsyn: Kommunen får ta ut avgifter för tillstånd, registrering och tillsyn. Prövning av tillstånd för verksamhet: Kommunen prövar tillstånd för och registrering av lotterier anord- nade av sammanslutning som är verksam huvudsakligen inom endast en kommun. Kopplingar till annan tillsynsverksamhet: Mycket svaga eller obefintliga. 27Naturvårdsverket (2000) Kommunernas organisation för tillsyn över miljöfarlig verksamhet, s. 7. 28Lag (1988:839) om ändring i lotterilagen. 29Lotterilag (1982:1011). 30Regeringens proposition (1987/88:141) om ändring i lotterilagen (1982:1011), m. m. s. 23. Kopplingar till annan verksamhet: Koppling till stöd till föreningsliv. Lotteriinspektionen är central tillstånds- och tillsynsenhet. Länsstyrelser och regionala myndigheter: är regional tillstånds- och tillsynsmyndighet. Utredningar och utvärderingar av det kommunala tillsynsansvaret: Plan- och bygglag (1987:10) PBL Kommunen skall enligt PBL ha inseende (motsvarar i vissa avse- enden tillsyn) över byggnadsväsendet i kommunen. Kommunen utövar tillsyn över bygglov (i princip tillsyn över att exteriören konstrueras enligt bygglovsbeslut). Vid mer omfattande byggna- tioner sker byggsamråd vid vilket kommunen och byggherren upp- rättar en kontrollplan. Kommunen skall sedan utöva tillsyn över att bygget sker i enlighet med kontrollplanen och de tekniska egen- skapskrav som skall vara uppfyllda. Bakgrund och motiv till det kommunala uppdraget: byggnadsstadga för rikets städer (SFS 1874:25) föreskrivs att en särskild byggnadsnämnd skall ha överinseende över stadens byggande. Det kommunala uppdragets omfattning: Kommunernas resurser för tillsyn: Finansiering av tillsyn: får ta ut en avgift som motsvarar kommunens genomsnittliga kostnad för åtgärder i ärenden om lov och för- handsbesked eller som följer av en bygganmälan eller rivningsan- mälan. får även ta ut avgift i andra ärenden som föranleder bl.a. ritningsgranskning, besiktning eller andra tids- eller Avgifterna tas ut av sökanden och får tas ut i förskott. Prövning av tillstånd för verksamhet: Kommunen prövar bygg- och rivningslov. Kopplingar till övrig tillsynsverksamhet: Kopplingar till övrig verksamhet: Starka kopplingar till kommunens övriga skyldigheter för att planlägga användningen av mark och vatten. har den allmänna uppsikten över plan- och byggnadsväsendet i riket. har dock inga utpekade till- synsuppgifter. har tillsyn över plan- och byggnadsväsendet i länet och skall samverka med kommunerna i deras planläggning. Utredningar och uppföljningar av det kommunala tillsynsuppdraget: skriver i sitt slutbetänkande att de kommunala byggnadsnämndernas tillsyn har varit otillräcklig.F31F Kommittén menar att det är en utbredd uppfattning att byggnadsnämnderna utövar alltför lite tillsyn, vilket kan bero såväl på bristande resurser och intresse som otillräcklig kompetens.