sou · GVB317 · 2008-01-01 00:00:00 — Om detta går att upprätthålla i praktiken är emellertid oklart och de flesta intresseorganisationer för homosexuella uppmanar bli- vande par att inte argumentera om de blir nekade vigsel utan istället leta vidare efter en villig fredsdomare. Eftersom tillåter äktenskap mellan personer med samma kön är de delstatliga rättsverkningarna identiska för alla gifta par. Emellertid så erkänns inte dessa äktenskap av den federala staten, varför de federala rättsliga och ekonomiska fördelar som följer med ett äktenskap inte tillkommer makar med samma kön som ingått äktenskap i . Ett återkommande argument för legalisering av äktenskap för par med samma kön har varit att utländska homosexuella partners till amerikanska medborgare inte kan få uppehållstillstånd såsom utländska heterosexuella partners får. I övrigt har det internatio- nella perspektivet i stort sett saknats i debatten, som istället foku- serat på federala-delstatliga frågor. Ett fåtal delstater som inte tillåter äktenskap för par med samma kön ger lagligt erkännande till sådana äktenskap som ingåtts i eller i . De internationella aspekterna kompliceras av att det ankommer på den federala staten att sköta alla utrikesärenden. Eftersom äktenskap för par med samma kön inte erkänns av den federala staten så har det amerikanska inte vidtagit några särskilda åtgärder. Tillämpningssvårigheter har uppkommit framför allt i gränslandet mellan federal och delstatlig lagstiftning. Det kan tilläggas att har bland de mest omfattande del- statslagstiftningarna i när det gäller homosexualitet och homo- sexuell samlevnad. Bland annat får par med samma kön gemensamt adoptera barn . Vidare gäller att homosexualitet inte får beaktas i vårdnadstvister där ena föräldern är homosexuell. I får par med samma kön också ingå samma typ av samlevnadsavtal som par med olika kön. Avtalet med- för vissa ekonomiska rättigheter, framförallt när det gäller samägande av egendom. Äktenskap för par med olika kön Enligt de äktenskapsrättsliga föreskrifterna i BGB (Bürgerliches Gesetzbuch) föreligger äktenskapshinder bl.a. om äktenskapsmyndig- hetsålder inte uppnåtts. Familjedomstolen kan dock efter ansökan medge att ett äktenskap får ingås om den sökande har fyllt och den blivande maken är myndig. Äktenskap får inte ingås om den ena parten är gift resp. lever i ett livspartnerskap. Äktenskap får inte heller ingås mellan dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led samt mellan helsyskon och halvsyskon. Detsamma gäller släktskap som har uppstått genom adoption, såvida inte adoptionsförhållandet har upplösts. Utlänningar måste uppvisa intyg om behörighet att ingå äktenskap. Hovrätten (Oberlandes- gericht), kan dock befria personen från att uppvisa ett intyg om behörighet att ingå äktenskap. Ett äktenskap i ingås genom borgerlig vigsel. Äkten- skapet är giltigt endast om det har ingåtts inför en tysk borgerlig vigselförrättare. Det finns emellertid två undantag. Det första undan- taget avser äktenskap som grundar sig på ett mellanstatligt avtal. Av respektive statsavtal (t.ex. tysk-turkiskt konsuläravtal av ) framgår både vem som är behörig att vara vigselförrättare och vilka som får vigas. Det andra undantaget avser äktenskap vid vars ingående följande förutsättningar är uppfyllda. Ingen av de förlovade är tysk medborgare. Åtminstone en av de förlovade är medborgare i den stat inför vars befullmäktigade äktenskap skall ingås. Den person, inför vilken äktenskapet ingås, är befullmäktigad av respektive lands regering att vara vigselförrättare i . Äktenskapet ingås i den form som föreskrivs av lagarna i detta land. Sådana behörighetsförklaringar är i regel oproblematiska när den behörigförklarade personen är en diplomatisk eller konsulär repre- sentant för en stat som har ratificerat om kon- sulära förbindelser. Om präster är behörigförklarade behövs det i regel förutom den generella behörigheten att vara vigselförrättare enligt den utländska lagen en särskild behörighet att vara vigsel- förrättare i . Äktenskapet kan dessutom ingås i de av i samråd med (Bundesministerium des Inneren) bestämda konsulärdistrikten av en för detta behörig konsulär ämbets- man. I praktiken ingås emellertid äktenskap hos de tyska utlands- representationerna numera endast i undantagsfall. I och med refor- men av civilståndslagen skall den konsulära vigseln avskaffas helt. Tidpunkten för ikraftträdandet av den nya civilståndslagen är emel- lertid ännu inte bestämd (förmodligen ). En religiös vigselceremoni får inte äga rum förrän den borgerliga vigseln har förrättats, såvida inte en av de förlovade är dödssjuk eller det bekräftas att det föreligger en annan nödsituation som inte går att avvärja. Äktenskapsskillnad meddelas av den behöriga familjedomstolen (tingsrätten) på begäran av den ena eller båda makarna. för äktenskapsskillnad föreligger vid varaktig söndring (upplösnings- principen), dvs. makarnas livsgemenskap finns och det kan inte förväntas att den återställs. Innan har förflutit kan makarna endast skiljas om det skulle vara orimligt för den sökande att fortsätta äktenskapet med hänsyn till den andra makens person. Det presumeras att varaktig söndring föreligger om makarna har levt åtskilda och båda gemensamt ansöker om skils- mässa, eller om makarna har levt åtskilda . Registrerat partnerskap (Lebenspartnerschaft) infördes i genom livspartnerskapslagen som är en förbunds- lag. Genomförandet av lagen åligger delstaterna. I huvudsak gäller samma förutsättningar för registrering av part- nerskap som vid ingående av äktenskap. Bland annat måste båda parterna vara myndiga. Några särskilda anknytningskrav uppställs inte i den tyska partnerskapslagen. Ett partnerskap kommer till stånd på i huvudsak samma sätt som ett äktenskap som ingås genom borgerlig vigsel. De tyska delstater- na har meddelat bestämmelser om vem som är behörig att vara part- nerskapsförrättare. I de flesta delstaterna är den ämbetsman behörig som också handhar borgerlig vigsel. I några delstater är kommunen eller publicus behörig. I varje delstat finns det emellertid även en myndighet inför vilken ett partnerskap kan ingås och som är skyldig att registrera det. I allt väsentligt gäller samma regler för upplösning av partnerskap som för upplösning av äktenskap. Till stora delar är rättsverkning- arna också de samma. Särskilda anpassningar, framför allt inom skatterätten, har dock inte genomförts. Genom livspartnerskapslagen kompletterades den tyska internatio- nella privat- och processrätten med en bestämmelse enligt vilken ingående, de flesta civilrättsliga verkningar samt upplösning av ett registrerat partnerskap är underkastade föreskrifterna hos den re- gisterförande staten. Verkningarna av ett i utlandet registrerat part- nerskap sträcker sig emellertid inte längre än vad som gäller enligt föreskrifterna i BGB och livspartnerskapslagen. Tyska domstolar är behöriga att ta upp mål om upplösning av partnerskap i många fall (men inte alltid), t.ex. om åtminstone en partner har sitt hemvist i eller om partnerskapet har ingåtts inför en tysk borgerlig vigselförrättare. Enligt tysk rätt är det endast möjligt att ingå ett partnerskap i . Det är således inte möjligt för ett par att registrera sitt partnerskap utomlands inför en tysk partnerskapsförrättare. I är äktenskap för par med samma kön en kontroversiell fråga. De flesta personer som bejakar det registrerade partnerskapet är också positiva till att man inför äktenskap för par med samma kön. Motståndarna till partnerskap, i synnerhet konservativa kyrk- liga kretsar, är så mycket mera mot äktenskap för homosexuella. Enligt tysk författningsrätt är äktenskap endast möjligt mellan en kvinna och en man. Partnerskap får emellertid likställas med äkten- skap. Enligt det tyska skulle ett äktenskap mellan två personer med samma kön som ingåtts i ett annat land möjligen kunna godkännas som partnerskap i . Äktenskap för par med olika kön I är äktenskap förbjudet mellan personer med samma kön. Män och kvinnor får inte ingå äkten- skap om inte tillstånd erhålls från allmänna åklagaren.TPF37FPT Andra äktenskapshinder gäller visst släktskap. Äktenskap får inte ingås mellan släktingar i rakt upp- eller nedstigande led, släktingar på samma sidolinje samt mellan syskon, far/morbror och brors/systerdotter, faster/moster och brors/systerson (om inte tillstånd erhålls av presidenten) och inte heller om en av de blivande makarna redan är gift. Endast borgerlig vigsel har juridisk verkan. Det är dock möjligt att, utöver den borgerliga vigseln, gifta sig kyrkligt i det samfund man önskar. Den kyrkliga ceremonin måste alltid ske efter den borgerliga. Borgerlig vigsel förrättas vid en offentlig och högtidlig ceremoni i . Den förrättas av borgmästaren eller av en kommun- fullmäktigemedlem. I utlandet förrättas vigseln av konsulat- eller ambassadtjänsteman. Enligt fransk lag är det en grundläggande rättig- het att ingå äktenskap. Vigselförrättaren får därför inte vägra att förrätta vigsel om samtliga materiella krav och formkrav är upp- fyllda. Äktenskap upplöses genom den ena makens död eller genom äktenskapsskillnad. Beslut om äktenskapsskillnad fattas av tings- rätten. Äktenskapsskillnad kan meddelas efter gemensam ansökan, om äktenskapsskillnad begärs av en make och accepteras av den andra, till följd av samlevnadens upphörande samt på grund av brott. Behörig jurisdiktion bestäms av II-förordningen. Fransk lag är tillämplig om båda makarna är franska medborgare eller båda 37TP PT Parlamentet har dock antagit en lag som flyttar fram kvinnornas lagliga ålder för äktenskap till . är bosatta i . Den kan också tillämpas om ingen annan domstol anser sig vara behörig och om den franska domstolen är territoriellt behörig att besluta om äktenskapsskillnad. Den franska partnerskapslagen trädde i kraft . /2006 hade omkring 205 000 registrerade partnerskap (le pacte civil de solidarité) ingåtts.TPF38FPT Såväl par med samma som olika kön kan registrera sitt partnerskap. I lagen finns det inga krav vad gäller nationalitet utom när part- nerskapet registreras på konsulat utomlands. I det fallet måste minst en av parterna vara fransk medborgare. I gengäld måste parterna ha sin gemensamma bostad i . Släktmässiga hinder är desamma som vid äktenskap. Dessutom får ingen part vara bunden genom bestående äktenskap eller genom ett annat partnerskap. Det franska partnerskapet är ett kontrakt mellan två personer som registreras av en tingsrätts förste kanslist eller utomlands vid ett konsulat. Rättsligt sett utgör inte registreringen en ceremoni utan bara en administrativ formalitet. Då äktenskap och registrerat partnerskap inte har samma mål, har de inte heller samma rättsverkan. Äktenskapet förenar en kvinna och en man som bildar familj. Därigenom har det särskild verkan gentemot makarna, i synnerhet i fråga om tillgångar, släktskap, adoption och arv. Det registrerade partnerskapet är som tidigare nämnts ett kontrakt mellan två personer och har till syfte att reglera deras samlevnad. Det har vissa verkningar som är identiska med äktenskapets (i synnerhet i fråga om inkomsttaxering). Part- nerskapet syftar dock inte till att ge parterna samma familjerättsliga rättigheter som äktenskapet gör. De skyldigheter som är förenade med ett registrerat partnerskap och dess verkan på tillgångar reg- leras inte heller av samma regler som äktenskapet. Ett registrerat partnerskap upplöses antingen genom parternas gemensamma önskan, genom den ena partens önskan eller genom den ena partens eller båda parters giftermål eller död. Upplösning- en registreras av en tingsrätts förste kanslist i dennes egenskap av ämbetsman. 38TP PT I en rapport som överlämnades till den franske justitieministern redovisas hur lagen har tillämpats . Vissa möjliga ändringar föreslås, särskilt när det gäller reglerna för hur ett registrerat partnerskap skall kungöras samt hur parternas tillgångar skall regleras och förvaltas. När det gäller internationella privat- och processrättsliga frågeställ- ningar innehåller den franska partnerskapslagen inga särskilda be- stämmelser om domsrätt eller lagvalsregler. Av parter med utländsk nationalitet krävs för att de skall kunna registrera partnerskap att de visar ett intyg om sitt lands gällande äktenskapslagstiftning med beskrivning av de legitimationshandlingar som gör det möjligt att kontrollera att de lagligen kan registrera partnerskap. I övrigt är det i praktiken tillåtet för alla utlänningar att registrera partnerskap även om de redan har registrerat ett civilrättsligt partnerskap i ett annat land. Ingen dom har dock ännu avkunnats på denna punkt. Frågan om äktenskap för par med samma kön diskuterades inte under det arbete som ledde fram till att partnerskapsinstitutet infördes i . Det poängterades särskilt att partnerskapet var ett nytt som inte vill eller kan gifta sig och som inte inkräktade på det traditionella äktenskapet. Däremot har frågan berörts i olika sammanhang . tillsattes en parlamentarisk utredning av nationalförsam- lingen som fick i uppdrag att utreda barnets rättigheter och familjens situation i dagens . Utredningen, som redovisade sitt arbete , avvisade tanken på äktenskap mellan två kvinnor eller mellan två män med hänvisning till att äktenskap för homosexuella inte kan tillåtas utan att par med samma kön sam- tidigt ges rätt att adoptera. En enda vigsel av två personer med samma kön har förrättats i . Det äktenskapet har ogiltigförklarats. Även om nämnda fall har varit föremål för en livlig samhällsdebatt, så har parlamentet ännu inte diskuterat någon eventuell reform som skulle öppna äkten- skapet även för par med samma kön. lade emeller- tid en grupp socialistiska ledamöter av senaten fram ett förslag om att äktenskapet skall vidgas så att det även kan ingås av två personer som har samma kön. De materiella krav som gäller för att ett äktenskap som förrättats utomlands skall vara giltigt enligt fransk internationell privat- och processrätt bestäms av varje makes nationella lagstiftning. Av det skälet får man skilja mellan två situationer: a) Om ingen av makarna är fransk medborgare och makarnas nationella lag tillåter äktenskap mellan personer med samma kön, så kan äktenskapet i fråga få vissa juridiska verkningar i (såsom till exempel verkningar för tillgångarna). Dock kan ordre public-förbehållet få de franska myn- digheterna att vägra att låta ett äktenskap som förrättats utom- lands, oavsett om det är giltigt, få vissa verkningar i . Så skulle till exempel vara fallet om ett par med samma kön begärde att få adoption beviljad i . b) Om ett äktenskap förrättats utomlands mellan två personer med samma kön kommer det äkten- skapet inte att gälla enligt fransk lag när den ena maken är fransk medborgare och därigenom inte ha någon verkan i . Äktenskap för par med olika kön I den brittiska äktenskapslagen (the Marriage Act 1949) uppställs ett antal äktenskapshinder som bl.a. rör äktenskapsålder, nära släkt- skap och tvegifte. Äktenskap ingås vid en särskild ceremoni vid vilken vissa form- krav skall vara uppfyllda. Äktenskapslöften skall uttalas och båda parterna och deras två vittnen skall skriva sin namnteckning i äkten- skapsboken. Vigselceremonin kan ske i såväl kyrklig som borgerlig ordning. Borgerlig vigsel förrättas av en tjänsteman vid folkbokföringsmyn- dighet eller av en befullmäktigad person i en auktoriserad lokal. For- merna för den borgerliga vigseln regleras i äktenskapslagen. Bland annat anges vilka ord som skall uttalas under vigselceremonin. Det finns också regler med annat innehåll, t.ex. förbud mot religiös musik och religiösa symboler under ceremonin. Kyrklig vigsel kan bl.a. förrättas av präst i Anglikanska kyrkan. Eftersom Anglikanska kyrkan är statskyrka i är prästerna skyldiga att viga alla som bor i deras församling och som vill gifta sig. Vigseln utförs i enlighet med statskyrkans ceremonier. Äktenskapet registreras därefter av en präst. Äktenskap kan även ingås inom bl.a. judiska trossamfund och inom . Ett judiskt äktenskap registreras av sekretera- ren i den synagoga där mannen är medlem medan ett äktenskap som ingås inom registreras av den funktionär som samfundet utser för distriktet i fråga. Ceremonierna genomförs i enlighet med interna religiösa regler. Äktenskap inom andra trossamfund måste ingås i en registrerad byggnad. Vilka ord som skall uttalas i dessa fall regleras i äkten- skapslagen. Äktenskapen kan antingen registreras av en tjänsteman vid folkbokföringen eller annan behörig person. Inom vissa reli- gioner hålls religiösa ceremonier (som saknar rättslig verkan) och som sedan följs av en borgerlig vigselceremoni. Upplösning av äktenskap regleras i en särskild lag (the Matrimonial Causes Act). Äktenskapsskillnad beviljas av domstol. De brittiska domstolarnas internationella behörighet i äktenskapsskillnadsmål regleras bl.a. av II-förordningen. trädde en lag om registrerat partnerskap (Civil Partnership Act) i kraft i . Lagen innehåller en i stort sett fullständig reglering av förutsättningarna för ingående och upplösning av partnerskap (civil partnership), av rättsverkningarna av partnerskap samt av processuella och internationella privat- och processrättsliga frågor. I lagen finns också speciella regler om regi- strering av partnerskap i dels och , dels , dels ock . I redovisningen nedan har specialreglerna för och Nord- uteslutits. Inte heller redovisas regleringen av partnerskapets rättsverkningar. Processuella bestämmelser har också uteslutits. Ett partnerskap kan bara registreras om två personer med samma kön inför en registreringsförrättare har undertecknat ett särskilt dokument. Båda kontrahenterna skall närvara liksom två vittnen. Ingen religiös ceremoni får förekomma vid förrättningen så länge den leds av registreringsförrättaren. Platsen för registreringsför- farandet skall vara tillgänglig för allmänheten. Tjänstemän vid folk- bokföringsmyndigheterna och andra personer som är behöriga att förrätta borgerlig vigsel är också behöriga att vara registreringsför- rättare. har en rättslig skyldighet att se till att det finns ett tillräckligt antal registreringsförrättare inom dess område för att uppgiften skall fullgöras. Huruvida en enskild för- rättare kan vägra att registrera partnerskap avgörs av myndigheten. Partnerskap får inte ingås av en person som redan är gift eller registrerad partner, som är eller som på vissa närmare angivna sätt är släkt med den andra parten. Till sådana hinder hör bl.a. släktskap mellan föräldrar och barn inklusive släktskap på grund av adoption, mellan barnbarn och far- och morföräldrar och barn och föräldrarnas hel- och halvsyskon. Dessutom finns det särskilda hinder om en partner är . Att några hinder mot registrering inte föreligger skall styrkas av kontrahenterna på visst sätt. När det gäller en person krävs samtycke till regi- streringen från föräldrar eller vissa andra personer. Det finns särskilda registreringsprocedurer för handikappade, in- tagna på kriminalvårdsanstalter, sjukhus m.m. samt för personer som är dödligt sjuka. Standardproceduren innebär att registrering- en måste ske inom landet och på en plats som kungörs i förväg och är tillgänglig för envar. Registreringsförrättaren måste godkänna platsen. Registreringen får inte ske i en byggnad som används eller har använts för religiösa ändamål. Åtskilliga formföreskrifter gäller för registrering av ett partner- skap. Kontrahenterna måste sålunda i förväg till en registrerings- myndighet anmäla sitt önskemål om att få partnerskapet registrerat och anmälan skall publiceras på visst sätt. Det krävs också att de har vistats i landet minst innan en anmälan får göras. Vidare skall registreringsmyndigheten ha prövat om det finns några hinder mot en registrering. Registreringen får genomföras först förflutit från det anmälan gavs in. Syftet med publi- ceringen är att invändningar mot det planerade partnerskapet skall kunna framföras. Om inga hinder mot en registrering framkommer kan förrättningen genomföras. Den måste dock föregås av en s.k. civil partnership schedule som utfärdas av registreringsmyndigheten. Som registreringsmyndigheter fungerar kommunala förvaltningar. De utser också dem som skall tjänstgöra som registreringsför- rättare. För hela landet finns vidare en central registreringsmyndig- het som skall föra en förteckning över ingångna partnerskap. Av- gifter kan tas ut vid de olika momenten i registreringsförfarandet. Ett partnerskap upphör om det förklaras upplöst eller ogiltigt eller om ena partnern är död eller presumeras vara död. Beslut härom fattas av domstol och ett sådant beslut är till en början preliminärt. Ett slutgiltigt beslut får fattas först efter det preliminära beslutet. Domstol kan också besluta att partnerna skall separera, ett beslut som senare kan läggas till grund för ett beslut om upplös- ning av partnerskapet. I lagen ges föreskrifter om de närmare förut- sättningarna för att de olika domstolsbesluten skall kunna med- delas. Ett registrerat partnerskap har i huvudsak samma ställning som ett äktenskap. En skillnad är dock att otrohet har utelämnats som grund för att bevisa varaktig söndring av ett partnerskap. Till skill- nad från äktenskap kan ett partnerskap inte ogiltigförklaras på grund av att relationen inte har fullbordats genom samlag. Någon möjlig- het att registrera partnerskap inom ett trossamfund finns inte heller. Enligt bemyndigande i lagen får regeringen ge föreskrifter om ingående av partnerskap vid brittiska ambassader och konsulat och vid brittiska militära förband utomlands. Som en allmän förutsätt- ning gäller då att åtminstone en av kontrahenterna skall vara brittisk medborgare. Lagen innehåller vidare regler om erkännande av partnerskap som registrerats enligt lagstiftningen i ett annat land och under de för- utsättningar som gäller där (s.k. overseas relationship). I en särskild bilaga till lagen räknas upp de utländska partnerskap som innefattas i begreppet overseas relationship. Hit hör bl.a. partnerskap som registrerats i de nordiska länderna. Vissa minimivillkor uppställs dock för att utländskt partnerskap skall erkännas bl.a. ifråga om hinder mot registrering som gäller enligt brittisk lag. En brittisk domstols behörighet att besluta om upplösning, ogiltig- förklaring m.m. av partnerskap är i princip knuten till partnerskap som registrerats enligt brittisk lag. På det internationellt privat- och processrättsliga området har dock den brittiska regeringen bemyn- digats att meddela regler om behörighet för brittiska domstolar att handlägga partnerskapsmål mellan utländska parter och om erkännan- de av utländska domar i partnerskapsmål som motsvarar bestämmel- serna i II-förordningen. Det innebär att brittiska domstolar kan ges behörighet att upplösa eller annullera partnerskap som in- gåtts i ett annat EU-land. Även om sådan behörighet inte givits kan brittiska domstolar ändå besluta att handlägga ett mål om upplösning eller ogiltigförklaring i vissa fall, bl.a. om det saknas en behörig domstol eller det ligger i rättvisans intresse att saken tas upp. När det gäller utländska domar om upplösning eller ogiltigför- av partnerskap erkänns de i om bl.a. parterna vid tiden för domen var bosatta eller medborgare i landet där domen meddelades. I råder skilda meningar beträffande äktenskap eller registrerade partnerskap mellan personer med samma kön. Innan den nuvarande partnerskapslagstiftningen trädde i kraft genomfördes av de tillfrågade ställde sig då bakom någon form av civilt partnerskapsinstitut. Enligt Departementet för konstitutionella ärenden i torde äktenskap mellan par med samma kön som ingåtts i andra länder betraktas som partnerskap i . Frågan har varit föremål för rättslig prövning i ett fall. Ett brittiskt par med samma kön som hade ingått äktenskap i begärde att skulle erkänna deras relation som äktenskap och inte partnerskap. Den brittiska regeringen motsatte sig denna begäran. Högsta dom- stolen prövade frågan men avslog parets yrkanden.TPF39FPT