sou · GVB372 · 2008-01-01 00:00:00 — Exem- pelvis ger (S 1999:05) i sitt slutbetänkande exempel på samverkan rörande psykiatri, äldreomsorg samt barn- och ungdomar. Inom dessa områden är det vanligt med läns- övergripande avtal mellan landsting och kommuner. Samverkan utformas inte sällan i gemensamma och övergripande policy- program, handlingsprogram eller generella överenskommelser om samverkan.21 Ytterligare exempel på samverkan inom vård och omsorg presenterades av (S 2003:04), som bl.a. lyfte fram betydelsen av samverkan mellan kommuner och landsting i vårdkedjan.22 I ett underlag till (M 2002:05) ges exempel på mellankommunal plane- ringssamverkan om bl.a. miljöfrågor, infrastrukturplanering och avfallshantering. Även internationell samverkan förekommer kring t.ex. , samt i gränsområdena mellan och Norge.23 Tillväxtdelegationen (N 2002:02) beskriver hur utvecklingsprocesser allt oftare bedrivs i nätverk, men också i mer fast organiserade former som gemensamma nämn- der eller kommunalförbund. 20 , T. och Wikell, och gemensamma nämnder. Dnr Fi2006:04/2006/15. 21SOU 2000:114 Samverkan – om gemensamma nämnder på vård- och omsorgsområdet, s. 22SOU 2004:68 Sammanhållen hemvård. 23Regional och mellankommunal planeringssamverkan, kartläggning till , Plan- och miljösektionen . kommuner i olika konstellationer, beroende på tradition, behov och möjligheter.24 Vidare gör flera statliga myndigheter regelbundet lägesbeskriv- ningar av olika kommunala verksamheter, där redogörelser för pågående samverkan utgör en del. konstaterar t.ex. i en rapport om kommunernas konsumentverksamhet att sam- verkan blir allt vanligare, t.ex. genom gemensam telefonråd- givning.25 Verket noterar också att större kommuner ofta säljer konsumentverksamhet till mindre, närbelägna kommuner (52 svenska kommuner säljer verksamhet till en eller flera andra kom- muner). visar att det blivit allt vanligare med tillsynsmyndigheter som börjat samverka över kommungränserna för att få en mer effektiv tillsyn. Det blir också vanligare med att flera kommuners förvaltningar går samman.26 beskriver i sin lägesrapport kring vård och omsorg om äldre att det finns strukturella hinder för samverkan på flera områden, t.ex. kring rehabilitering, mat och palliativ vård där multisjuka har behov av vård och omsorg från flera huvudmän. Ett vanligt sätt att över- brygga klyftor mellan huvudmannaskap och professioner är att organisera verksamheten i team.27 Även Kommuner och Landsting (SKL) har publicerat en mängd skrifter om samverkan på olika verksamhetsområden, exempelvis vatten- och avloppsförsörjning28, vård och omsorg29, gymnasieskola30 och kommunalteknik.31 Exempel på samverkan återfinns också i rapporter om särskilda statliga samverkanssatsningar, som finansiell samordning inom socialförsäkring, socialtjänst och hälso- och sjukvård (SOCSAM)32 samt i utvärderingen av regeringens samverkansbidrag 2002–2004.33 Därutöver har enskilda kommuner eller landsting utvärderat egna samverkansprojekt. Det förekommer också uppsatser och 24SOU 2004:126 Vänd på kuttingen! – Tillväxt och utveckling i ett nytt perspektiv. 25Kommunernas konsumentverksamhet, 2006:9 26Rapportering av tillsynen , nr 11/2006. 27Vård och omsorg om äldre 2006, . 28Va i samverkan – samverkansformer inom vatten- och avloppsförsörjning, Kommuner och Landsting. 29Samsynt och framsynt – Framgångsfaktorer för samverkan, och . 30Kommunal samverkan för elevens bästa, och . 31Bundsförvanter i Bergslagen – , Kommuner och Landsting . 32SOCSAM - Försök med politisk och finansiell samordning, och . 33Statsbidrag till kommunala samverkansprojekt, Statskontorets rapport 2005:23. forskningsrapporter från högskolor och universitet som på olika sätt berör frågor om samverkan. Sammanfattningsvis finns en mängd dokumentation kring samverkan inom olika verksamheter som belyser den mångfald av projekt, samverkansformer och samverkanskonstella- tioner som är utmärkande för bilden av samverkan. Mer hel- täckande, problematiserande rapporter eller studier tycks dock saknas. Utredningens bedömning: En generell regel för interkom- munala avtal skulle leda till stora principiella förändringar rörande den kommunala kompetensen. Dessutom skulle en sådan bestämmelse få konsekvenser för konkurrensen mellan kommunala och andra aktörer. Vidare kan en omfattande utvidgning av möjligheterna till avtalssamverkan få negativa demokratiska konsekvenser. Utredningen bedömer därför att det inte finns skäl att föreslå någon sådan generell regel. Det finns både offentligrättsliga och privaträttsliga former för samverkan. De offentligrättsliga formerna är kommunal- förbund och gemensam nämnd. Privaträttsliga former är företag, stiftelser och föreningar. Den vanligaste formen för samverkan är emellertid interkommunala avtal. Valet av form styrs i stor utsträckning av vilken verksamhet samverkan rör sig kring, om den t.ex. innefattar myndighetsutövning eller om den bedrivs på en konkurrensutsatt marknad, men också av omfattningen på verk- samheten. Det bör även nämnas att samverkan i mer lösa, infor- mella konstellationer är mycket vanlig. Det kan t.ex. handla om nätverk för erfarenhetsutbyte inom olika yrkesgrupper. Kommunallagen saknar uttryckliga regler om avtal som sam- verkansform. Frågan om lagreglering diskuterades vid tillkomsten av kommunalförbundslag, men avvisades bl.a. med hän- visning till att de uppgifter som var föremål för avtalssamverkan var så skiftande att avtalsreglerna skulle få ett mycket allmänt innehåll. En reglering sågs också som ett olämpligt ingrepp i den kommunala självstyrelsen.34 I frånvaro av särskild reglering får kompetensenligheten i avtals- samverkan bedömas utifrån 2 kap. 1 § KL. En kommun får t.ex. inte vidta åtgärder uteslutande i en annan kommuns intresse, eller utan rimlig ersättning för sina insatser. Det ska finnas ett ömse- sidigt kommunalt intresse av samarbetet. Som framgår nedan finns särskilt lagstöd för avtalssamverkan i speciallagstiftning på flera områden. Sådant lagstöd krävs t.ex. när det gäller samverkan kring uppgifter som innefattar myndighetsutövning. Därför är interkom- munala avtal i första hand lämpade för frivillig verksamhet eller för sådan obligatorisk verksamhet där utrymme ges för andra alterna- tiva lösningar än egen regi.35 Det finns flera områden där kommuner genom särskilt lagstöd i speciallag har möjlighet att samverka i avtalsform. Socialtjänst: Enligt 2 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453) (SoL) får en kommun sluta avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom . Genom ett sådant avtal får en kom- mun tillhandahålla tjänster åt en annan kommun. Beslutsfattande (i ärenden som innefattar myndighetsutövning) går dock inte att överlåta på annan kommun, utan ligger kvar på ansvarig nämnd. Stöd och service till vissa funktionshindrade: Enligt 17 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade får ett landsting eller en kommun med bibehållet ansvar sluta avtal med någon annan om att tillhandahålla insatser enligt LSS. Ansvar för uppgifter kan även överlåtas från en kommun till ett landsting eller vice versa. Skolan: Förskolan m.m.: Enligt 2 a kap. 5 § och 2 b kap. 2 § skollagen (1985:1100) får en kommun sluta avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom förskoleverksamhet och skol- barnomsorg respektive förskoleklass. Enligt 4 kap. 8 § skollagen kan en elev från annan kommun med hänsyn till sina personliga förhållanden få grundskoleundervisning utanför hemkommunen. Gymnasieskola, särskola och gymnasiesärskola: Genom bestäm- melser i 5 kap. 5 § skollagen kan kommuner genom att sluta avtal med annan kommun eller annat landsting uppfylla sina skyldigheter att erbjuda gymnasieutbildning på nationella program. Maj:ts proposition till med förslag till lag om kommunalförbund, m.m.; given , s. 56. 35 , I. och Riberdahl, C. Kommunala samverkansformer, s. Även när det gäller särskola och gymnasiesärskola kan kom- muner fullgöra sina skyldigheter genom avtalssamverkan med annan kommun (6 kap. 5 § och 6 kap. 9 § skollagen). Skolhälsovård: Kommunerna är huvudmän för skolhälsovården, men kan teckna avtal med om skolhälsovård. I 14 kap. skollagen finns allmänna bestämmelser om skolhälsovård. Närmare reglering om avtal kring skolhälsovård finns i 1 kap. 14 § gymnasieförordningen (1992:394), 1 kap. 5 § grundskoleförordningen (1994:1194), 1 kap. 6 § sameskolförordningen (1995:205), 1 kap. 12 § specialskoleförordningen (1995:401), 1 kap. 12 § förordning (1994:741) om gymnasiesärskolan och 1 kap. 5 § särskoleförordingen (1995:206). Tillsyn: Enligt 26 kap. 7 § (1998:808) får en kom- mun träffa avtal med en annan kommun om att tillsynsuppgifter ska skötas helt eller delvis av den andra kommunen. En kommun kan även delegera beslutanderätt till anställda i andra kommuner (med begränsning enligt 6 kap. 34 § KL). Liknande bestämmelser om avtal och delegering har även införts i 24 c § djurskyddslagen (1988:534) och 14 § livsmedelslagen (2006:804) avseende djur- skydds- respektive livsmedelstillsyn. : Enligt 3 kap. 12 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor kan en kommun träffa avtal med annan om att upp- gifter som kommunen har enligt lagen kan utföras av den andra kommunen. Serveringstillstånd: Enligt 7 kap. 16 § alkohollagen (1994:1738) får en kommun träffa avtal med en annan kommun om att upp- gifter som kommuner har enligt lagen ska ombesörjas helt eller del- vis av den andra kommunen. Kommunen kan dock inte överlåta befogenhet att avgöra ärenden. Parkeringsövervakning: Enligt 6 § lagen (1987:24) om kom- munal parkeringsövervakning m.m. får en kommun till parkerings- vakter även förordna arbetstagare hos andra kommuner. Plan- och byggområdet: Det förekommer att kom- muner anlitar privata konsulter eller andra kommuners anställda i plan- och byggärenden. Det kan t.ex. handla om att ha en gemen- sam stadsarkitekt. Enligt 11 kap. 4 § (1987:10) ska kommunen ha tillgång till personal i den omfattning och med den kompetens som behövs för att ska kunna fullgöra sina uppgifter. Denna bestämmelse och dess förarbeten anses tillräckliga som stöd för att få överlämna utredningsuppgifter till anställd i annan kommun. Däremot saknas lagstöd för dele- gering av beslutanderätt till tjänsteman i annan kommun.36 9.3.2Frågan om en generell regel för interkommunala avtal i kommunallagen Utredningen ska enligt dir. 2006:47 bl.a. analysera behovet och konsekvenserna av en generell regel för interkommunala avtal i kommunallagen och i sammanhanget beakta erfarenheter av mot- svarande bestämmelser i samt konsekvenserna för den lokala demokratin. Generella regler om avtalssamverkan i har ca 415 kommuner och 19 landskap samt det självstyrda . Den största kommunen () har ca 561 000 invånare och den minsta (Velkua) har ca 245 invånare. Det finns 60 kommuner med färre än 2000 invånare.37 Kommunerna ansvarar bl.a. för grund- och gymnasieskola, socialtjänst, hälso- och sjuk- vård, kollektivtrafik, räddningstjänst, bibliotek och miljöskydd. har inte någon direktvald regional nivå motsvarande de svenska landstingen. Det är däremot vanligt att samarbeta i s.k. samkommuner som ansvarar för vissa specifika verksamheter, framför allt hälsovård. Det finns omkring 250 samkom- muner.38 Regleringen om samkommuner ersatte tidigare bestämmelser om kommunalförbund. Bakgrunden var en vilja att öka medlemskommunernas beslutanderätt samt att skapa flexiblare regler för samkommunernas förvaltning. De grundläggande bestämmelserna om det offentligrättsliga samarbetet mellan kommunerna regleras i den finska kommunal- lagen (365/1995). Sådant samarbete som omfattas av bestämmel- serna i kommunallagen bygger alltid på avtal. Dessutom finns specialbestämmelser i annan lagstiftning, t.ex. avseende speciali- serad sjukvård och yrkesläroanstalter. 36Hilborn, I. och Riberdahl, C. Kommunala samverkansformer, s. 27. 37Regeringens proposition till med förslag till lagar om en kommun- och servicestrukturreform samt om ändring av kommunindelningslagen och av lagen om överlåtelseskatt, s. 38Kommunalförvaltningen i , . Enligt 2 § finska kommunallagen kan kommunen med stöd av avtal åta sig att sköta andra offentliga uppgifter än sådana som hör till dess självstyrelse. Kommunen sköter sina lagstadgade uppgifter själv eller i samarbete med andra kommuner. Enligt 3 § kan en sam- kommun som bildats av kommunerna i fråga sköta uppgifter som enligt lag ska skötas av en kommun eller flera kommuner tillsam- mans. Likaså kan det överenskommas om att dessa uppgifter ska skötas av en annan kommun eller en samkommun som bildats av andra kommuner. Det innebär att samverkan är möjlig i alla de fall då inte lagen uttryckligen förutsätter att varje kommun sköter sina uppgifter självständigt.39 Enligt 76 § samma lag kan kommuner med stöd av avtal sköta sina uppgifter tillsammans. Kommunerna kan komma överens om att anförtro en annan kommun att sköta en uppgift för en eller flera kommuners räkning eller att uppgiften ska skötas av en sam- kommun. Kommunerna kan också komma överens om att en uppgift som enligt lag kan delegeras till en tjänsteman även kan anförtros en tjänsteman i annan kommun. Om en kommuns skyl- dighet att höra till en samkommun inom något verksamhetsområde eller på ett visst område stadgas särskilt. Samkommunen är en juridisk person som bildas på basis av ett grundavtal (regleras i 78 § finska kommunallagen).40 Om en kommun sköter en uppgift för en eller flera andra kommuners räkning kan kommunerna avtala om inrättande av en gemensam tjänst eller skötsel av myndighetsuppgifter genom köp av tjänster. Att ha en gemensam tjänst innebär att tjänsteinne- havaren kan sköta uppgifter i två eller flera kommuner. När en kommun köper tjänster som innefattar myndighetsutövning ställs särskilda krav på att tjänsteansvarsfrågorna är reglerade. En uppgift kan anförtros en annan kommuns tjänsteinnehavare som sköter den under s.k. tjänsteansvar, vilket innefattar ett ansvar för att verksamheten är lagenlig. Tjänsteinnehavaren har ett tjänsteavtals- förhållande till dessa kommuner, men arbetsgivarskyldigheterna innehas endast av en av kommunerna. Övriga kommuner delar på kostnaderna på avtalat sätt.41 Enligt 77 § finska kommunallagen kan en kommun som med stöd av avtal sköter en uppgift för en eller flera andra kommuners räkning, komma överens om att en del av ledamöterna i det organ i 39Harjula, H. och Prettälä, K., Kommunallagen, s. 95, 134f, 548. 40Harjula, H. och Prettälä, K., Kommunallagen, s. 41Harjula, H. och Prettälä, K., Kommunallagen, s. 550. denna kommun (värdkommunen) som sköter uppgiften ska utses av de andra kommunerna. Det gemensamma organet utgörs oftast av en nämnd.42 Det finska inrikesministeriet har i ett projekt för utveckling av den kommunala demokratin bl.a. analyserat frågor om lokal demo- krati och samverkan. I en delrapport från projektet framhålls t.ex. att kommunerna får ett minskat inflytande över de egna verksamheterna och dess finansiering i takt med att allt mer serviceproduktion sker i samverkan med andra, som de bibehåller ansvaret för desamma. Då ansvaret för samkommunernas verksamhet och finansiering likväl alltid ligger på primärkom- munerna, kan det folkvalda kommunfullmäktige närmast följa utvecklingen från sidan och betala räkningarna från samkommunen, vilket innebär att man hamnat långt från verklig demokrati. Projektgruppen ser den växande förekomsten av samverkan och nätverksbildande som en inskränkning i den kommunala själv- styrelsen.43 har stött på problem genom att den utbredda tradition av samverkan i avtalsform som de utvecklat inte kan ske utan hänsyn till upphandlingslagstiftningen. Detta lyftes bl.a. fram i samband med det finska ordförandeskapet i EU . I en promemoria presenterad vid ett möte i belyser man ett antal oklarheter när det gäller den finska samverkanstraditionens utrymme inom ramen för EG-rätten.44 Vid mötet fick i uppdrag att påverka kommissionen till att klar- göra reglerna kring offentlig upphandling och sam- verkan, bl.a. med hänvisning till hur samverkan utgör en grundförutsättning för att ge medlemmar även i små kommuner god service.45 Flera europeiska länder har liknande förutsättningar vad gäller kommunstruktur och samverkanstraditioner, t.ex. Neder- länderna, och . pågår en kommun- och servicestrukturreform i (beslut av den finska ).46 Enligt propositionen stärks kommunstrukturen genom kommunsamman- läggningar och att delar av kommuner ansluts till andra kommuner. 42Harjula, H. och Prettälä, K., Kommunallagen, s. 543, 552. 43Grönbok för den kommunala demokratin, publikationsserie 10/2005. 44Public procurement and public-public co-operation, High Level Meeting on Governance and the EU, 2-3 October 2006. 46Regeringens proposition till med förslag till lagar om en kommun- och servicestrukturreform samt om ändrig av kommunindelningslagen och av lagen om överlåtelseskatt (RP 155/2006). Servicestrukturerna stärks genom att den service som förutsätter ett större befolkningsunderlag än en kommun sammanförs och genom att samarbetet mellan kommunerna utökas. Samman- slagningsunderstöd kommer att beviljas för kommunsamman- läggningar som verkställs vid ingången av åren 2008–2013. Förluster av s.k. statsandelar (motsvarar det svenska utjämnings- bidraget) kompenseras till fullt belopp . För att stärka samarbetet kan kommunerna inrätta samarbets- områden, som består av en funktionell enhet. I en kommun eller inom ett samarbetsområde som sköter primärvården och uppgifter inom socialväsendet som är anslutna till primärvården ska det finnas åtminstone omkring 20 000 invånare. I en kommun eller ett samarbetsområde som fått tillstånd att anordna grundläggande yrkesutbildning ska det finnas åtminstone omkring 50 000 invånare. För den specialiserade sjukvården och omsorgerna om utvecklingsstörda används ett brett befolkningsunderlag för att trygga servicen. Undantag från kraven på invånarantal för sam- arbetsområdet är möjligt med hänvisning till långa avstånd, inom skärgårdsområden eller om speciella språkliga eller kulturella skäl föreligger. Enligt 2 kap. 5 § lagen om en kommun- och servicestruktur- reform ska en kommun bestå av en pendlingsregion eller någon annan sådan funktionell helhet som har ekonomiska förutsätt- ningar och på personella resurser grundade förutsättningar att ansvara för ordnandet och finansieringen av servicen. Vidare kan skötseln av ett samarbetsområdes uppgifter – i enlighet med kommunallagen – anförtros en värdkommun. För ändamålet inrättas i så fall ett gemensamt organ (nämnd, direktion eller kommitté) för kommunerna i området. Bedömningar av konsekvenser av införandet av en generell bestämmelse om interkommunala avtal Som redovisats ovan finns bestämmelser om interkommunala avtal i speciallag inom många kommunala verksamhetsområden. Att införa en generell bestämmelse om interkommunala avtal i kommunallagen enligt finsk modell har bl.a. förordats av Stats- kontoret47, men också efterfrågats av kommunala företrädare som ett enklare alternativ till kommunalförbund eller gemensam nämnd. 47 Asymmetrisk ansvarsfördelning, Statskontorets rapport 2005:24. Att en form är enkel kan t.ex. innebära att de ingående kom- munerna inte behöver skapa en politisk överbyggnad för varje enskild fråga eller verksamhet de vill samverka kring. I en enkät- undersökning om samverkan i framhålls också att de mindre, enkla samverkansprojekten kan utgöra grogrund för att större samarbeten ingås.48 Regelverket kring samverkansformen ska inte heller upplevas som krångligt. Förslag om utökade möjligheter till samverkan genom interkommunala avtal har också bl.a. fram- förts av Arbetsgruppen för samverkan49 och Tillväxtdelegationen.50 Utredningen kan se fördelar med vidgade möjligheter till avtals- samverkan, t.ex. för mindre kommuner som på ett enkelt sätt vill kunna dela på specialistkompetens. En sådan bestämmelse skulle också enligt utredningens mening kunna innebära en förenkling, jämfört med de olika bestämmelser om interkommunala avtal som finns i speciallagstiftningen. Vid överväganden om en generell bestämmelse har dock utredningen sammantaget funnit flera nack- delar med en sådan långtgående bestämmelse och bedömer därför att en sådan inte bör införas. Framför allt skulle en sådan bestämmelse leda till stora princi- förändringar rörande den kommunala kompetensen. Det är normalt inte kompetensenligt för kommuner och landsting att genom avtal med annan vidta åtgärder som i första hand riktar sig mot den andra kommunens eller medlemmar. Till skillnad från den tillfälliga överkapacitet som ansetts godtagbar i rättspraxis, skulle detta innebära att en mer permanent överkapa- citet skapas. Ett sådant förlopp skulle också kunna få ett ökat eko- nomiskt risktagande till följd. En generell regel skulle också få konsekvenser för konkurrensen mellan kommunala och privata aktörer. Medan kompetenspro- blemen, som beskrevs ovan, uppkommer för kommun eller lands- ting som tillhandahåller en tjänst inom ramen för avtalssamverkan så ställer krav på upphandling hos de köpande kommunerna eller landstingen. Förvisso är många tjänster inom det obligatoriska området sådana att de inte finns att tillgå på den privata marknaden, men många tjänster där samverkan sker ska upphandlas i enlig- het med . Som tidigare beskrivits har även , som ofta framhålls som förebild vad gäller avtalssamverkan, stött på problem i form av att deras utbredda praxis av avtalssamverkan inte kan ske 48Kommunalt samarbete i . Dnr Fi2006:04/2006/6. 49Ds 2001:61 Samverkan mellan kommuner – för ökad attraktivitet, tillväxt och sund ekonomi. 50SOU 2004:126 Vänd på kuttingen! – Tillväxt och utveckling i ett nytt perspektiv. utan hänsyn till upphandlingslagstiftningen. Ur konkurrenshän- seende kan heller inte uteslutas att utökad samverkan kan påverka valet av driftsform för de verksamheter där det förekommer entreprenadverksamhet. Som framgår längre fram anser också utredningen att den ökade mångfalden av samverkanslösningar, t.ex. i avtal och projekt, kan få vissa negativa konsekvenser för demokratin genom att systemet riskerar att bli omöjligt att överskåda då allt fler överlappande nätverk utvecklas. , har på uppdrag av utredningen översiktligt analyserat behovet och konsekvenserna av att införa en generell regel som ger kommuner rätt att dels träffa avtal med annan kommun om skötsel av vissa uppgifter, dels delegera upp- gifter till anställd i annan kommun. menar att det sannolikt finns ett visst behov av en generell bestämmelse om samverkans- avtal med därtill kopplade delegationsmöjligheter. Han menar att en helt obegränsad möjlighet till samverkan och dele- gation mellan kommuner kan få allt för långtgående och svåröver- blickbara konsekvenser. drar därför slutsatsen att det krävs någon form av begränsning i en sådan bestämmelse om ett sådant förslag ska framstå som realistiskt, t.ex. till uppgifter enligt special- författningarna som innefattar myndighetsutövning.51 Med dessa överväganden som grund har utredningen valt att gå vidare med frågan om utökade möjligheter till avtalssamverkan i mer begränsad form. Det innebär att utredningen i förslaget om försöksverksamhet med bildande av gemensam styrelse även lägger in en utökad möjlighet för kommuner som bildar gemensam styrelse att träffa avtal om att de uppgifter som innefattar myndig- hetsutövning mot enskild och som åligger kommuner enligt lag ska skötas helt eller delvis av en eller flera av de andra kommunerna (se vidare avsnitt 9.8). Reglerna om kommunalförbund fördes in i kommunallagen fr.o.m. . Möjligheten att bilda kommunalförbund till- kom dock och regelverket fanns tidigare i en särskild kommunalförbundslag. När reglerna infördes i kommunallagen var 51 , C. Generell författningsreglering kring avtalssamverkan. Dnr Fi2006:04/2007/8. ambitionen att skapa en mer användbar och flexibel samverkans- form som skulle öka möjligheterna till samverkan.52 är en offentligrättslig juridisk person som är fristående i förhållande till sina medlemskommuner.