sou · GWB375 · 2008-08-27 00:00:00 — 20.Försvarsmakten, i fråga om den som myndigheten avser att anställa i utlandsstyrkan inom myndigheten, 21.Läkemedelsverket, i fråga om den som myndigheten övervä- ger att ge tillstånd enligt lagen (1992:860) om kontroll av narko- tika, lagen (1961:181) om försäljning av teknisk sprit m.m. eller förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser om injektions- sprutor och kanyler, 22.Kronofogdemyndighe- ten, för utredning i ärenden enligt skuldsaneringslagen (1994:334), i fråga om den som ärendet gäller, ifråga om den som har anmält ett förvärv av hyresfastighet enligt lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet, om förvärvstill- stånd får vägras, samt Kronofogdemyndighe- ten, för utredning i ärenden enligt skuldsaneringslagen (1994:334), i fråga om den som ärendet gäller, samt , i fråga om den som myndigheten över- väger att betala ut ersättning till enligt lagen (1999:158) om investerarskydd. , i fråga om den som myndigheten över- väger att betala ut ersättning till enligt lagen (1999:158) om investerarskydd. Denna förordning träder i kraft . Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utre- dare med uppdrag att se över lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. (förvärvslagen) och bostadsförvaltningslagen (1977:792). Enligt direktiven har det framkommit att den nuvarande lag- stiftningen inte på ett effektivt sätt förhindrar att personer som är mindre lämpliga som innehavare av hyresfastigheter förvärvar och förvaltar dessa. Prövningen enligt förvärvslagen sägs vidare ha kriti- serats för att vara omständlig och tidskrävande. Uppdraget omfattar enligt direktiven en undersökning av hur förvärvslagen och bostadsförvaltningslagen tillämpas och om det förekommer brister i förvaltningen. I utredningsuppdraget ingår även att utifrån denna undersökning ta ställning till om förvärvsla- gen bör upphävas och, om den inte ska upphävas, ta ställning till om bestämmelserna i förvärvslagen är lämpligt utformade. Vidare ingår det att överväga om bestämmelserna i bostadsförvaltningsla- gen är lämpligt utformade. Enligt direktiven ska utredaren också lämna författningsförslag i de delar som övervägandena ger anled- ning till. Genom tilläggsdirektiv förlängdes tiden för redovisning av uppdraget till och med . Direktiven i deras helhet framgår av bilagorna 1 och 2. Utredningsarbetet tog sin egentliga början först . Vi har haft sammanlagt sju utredningssammanträden. Som ett led i utredningsarbetet har vi tillställt samtliga kommu- ner i en enkät angående deras tillämpning av förvärvslagen. En skrivelse har också tillställts hyresnämnderna respektive i och Stadsmuren (Stadsmuren). Vi har inhämtat uppgifter från samt tagit del av statistikuppgifter från . Ett antal avgöranden har hämtats in från såväl hyresnämnder som . I enlighet med direktiven har vi i vårt arbete även tagit del av de förslag som lämnades av Utredningen om förvärv och förvaltning av hyreshus (SOU 1994:23) och remissvaren över förslagen. Därutöver har vi samrått med . Vi har också hållit oss underrättade om de arbeten som bedrivits av (Ju 2007:01) och inom ramen för det uppdrag att utvärdera förköpslagen (1967:868) som regeringen lämnat verket (dnr M2007/3011/H). Vi har också tagit del av SOU 2007:74 Upplåtelse av den egna bostaden samt SOU 2008:38 EU, allmännyttan och hyrorna. Det bör påpekas att betänkandet på många ställen använder det korta, men något oegentliga, begreppet oseriös fastighetsägare. Med detta uttryck avses i betänkandet en fastighetsägare som efter- sätter förvaltningen av sitt/sina hyreshus eller på annat sätt åsido- sätter sina åligganden som hyresfastighetsägare och därför är mindre lämplig som hyresvärd. 2.1.1Lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. Lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. (förvärvslagen) trädde i kraft . Lagens bestämmelser om tillståndsplikt vid fastighetsförvärv gällde inledningsvis endast sju kommuner i storstadsområdena. gäller de för hela landet. Lagen har till syfte att förhindra spekulation i hyresfastigheter och att hålla olämpliga fastighetsägare borta från hyresfastighets- marknaden. Huvudprincipen är att förvärv av hyresfastigheter krä- ver tillstånd från hyresnämnd. Undantag från denna regel görs för dels de fall när kommunen inte påkallar hyresnämndens prövning av förvärvet, dels för vissa fång, som t.ex. när egendomen förvärvas från stat eller kommun. Reglerna om tillstånd vid fastighetsförvärv kompletteras med bestämmelser om tillståndsplikt vid vissa indirekta förvärv. Vid hänvisningar till paragrafer i avsnitten om förvärvslagen så avses den lagen om inte annat anges. Lagen är tillämplig på fast egendom som är taxerad som hyreshus- enhet (1 § första stycket). Med hyreshusenhet avses enligt 4 kap. 5 § första stycket 2 fastighetstaxeringslagen (1979:1152) hyreshus och tomtmark för sådan byggnad. Med hyreshus avses enligt 2 kap. 2 § samma lag byggnad som är inrättad till bostad åt minst tre familjer eller till kontor, butik, hotell, restaurang och liknande. Byggnad med förrådsutrymme, som ligger i anslutning till hyreshus och som behövs för verksamheten, ska utgöra hyreshus. Byggnad som är inrättad till bostad och som hör till en tredimensionell fastighet eller ett tredimensionellt fastighetsutrymme ska också utgöra hyreshus. Till hyreshus ska dock inte räknas byggnad som är inrättad till bostad åt minst tre och högst tio familjer, om den ingår i lantbruksenhet. Vad som sägs om fast egendom gäller även tomträtt (1 § tredje stycket förvärvslagen). Tillståndspliktiga förvärv är i första hand de civilrättsliga fången köp, byte och gåva. Vidare gäller tillståndsplikten för vissa associa- tionsrättsliga förvärv, nämligen tillskott till bolag eller förening, utdelning eller skifte från bolag eller förening och fusion enligt 23 kap. 1 § aktiebolagslagen (2005:551) samt delning enligt 24 kap. 1 § samma lag. Enligt 2 § krävs inte förvärvstillstånd om egendo- men förvärvas från staten, kommun, landsting eller kommunalför- bund (punkten 1), om staten, kommun, landsting, kommunalför- bund, aktiebolag som helt ägs av kommun eller landsting, allmän- nyttigt bostadsföretag, riksorganisation för bostadsrättsföreningar eller regional sådan organisation är förvärvare (punkten 2), om egendomen förvärvas av en bostadsrättsförening och föreningen har fattat beslut om förvärvet i den ordning som föreskrivs i 9 kap. 19 § bostadsrättslagen (1991:614) (punkten 3), om egendomen förvärvas av en kooperativ hyresrättsförening och föreningen har fattat beslut om förvärvet på det sätt som föreskrivs i 4 kap. 1 § lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt (punkten 3 a), om egen- domen förvärvas av kreditinrättning vilken enligt lag eller enligt reglemente eller bolagsordning som regeringen fastställt är skyldig att åter avyttra egendomen (punkten 4), om förvärvaren är gift med överlåtaren och inte heller om förvärvaren eller, när makar förvär- var gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling, allt under förutsättning att överlåtaren inte är skyldig att avyttra egendomen enligt 6 § (punkten 5), och slutligen om förvärvet sker genom inrop på exekutiv auktion (punkten 6). Hyresfastigheter ägs av såväl juridiska som fysiska personer. En fastighet kan alltså kontrolleras indirekt genom innehav av aktier eller andelar i ett bolag som i sin tur äger fastigheten. För att för- hindra att reglerna om tillståndsplikt vid förvärv av hyresfastigheter kringgås, är även vissa förvärv av aktier och andelar i bolag, s.k. indirekta förvärv, tillståndspliktiga. Tillståndsplikten omfattar förvärv av andelar i handelsbolag eller aktier i aktiebolag om bolaget äger sådan egendom som avses i 1 §, dvs. fast egendom som är taxerad som hyreshusenhet, och denna egendoms taxeringsvärde enligt senaste balansräkning är större än det enligt samma balansräkning bokförda värdet av bolagets övriga tillgångar (9 § första stycket). Med senaste balansräkning avses den senaste av bolagsstämman fastställda balansräkningen.TPF1FPT Tillståndsplikten gäller förvärv av andelar i alla handelsbolag som uppfyller kriterierna i 9 § första stycket, men är för aktieför- värv begränsad till förvärv av aktier i fåmansbolag. Med fåmansbo- lag avses i förvärvslagen aktiebolag vari av akti- erna ägs eller på därmed jämförligt sätt innehas direkt eller genom förmedling av juridisk person, av högst tio fysiska personer. Inne- has aktierna av vissa närstående personer anses de därvid tillhöra en fysisk person (8 § andra stycket). Privatbostadsaktiebolag som avses i 2 kap. 17 § inkomstskattelagen (1999:1229) är undantagna (8 § tredje stycket). De tillståndspliktiga fången vid indirekta förvärv är desamma som vid direkta förvärv samt genom inlösen enligt 4 kap. 27 § aktiebolagslagen (9 § första stycket). De undantag som gäller från tillståndsplikten vid direkt överlåtelse enligt 2 § gäller, utom såvitt avser förvärv som sker genom inrop på exekutiv auktion, även vid förvärv av aktier och andelar i bolag. Dessutom fordras inte till- stånd till förvärv av aktie på grund av nyemission där aktieägarna tecknar de nya aktierna i förhållande till det antal aktier de förut äger (9 § tredje stycket). I lagens ursprungliga lydelse skulle alla förvärv som omfattades prövas av hyresnämnd efter ansökan av förvärvaren. Hyresnämnderna bedömdes vara bäst förtrogna med förhållandena på hyresmarknaden. 1979 ändrade man förfarandet vid tillståndsprövningen i hyres- nämnden. Prövningen i hyresnämnd gjordes beroende av att kom- munen i det särskilda fallet krävde att en prövning skulle ske. gällande rätt innebär att överlåtaren eller förvärvaren är skyldig att senast från det att förvärvet skedde anmäla förvärvet till den kommun där fastigheten eller, om det är fråga om aktie- eller andelsöverlåtelse, huvuddelen av den fasta egendomen är belä- gen (3 § första stycket och 10 § första stycket). Kommunen ska ge en sådan hyresgästorganisation som avses i 16 b § lagen (1973:188) 1TP PT Se RBD 1988:16. om arrendenämnder och hyresnämnder (nämndlagen) tillfälle att yttra sig över anmälan (3 § andra stycket och 10 § andra stycket). Anser kommunen efter en inledande prövning att förvärvarens lämplighet bör prövas ska kommunen begära prövning hos hyres- nämnden från det att anmälan mottogs eller, om styrkt kopia av fångeshandlingen inte var fogad till anmälan, från det att kommunen tog emot en sådan kopia. Kommunen ska möjligt och senast under- rätta förvärvaren om prövning begärs eller inte. ska därefter förelägga förvärvaren att inom en månad från det att han fått del av föreläggandet ansöka om förvärvstillstånd (3 a § andra stycket och 10 a §). Enligt 4 § första stycket ska förvärvstillstånd vägras, om förvärva- ren inte visar att han är i stånd att förvalta fastigheten (punkten 1), om förvärvaren inte gör sannolikt att syftet med förvärvet är att han ska förvalta fastigheten och därvid hålla den i ett sådant skick att den motsvarar de anspråk de boende enligt lag har rätt att ställa (punkten 2), om det kan antas att förvärvaren i något annat avse- ende inte kommer att iaktta god sed i hyresförhållanden (punkten 3) eller om det kan antas att förvärvaren annars med hänsyn till brottslig gärning eller visad brist vid fullgörande av åligganden enligt lag är från allmän synpunkt olämplig att inneha fastigheten (punkten 4). I enlighet med samma bestämmelses andra stycke får förvärvs- tillstånd inte vägras, om det visas att fastigheten är obebyggd eller bebyggd med annat än hyreshus eller med hyreshus som inte inne- håller fler än två för bostadsändamål avsedda lägenheter (punkten 1), om förvärvet avser andel i fastighet och förvärvet av andelen uppenbart sker i syfte att bereda förvärvaren och hans familj bostad på fastigheten (punkten 2) eller om ansökan medges av kommunen och den eller de hyresgästorganisationer som enligt 16 b § nämnd- lagen är att anse som sökandens motparter. Enligt tredje stycket får förvärvstillstånd meddelas utan hinder av bestämmelserna i första stycket, om fastigheten enligt gällande planer ska användas för något annat ändamål än för uppförande av hyreshus. Bestämmelserna i 4 § gäller såväl vid direkt förvärv av hyresfas- tighet som, i tillämpliga delar, vid indirekt förvärv genom aktie- eller andelsförvärv (10 a § andra stycket). I samband med lagändringar gjordes vissa klargörande uttalanden om bevisbördan och bevisningens styrka.TPF2FPT Enligt dessa uttalanden bör man i sammanhanget tillämpa den allmänna princi- pen om att bevisbördan bör åvila den part som har de bästa förut- sättningarna att säkra och föra bevisning i frågan. I de fall då för- värvarens motpart har möjligheter att förebringa en egen utredning rörande förvärvarens olämplighet i något avseende bör det inte vara tillräckligt att motparten påstår att ett visst för förvärvaren besvä- rande faktum föreligger. Det bör krävas att den som framför invändningen visar att det finns åtminstone ett visst fog för den. Beviskravet bör dock inte ställas högt. Om det visas tillräckligt fog för invändningen, bör en förvärvares påståenden inte godtas med mindre än att de vinner stöd av dennes motbevisning. I sådana fall då förvärvarens motparter har små möjligheter att förebringa någon egen utredning, ligger bevisbördan helt på förvärvaren. Närmare om de särskilda kriterierna Förvärvarens möjligheter att förvalta fastigheten Enligt 4 § första stycket 1 ska förvärvaren visa att han är i stånd att förvalta fastigheten. Härmed avses i första hand de ekonomiska förutsättningarna. Av betydelse är här vilka möjligheter förvärvaren har att med hänsynstagande till fastighetens avkastning sköta fastigheten på ett för de boende godtagbart sätt. Av särskild vikt blir i vilket skick fastigheten befinner sig och vilka kostnader som kan ligga i ett uppdämt reparations- och upprustningsbehov. Ett skäl att vägra tillstånd kan vara då förvärvaren har betalat ett för högt pris för fastigheten, nämligen om detta tyder på att denne inte har förmåga att ekonomiskt klara av fastighetsförvaltningen. Detta kan också indikera att förvärvaren saknar ett långsiktigt förvalt- ningssyfte (se vidare nedan). Även den praktiska sidan av förvaltningen bör dock tas med i bedömningen. Några krav på förvärvarens personliga medverkan i förvaltningen ställs emellertid inte. 2TP PT Prop. 1982/83:153 s. 22 f. Det krävs att förvärvaren ska visa att han är i stånd att förvalta fastigheten. Eventuell osäkerhet kring förvärvarens lämplighet i detta avseende faller därmed tillbaka på denne. Syftet att förvalta fastigheten och hålla den i godtagbart skick Enligt 4 § första stycket 2 ska förvärvaren göra sannolikt att syftet med förvärvet är att han ska förvalta fastigheten och därvid hålla den i ett sådant skick att den motsvarar de anspråk de boende enligt lag har rätt att ställa. Prövning enligt denna punkt siktar på förvärvarens mer långsiktiga avsikter med förvärvet. Ett skäl att vägra tillstånd kan vara att förvärvaren köpt och sålt hyresfastigheter i större omfattning. Det kan emellertid förhålla sig så att ett seriöst arbetande byggnadsföretag köper saneringsmogna bostadshus enbart i syfte att rusta upp husen för att sedan sälja dem till något kommunalt eller enskilt företag som sysslar med uthyrning eller till en bostadsrättsföre- ning. I sådana fall är den omständigheten att ändamålet med för- värvet är att fastigheten ska säljas vidare i regel inte grund för att vägra förvärvstillstånd.TPF3FPT I undantagsfall kan redan sådana omständigheter som att köpe- skillingen för en fastighet överstiger fastighetens avkastningsvärde visa att köparen har andra syften med sitt förvärv än en god bostadsförvaltning.TPF4FPT I rättsfallet RBD 1982:29 har förvärvstillstånd inte lämnats för- värvare av en hyresfastighet, som under förvärvstillståndsmålets handläggning uppgett att han kan komma att sälja fastigheten i stället för att behålla och rusta upp den. Sammanfattningsvis kan sägas att man i varje enskilt fall får se till omständigheterna och syftet med förvärvet. Förvärvarens förväntade uppträdande som hyresvärd Enligt 4 § första stycket 3 ska förvärvstillstånd vägras om det kan antas att förvärvaren i något avseende inte kommer att iaktta god sed i hyresförhållanden. Det kan exempelvis handla om att förvär- varen tidigare varit föremål för ingripanden enligt bostads- 3TP PT Prop. 1982/83:153 s. 24. 4TP PT Se bl.a. SOU 1994:23 s. 39. förvaltningslagen (1977:792) eller om att expropriation har skett för sådant ändamål som anges i 2 kap. 7 § expropriationslagen (1972:719), dvs. för att försätta eller hålla fastighet i tillfredsstäl- lande skick, när grov vanvård föreligger eller kan befaras upp- komma. Skäl att ifrågasätta tillstånd kan också föreligga när förvär- varen äger fastigheter där förhållanden mellan honom och hyresgästerna är mindre gott. Bestämmelsen omformu- lerades 1983 för att den lättare skulle kunna tillämpas i fall där förvärvaren uppträtt klandervärt mot hyresgäster i tidigare ägda hus eller upplåtit lokaler till illegal verksamhet. Enligt 4 § första stycket 4 ska tillstånd vägras om det kan antas att förvärvaren eljest med hänsyn till brottslig gärning eller visad brist vid fullgörande av åligganden enligt lag är från allmän synpunkt olämplig att inneha fastigheten. Denna punkt infördes och motiverades med att de tidigare tillståndskriterierna var otillräck- liga för att hålla alla olämpliga förvärvare borta från hyresmarkna- den, exempelvis personer som misskött betalning av skatter och avgifter eller som haft samröre med ekonomisk brottslighet.TPF5FPT I rättsfallet RH 2006:70 vägrades tillstånd att förvärva hyresfastighet därför att förvärvaren hade visat sådan brist vid fullgörande av med stöd av meddelade och återkommande vitesföreläggan- den att han kunde anses vara från allmän synpunkt olämplig att inneha prövningsfastigheterna. Punkten 4 tar sikte på alla omständigheter som avser förvärva- rens personliga förhållanden. Om förvärvaren är en juridisk person, får bestämmelsen tillämpas på den eller de personer som har ett väsentligt inflytande över denna. Ett tillståndspliktigt förvärv är ogiltigt, om förvärvet inte inom föreskriven tid anmäls till kommunen och förvärvaren inte redan har erhållit förvärvstillstånd eller från kommunen fått besked att prövning inte begärs, om ansökan om förvärvstillstånd inte görs enligt föreläggande därom eller om förvärvstillstånd vägras genom 5TP PT Se bl.a. RBD 1986:3 och RBD 1990:16. lagakraftägande beslut (5 § första stycket och 10 b §). Meddelas oriktigt lagfart trots att förvärvstillstånd inte erhållits, är dock för- värvet ändå giltigt (5 § tredje stycket). Inträdd ogiltighet ska beaktas ex officio.TPF6FPT Den kan, med undan- tag för vad som sagts ovan om lagfart som av misstag meddelats, inte läkas i efterhand. Om ett förvärv av en fastighet, andelar eller aktier är ogiltigt enligt förvärvslagen så blir även senare förvärv ogiltiga. En senare förvärvare av aktier kan dock i vissa fall göra ett godtrosförvärv (se vidare avsnitt 4.1.5). Enligt förköpslagen (1967:868) har kommunen under vissa förhål- landen förköpsrätt vid försäljning av fast egendom och tomträtt. Förköpsrätten innebär att kommunen får förvärva den egendom köpet avser från säljaren på de villkor som avtalats mellan denne och köparen (5 § förköpslagen). Grunderna för att utöva förköps- rätt är att försäljningen omfattar fast egendom som krävs för tätbe- byggelse eller därmed sammanhängande anordning (1 § punkten 1), fast egendom som behövs för att tillgodose bostadsförsörjningen (1 § punkten 2), fast egendom som behövs för att tillgodose väsentligt behov av mark eller anläggning för idrott eller friluftsliv (1 § punkten 3), fast egendom som bör bevaras av kulturhistoriska eller miljömässiga skäl (1 § punkten 4) eller fast egendom som behövs för permanent bruk och som är belägen i område där det råder avsevärd efterfrågan på fritidsbostäder (1 § punkten 5). Rätten till förköp tillkommer i princip endast den kommun där den fasta egendomen eller tomträtten är belägen (2 § förköpsla- gen). Förköpsrätten utövas genom att kommunen underrättar säljare och köpare om beslut att utöva förköpsrätt samt anmäler detta till inskrivningsmyndigheten med företeende av bevis om underrättelserna. Om förvärvet ska anmälas till kommunen enligt bestämmelserna i förvärvslagen ska förköpsrätten utövas senast på den inskrivningsdag som infaller närmast från det att kommunen mottog sådan anmälan. Utövas inte förköpsrätten inom föreskriven tid är förköpsrätten förlorad (7 § förköpslagen). Som ett komplement till reglerna om förköpsrätt enligt förköpslagen finns i förvärvslagen bestämmelser som ger en kommun rätt till förköp av aktier i sådant aktiebolag som omfattas 6TP PT NJA 1986 s. 741 och RBD 1994:9. av lagen (12 – 22 §§). Förköpsrätten tillkommer den kommun där bolagets hyresfastigheter eller huvuddelen av dessa finns (12 § första stycket). Förköpsrätten utövas genom att kommunen inom den tid som gäller för anmälan om tillståndsprövning av aktieför- värvet anmäler hos hyresnämnden att beslut att utöva förköpsrätt har fattats (13 §). har gjort en översyn av förköpslagen och där kommit fram till att lagen bör behållas, men i en modifierad form. Enligt förslag ska lagen begränsas dels genom att de grunder som kan föranleda förköp inskränks till punkten 1 i 1 §, dels genom att kommunerna får rätt att göra geografisk begränsning inom kommungränsen av lagens tillämpning (se vidare avsnitt 4.1.3). I nämndlagen förekommer vissa processuella bestämmelser för hanteringen av tillståndsärenden. Av 16 b § andra stycket nämndla- gen framgår att kommunen där den fasta egendomen är belägen samt hyresgästorganisation som berörs av ansökning ska anses som sökandens motparter. Med berörd hyresgästorganisation avses den organisation som har förhandlingsordning enligt hyresförhand- lingslagen (1978:304) samt den lokala förening som – oavsett för- handlingsordning – är ansluten till (numera ).TPF7FPT Den berörda hyresgästorganisationen har således parallellt med kommunen ställning som motpart till förvärvaren vid tillstånds- prövningen vid hyresnämnden. Om hyresnämndens beslut över- klagas av förvärvaren har hyresgästorganisationen denna ställning även i . kan också självstän- digt överklaga hyresnämndens beslut att ge förvärvstillstånd. Det föreligger däremot ingen rätt för hyresgästorganisationen att själv påkalla hyresnämndens prövning, utan denna rätt tillkommer kommunen ensam. Kommunen är dock som nämnts tidigare skyl- dig att ge hyresgästorganisationen tillfälle att yttra sig över en för- värvares anmälan (3 § andra stycket och 10 § andra stycket). beslut får överklagas till (25 §). Där gäller enligt 26 § att vardera parten ska stå för sina rättegångs- kostnader. 7TP PT Prop. 1978/79:164 s. 25. 2.1.2Bostadsförvaltningslagen (1977:792) Regler om tvångsförvaltning av bostadshyresfastigheter infördes genom lagen (1970:246) om tvångsförvaltning av bostadsfastighet. Den lagen ersattes av en helt ny lag, bostadsförvaltningslagen (1977:792). Bostadsförvaltningslagen medger ingripande mot en fastighets- ägare som missköter förvaltningen av sina hyresfastigheter. Lagen innebär att hyresnämnden under vissa förutsättningar får besluta att en fastighet sätts under särskild förvaltning. Detta kan ske antingen genom förvaltningsåläggande eller genom tvångsförvalt- ning. Det finns även vissa möjligheter till inlösen. Vid hänvisningar till paragrafer i avsnitten om bostadsförvalt- ningslagen så avses den lagen om inte annat anges. I 1 § första stycket anges att bostadsförvaltningslagen är tillämplig på fastighet där det finns bostadslägenhet som är uthyrd eller kan hyras ut av fastighetens ägare för annat ändamål än fritidsändamål och som inte utgör del av hans egen bostad. Uttrycket bostadslä- genhet har samma innebörd som i 1 § tredje stycket i 12 kap. jordabalken (hyreslagen), dvs. lägenhet som har upplåtits för att helt eller till inte oväsentlig del användas som bostad.