sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — Enligt min uppfattning kan detta behöva tyd- liggöras så att det framgår att det inom vissa ämnen är olämpligt att påbörja nästkommande kurs om eleven inte är godkänd i den före- gående kursen. Jag tänker t.ex. på kurser där progressionen är vik- tig eller kurser där eleven säkerhetsmässigt ska ha klarat av vissa delar innan hon eller han bör gå vidare. Min bedömning är att detta måste prövas i det kommande ämnesplansarbetet. Eventuellt kan det vara lämpligt att i vissa ämnen ställa högre krav än på för- kunskaper mellan kurserna. Exemplet i bilaga 9 är även tänkt att på ett mer generellt sätt visa den nya ämnesplansstrukturen. Samsyn och samverkan i framtagandet av ämnesplaner Jag vill också peka på vikten av en samsyn när det gäller ämnes- planernas struktur mellan och gymnasieskolan, samt mellan gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Därför ska, enligt min uppfattning, gymnasieskolans ämnesplaner till sin struktur och begreppsapparat stämmas av mot enligt de beslut som fattas med utgångspunkt i förslagen från utredningen om mål och uppföljning i (U 2006:02)TPF93FPT. är det viktigt att gymnasieskolan betraktas utifrån sin egen särart och det är inte säkert att alla förslag som förts fram för ämnesplaner även kan gälla för gymnasieskolans. Vidare anser jag att en samverkan med branscher och andra avnämare, såväl arbetslivet som högskolor och universitet, är av största vikt när ämnesplaner tas fram. Enligt min uppfattning ska initiera ett omfattande och kontinuerligt arbete med ämnesplansutveckling. Detta får också stöd av Idégruppen för kursplaneutveckling i matematik – IKUM (se bilaga 7). Som jag har nämnt anser jag att bör utarbeta stödmaterial till varje ämnesplan. Detta är en viktig åtgärd för att ytterligare förstärka tydligheten i ämnesplanerna. I ett stödmaterial bedömer jag att bör motivera varför ämnesplanen ser ut som den gör, varför just dessa mål är viktiga och på vilket sätt det centrala innehållet är valt. Jag anser också att exemplifieringar kan ges, t.ex. på hur olika elevarbeten har bedömts. Precis som när ämnesplaner tas fram ska avnämare finnas med i utarbetandet av stödmaterial till ämnesplanerna. 5.16.7Konsekvenser för likvärdigheten i betygssättningen Jag bedömer att det nationella provsystemet bidrar till en lik- värdighet i betygssättningen. Frågor som jag har ställt mig är om det behövs fler nationella prov, om de ska ges även i andra kurser än , hur de nationella proven bättre kan anpassas till de olika programmen och då främst till yrkesprogrammen samt vad som är att föredra – nationella prov och/eller provbanksmaterial. Min uppfattning är att användandet av nationella prov och provbanksmaterial behöver göras obligatoriskt i fler kurser än . 93TP PT Tydliga mål och kunskapskrav i Förslag till nytt mål- och uppföljningssystem, Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Mina motiv för detta är att även andra ämnen än svenska, svenska som andraspråk, matematik och engelska ska värderas högt inom gymnasieskolan. Jag anser att det finns mycket bra material, t.ex. yrkesprovbanken, men att detta används i för liten utsträckning eftersom det inte ställs krav på skolorna att nyttja det som en del i sin bedömning. För vilka ytterligare kurser och/eller program nationella prov och provbanksmaterial ska göras obligato- riska lägger jag inga förslag om utan överlämnar den frågan till fortsatta beredning. har konstaterat att ett utvidgat nationellt provsystem blir dyrt och att det blir svårt att hinna med fler prov sista terminen i årskurs 3. Jag anser därför att nationella prov och provbanks- material ska kunna utformas på ett sådant sätt att de blir billigare i drift. Här handlar det som jag förstår framför allt om att skapa prov och material som inte kräver sekretess, t.ex. mer öppna upp- gifter där det inte gör någonting om eleverna känner till uppgiften innan provet. Dessutom anser jag att nationella prov och prov- banksmaterial ska kunna användas löpande i gymnasieskolan och inte bara som ett slutprov. Dessa förslag ställer krav på en satsning på och utveckling av det nationella provsyste- met och behöver enligt min uppfattning beredas vidare av Skol- verket. När avnämarna kommer in mer i gymnasieskolan, bland annat när det gäller examen, anser jag att de även ska involveras mer i framtagandet av nationella prov och provbanksmaterial. Genom att avnämarna i högre utsträckning deltar även i utformningen av nationella prov och provbanksmaterial anser jag att det kommer att gå lättare med en programanpassning av proven. Dessutom anser jag att en sådan samverkan kommer att underlätta kontakter mellan gymnasieskolan och avnämarna samt bidra till en ökad förståelse av vad som ingår i gymnasieskolans kurser och vad som krävs för yrkeslivet och för vidare högskolestudier. ställer såväl gymnasieförordningen som Läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) krav på läraren vid betygssätt- ningen av eleverna. I Lpf 94 finns bland annat krav på lärarens information till eleven, lärarens skyldighet att göra en allsidig Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar bedömning av elevens kunskaper och lärarens skyldighet att redo- visa för eleven på vilka grunder betygssättningen sker. Min uppfattning är att det ska finnas ett uttryckligt krav på lära- ren att dokumentera sin bedömning av elevens kunskapsutveckling. Läraren ska, enligt min uppfattning, i varje kurs kontinuerligt informera eleven om elevens kunskapsutveckling och denna information ska dokumenteras. Dokumentationen ska vara till- gänglig för eleven. Det är viktigt att trycka på att underlaget för informationen och dokumentationen, precis som det står i läroplanen, ska vara all- sidigt. Krav på dokumentation kan annars uppfattas som det enkelt dokumenterbara, dvs. Jag anser att detta nya krav på att dokumentera elevens kunskapsutveckling och delge det till eleven inte får inskränka vikten av olika bedömningsformer. Dokumentationen är en viktig del i lärarens bedömningsarbete och den bidrar enligt min uppfattning till en ökad likvärdighet och rättssäkerhet för eleven. Jag föreslår också att kravet på information och dokumentation samordnas med bestämmelsen om utvecklingssamtal. gäller att eleven, och elevens vårdnadshavare om eleven är och inte har ingått äktenskap, ska erbjudas information med utgångs- punkt från elevens studieplan i form av ett utvecklingssamtal en gång per termin. I ett utvecklingssamtal ska, enligt min uppfattning, den samlade informationen, som bör vara bekant för eleven genom bland annat lärarens dokumentation, tillsammans med elevens studieplan bilda utgångspunkt för en framåtsyftande dialog. Bestämmelsen om utvecklingssamtal gäller inte för fri- stående skolor. Jag föreslår att detta ändras så att bestämmelserna om information, dokumentation och utvecklingssamtal gäller på samma sätt för kommunala och fristående skolor. Som jag har nämnt anser jag att mycket av den kritik som riktats mot kursbetygen kan bemötas med andra åtgärder än en ny betygsutformning. En sådan åtgärd är storleken på kurserna. Jag anser inte att det finns något skäl att förbjuda de korta 50-poängs- kurserna. Däremot anser jag att det ska vara en strävan att göra kurserna större men endast när det går och är ändamålsenligt. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Det innebär, enligt min uppfattning, att vissa program fort- farande kan behöva korta kurser för att de på bästa sätt möter behoven av det ämnet i det programmet. Även inom gymnasial vuxenutbildning kan korta kurser vara att föredra. Min grund- princip är att gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbild- ningen ska ha samma ämnen och kurser. I vissa enstaka fall kan det dock behöva utvecklas särskilda kurser och kanske till och med sär- skilda ämnen för vuxenutbildningen. Om i det kom- mande ämnesplansarbetet finner behov av särskilda kurser för gymnasial vuxenutbildning anser jag att det måste tillämpas restriktivt, särskilt med tanke på de ökade samverkansmöjligheter jag vill se mellan skolformerna. Jag anser också att , i det kommande ämnesplansarbetet och särskilt för yrkesprogrammen, måste pröva om det är ändamålsenligt med flera kortare kurser inom ett visst kunskapsområde eller färre längre sammanhållna kurser. Kopplat till det anser jag inte heller att det finns några skäl att inte ska kunna fastställa kurser som omfattar mer än 200 poäng. Särskilt för många yrkesämnen bedömer jag att det vore intressant att i ämnesplansarbete pröva att arbeta med större helheter. 5.16.9Konsekvenser för utformningen av betygsdokument Jag anser att begreppet slutbetyg har varit missledande i dagens gymnasieskola eftersom det ger sken av att eleven har klarat av utbildningen, när det i själva verket kan innebära att eleven har flera icke godkända betyg. Med en examen införs kvalitetskrav. Enligt min uppfattning ska detta dokumenteras i en ny typ av betygs- dokument. Mitt förslag är att eleven, som ett bevis på fullföljd examen, ska få ett examensbevis. Detta examensbevis ska visa att eleven har slutfört en gymnasial utbildning och uppnått de kvali- tetskrav som ställs på en elev för examen, dvs. –har betyg i 2 500 poäng (fullständigt program), –har godkända betyg i 2 250 poäng, –har godkända betyg i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik, –har godkända betyg i vissa karaktärsämneskurser samt –har fullgjort en godkänd examensuppgift. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Av examensbeviset ska, enligt min uppfattning, också framgå vilket program och, om det är aktuellt, vilken inriktning eleven har följt. Om det gäller en yrkesexamen ska det framgå om eleven har genomfört en skolförlagd utbildning eller en lärlingsutbildning. Eventuell yrkesutgång ska också synas i examensbeviset. För en lärlingsutbildning ska den lokala utbildningsplanen för lärlings- utbildning, med bl.a. de utbildningsblock och kurser som där ingår, bifogas examensbeviset. Examensbeviset ska vidare ange om eleven har haft ett fullständigt eller ett utökat program. Vid ett utökat program ska det framgå vilka kurser som har ingått i det full- ständiga respektive det utökade programmet. Samtliga betyg redo- visas i examensbeviset, även eventuella icke godkända betyg. Där- utöver ska examensmålen ingå i examensbeviset, liksom en uppgift om vilken examensuppgift eleven har utfört. Om läraren på grund av elevens frånvaro saknar underlag för bedömningen av elevens kunskaper ska betyg inte sättas. Möjlig- heten att inte sätta betyg utifrån omfattande frånvaro ska kunna tillämpas även fortsättningsvis enligt de förslag som lades om en ny betygsskala. Enligt förslaget ska detta då markeras med ett horisontellt streck.TPF94FPT Den elev som saknar betyg i en kurs kan inte få en examen, eftersom examen bl.a. innebär att eleven har fullföljt ett fullständigt program, dvs. har betyg i minst 2 500 poäng. För den elev som inte uppnår kraven för examen och därmed inte får ett examensbevis behöver det finnas ett dokument som visar att eleven har genomgått gymnasieskolan. Jag föreslår att detta dokument benämns studiebevis. Ett studiebevis ska, enligt min uppfattning, därmed också ges till de elever som genomgått gymnasieskolan men saknar betyg i en eller flera kurser. I studie- beviset bedömer jag att följande ska ingå: –samtliga satta betyg i kurser, utbildningsblock (för lärlingsut- bildning) och på examensuppgiften (om eleven har fullgjort en sådan) samt –vilket program och i förekommande fall inriktning och yrkes- utgång som eleven genomgått. På ett yrkesprogram ska det framgå om eleven gått en skolförlagd utbildning eller en lär- lingsutbildning. 94TP PT Ds 2008:13. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Den elev som inte har uppnått examen inom gymnasieskolan ska, enligt min uppfattning, tillhöra en prioriterad grupp för att komplettera till en examen i efterhand inom den gymnasiala vuxen- utbildningen. För elever som byter skola eller avbryter utbildningen anser jag att skolan ska ge ett utdrag ur betygskatalogen. Utdraget ur betygskatalogen ges således endast till de elever som avbryter sina studier vid den aktuella skolan. En elev som genomgått gymnasie- skolan, men inte lyckats uppnå examen, får i stället ett studiebevis enligt ovan. På detta sätt åtskiljs elever som genomgår utbildningen men misslyckas med att erhålla examen från dem som avbryter utbildningen. 5.17En stärkt information och studie- och yrkesvägledning Nedanstående förslag och bedömningar gäller såväl kommunala som fristående gymnasieskolor. Elevens rätt till studie- och yrkesvägledning ska skrivas in i skollagen. Samma regler avseende krav på utbildad personal för studie- och yrkesvägledning ska gälla för fristående gymnasieskolor som för kommunala. bör vidareutveckla och informera om sin hemsida . Frågan om hur studie och yrkesvägledningen ska utformas och vad den ska innehålla bör utredas vidare. En studie- och yrkesvägledning av hög kvalitet är en förutsättning för att eleverna ska kunna göra väl underbyggda val. En väl funge- rande studie- och yrkesvägledning är också en förutsättning för att många av mina förslag ska falla så väl ut som möjligt. Jag beskriver vikten av studie- och yrkesvägledning i flera av mina förslag, bland Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar annat avseende de elever som inte blir behöriga för önskat natio- nellt program eller vill byta program. Mot bakgrund av de problem som jag träffat på under utred- ningen avseende studie- och yrkesvägledningen, se även avsnitt 4.12.1, bedömer jag att det bör utredas vidare hur studie- och yrkesvägledningen kan organiseras och vad den ska innehålla. Trots att elever står inför allt fler val så har vägledningen blivit sämre. I en nyligen av genomförd men ännu inte publi- cerad kvalitativ studie om orsaker till att ungdomar byter eller hoppar av sitt program framkommer att de intervjuade ungdo- marna inte nämner studie- och yrkesvägledningen som en källa för information eller vägledning inför gymnasievalet. Däremot hade studie- och yrkesvägledningen en viktig och stödjande roll för flera av dessa ungdomar när de väl kommit till gymnasieskolan men då bestämt sig för att inte fortsätta sin utbildning. Begreppet studie- och yrkesvägledning har använts som ett samlingsbegrepp för personlig vägledning, under- visning/information om arbetsliv och utbildning samt olika former av arbetslivskontakter. Det har visat sig att det råder stor osäkerhet om vad begreppen information respektive vägledning innebär i sammanhanget. Det är också osäkert vad eleverna egentligen har rätt till avseende studie- och yrkesvägledning. Min bedömning är därför att bör vidareutveckla och informera alla elever och föräldrar samt andra intressenter om hem- sidan . En förutsättning för att kunna göra väl underbyggda val, både inför och under gymnasieutbildningen, är att elever har tillgång till konkret och heltäckande information. Informationen ska vara aktuell, tillförlitlig och tillgänglig när helst individen själv behöver den. finns det regler för kommunala gymnasieskolor om att anställa personal för studie- och yrkesvägledning med utbildning avsedd för sådan verksamhet. Detta gäller inte fristående skolor. Jag föreslår att samma regler ska gälla avseende krav på utbildad personal för studie- och yrkesvägledning vid fristående skolor. Jag föreslår också att en författning införs i skollagen om att eleverna har rätt till studie- och yrkesvägledning. Det framkommer endast av läroplanen . Därmed stärks alla elevers rätt till studie- och yrkesvägledning i avvaktan på att den av mig föreslagna utred- ningen kommer med sina förslag. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar 5.18Gymnasieskolan, gymnasial vuxenutbildning och eftergymnasial utbildning En examen i gymnasial vuxenutbildning ska omfatta samma krav som en examen i gymnasieskolan (med undantag för idrott och hälsa). Vägen till examen kan dock se olika ut eftersom studier i gymnasial vuxenutbildning inte utformas som program. För en yrkesutbildning inom gymnasial vuxenutbildning ska det inte skiljas mellan skolförlagd utbildning och lärlings- utbildning såsom sker i gymnasieskolan. Det ska tydligt framgå att en elev i gymnasieskolan får läsa kurser i gymnasial vuxenutbildning. Kurser som är betygs- satta inom den gymnasiala vuxenutbildningen ska få ingå i ett examensbevis eller ett studiebevis från gymnasieskolan. Det ska få göras undantag från 20-årsgränsen för tillgång till gymnasial vuxenutbildning. Elever med yrkesexamen som inte har uppnått grund- läggande högskolebehörighet i gymnasieskolan ska ha rätt att göra det inom den gymnasiala vuxenutbildningen. Elever som inte har uppnått examen i gymnasieskolan ska vara en prioriterad grupp för gymnasial vuxenutbildning. Kommunerna ska erbjuda elever en möjlighet att göra detta inom den gymnasiala vuxenutbildningen. De tre betygsdokument som gäller för gymnasieskolan – exa- mensbevis, studiebevis och utdrag ur betygskatalogen – ska också gälla för den gymnasiala vuxenutbildningen. 5.18.1Specifika förslag för gymnasial vuxenutbildning utifrån mina direktiv I mina direktiv och tilläggsdirektiv anges att jag ska belysa konse- kvenserna av de förslag jag lägger för gymnasieskolan för den gymnasiala vuxenutbildningen. I vissa specifika frågor anges också Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar att jag ska lämna förslag även för gymnasial vuxenutbildning. Dessa specifika frågor är: –Examen: Se avsnitt 5.18.2. –Projektarbete: Projektarbetet ersätts av en examensuppgift. I avsnitt 5.12.5 lämnar jag förslag om examensuppgiften. –Betygsutformningen: I avsnitt 5.16 behandlas mina förslag för betygsutformning för såväl gymnasieskolan som den gymnasiala vuxenutbildningen. –Lokala kurser: I avsnitt 5.5.3 behandlas mina förslag om lokala kurser, eller nya kurser som jag har valt att kalla dem. 5.18.2Examen inom gymnasial vuxenutbildning En gymnasieutbildning i gymnasial vuxenutbildning skiljer sig strukturmässigt från en utbildning inom gymnasieskolan i det att vuxenutbildningen inte anordnas i form av program. För att erhålla en yrkesexamen inom gymnasial vuxenutbildning ska dock krävas att en studerande har uppnått samma examensmål som gäller för gymnasieskolan, exklusive att den vuxenstuderande inte måste ha betyg i ämnet idrott och hälsa. Det innebär också att en yrkes- examen i gymnasial vuxenutbildning alltid ska avläggas för ett visst yrkesprogram. Examen för yrkesprogram inom gymnasial vuxenutbildning ska omfatta följande examenskrav: betyg i 2 400 poäng, lägst godkänt betyg i 2 250 poäng, lägst godkänt betyg i Svenska/Svenska som andraspråk 1, Matematik 1 och Engelska 5, lägst godkänt betyg i vissa karaktärsämneskurser som fastställs av samt en godkänd examensuppgift. (För närmare information om mina för- slag beträffande examen se avsnitt 5.12.) Även om en utbildning inom gymnasial vuxenutbildning, som leder till en yrkesexamen, inte anordnas i form av ett program ska innehållet i en yrkesexamen i gymnasial vuxenutbildning motsvara innehållet i en yrkesexamen i gymnasieskolan. Det innebär att den som avlägger en yrkesexamen i gymnasial vuxenutbildning, för- utom att uppfylla de ovan beskrivna examenskraven också ska ha betyg i de kurser, alternativt i utbildningsblock (se nedan), som i gymnasieskolan krävs för en yrkesexamen. En sådan yrkesexamen avläggs på programnivå, men kan vara utformad så att den specifi- cerar också inriktning och yrkesutgång. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Ett yrkesprogram i gymnasieskolan är utformat antingen som skol- förlagd yrkesutbildning eller som lärlingsutbildning (se avsnitt 5.7). Jag anser att det för gymnasial vuxenutbildning inte finns någon anledning att skilja mellan skolförlagd yrkesutbildning och lärlingsutbildning. Yrkesutbildning med hög grad av arbetsplats- förläggning, som därmed liknar lärlingsutbildning, kan mycket väl bedrivas inom gymnasial vuxenutbildning. Detta kan vara särskilt relevant inom vissa yrkesområden där behovet av arbetskraft är och kommer att vara stort, t.ex. inom barnomsorg, vård och omsorg samt handel och administration. Vuxenstuderande som eftersträvar en yrkesexamen besitter förmodligen ofta redan i förväg mycket av den kunskap, som krävs för en examen. Därför bör utbildningsanordnaren, där så är lämp- ligt, använda sig av prövning och validering av den studerandes kunskaper. Det är troligt att det anses lämpligt att anordna sådan prövning och validering i större enheter än i kurser. Därför kan ett antal kurser sammanfogas till sådana utbildningsblock, som jag föreslår ska finnas för lärlingsutbildning i gymnasieskolan (se avsnitt 5.8.11). Jag anser däremot inte att användning av utbild- ningsblock i den gymnasiala vuxenutbildningen, så som enligt mina förslag ska gälla i gymnasieskolan, innebär att yrkesutbildningen måste betraktas som lärlingsutbildning. Eftersom förutsättningarna för en yrkesutbildning i den gymnasiala vuxenutbildningen är annorlunda än i gymnasieskolan, bör möjligheterna att finna lämp- liga former för utbildningen hållas så öppna som möjligt. Det som ska fokuseras är att målen och kraven för examen ska vara desamma i gymnasial vuxenutbildning och i gymnasieskolan. Som styrdokument för en yrkesutbildning i gymnasial vuxenut- bildning ska, för såväl genomförande av utbildning som för pröv- ning och validering, förutom examensmålen för aktuellt program användas aktuella ämnesplaner. Om delar av utbildningen ordnas i form av utbildningsblock ska också den nationella utbildnings- planen för lärlingsutbildning används (se avsnitt 5.8.11). För arbetsplatsförlagt lärande (APL) gäller för en yrkesutbild- ning inom gymnasial vuxenutbildning att den studerande ska ha minst 15 veckors arbetslivserfarenhet, som är relevant för den aktuella yrkesexamen. Detta krav kan uppfyllas såväl inom ramen för utbildningstiden som genom validering. För att på bästa sätt möjliggöra för studerande att avlägga en yrkesexamen i den gymnasiala vuxenutbildningen bör en nära sam- verkan utvecklas mellan vuxenutbildningen och gymnasieskolan. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar När det gäller högskoleförberedande examen blir skillnaderna mellan gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen något annorlunda än för yrkesexamen. Inom den gymnasiala vuxenutbildningen läser den studerande för att bli högskole- behörig, för vilket det inte krävs att kurserna kombineras till ett särskilt program. Deltagaren studerar de kurser som behövs för att uppnå kompetens och behörighet till de högskoleutbildningar den studerande är intresserad av. Jag ser ingen anledning att ändra på det systemet. Däremot ser jag det som självklart att detta ska förenas med krav på en högskoleförberedande examen. Examenskraven för en sådan inom den gymnasiala vuxenutbildningen ska vara: –En godkänd examensuppgift gentemot målen för examensupp- giften för det program som rektorn utifrån den studerandes individuella studieplan anser vara lämpligast. En studerande som har läst mycket matematik och naturvetenskapliga ämnen bör förmodligen göra en examensuppgift gentemot målen för Pro- grammet för Naturvetenskap. –Uppfyllande av kraven gällande svenska/svenska som andra- språk, matematik och engelska för samma program som exa- mensuppgiften omfattar. –Uppfyllande av kraven för vissa karaktärsämneskurser för samma program. –Betyg i 2 400 poäng. –Godkända betyg i 2 250 poäng. Detta betyder att en examen från exempelvis Programmet för Naturvetenskap inom den gymnasiala vuxenutbildningen inte behöver omfatta exakt samma kurser som någon av inriktningarna på det aktuella programmet gör i gymnasieskolan. Regleringen av hur yrkesexamen och högskoleförberedande examen ska utformas i gymnasial vuxenutbildning bör göras i för- ordningen om vuxenutbildning. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar 5.18.3Andra förslag för vuxenutbildningen Samverkan mellan gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen