sou · GVB360d12 · 2008-01-01 00:00:00 — 2 Ytvattenkvalitetens sårbarhet en systembeskrivning Ytvattenkvalitet definieras med hjälp av fysikaliska, kemiska och biologiska variabler (1999). De flesta variabler inom ett ekosystem påverkar varandra (figur 5) vilket innebär att en liten förändring i en variabel genom t.ex. klimatförändringar kan påverka hela ekosystemet. Eftersom variabeln som klassas sämst är avgörande för det ekologiska tillståndet av ett vattensystem är sårbarheten av ett vattensystem genom t.ex. klimatförändringar ytterst stor. SOU 2007:60 Bilaga B 32 17 Figur 5 Interaktioner i ett sjöekosystem Förändringar i ytvattenkvalitet sker antingen direkt via vattenytan, t.ex. kan vattentemperaturen och vattencirkulationen förändras, eller genom förändringar i avrinningsområden. Förändringar som sker via vattenytan är jämförbara i stora och små vattensystem medan förändringar i avrinningsområden kan ta innan de blir synliga i vattensystemen, beroende på vattnets uppehållstid (Weyhenmeyer 2007a). Ett exempel för en pågående förändring i ytvattenkvalitet via vattenytan är en tidigare islossningsdatumet som förbättrar ljusklimatet, under vatten vilket leder till en tidigare uppkomst av växtplankton och djurplankton och minskade närsalthalter (Straile m.fl. 2003). Därmed påverkas även förekomsten av fisk (m.fl. 2001). Eftersom längden av isperioden är också avgörande för bottentemperaturer och syrgashalter som är känd för att påverka bottenfauna (och 2001), är direkta förändringar på vattenytan mycket betydelsefullt för hela ekosystemet. Men också förändringar som verkar via avrinningsområden kan ha stor betydelse. Ett exempel är en ökad närsalttransport i samband med ökad nederbörd och temperatur. Bilaga B 32 SOU 2007:60 18 vattens ljusförhållande är tillräckligt bra kan en ökad närsalthalt i vatten gynna utvecklingen av plankton och växter. Vissa arter kan bli dominanta och andra arter slåss ut. Detta gäller både för flora och fauna. I slutändan är det människorna som påverkas av konsekvenserna av ytvattenkvalitetsförändringar (figur 5). 3 Hur upptäcks ytvattenkvalitetsförändringar? Ytvattenkvalitetsförändringar upptäcks genom observationer, dvs. Frågan är hur ofta och vad någonstans mätningar behöver genomföras för att kunna säkerställa förändringar och för att kunna följa upp miljömålen och miljökvalitetsnormer. I finns ett antal olika miljöövervakningsprogram som ligger på national, regional eller lokal nivå. Medan den regionala och lokala miljöövervakningen kan variera mycket beroende på behov och vem som är ansvarig för övervakningen, anpassas den nationala miljöövervakningen till en heltäckande miljöövervakning av miljömålen och miljökvalitetsnormer över . En stor del av den heltäckande miljöövervakningen utförs från inst. för miljöanalys, SLU som också är datavärd för området sjöar och vattendrag (). För att följa upp miljömålen för ytvatten som behandlas i denna kapitel, dvs. bara naturlig försurning, giftfri miljö, ingen övergödning, levande sjöar och vattendrag och ett rikt växt- och djurliv, finns följande data tillgängliga för allmänheten: A. Sjöar Landsomfattande sjöinventeringar Referenssjöar (Tidsseriesjöar), nationella Referenssjöar (Tidsseriesjöar), regionala Referenssjöar, fördjupat program (Integrerad intensiv övervakning av sjöar) Integrerad kalkningseffektuppföljning i sjöar (IKEU) De (, , , ) SOU 2007:60 Bilaga B 32 19 B. Vattendrag Landsomfattande vattendragsinventeringar Referensvattendrag (Tidsserievattendrag), nationella Referensvattendrag (Tidsserievattendrag), regionala Flodmynningar Integrerad kalkningseffektuppföljning i vattendrag (IKEU) Samordnad recipientkontroll C. Integrerad övervakning av vegetation, mark och yt - grundvatten Integrated monitoring i referensområden När det gäller ytvatten används i första hand data från de landsomfattande sjöinventeringarna och vattendragsinventeringarna för att göra en uppföljning av miljömålen så kallade riksinventeringar () eller MMU (miljömålsuppföljning; ). Riksinventeringar började och upprepades i mer eller mindre utsträckning åren 1975, 1985, 1990, 1995 och 2000. gjordes en MMU undersökning där 2781 sjöar ingick (figur 6). miljöövervakningsdata ger ett unikt underlag för att studera klimatets påverkan på miljömålen och miljökvalitetsnormerna för ytvatten. Bilaga B 32 SOU 2007:60 20 Figur 6 Provtagningsplatser av MMU-undersökningen 2005 4 Vilka faktorer styr ytvattenkvalitetsförändringar? Ytvattenkvalitet styrs av processer i atmosfären och i avrinningsområden. Typiska exempel på varför ytvattenkvaliteten förändras är förändringar i markanvändning, i atmosfärisk deposition och i klimatet. Förändringar i markanvändning har ofta en lokal effekt på ytvattenkvaliteten medan förändringar i atmosfärisk deposition och i klimatet kan leda till storskaliga förändringar. Det visade sig till exempel att nitratkvävehalter i många Europeiska vattensystem minskar på grund av förändringar i atmosfärisk deposition och i klimatet (Weyhenmeyer m.fl. 2007a). Generellt behövs en för SOU 2007:60 Bilaga B 32 21 ståelse för interaktioner mellan atmosfäriska, terrestriska och akvatiska processer för att kunna förstå förändringar i ytvattenkvalitet (figur 7). Figur 7 Ytvattenkvalitet bestäms av inter-aktioner mellan atmosfäriska, terrestriska och akvatiska processer De flesta förändringar i atmosfären och i avrinningsområden pågår vilket gör en bedömning av de styrande faktorerna för en vattenkvalitetsändring ytterst svår. Fokus i denna rapport är på klimatets påverkan på vattenkvalitet. Klimatbegreppet är komplex. Klimatförändringar kan ske på många olika sätt, i mindre eller större skala och under . Studierna bör betrakta både förändringar i medelvärden och i variabiliteten (minimum och maximum-värden) när det gäller förändringar i t.ex. lufttemperatur, nederbörd, vindhastighet och solinstrålning. Tidsskalan spelar en mycket viktig roll eftersom en förändring som sker under t.ex. kan ha stor betydelse för kommande månader och även år. kan en enda händelse även skifta ett ekosystem från god ekologisk status till dålig ekologisk status. Antingen lyckas ekosystemen återhämtar sig eller inte (figur 8). I följande kapitel beskrivs de observerade klimatrelaterade förändringarna i ytvattenkvalitet i . Bilaga B 32 SOU 2007:60 22 Figur 8 Förändringar i det ekologiska status med tid. Ett ekologisk status kan försämras och sedan återgår till det tidigare status eller det kan försämras och stanna kvar på det sämre status. 5 Observerade klimatrelaterade förändringar i ytvattenkvalitet Att relatera en ytvattenkvalitetsförändring till klimatförändringar är ofta relativt svårt att göra på grund av andra pågående förändringar i atmosfären och avrinningsområden. Det finns dock variabler som enbart reagerar på klimatförändringar som t.ex. islossningsdatumet. Islossningsdatumet är en utmärkt indikator för klimatförändringar och även vattentemperaturen är en lämplig indikator. Båda indikatorerna tillhör de fysikaliska variablerna. I följande avsnitt behandlas först tidstrender för fysikaliska variabler, sedan för kemiska variabler och för biologiska variabler för sjöar fördelade över hela talet. SOU 2007:60 Bilaga B 32 23 5.1 Trender i ytvattenkvalitet över A. Fysikaliska förändringar Förändringar i islossningsdatumet, som representerar en typiskt fysikalisk process, kan direkt kopplas till klimatförändringar. I har årsmedellufttemperaturen i genomsnitt stigit med nästan 1,, dvs. med ungefär 0,. Därmed tidigareläggs även islossningsdatumet. Här observerades tydliga skillnader mellan norra och . Trenden mot tidigare islossning skedde snabbare i södra än i norra (figur 9). Figur 9 Genomsnittlig förändring i islossningsdatumet längs en nord-syd gradient . Förändringen i islossningsdatumet återspeglar gradienten av det linjära sambandet mellan islossningsdatumet och år . Figuren visar medelvärden per °N och standardavvikelse. En beräkning av den genomsnittliga förändring i islossningsdatumet längs en nord-syd gradient visade att trenden blev snabbare ju längre söderut sjöarna befann sig (figur 9). Bilaga B 32 SOU 2007:60 24 att lufttemperaturen ändrade sig likadant i norra och . Bakgrunden till detta är att islossningen reagerar icke-linjärt på en lufttemperaturökning (Weyhenmeyer m.fl. 2004a). Resultaten blir att islossningsdatumet förändrar sig i genomsnitt med i norra när lufttemperaturen stiger med . I landets södra, relativt sett varmare, delar blir förändringen däremot upp till 35. I samband med en tidigare islossning borde även vattentemperaturen öka men här var variationerna stora och ingen tydligt nord-syd gradient kunde observeras (figur 10). Över hela ökade ytvattentemperaturer med i genomsnitt . Figur 10 Genomsnittlig förändring i vattentemperatur i % för sjöar fördelade över hela . Förändringen i vattentemperatur återspeglar gradienten av det linjära sambandet mellan vattentemperatur och år . Röda punkter visar en snabb förändring, vita punkter en långsam förändring. SOU 2007:60 Bilaga B 32 25 B. Kemiska förändringar Vattenkemin förändras på grund av ett antal olika processer. Av 19 olika vattenkemiska variabler testade, har vattenfärg i förändras snabbast efter islossning med en genomsnittlig ökning av knapp (tabell 1). Stora förändringar observerades även för sulfat (SO4) och för nitratkväve (NO3-N) med en genomsnittlig minskning av (tabell 1). Endast mycket liten förändring över hela registrerades för natrium, pH och totalkväve (tabell 1). I Sveriges referenssjöar där undersökningen har genomförts sker vattenkemiska förändringar i första hand på grund av depositions- och klimatförändringar. Ett sätt att skilja depositionsförändringar från klimatförändringar är att titta på den relativa förändringen istället för den absoluta förändringen (Weyhenmeyer 2007b). Variabler som är direkt kopplade till depositionsförändringar som t.ex. SO4 visar ingen skillnad mellan norra och i sin relativa förändring . Variabler däremot som i första hand är kopplade till klimatförändringar som t.ex. vattenfärg visar liksom islossningsdatumet signifikanta skillnader i sin relativa förändring mellan norra och . Av alla testade kemiska variabler visade vattenfärg den starkaste kopplingen till klimatförändringar och dessutom den snabbaste förändring över tiden med ökning i och ökning i norra (figur 11). Bilaga B 32 SOU 2007:60 26 Tabell 1 Genomsnittlig förändring i vattenkemiska variabler från 79 referenssjöar fördelade över . Förändringen är angiven i % . Förkortningar betyder: Secchi = siktdjupKond = konduktivitet, Ca = kalcium, Mg = magnesium, Na = natrium, K = kalium, Alk = alkalinitet, SO4 = sulfat, Cl = klorid, NH4-N = ammoniumkväve, NO3-N = nitratkväve, TN = totalkväve, PO4-P = fosfatfosfor, Övrigt P = övrigt fosfor, TP = totalfosfor, AbsOf = vattnets grumlighet och färg, Absf = vattenfärg, Absdiff = grumlighet, Si = kisel. Variabel Median Min 0,0 -0,1 0,1 pH 0,3 -0.4 1,1 Kond -1,1 -3,5 31,5 Ca -1,0 -3,6 22,1 Mg -0,8 -3,0 36,2 Na 0,0 -7,8 97,1 K -0,5 -3,0 11,2 Alk 0,4 -3,8 11,5 SO4 -2,3 -6,3 0,4 Cl -0,4 -16,4 88,7 NH4-N -0,6 -7,6 21,4 NO3-N -2,0 -21,8 22,2 TN 0,3 -3,0 30,9 PO4-P -1,0 -27,7 7,3 Övrigt P -0,9 -10,9 5,9 TP -1,0 -10,0 4,9 Absof 1,8 -6,7 27,1 Absf 2,7 -8,8 31,7 Absdiff 0,4 -9,4 27,0 Si -0,4 -4,4 74,5 SOU 2007:60 Bilaga B 32 27 Figur 11 Samband mellan latitud och förändringar i vattenfärg, mätt som absorbans på filterat vatten i en kuvett vid 420 nm våglängd, i procent . Förändringen i vattenfärg återspeglar gradienten av det linjära sambandet mellan vattenfärg och år . Figuren visar medelvärden per °N och standardavvikelse. Sambandet mellan förändringar i islossningsdatumet och förändringar i vattenfärgen längs en nord-syd gradient är mycket stark (R2 = 0,81, p < 0,001) även om vattenfärgen förmodligen inte påverkas direkt av islossningsdatumet, utan snarare av vintervattenflödet som samvarierar med islossningsdatumet. En ökning i vattenfärg orsakas mest av högre humushalter i vatten. Detta kan ha flera konsekvenser. Steinberg (2003) skrev t.ex. att humusämnen påverkar energibalansen i ett ekosystem. De är också viktiga för transporten och biotillgängligheten av oorganiska och organiska miljögifter genom att dessa binds till humösa ämnen. Humusämnen förändrar vattnets ljusklimat och därmed förekomsten av alger. Dessutom har vissa humusämnen en stor påverkan på dricksvattenkvaliteten genom att de kan reagera med klor, som tillsätts till dricksvatten för desinficering, och bilda klorerade ämnen som kan vara cancerframkallande (Reckhow och Bilaga B 32 SOU 2007:60 28 1990, och Lekkas 2001). kan även utnyttjas av bakterier och svampar, vilket bidra till en kraftig tillväxt av mikroorganismer i vattenledningsnätet. Detta kan i sin tur medföra sekundära problem med bakterietillväxt och obehaglig smak och lukt (Löfgen m. fl. Vattenfärgen är mycket bra relaterad till siktdjupet (R2 = 0,71, p < 0,001) men relationen är logaritmisk som innebär att bara låg vattenfärg (Absf < 0,1) påverkar siktdjupet mycket starkt medan hög vattenfärg ledar till ett generellt lågt siktdjup (< 2 m). Eftersom de undersökta sjöarna är generellt bruna ses ingen förändring i siktdjupet över (tabell 1). Utom vattenfärg påverkas förmodligen även de flesta andra vattenkvalitets-variabler av klimatförändringar, t.ex. ökar totalkvävehalter (tabell 1) trots att kvävedepositionen minskar. Däremot minskar nitratkvävehalter och totalfosforhalter i svenska sjöar (tabell 1). En ökning i totalkvävehalten och en minskning i totalfosforhalten ledar till en förändrad kvävefosforkvot som är avgörande för tillväxten av växtplankton (1999). Förändringar i närsalthalter diskuteras vidare i nästa avsnitt. Biologiska förändringar Jämfört med vattenkemiska data finns relativt få fullständiga biologiska tidsserier till förfoga för att kunna få en helhetsbild av hur förändringar ser ut. Dessutom är biologiska processer för det mesta ännu mer komplexa och sjöspecifika än kemiska processer så att en tydlig koppling till antingen klimat eller depositionsförändringar är mycket svåra att göra. En analys av växtplanktondata visade dock att biomassan av guldalger ökade snabbare ju längre söderut sjöarna befann sig (Weyhenmeyer 2006). Detta fenomen känner vi igen från islossningsdatumet så att förändringen kan kopplas till klimatförändringar. Utöver biomassan ändras även tidpunkten när en biologisk process börjar och slutar i samband med klimatförändringar (Weyhenmeyer m.fl. 1999, Weyhenmeyer 2001). Vilka konsekvenser detta har för vattenkvalitén återstår dock att undersöka. Det finns även tecken på att biodiversiteten minskar i samband med klimatförändringar, (2006) och att fisksammansättningen förändras (m.fl. 2001). SOU 2007:60 Bilaga B 32 29 I samband med varmare sommartemperaturer observerades också en tidigare utveckling av cyanobakterier (Weyhenmeyer 2001, Weyhenmeyer m.fl. 2002). Cyanobakterier i tillräckligt stora mängder kan ge skadliga algblomningar (Huisman m.fl. 2005) och ett samband mellan varmare temperaturer och minskade nitratkvävehalter sammanföll med en ökning av kvävefixerande cyanobakterier som kan bli toxiska (Weyhenmeyer 2006). Det är därför viktigt att följa upp utvecklingen av biotillgängliga näringsämnen, löst organiskt material, tillväxten av flora och fauna, och biodiversiteten. Utöver förändringar i biodiversiteten och biomassan av olika växter och djur i vatten ger en global uppvärmning även tillväxt av främmande arter. (2005) studerade förekomsten av främmande makrofyter i svenska vatten och kunde se en tydlig koppling till lufttemperaturökningen. 5.2 Plötsliga förändringar i ytvattenkvalitet Utöver långsiktiga trender kan vattenkvalitén även plötsligt förändras på grund av extrema händelser. Följande text ger tre exempel hur vattenkvalitet i påverkades av extrema väderhändelser . Konsekvenser på vattenkvalitet av extremt mycket nederbörd Översvämningar i samband med extremt mycket nederbörd är välkända. Mindre kända är tillfällen där extremt mycket nederbörd faller ner . är ett exempel där extremt mycket nederbörd kom ner . Detta ledde till larmrapporter om att blivit grumligare och brunare och dricksvattenkvaliten var i fara (och 2001). Av alla vattenkemiska variabler var det just vattenfärgen som visade extrema värden (Weyhenmeyer m.fl. 2004b) och i en speciell undersökning kunde en långvarig ökning i framförallt vintervattenflöde kopplas till en vattenfärgsökning (Weyhenmeyer 2005). En mycket grov beräkning visade att en ökning i vintervattenflöde ledde till en genomsnittlig ökning i mängden löst organiskt material av i bassäng Ekoln. Bilaga B 32 SOU 2007:60 30 Konsekvenser för ytvattenkvalitet av extremt varma vintrar De varmaste vintrarna över var 1989 och 1990. Det märktes även i där flera sjöar i inklusive saknade ett istäcke. Närsalthalter visade en ökning och cyanobakterier växte tidigare (Weyhenmeyer 2001). I förekom även ökade mängder av kiselalgen Aulacoseira som kan ge problem för fiske och för dricksvatten (m.fl. 2004). När isen försvinner från vattensystemen förändras hela ekosystemen eftersom perioden där vatten omblandas förlängs drastiskt och därmed finns det helt andra förutsättningar för det biologiska livet att utvecklas. Isens betydelse för ytvattenkvalitén är mycket stor och eftersom det är just vintertemperaturerna som förväntas förändras mest behövs mer resurser att analysera hur vattensystemen kommer att bete sig när istäcken försvinner. Preliminära studier visar ett mycket tydligt positivt samband mellan längden av isfria dagar och alla olika närsalthalter och även av löst organisk material. Kan detta styrkas kommer en ökning i längden av isfria dagar har stor betydelse för ytvattenkvalitén. Konsekvenser på ytvattenkvalitet av extremt varma somrar förekom flera extremt varma somrar både i och i hela . 2002 blev en extremt varm sommar i Stockholmtrakten. Detta påverkade ytvattenkvalitet direkt. Cyanobakterier blommade och det förekom ett mycket stort antal potentiellt toxinproducerande cyanobakterier (Weyhenmeyer m.fl. 2003). Vattnet blev mycket starkt skiktat vilket ledde till syrgasfritt bottenvatten och näringsfattigt ytvatten. Hjuldjuret Asplanchna priodonta massutvecklades och i Västeråsfjärden noterades en rekordhög biovolym av cyanobakterier (Weyhenmeyer m.fl. 2003). Det är speciellt vattnets skiktning i samband med extremt varma somrar som påverkar ytvattenkvaliteten. Skiktas vatten förändras hela ekosystemet och konsekvenserna kan bli mycket stora och kostsamma. SOU 2007:60 Bilaga B 32 31 6 Framtidens vattenkvalitet som respons på klimatförändringar Enligt Sweclim kommer lufttemperaturerna att stiga, särskilt , och även nederbördsmängden kommer att öka. Konsekvenserna av sådana gradvisa klimatförändringar kan ta tid att upptäcka. Sedan kommer förmodligen även extrema händelser som t.ex. kraftig nederbörd och extrem värme att öka. Konsekvenserna blir direkt synliga och kräver snabb insats. 6.1 Ytvattenkvalitet som respons på gradvisa klimatförändringar Nedanstående två figurer illustrerar hur vattenkvalitet kan komma att förändras när lufttemperaturen (figur 12) och avrinningen (figur 13) ökar. Bilaga B 32 SOU 2007:60 32 Figur 14 Konsekvenser av en gradvis lufttemperaturökning på ytvatten SOU 2007:60 Bilaga B 32 33 Figur 15 Konsekvenser av en gradvis ökning av avrinningen på ytvatten Figurerna är baserade på internationella studier. Allmänt accepterade klimatrelaterade förändringar i vattensystemen är förändringar i tidpunkten när någonting händer, dvs. Säsongerna har stor betydelse för det biologiska livet. I styrs säsongerna mycket av isens förhållanden. Varmare vinterlufttemperaturer ledar till en tidigare islossning, som ledar till bättre ljusförhållande under vatten som leder till en tidigare våralgblomning och en tidigare uppkomst av djurplankton (Weyhenmeyer m.fl. 1999, och 2000, Straile m.fl. 2003, Blenckner m.fl. 2005). I samband med att det biologiska livet utvecklas tidigare förbrukas även närsalter tidigare (Weyhenmeyer 2001, Weyhenmeyer 2004). Varmare vintrar kan även leda till en ökad vattenfärg på grund av en ökning i mikrobiella processer (m.fl. 2006). Fisksammansättningen och fiskens livscykler kommer att förändras (Magnuson m.fl. 1990, DeStasio m.fl. 1996, m.fl. 2001, m.fl. 2003, m.fl. 2005, Noges och Järvet 2005). I samband med ökade sommartemperaturer kommer framförallt vattenskiktningen att förändras som kan leda till syrgasbrist i bottenvatten och närsaltbrist i ytvatten (Weyhenmeyer 2002), och en ökning av skadliga algblomningar på grund av en intensivare vattenskiktning har redan observerats (Huisman Bilaga B 32 SOU 2007:60 34 m.fl. 2005). Sedan behöver förmodligen flera badplatser stängas under extremt varma perioder på grund av en ökad bakterietillväxt. En uppvärmning kommer även att leda till en utbredning av främmande arter. (2005) simulerade att 6 nya makrofytarter kan få sin utbredning . Konsekvenserna av ökad avrinning är en ökning i partikelmängden, vattenfärgen och närsalthalterna fast utspädning kan också förekomma (Weyhenmeyer m.fl. 2004b). En konsekvent ökad eutrofiering och ett försämrat ljusklimat kommer förmodligen att minska biodiversiteten. Dessutom är det känt att översvämningar kan leda till en ökad frigöring av skadliga ämnen som t.ex. kvicksilver. I uppmättes höga kvicksilverhalter i fisk och även i människorna när bygget av det gigantiska vattenkraftverket i ledde till stora översvämningar. I finns relativt få vattenkvalitetsmodeller som har kopplats till klimatscenarier. Välkända modeller är HBV-NP som används för att beräkna retention och transport av kväve och fosfor i avrinningsområden, SOILNDB som används för att beräkna läckage av kväve från , ICECREAM som används för att beräkna fosforförluster från och som används för att beskriva hur biogeokemin i sjöar påverkas (Jöborn m.fl. 2006). Inom VASTRA projektet (Vattenstrategiska forskningsprogrammet) beskrivs vattenkvalitet i ett framtida klimat på följande sätt (Jöborn m.fl. 2006): I medeltal beräknades kväveläckaget från öka beroende på vilket klimatscenario som användes. Ökningen berodde främst på den ökade avrinningen och ökade mineraliseringen när kväve inte tas upp av grödor. Även om växtsäsongen förlängdes och tidpunkten för till exempel jordbearbetning, skörd och skötsel anpassades till det nya klimatet, så kompenserade detta inte för det ökade läckaget. Den ökade markläckage leder till förhöjda kvävekoncentrationer i vattendragen , beroende på scenario, och till en ökning i den årliga kvävetransporten som påverkar även havsvatten. (Jöborn m.fl. 2006). Deras resultat stämmer överens med den observerade ökningen i totalkväve (tabell 1) trots minskade kvävedepositionen. Dock verkar nitratkvävehalter minska över tiden så att prognoserna borde tas med försiktighet när det gäller att dra slutsatser om det biologiska livet. SOU 2007:60 Bilaga B 32 35 Modellen BIOLA simulerar en ökning i totalfosforhalter på årsbasis och en ökning i mängden cyanobakterier beroende på scenario i en eutrof sjö i (Jöborn m.fl. 2006). m.fl. (2005) modell visar att ökningen i fosforhalten är mycket beroende på vattnets uppehållstid men kan vara i system med en lång uppehållstid. Markensten (2005) och Arheimer m.fl. (2005) beskriver också en tydlig uppgång av cyanobakterier i framtida klimat. Alla framtidssimuleringar visar mycket tydligt att markläckaget kommer att öka i ett varmare och blötare klimat. Därmed krävs kraftiga åtgärdar för att nå miljömålen och miljökvalitetsnormer. är många sjöar i behov av åtgärdar för att de uppnå god ekologisk status, särskilt i (figurerna 1620). Läget är sämst för vattenfärg där av alla sjöar i den södra regionerna behöver någon åtgärd för att de kan uppnå klass 1 eller klass 2 enligt bedömningsgrunderna (1999). Och läget blir bara sämre när vattenfärgen kommer att öka i samma takt som tidigare (figur 19).