sou · GWB367 · 2008-06-23 00:00:00 — föreslår vi att bestämmelserna i 6 § om överföring av räkenskapsinformation från maskinläsbart medium till annan form upphävs. SOU 2008:67 Författningskommentar Sammantaget innebär våra förslag att ett företag måste spara räkenskapsinformation, både mottagen och egenupprättad, i den form informationen hade när den togs emot respektive fick när den sammanställdes. Först är det tillåtet att förstöra det ursprungliga materialet och ersätta det med något annat som informationen har överförts till. En sådan överföring, som alltså görs i avsikt att ersätta det ursprungliga materialet, får vidare bara ske en gång . Detta följer av att det är just det ursprungliga materialet (mottaget eller egenupprättat) som enligt paragrafens ordalydelse får förstöras. Paragrafen har vidare justerats språkligt. 7 kap. 2 § Förslaget har behandlats i avsnitt 4.3.8.2. I paragrafen anges hur länge ett företag ska spara material som används för att bevara räkenskapsinformation. Den tid materialet ska bevaras har satts ner till . Paragrafen har vidare justerats språkligt. 14 Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) 14 kap. 2 § Tredje stycket har ändrats med anledning av att vi har föreslagit att reglerna om vanliga årsbokslut i 6 kap. BFL ska tas bort och att de nuvarande reglerna om förenklat årsbokslut ska gälla för alla företag som inte upprättar årsredovisning. Genom ändringarna har bestämmelsen gjorts tillämplig på alla enskilda näringsidkare som upprättar årsbokslut, oavsett företagets storlek. Paragrafen har vidare justerats språkligt. 17 kap. 2, 4 a, 24 §§ samt 18 kap. 7 och 13 §§ Se författningskommentaren till 14 kap. 2 §. Författningskommentar SOU 2008:67 15 Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter 3 kap. 9 b § Av paragrafen framgår att den som innehar andelar i en utländsk juridisk person med lågbeskattade inkomster i vissa fall ska lämna resultat- och balansräkningar för den juridiska personen. Räkningarna ska upprättas med tillämpning av 6 kap. 4, 6, 7 och 11 §§ BFL. Dessa paragrafer i kommer, med vårt förslag att slopa bestämmelserna om vanliga årsbokslut, att upphävas. Som framgår av författningskommentaren till 1 § lagen om särskilt bokslut föreslår vi att bestämmelser motsvarande de i 6 kap. BFL samlas i en ny lag om särskilt bokslut. Reglerna i de paragrafer i 6 kap. BFL som förevarande paragraf hänvisar till motsvaras av 2, 4, 5 och 8 §§ nämnda lag. Hänvisningarna i tredje stycket har därför ändrats till att avse nämnda paragrafer. Förevarande paragraf trädde i kraft . Den då gällande bestämmelsen i 11 § i 6 kap. BFL fick benämningen 12 §. Hänvisningen i tredje stycket justerades emellertid inte. Genom att regeln i den nuvarande 12 § förs över till den nya lagen om särskilt bokslut rättas detta till. Paragrafen har vidare justerats språkligt. 16 Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:575) om europabolag 26 a § I paragrafen anges vissa fall då ett särskilt bokslut ska upprättas. Det föreskrivs i tredje stycket att för det särskilda bokslutet gäller bestämmelserna i 6 kap. 4–9 och 12 §§ BFL. Hänvisningarna till bestämmelserna i 6 kap. har tagits bort. I första och andra styckena har föreskrifter istället införts om att det särskilda bokslutet ska upprättas med tillämpning av den nya lagen om särskilt bokslut. Bakgrunden till ändringen framgår av kommentaren till 1 § lagen om särskilt bokslut. SOU 2008:67 Författningskommentar 17 Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) 23 kap. 50 § I paragrafen regleras frågan om ett särskilt bokslut när ett svenskt bolag deltar i en gränsöverskridande fusion och det övertagande bolaget får sitt hemvist i en annan stat än . Det föreskrivs i andra stycket att för det särskilda bokslutet gäller bestämmelserna i 6 kap. 4–9 och 12 §§ BFL. Hänvisningarna till bestämmelserna i 6 kap. har tagits bort. I första stycket har en föreskrift istället införts om att det särskilda bokslutet ska upprättas med tillämpning av den nya lagen om särskilt bokslut. Bakgrunden till ändringen framgår av kommentaren till 1 § lagen om särskilt bokslut. 18 Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:595) om europakooperativ 32 § I paragrafen anges vissa fall då ett särskilt bokslut ska upprättas. Det föreskrivs i tredje stycket att för det särskilda bokslutet gäller bestämmelserna i 6 kap. 4–9 och 12 §§ BFL. Hänvisningarna till bestämmelserna i 6 kap. har tagits bort. I första och andra styckena har föreskrifter istället införts om att det särskilda bokslutet ska upprättas med tillämpning av den nya lagen om särskilt bokslut. Bakgrunden till ändringen framgår av kommentaren till 1 § lagen om särskilt bokslut. Bilaga 1 Kommittédirektiv Ytterligare förenklingar av redovisnings reglerna m.m. Dir. 2007:78 Beslut vid regeringssammanträde Sammanfattning av uppdraget En särskild utredare ska se över vissa redovisningsfrågor. I utredarens uppdrag ingår att överväga om i större utsträckning än bör utnyttja de möjligheter till lättnader och undantag för små och medelstora företag som EG:s redovisningsdirektiv erbjuder. Även vissa andra frågor som gäller redovisningslagstiftningen ska utredas, däribland om möjligheterna att använda gemensamma verifikationer vid kontant försäljning bör utvidgas, om reglerna om vanliga årsbokslut kan förenklas och om vissa krav på bl.a. tilläggsupplysningar till årsredovisningen kan tas bort eller inskränkas till att gälla färre företag än . Även vissa frågor om tidpunkten för den löpande bokföringen och om arkivering av räkenskapsinformation ska övervägas. I uppdraget ingår också att se över koncerndefinitionerna i årsredovisningslagen och andra författningar samt att överväga vissa redovisningsfrågor med avseende på pensionsutfästelser. Dessutom ska utredaren överväga vissa straffrättsliga frågor. Utredaren ska lämna de författningsförslag som översynen ger anledning till. Utredaren ska i ett delbetänkande redovisa resultatet av sina överväganden om genomförande av EG:s redovisningsdirektiv, tidpunkten för bokföringen, gemensam verifikation, årsbokslut och tilläggsupplysningar. Uppdraget i övrigt ska redovisas . Bilaga 1 SOU 2008:67 Bakgrund Regeringens målsättning är att de administrativa kostnaderna för företagen på grund av de statliga regelverken ska minska (se prop. 2006/07:1, utg.omr. En del av företagens administrativa börda sammanhänger med de redovisningsregler som företagen måste följa. Enligt en mätning som Verket för näringslivsutveckling () gjorde på regeringens uppdrag uppgår den totala kostnaden för svenskt näringsliv för att uppfylla de krav som ställs i årsredovisningslagen (1995:1554) till (se nedan). ändrades reglerna om bl.a. bokföringsskyldighet för mindre företag. Reglerna om löpande bokföring, årsbokslut och årsredovisning förenklades då bl.a. genom att mera komplicerade bestämmelser blev tillämpliga endast på större företag. De gränsvärden som förekommer inom redovisningslagstiftningen blev färre och fick en annan utformning (se prop. 2005/06:116 och bet 2005/06:LU28). I lagstiftningsärendet uttalades att ytterligare förenklingar i redovisningslagstiftningen skulle övervägas. En särskild utredare bör nu ges i uppdrag att göra sådana överväganden. Mätning av administrativa kostnader På uppdrag av regeringen har gjort en mätning av den administrativa börda som följer av årsredovisningslagen (Näringslivets administrativa bördor – Årsredovisningslagen och angränsande lagstiftning, R 2005:08). Även om mätningen i första hand är avsedd som ett verktyg för regelförbättring och syftar till att identifiera var i lagstiftningen de administrativa bördorna finns ger den också en bild av hur stora de administrativa bördorna för företagen kan vara. Enligt mätningen uppgår den totala kostnaden för svenskt näringsliv för att uppfylla de krav som ställs i årsredovisningslagen till . Företag med upp till nio anställda bedöms använda omkring för att uppfylla de krav som ställs i årsredovisningslagen. Trots att detta kan anses vara en ganska begränsad tidsåtgång beräknar att kostnaden uppgår till för denna grupp av företag. SOU 2008:67 Bilaga 1 har inom ramen för undersökningen intervjuat företagare som ska tillämpa reglerna om årsredovisning samt redovisningskonsulter och revisorer. De personer som intervjuats upplever att kraven på tilläggsupplysningar om personalen är tidskrävande och besvärliga och många ser inte syftet med att lämna dessa upplysningar i årsredovisningen. Den totala kostnaden för upplysningar om antal anställda, sjukfrånvaro, könsfördelning bland ledande befattningshavare samt löner, ersättningar, m.m. uppgår – enligt Nuteks mätning – till . Detta motsvarar av den administrativa börda som följer av en tillämpning av årsredovisningslagen. Kostnaderna kan, när det gäller publika aktiebolag, antas öka till följd av de regler om redovisning av ersättning till ledande befattningshavare som har införts på grundval av en rekommendation från (prop. 2005/06:186 och bet. 2005/06:LU31). beslutade regeringen att ge i uppdrag att genomföra en ny mätning av företagens administrativa kostnader till följd av krav i lagar, förordningar och myndigheters föreskrifter eller anvisningar i allmänna råd. Mätningarna ska omfatta bl.a. regelverket kring företagens bokföring. Uppdraget ska redovisas (dnr N2006/11217/NL). har vanligen olika intressenter som har ett behov av att kunna följa hur verksamheten i företaget utvecklas. Detta behov tillgodoses bl.a. genom regler om löpande bokföring, årsbokslut, årsredovisning, koncernredovisning och delårsrapport. Bestämmelser om löpande bokföring finns i bokföringslagen (1999:1078). Bestämmelserna syftar till att tillgodose de behov som det bokföringsskyldiga företagets borgenärer, ägare, medlemmar och anställda samt det allmänna kan ha av att kunna följa upp företagets förhållanden. Den räkenskapsinformation som ingår i den löpande bokföringen sammanställs i årsbokslut och årsredovisningar samt, i vissa fall, koncernredovisningar och delårsrapporter. Ett årsbokslut – som inte är någon offentlig handling – sammanfattar de affärshändelser som har ägt rum . Bestämmelser om årsbokslut finns i bokföringslagen. Också årsredovisningar, koncernredovisningar och delårsrapporter utgör sammanfattningar av den verksamhet som förevarit under en viss 207 Bilaga 1 SOU 2008:67 period. Deras syfte är framför allt att ge information till företagets externa intressenter. Det finns därför särskilda bestämmelser om att handlingar av dessa slag ska offentliggöras. De grundläggande bestämmelserna om vad dessa handlingar ska innehålla och hur de ska offentliggöras finns i årsredovisningslagen. De svenska reglerna om årsredovisning och koncernredovisning grundar sig huvudsakligen på EG:s redovisningsdirektiv (rådets fjärde direktiv /660/EEG av om årsbokslut i vissa typer av bolag, EGT L 222, , s. 11, Celex 31978L0660 och rådets sjunde direktiv /349/EEG av om sammanställd redovisning, EGT L 193, , s. 1, Celex 31983L0349; det fjärde respektive det sjunde bolagsrättsliga direktivet) . Dessa direktiv är f.n. föremål för överväganden inom ramen för det arbete som har inletts inom EU med att minska de administrativa bördorna för företagen. Uppdraget Allmänt Utredaren ska i första hand ta upp de frågor som anges nedan. Utredaren får dock ta upp även andra frågor om förenkling av redovisningsreglerna som aktualiseras under utredningsarbetet, om det bedöms motiverat och det finns utrymme för det . Särskild vikt ska läggas vid de små- och medelstora företagens behov av förenklade redovisningsregler. Bokföringslagen och årsredovisningslagen har karaktär av ramlagar och innehåller i huvudsak endast de grundläggande normerna. Det ingår inte i utredarens uppdrag att ompröva lagstiftningens struktur. Genomförandet av EG:s redovisningsdirektiv när det gäller små och medelstora företag redan sagts grundar sig de svenska redovisningsreglerna till stor del på EG:s redovisningsdirektiv. På ett flertal punkter medger direktiven att det görs undantag eller införs enklare regler för små och medelstora företag liksom för koncerner. får t.ex. undanta fler företag än vad som skett från skyldigheten att lämna vissa tilläggsupplysningar i årsredovisningen. SOU 2008:67 Bilaga 1 När redovisningsdirektiven genomfördes i svensk rätt gjordes den bedömningen att i huvudsak samma redovisningsregler borde gälla för större och mindre företag. Av det skälet har redovisningsdirektivens möjligheter att införa enklare redovisningsregler för små och medelstora företag eller att helt undanta sådana företag från vissa krav inte utnyttjats i den utsträckning som är möjligt. Direktiven medger sålunda att det görs ytterligare förenklingar i redovisningslagstiftningen. Förenklingsmöjligheter finns t.ex. när det gäller skyldigheten att lämna vissa tilläggsupplysningar, möjligheten att upprätta förkortad balansräkning och skyldigheten att upprätta förvaltningsberättelse. Utredaren ska därför belysa hur svenska redovisningsregler förhåller sig till reglerna i övriga nordiska länder och i de utomnordiska länder som brukar jämföra sig med och som utredaren bedömer vara av intresse, följa det arbete i fråga om regelförenkling på redovisningsområdet som pågår inom EU, analysera vilka undantag och andra förenklingar som kan göras i redovisningslagstiftningen inom ramen för redovisningsdirektiven, överväga om bör utnyttja dessa förenklingsmöjligheter, utarbeta nödvändiga författningsförslag, och allsidigt belysa konsekvenserna av författningsförslagen. I arbetet ska särskilt belysas vilka förenklingsvinster som uppkommer och hur dessa förhåller sig till de effekter förenklingarna har för företagens intressenter, särskilt nä det gäller borgenärsskyddet, skattekontrollen och möjligheterna att utreda ekonomisk brottslighet. Andra redovisningsfrågor Tidpunkten för bokföringen, m.m. Reglerna om bokföringsskyldighet för mindre företag har setts över. Översynen ledde till vissa förenklingar i reglerna om bl.a. löpande bokföring och arkivering av räkenskapsinformation (se prop. 2005/06:116 och bet. 2005/06:LU28). Vid ett samrådsmöte som anordnade framkom emellertid att reglerna alltjämt i vissa fall anses vara svåra att överblicka och att små företag kan ha svårt att tillämpa dem. Bilaga 1 SOU 2008:67 En fråga som togs upp vid samrådsmötet var användningen av den s.k. kontantmetoden. Företag som inte behöver upprätta en årsredovisning och vars årliga nettoomsättning normalt uppgår till högst kan numera vänta med att bokföra affärshändelser till dess betalning sker. Detsamma gäller andra företag, under förutsättning att det förekommer endast ett mindre antal fakturor eller andra handlingar i verksamheten och fordringarna och skulderna enligt dessa inte uppgår till avsevärda belopp (se 5 kap. 2 § fjärde stycket bokföringslagen). Vid mötet föreslogs att lagens kriterium avsevärda belopp ska preciseras. Dessutom väcktes frågan om inte förutsättningarna för att få använda kontantmetoden borde vara desamma för alla typer av företag. En annan fråga som togs upp var innebörden av att andra affärshändelser än kontanta in- och utbetalningar ska bokföras så snart det kan ske och den praktiska tillämpningen av bestämmelsen (5 kap. 2 första stycket bokföringslagen). Även vissa frågor om arkivering av räkenskapsinformation, särskilt elektronisk sådan, togs upp vid samrådsmötet. Det föreslogs bl.a. att tiden för bevarande av räkenskapsinformation ska kortas ned (jfr 7 kap. 2 § bokföringslagen). Även frågan om vilka uppgifter en verifikation ska innehålla togs upp (jfr 5 kap. 7 och 8 §§ bokföringslagen). Utredaren ska därför överväga om reglerna i 5 kap. 2 § tredje och fjärde styckena bokföringslagen om kontantmetoden bör förenklas eller förtydligas (jfr prop. 2005/06:116, s. 67), överväga hur reglerna om när andra affärshändelser än kontanta in- och utbetalningar ska bokföras bör vara utformade, särskilt när det gäller mindre företag, undersöka om reglerna om löpande bokföring och verifikationer i övrigt bör förenklas eller förtydligas, analysera reglerna om bevarande av räkenskapsinformation och ta ställning till om de bör ändras i något avseende, när det gäller frågan om tiden för bevarande av räkenskapsinformation väga de tekniska och praktiska problem som kan tala för en kortare arkiveringstid mot behovet av att ha tillgång till behövlig räkenskapsinformation i samband med olika kontroller, bl.a. taxeringsrevision och utredning om misstänkt brott, särskilt överväga frågan om bevarande av räkenskapsinformation efter konkurs (jfr 7 kap. 19 § konkurslagen [1987:672]), 210 SOU 2008:67 Bilaga 1 utarbeta nödvändiga författningsförslag, och allsidigt belysa konsekvenserna av författningsförslagen för företagen och för företagens intressenter, bl.a. i mervärdesskattehänseende. En förutsättning för arbetet i fråga om användningen av kontantmetoden är att samtliga företagets obetalda fordringar och skulder även ska bokföras vid räkenskapsårets utgång. Redovisningslagstiftningen har betydelse för redovisningen av mervärdesskatt. Kontantmetoden för redovisning av mervärdesskatt (se 13 kap. 8 § mervärdesskattelagen [1994:200]) bygger sålunda på reglerna i 5 kap. 2 § bokföringslagen. Av betydelse för utredarens arbete är vidare att mervärdesskattelagen, som grundas på EG-direktiv, innehåller bestämmelser om fakturering (se 11 kap. mervärdesskattelagen). Utredaren ska i sitt arbete utgå från att reglerna i bokföringslagen och mervärdesskattelagen alltjämt ska vara samordnade. Gemensam verifikation Enligt bokföringslagen ska ett bokföringsskyldigt företag se till att det finns verifikationer för alla bokföringsposter (4 kap. 1 §). Huvudregeln i lagen är att det ska finnas en verifikation för varje enskild affärshändelse. För likartade affärshändelser får dock en gemensam verifikation användas. Detsamma gäller vid en dags försäljning av varor eller tjänster mot kontant betalning, om det skulle vara förenat med svårigheter att upprätta verifikationer för de olika affärshändelserna. Den gemensamma verifikationen får då utgöras av uppgifter från kassaapparat, kassarapport eller annan uppgift som anger summan av mottagna betalningar (se 5 kap. 6 §). En verifikation ska innehålla uppgift om när den har sammanställts, när affärshändelsen inträffat, vad den avser, vilket belopp den gäller och vilken motpart den berör (5 kap. 7 §). har i ett avgörande prövat om ett taxiföretag brutit mot bokföringslagens bestämmelser om bevarande av räkenskapsinformation genom att uppgifter om de enskilda köruppdragen klippts bort från taxameterns körpassrapport (NJA 2005, s. 252). bedömde att förutsättningen enligt bokföringslagen för att medge användning av en gemensam verifikation – att det är förenat med svårigheter att upprätta en veri211 Bilaga 1 SOU 2008:67 fikation för varje affärshändelse – inte hade varit uppfylld i det aktuella fallet; uppgifter om de enskilda körningarna hade varit dokumenterade i körpassrapporten. Uttalandet har uppfattats så att en gemensam verifikation endast kan användas vid kontant försäljning som inte registrerats i ett kassaregister. har därför hemställt att lagen ändras så att en gemensam verifikation, under vissa förutsättningar, får användas även vid kontant försäljning som registreras i ett kassaregister. Fråga har också väckts om hur grundbokföringsskyldigheten ska fullgöras och hur affärshändelserna ska presenteras i redovisningen när försäljningen inte får bokföras genom en gemensam verifikation. Utredaren ska därför analysera gällande rätt, överväga behovet av att utvidga möjligheten att använda gemensamma verifikationer vid kontant försäljning och konsekvenserna av en sådan utvidgning, i sina överväganden beakta vad som sägs i den av antagna propositionen med förslag till lag om kassaregister (se prop. 2006/07:105, bet. 2006/07:SkU18, rskr. 2006/07:182), och utarbeta nödvändiga författningsförslag. Reglerna om årsbokslut Bokföringslagen innehåller regler om hur den löpande bokföringen ska avslutas. På vilket sätt detta ska ske beror främst på vilken form affärsverksamheten bedrivs i och hur omfattande den är. Sålunda ska bl.a. alla företag med ett begränsat ägaransvar – såsom aktiebolag – alltid upprätta och offentliggöra en årsredovisning. Andra företag – som enskilda näringsidkare – får oftast i stället avsluta den löpande bokföringen med en intern handling som inte behöver offentliggöras, dvs. ett årsbokslut eller, för vissa små verksamheter, ett förenklat årsbokslut. Reglerna om förenklat årsbokslut, som är nya, kan tillämpas från . Genom de nya reglerna har behovet av förenklingar när det gäller årsbokslut i stor utsträckning tillgodosetts. En fråga som dock bör övervägas är om gränsvärdet för möjligheten att upprätta årsbokslut i förenklad form bör höjas så att de förenklade reglerna omfattar flera företag än . Reglerna om vanliga årsbokslut framstår dessutom i några avseenden som onödigt komplicerade för de företag som inte kan använda sig av 212 SOU 2008:67 Bilaga 1 ett förenklat årsbokslut. Det finns därför ett behov av att förenkla också bokföringslagens regler om vanliga årsbokslut. I promemoria Förenklade redovisningsregler, m.m. (Ju2004/10672/L1) föreslogs vissa sådana förenklingar, bl.a. när det gäller vissa krav på tillläggsupplysningar till årsbokslut och bestämmande av anskaffningsvärden. Det ansågs emellertid att förenklingar i reglerna om vanliga årsbokslut borde anstå och göras i ljuset av och i samband med det projekt om redovisningsnormering för olika kategorier av företag som arbetar med (jfr prop. 2005/06:116, s. 76 f.). har kommit så långt i sitt arbete att det bör övervägas vilka förenklingar som kan göras i reglerna om vanliga årsbokslut. Dessa överväganden bör inte begränsas till de frågor som togs upp i den nyssnämnda promemorian. En annan fråga gäller uppställningsformerna för resultat- och balansräkningar. Enligt årsredovisningslagen ska resultat- och balansräkningarna upprättas enligt uppställningsformer som anges i bilagor till lagen. Byte av uppställningsform får ske endast under vissa i lagen angivna villkor. Även möjligheterna att avvika från de föreskrivna uppställningsformerna är reglerade (3 kap. 3 och 4 §§). De ganska omfattande och strikta regler som gäller för utformningen av resultat- och balansräkningarna går tillbaka på det fjärde bolagsrättsliga direktivet. När det gäller företag som inte är skyldiga att upprätta årsredovisning kan det dock ifrågasättas om kraven på hur resultat- och balansräkningarna ska ställas upp i årsbokslutet behöver vara så detaljerade. Direktivet är inte tillämpligt på årsbokslut. Dessutom riktar sig informationen i ett årsbokslut – vilket ju, som framgått, utgör en intern redovisningshandling – endast till en begränsad krets av intressenter. I promemoria Förenklade redovisningsregler, m.m. diskuterades möjligheten att komplettera bokföringslagen med förenklade uppställningsformer för årsbokslut. Övervägande skäl ansågs dock tala emot att göra en sådan förändring. Några särskilda uppställningsformer avsedda för vanliga årsbokslut föreslogs därför inte. Det uttalades däremot att det kunde finnas anledning att se över de uppställningsformer som finns i årsredovisningslagen i syfte att åstadkomma nya, förbättrade uppställningsformer som kan användas både i vanliga årsbokslut och i en årsredovisning. Bilaga 1 SOU 2008:67 Utredaren ska därför överväga om gränsvärdet för möjligheten att upprätta årsbokslut i förenklad form bör höjas, analysera i vilken utsträckning reglerna om vanliga årsbokslut kan förenklas, överväga om det är möjligt och lämpligt att förenkla de uppställningsformer som finns i årsredovisningslagen och åstadkomma uppställningsformer som kan användas både vid vanligt årsbokslut och i en årsredovisning, om detta inte bedöms vara möjligt eller lämpligt, överväga om bokföringslagen bör kompletteras med förenklade uppställningsformer för årsbokslut, och utarbeta nödvändiga författningsförslag.