sou · GWB362 · 2008-06-03 00:00:00 — Utredningen vill i detta samman- hang poängtera att förutsättningarna i den aktuella bestämmelsen inte bara tar sikte på den kommunala myndighetens förmåga och resurser, utan även på miljöpåverkan och övriga frågor av betydelse. En sådan fråga kan vara att ansvarsfördelningen inver- kar negativt på tillsynsarbetet i länet i sin helhet, t.ex. på läns- styrelsens förmåga att upprätthålla kompetens på ett viktigt område. I samband med de föreslagna ändringarna i 26 kap. 4 § miljö- balken bör det också klargöras att om ett länsstyrelsebeslut om överlåtelse överklagas av en kommun, ska det ske till regeringen. Detta mot bakgrund av att det råder viss osäkerhet om instans- ordningen vid beslut om återkallande av operativt tillsynsansvar.TPF38FPT Utredningen menar att samrådsskyldigheten och möjligheterna att lyfta överlåtelsefrågorna till regeringen kan ge systemet en viss styrning. Förslaget utgör också en markering att har det övergripande ansvaret för miljöbalkstillsynen. Som en del av detta ansvar rekommenderar utredningen att gå vidare i arbetet med att utarbeta allmänna föreskrifter om operativt tillsynsansvar (jfr. 9 § tillsynsförordningen). Som nämndes i avsnitt 8.1.3, finns vid sidan av tretton andra nationella myndigheter på miljöområdet som har ett ansvar för tillsynsvägledning inom sina områden. Gentemot dessa myndigheter har inte något företräde, vilket kan skapa problem på de regionala och lokala nivåerna. Naturvårds- verket bör enligt utredningen ha ett tydligt samordningsansvar för tillsynsvägledningen under . Detta ansvar bör skötas genom ett bibehållet Tillsyns- och föreskriftsråd som fortsatt bör vara placerat på verket. Rådets uppdrag och sammansättning ska regleras i instruktion. ingår alla centrala myndigheter i dess styrelse. En sådan krets är onödigt stor och för- svårar arbetet inom rådet. Därför bör enbart kärn- myndigheter ingå, dvs. , , och samt representanter från läns- styrelser och kommuner. För att upprätthålla auktoriteten i rådets arbete är det viktigt att myndigheterna är representerade på hög nivå. Rådet ska som avge en återkommande rapport från till- syns- och föreskriftsarbetet under . Där bör ingå inte bara en redovisning av det arbete som utförts, utan också analyser och rekommendationer om regelverkets utveckling. 38TP PT MÖD 2004:16. När det gäller normeringsverksamheten bör den anpassas efter den tydligare specialistkompetens för som utredningen förespråkar. Även i denna del bör alltså tonvikten läggas på tekniskt och naturvetenskapligt vägledningsmaterial. Den valda inriktningen på snabbare information som presenteras i TVL-planen framstår som ändamålsenlig i det avseendet. Ett närmare samarbete bör utvecklas mellan juristerna på och de på Natur- vårdsverket för att höja kvaliteten i författningsarbetet. Ett sådant samarbete skulle kunna genomföras både på en mer övergripande nivå där grundläggande principer för författningsarbete diskuteras och genom löpande kontakter när ett förslag tas fram. Utredningen rekommenderar att se över rutinerna för hur för- fattningsförslag utarbetas så att sakenheter och jurister arbetar gemen- samt med författningsarbetet på ett sätt som säkrar god kvalitet. Utredningen anser det klarlagt att en övertänkt ordning för att upp- rätthålla branschexpertis är en förutsättning för ett fungerande till- synsarbete. Det är ett nationellt ansvar för att upp- rätthålla systemet. Utredningen rekommenderar därför regeringen att ge i uppdrag att tillsätta en arbetsgrupp för att se över kunskapsförsörjningen på detta område i enlighet med de syn- punkter som gavs i avsnitt 8.4.3. Gruppen bör bestå av representanter från , näringsliv och andra intressenter. Mot bak- grund av det tillsynsarbete som håller på att utvecklas under Reach, kan det också vara lämpligt att Kemikalieinspektionen är med i arbetsgruppen. Inriktningen för arbetet bör vara att verket ska ansvara för ett fungerande system av branschexperter på utvalda områden. Systemet ska omprövas med jämna mellanrum. Utred- ningen menar att en betydande del av branschexperterna bör finnas på , medan andra kan vara regionalt eller lokalt placerade. Arbetsgruppen bör ta ställning till denna fråga, liksom till frågan om hur systemet ska finansieras. bör ha ett övergripande ansvar för miljösam- verkansformerna. Som en del av ansvaret för länens tillsynsväg- ledning ska man också delta i de regionala samverkansformerna. Ändringar bör göras i instruktion för att klar- göra denna uppgift. Vidare bör det ställas krav på att läns- styrelserna att de ska initiera och driva regional miljösamverkan med tydlig fokus på tillsynsfrågor. En tydlig miniminivå bör fast- ställas för länsstyrelsernas insatser för regional samverkan. Nivån kan omfatta krav på nätverk, utbildningsinsatser, vissa projekt m.m. Detta ansvar bör framgå av länsstyrelseinstruktionen. 9Bevakningen av mål och ärenden Förtydliga och utveckla processuella ansvar i verkets instruktion. Det ska vara obligatoriskt för Naturvårds- verket att delta i miljöprövningar som gäller principiellt viktiga frågor eller som har stor betydelse för miljön. Ge möjlighet att överklaga alla slags överklagbara beslut som fattas av kommuner och länsstyrelser med stöd av . ska även kunna överklaga beslut om sådana detaljplaner enligt plan- och bygg- lagen som kan antas medföra betydande miljöpåverkan. Tydliggör ansvar för omprövningen av verk- samheter i instruktionen. Återrapporteringen av omprövnings- uppdraget i regleringsbrevet för länsstyrelserna ska fullgöras mot . Av instruktionen för bör framgå att verket ska sammanställa, utvärdera och vidare- rapportera uppgifterna till regeringen. Öka förvaltningsanslag med motsvarande fem tjänster i syfte att öka omfattningen av miljöprövningen bör inrätta en särskild miljöprövningsenhet. Enheten bör ha personal med miljöprocessuell utbildning och erfarenhet Bevakningen av mål och ärenden Enligt 4 § NV-instruktionen (2007:1052) ska bevaka allmänna miljövårdsintressen i mål och ärenden som hand- läggs hos myndighet och i domstol och därvid följa hur tillämpas. Arbetsuppgiften fullgörs främst genom att verket svarar på remisser från miljödomstolarna i pågående mål samt överklagar beslut och domar. Även att hålla sig à jour med utvecklingen av myndighets- och rättspraxis kan också sägas ingå i uppgiften. 9.2Bakgrund om prövningssystemet och roll Redan när bildades betonades rollen som företrädare för de allmänna intressena. Som en självklar del i denna uppgift ingick att föra det allmännas talan i beslutsprocesser i miljöfrågor, bl.a. genom att överklaga olika beslut. Så kunde Natur- vårdsverket exempelvis klaga på alla slags beslut enligt naturvårdslag (40 § NVL). Det var t.o.m. så att lagstiftaren betonade att den nationella naturvårdsmyndigheten skulle vara den enda företrädaren för de allmänna intressena. Den besvärsrätt som tillkom vissa miljövårdsorganisationer enligt naturskyddslag (1952:688) överfördes till den statliga myndig- heten i samband med tillkomsten av naturvårdslag (1964:388).TPF1FPT Även miljöskyddslag (1969:387, ML) utgick från att det var som var det allmännas före- trädare. Här var den processuella rollen än mer betonad; verket var tillsynsmyndighet och kunde initiera olika tillståndsprövningar och meddela dispenser.TPF2FPT Man kunde även överklaga beslut om tillsyn och tillstånd.TPF3FPT Den inslagna vägen med som enda före- trädaren för de allmänna miljöintressena förblev oförändrad ända 1TP PT I lagstiftningsärendet avsågs , föregångare. De organisationer som hade talerätt enligt KK 1952:821 var , och Samfundet för hembygdsvård. Den historiska redogörelsen i detta avsnitt bygger på Heurgrenska utredningen (SOU 1987:32), s. 2TP PT 38 och 26 §§ ML. Förutom regelrätta tillstånd fanns det tillåtlighetsprövningar av befintliga verksamheter som inleddes efter hemställan av (41 § ML). Dispenser var ett slags undantagsbeslut som ersatte regelrätta tillstånd (10 § 2 st. ML), se avsnitt 8.1.1. 3TP PT 48 a § ML. Bevakningen av mål och ärenden fram till inträde.TPF4FPT Det förekom utredningsförslag om att släppa in vissa miljöorganisationer i beslutsprocessen,TPF5FPT men dessa vann inte gehör. Lagstiftningen utgick från att prövningen visserligen var öppen för alla, men möjligheten att överklaga var reserverad för myndigheterna. betonades att Naturvårds- verket skulle koncentrera sina ansträngningar till de från miljö- vårdssynpunkt mest betydelsefulla, principiellt viktiga eller tekniskt komplicerade ärendena. Det var av givna skäl främst de större tillståndsprövningarna i skydd som man hade för ögonen.TPF6FPT Även verkets roll vid ompröv- ningen av villkor för större verksamheter med tillstånd betonades.TPF7FPT Diskussionen om roll som företrädare för de allmänna miljöintressena aktualiserades återigen i miljöbalks- arbetet. Då reformen innebar en övergång till miljöprövning i allmän domstol, föreslog bl.a. att Natur- vårdsverkets medverkan i de mest komplicerade ärendena skulle göras obligatorisk. Regeringen ansåg inte att detta var nödvändigt, men betonade att verket måste spela en mer aktiv roll i miljöpröv- ningen än dittills med inriktning på de miljömässigt viktiga och för rättspraxis betydelsefulla ärendena.TPF8FPT Även frågor av omfattande natur eller som rörde en hel näringsgren borde prioriteras för att uppnå att verksamheterna bedrevs i enlighet med hän- synsregler.TPF9FPT 9.3Verksamheten enligt årsredovisningarna 2006 och 2007 Av årsredovisningen framgår att avgav ett sextiotal yttranden i mål om miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet. Yttranden i övriga mål och ärenden uppgick till ca 300. Dessa gällde områdesskydd, efterbehandling, samråd, och tillsyn enligt , planärenden enligt samt jaktärenden enligt jaktlagstiftningen. De miljöskyddsavgifter som infördes i 52–63 §§ ML kunde enbart beslutas av efter talan av . SOU 1987:32, avsnitt 7.3.4. Se t.ex. SOU 1987:32 s. 268ff och SOU 1991:32 s. 65. SOU 1991:32 s. 71. 1997/98:45, del 1 s. 1997/98:45, del 2 s. 875. Bevakningen av mål och ärenden fem avgöranden om miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet och 70 av annat slag.TPF10FPT I årsredovisningen betonades det tidiga deltagandet från sida i utvalda mål och ärenden, främst sådana som rört infrastrukturprojekt där man har samverkat nära med och . I 45 sådana ärenden avgav Naturvårds- verket yttrande redan i samrådsskedet, med prioritering av stora projekt med stor miljöpåverkan eller där höga naturvärden har hotats. I övrigt riktade in sig på sådana ärenden där man har en unik roll som central miljömyndighet eller där ärendet är av stor principiell betydelse.TPF11FPT I mål om miljöfarlig verk- samhet koncentrerade sig på transportfrågor, energihushållning och kemikalieanvändning. Vid prövningen av vattenverksamheter prioriterade man att agera till skydd av den biologiska mångfalden vid exploatering av småskalig vattenkraft, Natura 2000 och mål som gällde skyddade älvsträckor. Sammantaget yttrade sig i 149 ärenden hos miljödomstolar och myndigheter och 36 gånger till Miljööver- domstolen. När det gäller mål enligt 9 och 11 kap. MB överklagade ett ärende.TPF12FPT I övriga ärendekategorier överklagade verket 154 strandskyddsdispenser och två beslut enligt terrängkör- ningslagen. tog inga initiativ till omprövningar enligt 24 kap. MB eller grupptalan enligt 32 kap. MB . slutfördes emellertid omprövningen av Land- vetters flygplats som hade initierats av . Slutligen är även samordningsmyndighet och central miljömyndighet under den s.k. Esbo-konventionen.TPF13FPT avgavs två yttranden i Esbo-ärenden om gasledningar i resp. . 10TP PT Statistiken stämmer inte, då antalet överklagade strandskyddsdispenser enligt aktuell uppgift från var 88 . Skillnaden beror på uppdateringar av siffrorna. 11TP PT Årsredovisning 2007 s. 13. 12TP PT Årsredovisning 2007 s. 18. 13TP PT Konventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang, SÖ 1992:1. Bevakningen av mål och ärenden Som redan nämnts, har utredningen genomfört ett större antal intervjuer med personal från och andra miljö- myndigheter, kommuner, miljödomstolarna, näringslivet, miljöor- ganisationer och andra aktörer i miljöprocessen. När det gäller frågor om bevakning av mål och ärenden har den problembild som framkommit varit relativt entydig. har en strategi för vilka mål och ärenden som myndigheten agerar i. Detta gäller både med avseende på yttranden och överklaganden. De ärenden som man deltar i gäller ofta stora anläggningar som massa- och pappersbruk, kemikalie- industrier, stål- och metallverk, tillverkningsindustri, gruvor och liknande. Ett urval görs i samråd mellan sakenheter och jurister. yttrar sig alltid efter anmodan från Miljööver- domstolen och , liksom i de enstaka regerings- ärenden som förekommer. I miljöprövningar hos länsstyrelser och miljödomstolar sorterar man ut de viktigaste. Prövningsmyndig- heterna är mest intresserade att få svar på policyfrågor, generella ställningstaganden och tekniska spörsmål. Överlag anses kvaliteten på det som gör som hög, särskilt i de fall man samarbetat nära med . En samstämmig uppfattning är emellertid att det har skett en kraftig minskning av antalet ärenden där deltar. Även om det finns en förståelse för att den nationella myndigheten måste prioritera är kritiken mot detta förhållande utbredd. Till detta kommer att ibland uppfattas som för- vånansvärt passivt, t.ex. genom att utebli från sammanträden i viktiga miljöprövningar. Att inte deltar i miljö- prövningar är problematiskt av flera skäl. Dels därför att det då blir som får företräda det allmänna miljöintresset, vilket kan medföra intressekonflikter eftersom den myndigheten också företräder andra allmänna intressen. Dels därför att och kommunernas miljöhandläggare står ensamma mot de stora företagen som ofta förfogar över juridisk och teknisk expertis. De intervjuade från miljödomstolarna poängterade att det är avgörande för prövningssystemet att är aktivt och levererar frågeställningar att bedöma. I miljöprövningen är det ofta nödvändigt att ta tillvara de senaste rönen inom forskning och teknikutveckling för att kunna omsätta nya kunskaper i praktiken. Verket behövs också pga. av sin stora sakkunskap inom EG-rätten. Bevakningen av mål och ärenden roll är slutligen viktig i alla de ärenden där det saknas en motpart till verksamhetsutövaren. En annan kritik som framförts är att processföringen från sida emellanåt är svag. Bland annat nämndes att i vissa fall kommer in i processen i ett alltför sent skede. Exempel gavs också på att hade överklagat men sedan inte deltagit i huvudförhandlingen. I vissa mål har dom- stolen fått påminna om att det är verket som är sökande och därför ska stå för processföringen. Dessutom kan samordningen mellan och vara svag, vilket medför att det blir två spår. Juristerna på verket kopplas ibland in för sent i målen. De är dessutom ovana att processa, vilket tyvärr går tillbaka på en gammal tradition. När det gäller omprövningar av tillstånd pekar de intervjuade på att dessa ärenden är enormt resurskrävande. Som exempel angavs som kanske tog i anspråk enbart för . Allmänt uttalades också kritik mot ompröv- ningsuppdraget, dels därför att man ifrågasatte miljönyttan med de resurser som krävs för detta, dels därför att det anses vara ett systemfel att omprövningsinitiativet ligger på miljömyndigheterna. Skyldigheten att uppdatera tillstånden borde istället ligga på till- ståndshavarna, antingen genom ett laggivet krav på omprövning eller genom att tillstånden tidsbegränsades. Som en sammanfattning av problembilden kan sägas att kvaliteten på bevakning av mål och ärenden anses hög men att man borde agera oftare och tidigare. Myndighetens partsroll är mycket viktig, vilket dock förutsätter att den upprätthåller teknisk expertis med nationell standard och att den förstärker sina kunskaper och erfarenheter i processföring. allmänna hänsynsregler genomdrivs genom tillstånd och liknande beslut (godkännanden, dispenser) samt genom tillsyn. De viktigaste tillståndsregimerna finns i 9 och 11 kap. Båda dessa kapitel innehåller också regler om att vissa verksamheter är anmäl- ningspliktiga. Dessa kan i princip påbörjas efter att – oftast – har förflutit sedan anmälan gjordes till tillsyns- Bevakningen av mål och ärenden Även samrådsplikten i 12 kap. har en liknande konstruktion. Den stora majoriteten av tillsynsobjekten omfattas emellertid inte av någon tillstånds- eller anmälningsplikt enligt . Gentemot dessa sker istället genomförandet av hän- synsreglerna genom att miljömyndigheterna ställer krav i det enskilda fallet. Alla beslut enligt överklagas i samma linje. Kommunala beslut av olika slag överklagas till , därefter till miljödomstol och slutligen – efter prövningstillstånd – till . En mängd beslut tas direkt av , t.ex. inom det gröna lagstiftningsområdet. Det finns också en mindre kategori beslut som tas av centrala förvaltnings- myndigheter som , och . De mål som börjar i miljödomstolen överklagas också till , men går sedan vidare till . I dessa ansökningsmål eller stämningsmål finns inget krav på prövningstillstånd vid men väl i . Till denna målkategori hör främst de som gäller tillstånd till vattenverksamhet och miljöfarliga verksamheter av större omfattning. Det bör också nämnas att vissa tillstånd till större verksamheter enligt och en rad andra lagarTPF14FPT måste föregås av ett s.k. tillåtlighetsbeslut av regeringen enligt 17 kap. MB. Beslutet – som är bindande i den efterföljande tillståndsprövningen – är ett ställ- ningstagande till att verksamheten får bedrivas på viss plats och under vissa villkor. Regeringens beslut kan emellertid rättsprövas i Regeringsrätten enligt den särskilda lagen därom (2006:304, RPL). Det typiska miljöärendet kännetecknas av att flera intressen och parter är inblandade. Mot verksamhetsutövarens enskilda intresse och det allmänna intresset av att en verksamhet bedrivs står andra allmänna och enskilda motintressen. Officialprövningsprincipen innebär att alla som vill kan delta i en miljöbeslutsprocess, både genom att lämna skriftliga synpunkter och att delta i samråd eller sammanträde när sådana hålls. När det sedan gäller rätten att agera processuellt – t.ex. genom att överklaga – gäller de gängse reglerna 14TP PT Lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, väglagen (1971:948), luftfartslagen (1957:297) och minerallagen (1991:45) m.fl. Bevakningen av mål och ärenden inom förvaltningsrätten (16 kap. 12 § MB).TPF15FPT Förutsättningen är alltså att saken ska angå vederbörande och beslutet ha gått honom eller henne emot. I denna krets av berörda ingår givetvis verk- samhetsutövaren, som ju är sökande eller adressat för de miljö- rättsliga kraven. Vilka övriga som är sakägare är avhängigt av flera faktorer. När det gäller närboende till miljöfarliga verksamheter görs en bedömning utifrån verksamhetens och störningarnas art och omfattning, områdets karaktär och användning m.m. Av stor betydelse är störningarnas geografiska utbredning.TPF16FPT I mål om vattenverksamhet tillämpas numera ett liknande synsätt.TPF17FPT Vissa prövningar anses emellertid endast gälla avvägningen mellan allmänna intressen och verksamhetsutövarens intresse, och då ute- stängs de närboende och andra enskilda. Detta synsätt tillämpas främst vid beslut om strandskydd men även i ärenden om samråd enligt 12 kap. 6 § miljöbalken.TPF18FPT Av avgörande betydelse är också om beslutet gäller en verksamhet med eller utan tillstånd enligt . När det gäller verksamheter utan tillstånd kan den berörda sakägaren klaga på alla slags tillsynsbeslut, inklusive beslut att inte ingripa (s.k. 0-beslut).TPF19FPT När det däremot gäller regleringen av verksamheter med tillstånd med rättsverkan enligt 24 kap. MB är situationen en annan. Tillstånden är i allmänhet eviga, men villkoren kan omprövas eller under vissa förut- sättningar.TPF20FPT Möjligheten att begära omprövning är emellertid reserverad för miljömyndigheterna. Enskilda är utestängda från att ta ett sådant initiativ, oavsett hur ingripande verkningarna är från den störande verksamheten. obenägenhet att begära omprövning är inte heller överklagbar.TPF21FPT När det gäller miljöorganisationernas tillgång till rättslig pröv- ning erbjuder vissa möjligheter. Några av dessa kom redan när balken introducerades , andra är resultatet av att och EU har tillträtt den s.k. Århuskonventionen.TPF22FPT Enligt 16 kap. 13 § MB har vissa föreningar möjlighet att överklaga domar 15TP PT Jfr. med 22 § förvaltningslagen (1986:223). 16TP PT RÅ 1997 ref. 38, MÖD 2002:82, MÖD 2003:56, MÖD 2003:98 och MÖD 2003:99. 17TP PT NJA 2004 s. 590 I och II och MÖD 2002:83. 18TP PT MÖD 2001:29, MÖD 2005:8 och MÖD 2007:6. 19TP PT MÖD 2000:43, MÖD 2000:44 och MÖD 2007:28. 20TP PT Det är enbart på täktområdet som tidsbegränsade tillstånd förekommer i någon utsträckning. 21TP PT MÖD 2000:49. 22TP PT Konvention om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor, SÖ 2005:28. Bevakningen av mål och ärenden och beslut om tillstånd, dispens eller godkännanden enligt miljö- balken. Kraven är emellertid högt ställda; det ska vara fråga om en ideell förening som enligt sina stadgar har till ändamål att främja naturvård eller miljöskydd, den ska ha varit verksam och ha minst 2 000 medlemmar. I praktiken medför dessa krav att det bara är () och () som kan utnyttja bestämmelsen och då främst genom sina riksorganisationer.TPF23FPT Dessa organisationer får också klaga på tillsynsbeslut under 10 kap. MB, dvs. sådana som rör förorenade områden. De kan vidare överklaga vissa tillstånd enligt andra lagar på miljöområdetTPF24FPT och detaljplanebeslut enligt (1987:10, PBL) som gäller verksamheter som kan befaras medföra betydande miljöpåverkan.TPF25FPT Till detta kommer att 16:13- organisationerna också kan begära rättsprövning av sådana regeringsbeslut som utgör tillståndsbeslut som omfattas av art. 9.2 Århuskonventionen (2 § RPL). Vissa av regeringens tillåtlighets- beslut enligt 17 kap. MB kan vara sådana, liksom beslut om Natura 2000-områden. och övriga myndigheters processuella roll regleras i 16 kap. 12 § första stycket 4. Här ges en påminnelse om den förvaltningsrättsliga grundregeln om att statliga myndigheter som agerar för att tillvarata ett allmänt intresse inte har rätt att överklaga en annan myndighets beslut utan uttryckligt författ- ningsstöd. Sådant stöd förekommer på flera håll, både direkt i balken och i de underliggande förordningarna. Den allmänna regeln om tillståndsprövningen ges i 22 kap. 6 §.TPF26FPT Här framgår att Natur- vårdsverket ska föra talan för att tillvarata miljöintressen och andra allmänna intressen. I uppgiften att föra talan ingår att överklaga domar och beslut om tillstånd.TPF27FPT Rätten för att överklaga andra slags beslut enligt framgår av de 23TP PT De lokala föreningarna kan dock agera ombud åt riksorganisationen, se MÖD 2001:9. I Ds 2008:21 (se avsnitt 9.6.4) föreslås att skrivningen i 16 kap. 13 § ska vidgas till att även omfatta friluftsintressen för att möjliggöra för t.ex. att överklaga strandskyddsdispenser. 24TP PT Bl.a. lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, väglagen (1971:948), luftfartslagen (1957:297) och minerallagen (1991:45). 25TP PT Enligt 13 kap. 6 § PBL kan miljöorganisationerna kan klaga på detaljplanebeslut om sådana verksamheter som omfattas av 5 kap. 18 § 3 st. PBL, däribland industrier, köpcentra och skidbackar. 26TP PT 20 kap. gäller ansökningsmål i miljödomstol, men genom en hänvisning i 19 kap. 5 § gäller paragrafen även vid tillståndsprövningar i kommuner och länsstyrelser. 27TP PT Prop. 1997/98:45, del 2 s. 874. Bevakningen av mål och ärenden underliggande förordningarna.TPF28FPT Någon allmän möjlighet för myndigheten att överklaga tillsynsbeslut enligt balken finns inte, vilket alltså är en skillnad mot vad som gällde under miljöskydds- lagen.