sou · GWB391 · 2008-10-06 00:00:00 — 6) att ambitionsnivå när det gäller att delta i fredsfrämjande insatser skall höjas. har ett ansvar för att bidra till frihet, fred och välståndsutveckling. Det stärker också egen säkerhet. Antalet män och kvinnor i utlandstjänst bör öka till cirka 2 000 personer. Deltagande i fredsfrämjande internationell militär verksamhet är inte riskfritt. Inte ens väl övade och utrustade soldater kan helt skydda sig mot mer eller mindre organiserat motstånd av grupper eller personer som av olika skäl vill hindra återuppbyggnaden av ett land och en återgång till normala civila styrelseformer. Förberedelserna för personalen inför en insats, stödet under och omhändertagandet efter insatsen är grundläggande för att fullt ut skall kunna medverka och ta sitt ansvar för deltagandet i de fredsfrämjande uppdragen. Detta innebär att staten måste utveckla verksamheten inom de tre nämnda skedena – före, under och efter – så långt det är möjligt. Det kan gälla att rätt personal rekryteras till tjänstgöring och att denna personal ges de bästa fysiska och psykiska förberedelserna. Det kan också gälla stöd vid krissituatio- ner under uppdraget liksom tillgång till medicinsk rehabilitering och annat nödvändigt stöd efteråt. Men det kan också vara fråga om att rätt värdera internationella insatser i den följande karriären och att lämna stöd till de anhöriga. När det svenska internationella fredsfrämjande engagemanget nu kommer att utökas betydligt är det angeläget att verksamheten grundas på en sammanhängande, trovärdig och allmänt accepterad personalpolitik. Denna politik måste täcka alla delar i kedjan från det att en insats initieras till långt efter att den avslutats. Politiken måste också avse alla som berörs av insatsen. De yttre ramarna för verksamheten styrs genom lagen (1999:568) respektive förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Men även annan lagstiftning är av betydelse i detta sammanhang, bl.a. arbetsmiljölagen (1977:1160), socialför- säkringslagen (1999:799) och lagen (1962:381) om allmän försäk- ring (22 kap.). Av betydelse är också avtalet mellan och de statsanställdas huvudorganisationer om ersättning vid personskada (PSA), liksom avtalet mellan Försvarsmakten och arbetstagarorga- nisationerna om villkor för tjänstgöring i utlandsstyrkan. Försvarsmakten har själv konstaterat att det är myndighetens skyldighet att ur ett preventivt och operativt perspektiv svara för att den enskilde individen får de bästa förutsättningarna för att kunna bemöta och hantera bl.a. kritiska och hotfulla situationer han eller hon riskerar att utsättas för i den fredsfrämjande verk- samheten. Detta innebär att myndigheten kontinuerligt måste se över sin förmåga att rekrytera, välja ut, bemanna och nyttja sin or- ganisation utifrån de krav som ställs. inledde Försvarsmakten en intern översyn av myn- dighetens krisstödsverksamhet, dvs. verksamheten rörande perso- nalen inför, under och efter insats. Myndigheten redovisade resul- tatet av översynen i en rapport . Försvarsmakten konstaterar att människan spelar en avgörande roll för att Försvarsmakten skall nå sina mål. Det psykologiska väl- befinnandet är en avgörande faktor för operational readiness. att optimera de mänskliga resurserna och förhindra att personal hamnar i kris måste hanteringen av människan vara professionell och systematisk och i första hand vara inriktad på förebyggande åtgärder. Organisatoriska förutsättningar måste skapas så att den kompetens som redan finns för att ta hand om personalen före, under och efter en internationell insats kan merutnyttjas på ett bättre sätt. Försvarsmakten bedömer i rapporten att myndigheten redan har ett fungerande system för såväl förebyggande åtgärder som han- tering av den personal som drabbas av kris i samband med interna- insatser. Systemet måste dock ständigt utvärderas och mo- difieras efter uppgifternas krav. Myndigheten redovisar i rapporten en rad åtgärder för att för- bättra verksamheten. Åtgärder kopplade till skedet före en insats gäller urval och utbildning. Här anges bl.a. att professionella urvals- metoder i högre grad än skall tillämpas på dem som sökt internationell tjänst samt att utbildningen i det militära skolsyste- met tydligare skall inriktas mot att belysa det mänskliga systemet, dvs. hur olika människor upplever sin omgivning och att män- niskors mentala förutsättningar skiljer sig åt. Åtgärder kopplade till skedet under en insats avser uppföljning och utvärdering. En åtgärd som redovisas är att det nuvarande syste- met bör kompletteras med försvarspsykologer som skall finnas på plats i operationsområdet. Åtgärder kopplade till skedet efter en insats avser krisstöd och rehabilitering. I denna del redovisas bl.a. att de handledare som svarar för hemkomstverksamheten företrädesvis skall vara anställda och utbildade av Försvarsmakten samt att inriktning och ledning av krisstöd och rehabilitering skall förtydligas från central nivå. Vidare redovisas att samverkansformerna med externa organisationer som t.ex. Fredsbaskrarna bör formaliseras. Utöver detta redovisar Försvarsmakten olika åtgärder som avser organisation, ansvar, rollfördelning, kompetenser och resurser. Det är Försvarsmakten som ansvarar för att de kvinnor och män som deltar i den internationella fredsfrämjande militära verksamheten ges rätt förberedelser inför en insats, att de får nödvändigt stöd under insatsen och att de tas om hand efter den. gäller att det är som nation som bidrar med denna personal. Det är som på regeringens förslag be- slutar om en insats. Riksdag och regering har därför det yttersta ansvaret för att den utsända personalen ges förutsättningar för att lösa sina uppgifter. I detta ansvar ligger att gentemot medborgarna tillförsäkra att förberedelserna och omhändertagandet är det bästa möjliga. I detta ansvar ligger också att tillförsäkra att olika resurser i samhället samverkar för att tillgodose även kraven med anledning av den fredsfrämjande militära verksamheten. Vidare är det viktigt att den utsända personalen har samhällets stöd, både för insatsen, i den och efter genomförd insats. Försvarsmaktens utredning är viktig och myndigheten redovisar flera förändringar som kommer att förbättra verksamheten. I och med det ökande svenska engagemanget i den fredsfrämjande verk- samheten, och närmast den nordiska stridsgruppen 2008, kommer kraven på verksamheten att skärpas. Berättigade krav kommer att ställas inte bara på Försvarsmakten utan också på regering och riksdag. I detta perspektiv är det viktigt att det finns en samlad och förankrad syn på frågor om personalen inför, under och efter en insats. Utvecklingen har inte fullt ut präglats av ett sådant syn- sätt. För att uppnå detta bör ett samlat underlag tas fram. Ett så- dant underlag bör redovisa nuläget, behovet av förbättringar samt förslag om hur och på vilket sätt dessa förbättringar bör genomfö- ras. En samlad svensk syn bör utformas i denna fråga. Försvars- maktens utredning är en lämplig utgångspunkt för arbetet. Huvud- punkten i arbetet skall vara att anlägga en helhetssyn på samhällets – i första hand Försvarsmaktens – åtgärder och verksamhet avse- ende personalen inför, under och efter internationella insatser. I arbetet skall den befintliga verksamheten prövas och möjligheterna till förbättringar belysas från ett samlat samhällsperspektiv. Vidare skall ansvarsförhållandena i olika avseenden tydliggöras. Vad skall vara en uppgift för Försvarsmakten och vad skall vara en uppgift för andra myndigheter eller organisationer? Vilket uppfölj- ningsansvar skall Försvarsmakten ha när det gäller personal som medverkat i den internationella verksamheten? Utredaren skall utforma förslag till en svensk veteranpolitik, dvs. ansvaret för personalen före, under och efter internationella insat- ser. Utredaren skall genomföra uppdraget med utgångspunkt i en helhetssyn från rekrytering via utbildning och förberedelser inför insatsen, stöd och åtgärder under insatsen till omhändertagande, stöd och eventuell rehabilitering efter insatsen. I helhetssynen in- går också att bedöma samhällets som helhet, således såväl frivillig- organisationer, privata aktörer, myndigheter som de enskilda själva, möjligheter att medverka i utformningen av veteranpolitiken. I varje skede av kedjan skall situationen för de anhöriga, även barn till personal som deltar i internationella insatser, belysas. Utredaren skall inledningsvis kartlägga dagens svenska förhållanden, innefattande de åtgärder Försvarsmakten redovisat i sin rapport, och redovisa en översiktlig bedömning av det fortsatta arbetet. Sådana åtgärder som bör vidtas av Försvarsmakten /08 skall redovisas i detta sammanhang. Med en sådan kartläggning som grund skall utredaren belysa inom vilka områden förändringar behövs samt lägga fram konkreta förslag i dessa avseenden. Följande skall klarläggas för de olika skedena, dvs. före, under och efter en insats: vad som bör göras, hur detta bör göras och av vem det bör göras. Det skall således inte vara en självklarhet att alla åtgärder utförs av Försvarsmakten. Utredaren skall därför kartlägga vilka de nuvarande aktörerna är samt klarlägga de nuvarande ansvars- förhållandena avseende olika moment i kedjan och föreslå föränd- ringar om så behövs. Utgångspunkten skall vara att den myndighet eller organisation som från ett samlat samhällsperspektiv är bäst lämpad också bör ansvara för åtgärden. Områden att belysa särskilt Inom ramen för dessa grundläggande utgångspunkter skall utreda- ren särskilt belysa följande områden och föreslå förändringar om så behövs. Omhändertagandet av personalen efter en insats när insatsen har kunnat genomföras utan större problem och omhändertagandet efter en svår insats där det t.ex. förekommit traumatiska händel- ser eller inträffat allvarliga skador eller dödsfall. Försvarsmaktens ansvar i de två nämnda situationerna, liksom Försvarsmaktens generella myndighetsansvar för sin personal. Stödåtgärder för individer, anhöriga eller förband som i medi- erna framställs som brottsliga trots att de följt nationell och in- ternationell rätt och fullgjort en ålagd uppgift. Veteranföreningarnas, t.ex. Fredsbaskrarnas, roll och ansvar. Det kan gälla både ett formaliserat samarbete mellan Försvars- makten och veteranföreningarna och ett informellt samarbete. Hur personal som tjänstgjort i internationella insatser uppmärk- sammas efter hemkomsten. Det kan gälla t.ex. medaljutdelning. Men det kan också gälla på vilket sätt tjänstgöringen utgör en merit i den enskildes fortsatta arbete. Jämförelser med andra verksamheter Utredaren skall vidare redovisa hur veteranpolitiken är utformad i andra stater samt pröva i vilken utsträckning erfarenheter därifrån bör tillgodogöras det svenska systemet. I detta sammanhang bör utredaren särskilt uppmärksamma förhållandena inom de stater med vilka ofta samarbetar inom EU eller i Nato- och FN- sammanhang. Utredaren skall även pröva om, och i så fall hur, Försvarsmakten bör samarbeta närmare med andra myndigheter eller organisationer med likartad internationell verksamhet. Lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten Lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten trädde i kraft . I budgetpropositionen (prop. 2002/03:1, utg.omr. 6) lämnade regeringen den utvärdering av lagens effekter och tillämpning som begärde i samband med att lagen beslutades (prop. 1998/99:68, bet. 1998/99:FöU8, rskr. 1998/99:225). Efter lagens tillkomst har deltagande i de internationella insatserna ökat betydligt och delvis ändrat karaktär. Denna utveckling kommer att fortsätta. göringen är en riskfylld verksamhet. Mot denna bakgrund skall ut- redaren göra en allmän översyn av lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Inom ramen för översynen av lagen om utlandsstyrkan inom För- svarsmakten skall utredaren särskilt belysa frågor om Försvars- maktens ansvar för rehabiliteringsåtgärder. Utredaren skall pröva om det rehabiliteringsansvar som gäller för Försvarsmakten enligt lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten är ändamålsenligt. Vidare skall belysas Försvarsmaktens ansvar i förhållande till den allmänna sjukförsäkringen och den allmänna sjukvårdens ansvar när det gäller rehabilitering av personer som skadats fysiskt eller psy- kiskt vid en insats och klargöras vilka gränsdragningar som gäller. Utredaren skall också redovisa andra myndigheters och organisa- tioners rehabiliteringsansvar i liknande situationer. Dessutom skall utredaren belysa Försvarsmaktens ansvar i förhållande till den all- männa sjukförsäkringen i övrigt, t.ex. när det gäller sjukpenning och sjuk- och aktivitetsersättning för personer som skadats vid en insats. Utredaren får även i övrigt pröva om den befintliga lagstiftning som rör frågor om statens och arbetsgivarens ansvar är lämplig och ändamålsenlig. Utredaren får även pröva andra förhållanden, som har samband med uppdraget, än de som berörs i detta direktiv och föreslå för- ändringar om så behövs. Utredaren skall i förekommande fall lämna förslag till nödvän- dig författningsreglering. Utredaren skall kostnadsberäkna sina förslag. I betydande del utgår veteranpolitiken från Försvarsmaktens ansvar för den egna personalen. I den mån utredaren anser att vissa kostnader bör be- lasta någon annan än Försvarsmakten skall detta redovisas. Uppdragets genomförande och tidplan Utredaren skall i en första etapp kartlägga dagens svenska för- hållanden och redovisa en översiktlig bedömning av det fortsatta arbetet. Utredaren skall också redovisa vilka åtgärder som bör vara genomförda , dvs. när den nordiska stridsgruppen ställs i beredskap. I första hand skall detta avse åt- gärder som det ligger inom Försvarsmaktens kompetensområde att vidta. Denna första etapp skall redovisas till regeringen . I en andra etapp skall utredaren, grundat på resultatet av den första etappen och eventuella kompletterande direktiv, belysa hur verksamheten bör utvecklas och stärkas samt lägga förslag i dessa avseenden. Utredaren skall samarbeta med Försvarsmakten och andra rele- vanta myndigheter, institutioner och organisationer samt med Fredsbaskrarna och andra veteranföreningar. Utredaren skall hålla berörda centrala arbetstagarorganisationer informerade om arbetet och ge dem tillfälle att framföra synpunk- ter. En slutrapport skall lämnas . (Fö 2007:03) Med stöd av regeringens bemyndigande gav chefen för en särskild utredare i uppdrag att utforma förslag till en svensk veteranpolitik, dvs. ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser (dir. 2007:83). Utredaren har antagit namnet Veteransoldatutred- ningen (Fö 2007:03). En slutrapport ska enligt direktiven lämnas . Den nordiska stridsgruppen (NBG) ska stå i beredskap som snabbinsatsstyrka inom EU –. Utredningen ska redovisa de veteransoldatpolitiska erfarenheterna av NBG. Redovisningen ska avse både perioder av insats och perio- der av beredskap i . Utredningstiden förlängs, vilket innebär att utredningen ska redo- visa en slutrapport . Lag (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten 1 § Inom Försvarsmakten skall det finnas en utlandsstyrka för verksamhet som avses i denna lag. Den som skall tjänstgöra i utlandsstyrkan och inte har en anställning i För- svarsmakten som omfattar skyldighet att tjänstgöra i internationell verksamhet utomlands för de syften som anges i tredje stycket, skall anställas särskilt för tjänstgöring i styrkan. I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal tjänstgöra som behövs för internationell verksamhet utomlands i syfte att 1.avvärja risk för en väpnad konflikt, 2.hejda en pågående väpnad konflikt, 3.övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller 4.skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet genom humanitärt arbete isamband med en väpnad konflikt. Lag (2003:170). 1 a § Bestämmelserna i 2 och 5–12 §§ skall tillämpas även för den som tjänst- gör utomlands i Polisens utlandsstyrka. Vad som sägs om Försvarsmakten skall då i stället gälla för . Lag (1999:1204). Tillämpning av vissa lagar 2 § För dem som tjänstgör i utlandsstyrkan skall följande bestämmelser i arbets- miljölagen (1977:1160) gälla även utomlands, om inte tjänstgöringsförhållandena hindrar detta: –2 kap. 1–8 §§, –3 kap. 1–4, 6 och 12 §§, –6 kap. 1–6 §§, 6 a § första stycket första och andra meningarna och andra stycket samt 8 och 9 §§. Lag (2003:170). 3 § För dem som tjänstgör i utlandsstyrkan skall följande bestämmelser inte gälla: 1.12 § semesterlagen (1977:480), samt 2.arbetstidslagen (1982:673). Lag (2003:170). 4 § En särskild anställning för tjänstgöring i utlandsstyrkan skall vara tidsbe- gränsad och avse tiden för både utbildning och tjänstgöring. Anställningen får dock tidsbegränsas till att avse endast utbildningstiden eller tjänstgöringstiden. Anställningen får sägas upp före anställningstidens utgång med en uppsäg- ningstid av för både arbetsgivare och arbetstagare. Arbetsgivaren får dock bevilja den anställde kortare uppsägningstid. Om den anställde genomgått utbildning för tjänstgöring utan att få godkända vitsord, får arbetsgivaren säga upp anställningen med en uppsägningstid av en månad. För den som anställs särskilt i utlandsstyrkan skall bestämmelserna i 15–17 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd inte gälla. Lag (2003:170). 5 § Vid tjänstgöring utomlands gäller lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäk- ring från det att den första färden till tjänstgöringsplatsen påbörjas till det att den sista färden från tjänstgöringsplatsen avslutas. Skada som inträffar skall anses som arbetsskada, om övervägande skäl talar för det. Skador som inträffar under semester eller motsvarande ledighet utom tjänstgöringslandet skall omfattas av lagens skydd endast om det finns särskilda skäl. Vid prövning av om den som tjänstgör i utlandsstyrkan drabbats av en arbets- skada skall bevisreglerna i 7 och 8 §§ lagen (1977:265) om statligt personskade- skydd tillämpas för den tid som avses i första stycket, om det är förmånligare för den enskilde än en tillämpning av motsvarande regler i lagen om arbetsskadeför- säkring. Vid tillämpning av lagen om arbetsskadeförsäkring utgör livränteunderlaget minst sju prisbasbelopp. Lag (2003:170). 6 § Om någon skadas under tjänstgöring i utlandsstyrkan, skall Försvarsmakten i samråd med den skadade 1.utreda behovet av åtgärder för att den skadade skall återfå full arbetsförmåga eller för att stärka den skadades möjligheter att försörja sig genom förvärvsarbete, 2.om det är möjligt, ge den skadade lämplig arbetsträning inom ramen för För- svarsmaktens verksamhet, samt 3.medverka till att den skadade får tillgång till lämplig yrkesutbildning eller fortbildning som är ägnad att stärka hans eller hennes förvärvsförmåga. Lag (2003:170). 7 § I fall som avses i 6 § 3 skall Försvarsmakten ge ekonomiskt stöd till en utbildning som föranleds av eller förlängs till följd av skadan. Försvarsmakten skall också ge stöd till andra åtgärder som främjar den ska- dades återgång till arbetslivet samt till anskaffande av hjälpmedel som den skadade behöver. Stöd enligt första och andra stycket ges endast om det inte skall tillhandahållas av någon annan till följd av andra bestämmelser och om det framstår som skäligt med hänsyn till skadan och omständigheterna i övrigt. 8 § Försvarsmakten har ett ansvar enligt 6 och 7 §§ av från det att åtgärder enligt 6 § 2 och 3 kan inledas. Om det finns särskilda skäl, skall åtgärderna utsträckas under . 9 § Vid fullgörandet av de uppgifter som avses i 6 och 7 §§ skall Försvars- makten samarbeta med , Arbetsförmedlingen och andra berörda myndigheter. Försvarsmaktens åtgärder bör samordnas med en eventuell annan arbetsgivares åtgärder. Lag (2007:408). 10 § Försvarsmaktens ansvar enligt 6 och 7 §§ innebär ingen inskränkning i det ansvar som den skadades arbetsgivare har enligt 2 kap. och 3 kap. 2 a § arbets- miljölagen (1977:1160) samt 22 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring. 11 § Om en anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den skadades rehabilitering, skall Försvarsmakten efter ansökan ge den anhörige skälig ersätt- ning för kostnader som en sådan insats orsakar. Om den som tjänstgör i utlandsstyrkan förolyckas eller skadas så svårt att sjuk- husvård krävs, skall Försvarsmakten efter ansökan av de anhöriga ersätta dem för skäligt antal resor till den förolyckade eller skadade samt uppehälle och tids- spillan vid sådan resa efter samma grunder som gäller i fråga om ersättning av allmänna medel till vittnen. I fall som avses i andra stycket skall Försvarsmakten efter ansökan även ge skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhöriga som är i behov av det och om det framstår som skäligt med hänsyn till omständligheterna i övrigt. Lag (2003:170). 12 § Beslut enligt 6–8 §§ och 11 § får överklagas hos allmän förvaltningsdom- stol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna i 6–11 §§ skall tillämpas även i fråga om tidigare anställda i utlandsstyrkan som skadats efter utgången av . Ersättning enligt 11 § gäller endast kostnader som uppkommit efter . Förordning (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten 1 § Förordningen ansluter till vad som föreskrivs i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. 2 § Vad som i denna förordning sägs om den som är anställd i utlandsstyrkan skall i tillämpliga delar även gälla den som är anställd i Försvarsmakten och placerad i utlandsstyrkan för tjänstgöring. Förordning (2003:172). 3 § skall vara skriftligt. I avtalet skall den anställde förbinda sig att följa bestämmelserna i denna förordning och de föreskrifter som i övrigt är meddelade för utlandsstyrkans verksamhet. Tjänstgöringens omfattning skall framgå av anställningsavtalet. Av avtalet skall även framgå att den anställde är skyldig att tjänstgöra utomlands. 4 § Försvarsmakten får bestämma att den som anställs i utlandsstyrkan skall tilläggas militär tjänstegrad enligt organisationsplan för utlandsstyrkan. 5 § Den som anställs i utlandsstyrkan får inneha en annan statlig anställning, från vilken han eller hon är tjänstledig utan särskilt beslut om tjänst- ledighet. 6 § En anställd i utlandsstyrkan får under tjänstgöringen lön enligt de grunder som Försvarsmakten bestämmer. Dessa grunder skall bestämmas efter hörande av och berörda centrala arbetstagarorganisationer. Förordning (1999:1205). Reseförmåner och förmåner till följd av ökade levnadskostnader 7 § Under tjänstgöring i betalas ersättning för ökade levnadskostnader motsvarande vad som gäller för andra anställda inom Försvarsmakten. Försvarsmakten får besluta att ersättning skall betalas för resa i vid inryckning till och utryckning från tjänstgöring. 8 § Under tjänstgöring utomlands betalas ersättning enligt de bestämmelser som enligt kollektivavtal gäller för andra anställda inom Försvarsmakten. Detsamma gäller vid resa från till tjänstgöringsplatsen och åter samt under annan ledighet än semester. Försvarsmakten får även besluta om ersättning för andra merkostnader än som avses i första stycket om de föranleds av tjänstgöringen utomlands. Förordning (2005:168). 9 § Den som är anställd i utlandsstyrkan har för varje hel sexmånadersperiod rätt till en fri hemresa från tjänstgöringsplatsen och åter. Försvarsmakten får även besluta om ytterligare fria hemresor från tjänst- göringsplatsen och åter, samt att sådana resor skall medges även för kortare tjänstgöringsperioder. 10 § Om en anställd enligt riktlinjer från eller Organisatio- nen för säkerhet och samarbete i har rätt att ta med anhöriga till tjänst- göringsplatsen, betalas ersättning enligt 8 och 9 §§ för kostnader med anledning av att anhöriga medföljer. Försvarsmakten bestämmer ersättningens storlek. 11 § Semesterledighet och annan ledighet beviljas av Försvarsmakten. Försvarsmakten skall därvid beakta de grunder som kan ha beslutats av eller . Förmåner vid sjukdom eller skada