sou · GWB368 · 2008-07-04 00:00:00 — Den rätta tillämpningen av bestämmelsen i 11 § förutsätter uppenbarligen ett visst mått av försiktighet i de fall där veder- börande inte har samtyckt till publiceringen. En viss handling kan inte okritiskt läggas ut på webbplatsen. Den måste först granskas, och eventuella personnamn måste på ett eller annat sätt maskas bort. Att lägga ut fastighetsförteckningar med fastighetsägarnas namn angivna torde vara helt uteslutet. Enligt 11 § tredje stycket görs ett undantag från bestämmelserna i 23–26 §§ PUL. Det betyder att kommunerna inte i något fall behöver lämna någon information till den registrerade personen, vare sig självmant eller efter ansökan. Krav på byggnadsverk m.m. ska placeras och utformas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till stads- eller landskapsbilden och till natur- och kulturvärdena på platsen. ska ha en yttre form och färg som är estetiskt tilltalande, lämplig för byggnadsverken som sådana och som ger en god helhetsverkan. Jämfört med gällande rätt har ordet byggnader bytts ut mot bygg- nadsverk. ska placeras och utformas så att de eller deras avsedda användning inte inverkar menligt på trafiksäkerheten eller på annat sätt medför fara eller betydande olägenheter för omgivningen. Inverkan på grundvattnet som kan vara skadlig för omgivningen ska begränsas. I fråga om byggnadsverk som ska placeras under markytan ska dessutom i skälig omfattning beaktas att använd- ningen av marken över byggnadsverken inte försvåras. Jämfört med gällande rätt har ordet byggnader bytts ut mot bygg- nadsverk. ska i den utsträckning som följer av 5 och 6 §§, under förutsättning av normalt underhåll och under en ekonomiskt rimlig livslängd 1.vara lämpliga för avsett ändamål, och 2.uppfylla krav på tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. Bestämmelserna i första stycket 2 gäller inte i fråga om 1.arbetslokaler, om det är obefogat med hänsyn till arten av den verksamhet för vilken lokalerna är avsedda, och 2.fritidshus med högst två bostäder. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.3. Paragrafen omfattar det som enligt gällande rätt finns i 2 § BVL och delvis 12 § förord- ningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (BVF). ska i den utsträckning som följer av 5 och 6 §§, under förutsättning av normalt underhåll och under en ekonomiskt rimlig livslängd uppfylla de krav som anges i 2 § lagen (1994:847) om tek- niska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. Paragrafen omfattar det som enligt gällande rätt finns i 2 § BVL. Paragrafen innebär ingen ändring i sak jämfört med gällande rätt. Vid nybyggnad ska kraven i 1–4 §§ uppfyllas helt. Vid flyttning av ett byggnadsverk får dock kraven i 3 och 4 §§ anpassas med hänsyn till flyttningens syfte, byggnadsverkets förutsätt- ningar, kravet på varsamhet enligt 10 § och skyddet mot förvanskning enligt 12 §. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 13.3. Första stycket inne- håller en självklar uppgift som i princip redan framgår av 1–4 §§. Flyttning är nybyggnad enligt definitionen i 1 kap. 10 §. I andra stycket finns en möjlighet att anpassa kraven vid flyttning. Utgångsläget är att flyttning av byggnadsverk är liktydigt med uppförande av ett nytt byggnadsverk. Däremot är det inte i alla lägen rimligt att kräva att det flyttade byggnadsverket uppfyller alla krav som gäller för nybyggnad. Avgörande för detta är flyttningens syfte. Om ett byggnad av lönsamhetsskäl flyttas från en glesbygds- kommun till en tätort finns det ingen anledning att inskränka på krav som skulle ha gällt nyuppförda byggnader. Om däremot en byggnad behöver flyttas längre upp från stranden på grund av ris- ken för översvämningar finns det ingen anledning att ställa nybyggnadskrav överhuvudtaget. Om ett byggnadsverk av någon annan orsak än lönsamhetsskäl flyttas en längre sträcka sätter byggnadsverkets förutsättningar en gräns för hur långt nybygg- nadskraven kan ställas. I vissa fall blir även förvanskningsförbudet aktualiserat om byggnadsverket har kulturhistoriska, historiska eller miljömässiga värden. Kravet på varsamhet enligt 10 § att byggnadsverkets karaktärsdrag beaktas gäller trots att utgångsläget är nybyggnad. Det innebär att varsamhetskravet inte har en lika generell innebörd som vid ändringar av ett byggnadsverk. bedömer vilka krav som är rimliga att ställa. För en ny grundkonstruktion och en ny murad skorstensstock kommer alltid kravet på t.ex. bärighet, brand- och fuktsäkerhet att gälla. Vid tillbyggnad och ändring av ett byggnadsverk ska kraven i 14 §§ uppfyllas när det gäller den tillbyggda eller ändrade delen. Vid ombyggnad ska kraven i 1–4 §§ uppfyllas när det gäller hela byggnadsverket eller den betydande och avgränsbara del av detta som påtagligt förnyas genom ombyggnaden. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3.2, 11.3.3. och 11.3.5. Paragrafen anger räckvidden av kraven i 1–4 §§ när det gäller till- byggnad, ändring och ombyggnad. Kraven som gäller vid ändringar finns enligt gällande rätt främst i 14 och 15 §§ BVF. Liksom tidigare kommer kraven att skilja vid ändringar och vid ändringar som definieras som ombyggnad. Vid ändringar gäller att inte får ställa följkrav, utan kraven gäller endast på de delar och funktioner som byggherren avser att ändra. Vid ändringar som är att betrakta som ombyggnader kommer krav att, mer eller mindre, ställas på hela byggnadsverket eller en bety- dande eller avgränsbar del av detta. att i det fallet kan sam- hället ställa betydande följdkrav. Ombyggnadsdefinitionen ersätter främst begreppet avsevärt förlängd brukstid och väsentligt ändrad användning. Inte heller på tillbyggnader kan ställa följdkrav om inte till- byggnaden blir en del i de åtgärder som utlöser ombyggnads- begreppet. Undantaget är naturligtvis när en del av en funktion som betjänar hela byggnaden påverkas av tillbyggnaden. T.ex. om en tillbyggnad förses med ventilationsanordningar som kopplas på en befintlig ventilationsanordning eller där VA-ledningar i till- byggnaden sammankopplas med byggnadens VA-system. I det fal- let är hela installationen en sådan funktion som ändrats i och med tillbyggnaden. Vid tillämpning av 6 § ska kraven anpassas med hänsyn till tillbygg- nadens, ändringens eller ombyggnadens omfattning, byggnadsverkets förutsättningar, kravet på varsamhet enligt 10 § och skyddet mot för- vanskning enligt 12 §. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3.2, 11.3.3, och 11.3.5–7. Paragrafen anger att samhällskraven ska anpassas med hänsyn till tillbyggnadens, ändringens eller ombyggnadens omfattning, bygg- nadsverkets förutsättningar, kravet på varsamhet och skyddet mot förvanskning. Denna skrivning är hämtad från gällande rätt i 14 § andra stycket BVF . För att tydliggöra hur samhällskraven ska modifieras har även varsamhetskravet och förvanskningsförbudet från 3 kap. 10 och 12 §§ PBL tillförts anpassningskravet. Frågan om vilka egenskaper som det är viktigt att höja i hela byggnadsbeståndet inför framtida behov och i vilken utsträckning det är möjligt och rimligt att kräva att dessa förbättringar görs i samband med större ändringsåtgärder och ombyggnader är av avgörande vikt. För att kunna ge någon vägledning om hur de olika samhällsreglerade egenskapskraven i praktisk tillämpning bör kunna anpassas med hänsyn till byggnadsverkets förutsättningar m.m. utvecklas i det följande styrkan hos de olika kraven. Resone- manget kan principiellt tillämpas även på vanliga ändringar och till- byggnader, men bara på den ändrade byggnadsdelen eller funktio- nen. Av den totala energiförbrukningen används i våra bygg- nader och lokaler. Samhällsmålet är att minska denna energianvändning i förhållande . ska användningen minska . De byggnader som kommer att finnas är till redan byggda. För att kunna nå energieffektivitetsmålet måste den befintliga bebyggelsen minska sin energianvändning med då även energieffektiva nytillkomna hus ändå leder till en ökning av Enligt det i beslutade nationella pro- grammet för energieffektivisering och energismart byggande, bör energieffektiviteten förbättras för byggnader i samband med vissa större ändringsåtgärder. har i en utredning om energi- effektivisering i befintlig bebyggelse kallad Hälften bort! före- slagit vissa förändringar i PBL som skulle kunna leda till effektivare energianvändning i det befintliga byggnadsbeståndet (se avsnitt 12.3.5). Det är dock inte realistiskt att ombyggnader av äldre hus ska kunna pressa ner energianvändningen till samma nivå som krävs i nya byggnader. kommer kanske hälften av den befintliga bebyggelsen att förnyas i sådan grad, att husen kommer att omfattas av ombyggnadskraven. Om resten av bebyg- gelsen spontant sänker sin energianvändning med 10–, behö- ver kravet vid ombyggnad vara att de ombyggda husen sänker sin energianvändning med minst 65–i förhållandet till högsta specifika energianvändningen för nya hus. Detta blir ett mycket högt ställt krav, men troligen ett nödvändigt samhällskrav utifrån nationella och globala miljö- och energimål. Eftersom energin antagligen bara blir dyrare, kommer även stora energibesparande insatser att löna sig. I första hand bör detta mål nås genom installationstekniska åtgärder. När invändiga värden riskeras på grund av dessa installa- tionstekniska åtgärder, t.ex. genom att ventilationen görs om eller att värmesystemet byts ut, ska dessa åtgärder göras på ett så var- samt sätt som möjligt. Fönsterbyten och tilläggsisolering av fasader bör bara få utföras när detta inte förvanskar kulturhistoriska värden eller värdefulla tidstypiska miljöer. För att nå det högt ställda ener- gimålet vid ombyggnader måste dock även stora byggtekniska åtgärder kunna krävas i byggnadens klimatskärm om byggnaden saknar direkta kulturvärden. Som underlag för beslut kan ligga energi- expertens energideklaration enligt lagen (2006:985) om energi- deklaration för byggnader, liksom en inför ändringen upprättad energiberäkning. Redan när PBL kom till hävdade departementschefen höga krav på tillgänglighet vid ombyggnader. Den stora frågan är dock, om samhället alltid ska ställa krav på hiss vid ombyggnader. Det finns ett antal situationer där det i praktiken är orimligt att ställa hisskrav även vid större ombyggna- der. Ett undantag kan vara att trapphuset representerar ett så stort kulturhistoriskt värde, att en hiss måste betraktas som en för- vanskning. Ett annat fall är när trapphuset inte rymmer både en standardiserad hiss och brandsäker utrymning via trappan. Eller där hissinstallationen fordrar mycket långtgående ingrepp i byggnadens stomkonstruktion. En lösning i dessa fall kan dock vara en utanpå- liggande hissinstallation. En hiss är en sådan självklar standard, att det även av andra skäl än tillgänglighet för rörelsehindrade, finns anledning att kräva en sådan när det är möjligt. Även om hissen är en miljoninvester- ing, höjer den ju byggnadens värde i motsvarande grad. För byggnader i tre våningar eller mer och för arbetslokaler och offentliga byggnader i två våningar eller mer ska i normalfallet en hiss krävas om byggnaden före ombyggnaden saknar hiss. En vanlig utformning av trapphuset innebär att hissens stann- plan måste ligga en halvtrappa upp. Att dra hissen ända ner till gatunivån skulle i sådana fall innebära mycket omfattande och kostsamma konstruktionsändringar av våningsplanen. I likhet med vad departementschefen uttalade i prop.1985/86:1 bör dock detta inte vara något skäl att helt efterge hissen. En mycket stor andel av äldre och rörelsehindrade skulle ändå ha stor nytta av hissen, även om tillgängligheten inte blir maximal. Ett annat vanligt förhållande är att vindar inreds. Om det i ett tre- eller fyravåningshus inte finns någon hiss , är det definitivt ett skäl till att installera en hiss. Om det däremot redan finns en hiss, får omständigheterna i det enskilda fallet avgöra om det är rimligt att kräva en hiss upp till vindsplanet. Det finns dock inget skäl för att vid ombyggnader inte genom- föra alla andra möjliga förbättringar av tillgängligheten, som att bredda dörrar, eliminera nivåskillnader och att göra hygienrummen tillgängliga. Att samhället skulle kräva förändringar i bostädernas planlösning i samband med större ombyggnadsarbeten är inte vara lika angeläget som energieffektivisering och tillgänglighet. Tvärtom kan det vara mer våld än nöden kräver att börja riva väggar. Bostädernas plan- lösning speglar också olika tidsepoker, varför det även från beva- randesynpunkt finns anledning att inte i onödan kräva några plan- lösningsändringar. Undantaget är att hygienutrymmet kan behöva utvidgas, om detta inte innebär att bärande konstruktioner måste flyttas. Man bör i det fallet ändå sträva efter en ökad tillgänglighet, t.ex. genom att bredda dörrar och att placera om installationerna på ett mer tillgängligt sätt. För vissa byggnader, t.ex. hotell, skolor, affärslokaler m.m., har samhället ställt krav på att brandsäkerheten alltid ska uppfyllas, även om byggnaden från början byggdes med en lägre grad av brandsäkerhet. I de fallen är det alldeles självklart att i samband med stora ändringar rusta upp även brandskyddet till en säkerhets- nivå som motsvarar dagens. Undantaget är även här det motstående önskemålet om att vidmakthålla kulturvärden. Inom brandområdet finns dock ofta möjlighet att genom alternativa åtgärder, som t.ex. sprinkler, åstadkomma en enligt dagens krav tillräckligt brandsäker byggnad. En vanlig konflikt är, att det finns gamla spegeldörrar i trapphusen i äldre hus. De kan vara av värde att spara av kulturskäl. Däremot innebär inte detta, att det inte skulle gå att upprätthålla en tillfredställande brandcellsgräns ändå, t.ex. genom att täta spring- orna, måla dörrarna med brandskyddsfärg eller att installera en ny innedörr med viss brandklass. Lyhördhet, stegljud och trafikbuller är ett stort problem i äldre hus. Även om det inte alltid går att åstadkomma dagens kravnivå genom förbättringsåtgärder, kan man ändå åstadkomma en klar förbättring med stegljuddämpande material och tunga skivor på lägenhetsskiljande väggar, liksom med fönsterbyten, där varsam- hetskravet medger detta. Av de tekniska egenskapskraven är hållfasthet det minsta proble- met. Det finns ingen anledning att öka hållfastheten i hela huset, om där inte finns uppenbara brister eller om ändringarna inte leder till nya laster. Om ändringarna däremot innebär att väggar flyttas eller att andra konstruktiva ändringar görs, ska dessa självfallet uppfylla kraven på nya konstruktioner enligt konstruk- tionsregler och kommande eurokoder. Om ändringarna uppnått kvalifikationsgränsen för påtaglig förny- else, ska hela huset uppfylla dagens krav på hygien och hälsa. Detta gäller såväl fukt som ventilation och radonförekomst. Miljö- och hälsoskyddsnämnderna i kommunerna har möjligheter att med stöd av kräva att dagens kravnivå uppfylls i befintliga byggnader. Det är svårt att se något tillfälle där kultur- värdena hindrar åtgärder mot fukt- och andra hälsoproblem. I det fallet att åtgärderna riskerar att inkräkta på olika kulturvärden, t.ex. vid åtgärder för att förbättra ventilationen, finns lösningar som beaktar kulturvärdena. Att förbättra säkerhetsdetaljerna är inga kostnadskrävande åtgär- der. Det finns heller inte här någon anledning att inte ställa nybyggnadskrav på säkerheten för hela huset, om rekvisitet påtag- lig förnyelse uppnås. Undantaget är även här att kulturvärdena ska skyddas. Detta kan gälla t.ex. trappräcken. Vid ett måttligt kultur- värde kan trappräcket kompletteras på ett sådant sätt att säkerhets- nivån ändå höjs. Tillbyggnad, ändring, ombyggnad och flyttning av ett byggnadsverk ska utföras varsamt så att byggnadsverkets karaktärsdrag beaktas och dess byggnadstekniska, historiska, kulturhistoriska, miljömässiga och konstnärliga värden tas till vara. Varsamhetskravet i paragrafen motsvarar kraven enligt gällande rätt. Paragrafen är anpassad till definitionerna i 1 kap. 10 § och kra- vet omfattar även anläggningar genom att begreppet byggnadsverk ersätter nuvarande begrepp byggnader. Paragrafen upphävs då nuvarande formulering inte är nödvändig. Även icke bygglovspliktiga åtgärder omfattas av berörda krav. , som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhisto- risk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt eller som ingår i ett bebyggelseområde av denna karaktär, får inte förvanskas. Paragrafen är i princip oförändrad. Begreppet byggnadsverk inne- bär även här att anläggningar med automatik omfattas. ska hållas i vårdat skick och underhållas så att deras egenskaper i de hänseenden som avses i 3 och 4 §§ i huvudsak upp- rätthålls. Underhållet ska anpassas till byggnadsverkets värde från historisk, kulturhistorisk, miljömässig och konstnärlig synpunkt samt till omgivningens karaktär. som avses i 12 § ska underhållas så att deras vär- den bevaras. Anordningar, som är avsedda att tillgodose kraven i 2 § första stycket 2–4 och 6 lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. samt i 3 § första stycket 2, ska hållas i stånd. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3.4. Paragrafen innebär att byggnadsverk ska hållas i vårdat skick både utvändigt och invän- digt. Underhållskravet och kravet på att vissa anordningar ska hål- las i stånd är överfört från gällande 2 § tredje stycket BVL. I fråga om sådana skyltar och ljusanordningar som omfattas av krav på bygglov ska kraven i 1, 2 och 4 §§ tillämpas. Första stycket i paragrafen utgår eftersom de anläggningar som där regleras innefattas i begreppet byggnadsverk. Kraven på byggnads- verk anges nu i 1–13 §§. Andra stycket som behandlar kraven på skyltar och ljusanord- ningar kvarstår eftersom dessa anordningar inte innefattas i begreppet byggnadsverk. Däremot bör skyltar och ljusanordningar omfattas av både estetiska, omgivningspåverkande och tekniska krav. Att de tekniska kraven, genom hänvisning till 4 §, ska gälla även för dessa är en förändring mot tidigare. Alla skäl talar dock för att relevanta tekniska krav ska gälla även här. Främst kraven på hållfasthet, säkerhet och brandsäkerhet. T.ex. måste en stor skylt av plåt på taket till ett hus ha en säker infästning, för att inte skada personer om den lossnar vid blåst. En vepa på 100 kvm som hänger på en husvägg bör vara av ett sådant material att den inte snabbt sprider en brand längs hela husfasaden. På bebyggda tomter får bestämmelserna i 15 § första stycket 6 samt andra och tredje styckena tillämpas i skälig utsträckning. Vid sådan ändring av ett byggnadsverk som avses i 8 kap. 1 § 3b–i ska tomten anordnas så att den uppfyller kraven i 15 § i den utsträckning som efter omständigheterna kan krävas med hänsyn till kostnaderna för arbetet och tomtens särskilda egenskaper Första stycket i paragrafen är oförändrat jämfört med gällande rätt. Andra stycket är följdändringar som beror på förändringar i 8 kap. Prövning av markens lämplighet för bebyggelse och reglering av bebyggelsemiljöns utformning ska ske genom detaljplan för 1.ny sammanhållen bebyggelse, 2.nytt byggnadsverk vars användning får betydande inverkan på omgivningen eller som ska förläggas inom ett område där det råder stor efterfrågan på mark för bebyggelse, om tillkomsten av bygg- nadsverket inte kan prövas i samband med prövning av ansökan om bygglov eller förhandsbesked, 3.bebyggelse som ska förändras eller bevaras, om regleringen behöver ske i ett sammanhang, 4.sådan tillbyggnad eller ändring av ett byggnadsverk som får betydande inverkan på omgivningen. Detaljplan behöver inte upprättas i den mån tillräcklig reglering har skett genom områdesbestämmelser. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 6.5.3. Paragrafen innehåller det s.k. detaljplanekravet. I punkt 2 har ny enstaka byggnad bytts mot nytt byggnads- verk. Vidare har tillkomsten av byggnaden bytts mot till- komsten av byggnadsverket. Härigenom har det tidigare andra stycket, som talade om andra anläggningar än byggnader, kunnat utgå såsom varande onödigt. En ny punkt 4 har tillkommit, som föreskriver krav på detalj- plan – eller i förekommande fall planändring – för en sådan till- byggnad eller ändring av ett byggnadsverk, som får betydande inverkan på omgivningen. Bestämmelsen åberopas i den nya regeln om godtagbar avvikelse i 8 kap. 11 b § första stycket. Där anges att en nödvändig förutsättning för att medge en godtagbar avvi- kelse från detaljplan är att en planändring inte är nödvändig på grund av bestämmelsen i 5 kap. 1 § punkt 4. Utöver vad som enligt 3 § ska redovisas i detaljplanen får i planen bestämmas om 1.i vad mån åtgärder kräver lov enligt 8 kap. 5 § första stycket, 6 § första stycket 1 och 4 b, 8 § samt 9 § första och andra styckena, 2.den största omfattning i vilken byggande över och under markytan får ske och, om det finns särskilda skäl med hänsyn till bostadsförsörjningen eller miljön, även den minsta omfattning i vilken byggandet ska ske, 3.byggnaders användning och för bostadsbyggnader andelen lägenheter av olika slag och storlek, 4.placering, utformning och utförande av byggnader, andra anläggningar och tomter, då det också får bestämmas om a) varsamhet för att precisera kraven i 3 kap. 10 §, b) skydd för byggnader som avses i 3 kap. 12 § och för tomter som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljö- mässig eller konstnärlig synpunkt, och c) rivningsförbud för byggnader som avses i 3 kap. 12 §, 5.vegetation samt markytans utformning och höjdläge, 6.användning och utformning av allmänna platser som kom- munen inte ska vara huvudman för, då det också får bestämmas om skydd för sådana platser som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt, 7.stängsel samt utfart eller annan utgång mot allmänna platser, 8.placering och utformning av parkeringsplatser, förbud att använda viss mark eller byggnader för parkering samt skyldighet att anordna utrymme för parkering, lastning och lossning enligt 3 kap. 15 § första stycket 6, 9.tillfällig användning av mark eller byggnader, som inte genast behöver tas i anspråk för det ändamål som anges i planen, 10.markreservat för allmänna ledningar, energianläggningar samt trafik- och väganordningar, 11.skyddsanordningar för att motverka störningar från omgiv- ningen och, om det finns särskilda skäl, högsta tillåtna värden för störningar genom luftförorening, buller, skakning, ljus eller annat liknande som omfattas av 9 kap. , 12.principerna för fastighetsindelningen och för inrättande av gemensamhetsanläggningar, 13.skydd för sådana allmänna platser som kommunen är huvudman för och som är särskilt värdefulla från historisk, kultur- historisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. I detaljplanen får även bestämmas om exploateringssamverkan enligt 6 kap. 2 §. Om en detaljplan antas efter det att ett exploa- teringsbeslut enligt lagen (1987:11) om exploateringssamverkan har vunnit laga kraft, ska det anges i planen om den ska genomföras enligt nämnda lag. Om mark ska tas i anspråk från någon fastighet vars ägare inte deltar i samverkan, ska planen innehålla en uppgift om det. Planen får inte göras mer detaljerad än som är nödvändigt med hänsyn till syftet med den. Bestämmelser som närmare reglerar möjligheterna att bedriva handel får meddelas endast om det finns skäl av betydande vikt. I paragrafen har gjorts endast den lagtekniska ändringen att hänvis- ningen i punkt 1 till 8 kap. 8 § första och tredje styckena har änd- rats till att avse 8 kap. 8 §. Detta är en följd av rivningslovspliktens ändrade omfattning enligt nämnda paragraf. För begränsade områden som inte omfattas av detaljplan kan områdesbestämmelser antas för att säkerställa att syftet med över- siktsplanen uppnås eller att ett riksintresse enligt 3 eller 4 kap. tillgodoses. Med områdesbestämmelser får regleras 1.i vad mån åtgärder kräver lov enligt 8 kap. 5 § andra stycket, 6 § första stycket 2–4, 7 §, 8 § samt 9 § tredje stycket, 2.grunddragen för användningen av mark- och vattenområden för bebyggelse eller för fritidsanläggningar, kommunikationsleder och andra jämförliga ändamål,