sou · GVB347 · 2008-01-01 00:00:00 — En tydlig trend är att allt fler medicintekniska produkter kan integreras i vårdgivarens patientadministrativa system. En EKG- apparat eller en digital röntgenkamera kan överföra data direkt till patientövervakningssystem eller andra patientadministrativa system. En annan tydlig trend är att program och system allt mer används i den kliniska verksamheten. De övervakar patienten eller sammanställer och presenterar information som utgör underlag för medicinska beslut. Gränserna mellan IT och medicinteknik suddas därmed ut, och frågor uppstår om vem som bär ansvaret när pati- enten drabbas av en vårdskada på grund av brister i informations- hanteringen som innefattar både mjukvara och medicinteknisk apparatur. och har inlett ett samarbete för att se över tolknings- och gränsdragningsfrågor beträffande medicintekniska produkter respektive gränssnittet mellan IT och medicinteknisk apparatur. EU och medicintekniska produkter För att upprätthålla en hög skyddsnivå för patienter och sjuk- vårdspersonal vid användandet av medicintekniska produkter har EU utfärdat ett särskilt direktiv – Rådets direktiv /42/EEG. Alla produkter som av tillverkaren förs över till distributionsledet skall uppfylla direktivets säkerhetskrav och vara CE-märkta. har inkorporerat direktivets krav i Lag om medicin- tekniska produkter, 1984:584. Lagens allmänna krav säger att pro- dukten är lämplig om den vid normal användning för sitt ändamål uppnår de prestanda som tillverkaren avsett och tillgodoser höga krav på skydd för liv, personlig säkerhet och hälsa hos patienter, användare och andra. Till direktivet och lagen finns ett stort antal specifikationer och standarder kopplade, i de flesta fall beslutade inom och CE- NELEC. I är det som ser till att direktivet följs och som utövar tillsyn över lagen om medicintekniska produkter samt utfärdar föreskrifter med stöd av lagen. Även andra myndig- heter ansvarar för verksamhetsområden som berör medicin-tek- niska produkter: , , skyddsinstitut, m fl. SWEDAC ackredi-terar organ som utfärdar bevis i överensstämmelse med EU:s direktiv. Geografisk information och fastighetsinformation Lantmäteriet har enligt sin instruktion bland annat ansvar för geo- grafisk information och fastighetsinformation. Informationen – som anses ingå i samhällets grundläggande informationsförsörjning – har stor betydelse för många verksamheter inom olika samhälls- områden. Sålunda används den geografiska informationen såväl för att utföra offentliga åtaganden som i privat verksamhet, inom exempelvis miljövård, samhällsbyggnad, räddningstjänst, försvar, jord- och skogsbruk, transport- och kommunikationer, eldistribu- tion mm. Fastighetsinformationen möjliggör en effektiv hantering av verksamheter som rör omsättning, värdering, kreditgivning och beskattning av landets fastigheter, osv. Informationen har också stor betydelse för vidareförädling och tjänsteutveckling. Inom lantmäteriverksamheten har man aktivt utvecklat och använt IT-standarder. För att garantera den natio- nella försörjningen av fastighetsinformation och geografisk infor- mation är samverkansbehovet stort mellan sektorns olika aktörer. Framförallt inom det geografiska området finns ett stort antal pro- ducenter. Samverkansbehovet understryks i alla de utredningar och beslutsdokument vilka legat till grund för reformer och förändringar i verksamheten. I samverkans- strävandena uttrycks också nödvändigheten av användandet av standarder. Lantmäteriet tilldelades som en följd av förslagen i IT- propositionen 2004/05:175 ett nationellt samordningsansvar för geodataområdet. Om man jämför hur IT-standardiseringsarbetet bedrivs inom lantmäterisektorn med motsvarande aktiviteter inom andra sam- hällssektorer, kan några punkter vara intressanta att notera: +De offentliga aktörerna, i första hand , spe- lar en betydligt större och mer dominerande roll gentemot mark- nadsintressena, än i många andra sektorer. En möjlig förklaring kan vara att flera myndigheter inom denna sektor – till exempel Väg- verket, , – har ett uttryckligt ansvar för infor- mationsförsörjningen inom sina verksamhetsområden. +Inom lantmäteriverksamheten används SIS mycket påtagligt som en strategisk och aktiv resurs i IT-standardiseringsarbetet. Inom svensk lantmäteriverksamhet är central förvaltningsmyndighet för bl.a. grundläggande geografisk informa- tion och fastighetsinformation. Dessutom finns i varje län en som handlägger fastighetsbildning och fas- tighetsregistrering, verkar för regional samordning av grund- läggande landskaps- och fastighetsinformation och mätningsverk- samhet samt ger råd och stöd inom verksamhetsområdet. 38 kom- muner har efter ansökan till regeringen beviljats rätt att inrätta egen lantmäterimyndighet. En lantmäterimyndighet hand- lägger ärenden om fastighetsbildning och fastighetsregistrering. utövar tillsyn över verksamheten vid de kom- munala lantmäterimyndigheterna och är chefsmyndighet för lant- mäterimyndigheterna i länen. (SOU 2003:111) (SOU 2003:111) hade till uppdrag att utvärdera den genomförda omstruktureringen av den statliga lantmäterianknutna verksamheten samt lämna förslag på den framtida verksamhetens former, organisation och finan- siering. Här lyfter vi kortfattat fram delar i utredningen som behandlar frågor om IT-standardisering. Under avsnittet Grundläggande informationsförsörjning, tar utredningen sålunda upp standardiseringsfrågornas betydelse för att kunna ajourhålla informationen vid källan. Man menar där- ibland att ökade satsningar på utveckling av gemensamma stan- darder och informationsmodeller behövs och att användningen av befintliga standarder på olika sätt behöver främjas. Utredningen hänvisar också till att ge- nomfört en rad verksamheter som är led i en ajourhållningsstrategi, allt från ett aktivt deltagande i standardiseringsarbete, informationsmodellering, utarbetande av ramavtal för samverkan och ajourhållning till utveckling av tekniska system för informa- tionsutbyte. Likaså framhåller utredningen att en viktig fråga är det interna- och särskilt det europeiska informationssamarbetet. Det svenska offentliga åtagandet anses successivt behöva anpassas till europeiska riktlinjer vad gäller standarder, referenssystem, innehåll i den grundläggande informationen och villkoren för tillhanda- hållandet. Ett av utredningens huvudförslag var inrättandet av ett Geodataråd för bättre samverkan mellan aktörerna inom området geografisk information och fastighetsinformation. (Rådet beskrivs närmare nedan). Utredningen menar att rådet skall medverka till att en strategisk plan för utvecklingen inom geodataområdet tas fram och tillställs regeringen. Frågor av nationellt intresse är exem- pelvis enhetlighet i standarder, referenssystem etc. Rådet kan också bidra till att främja arbetet inom t ex . Enligt instruktionen (1995:1418) har det statliga lantmäteriet bl.a. till uppgift att verka för en effektiv försörjning med grund- läggande geografisk information och fastighetsinformation. är central förvaltningsmyndighet för frågor om fastighetsindelning och för grundläggande geografisk informa- tion och fastighetsinformation, och har ett nationellt samordnings- ansvar för produktion, samverkan, tillhandahållande och utveckling inom området. Med geografisk information avses lägesbestämd information som beskriver förhållanden på och under markytan, sjö- och havs- botten. (ansvarar för den sjögeografiska infor- mationen). har en i princip rikstäckande databas med grundläggande geografiska data (GGD). Exempel på infor- mation är strandlinjer, vägar, järnvägar, kraftledningar, åkrar, bebyggelse, administrativ indelning, fastighetsindelning och natur- vårdsobjekt. är samhällets system för lagring och presen- tation av information om fastigheter. Registret består av fem delar: allmänna delen, inskrivningsdelen, adressdelen, byggnadsdelen och taxeringsuppgiftsdelen. beslutade om Lantmäteriets fram- tida verksamhet. Inom området geografisk information och fastig- hetsinformation innebar beslutet bland annat att ett Geodataråd skulle inrättas. Av myndighetens instruktion framgår att Lantmäte- riet skall: ansvara för försörjning med grundläggande geografisk informa- tion och fastighetsinformation ansvara för framställning och utgivning av information från den allmänna kartläggningen samverka med myndigheter och organisationer i andra länder vad gäller förhållanden som är av betydelse för verket. är aktivt i frågor om IT-standardisering och sam- ordning, och har arbetat med området inom ramen för olika nationella och internationella organ. Inom kan näm- nas för landskapsinformation, ; Standardi- sering av landskapsinformatin, ; samt projekten . Internationellt deltar Lantmäteriet i ett stort antal arbetsgrupper och kommittéer vilka bl.a. syftar till standardisering och harmonisering för att underlätta ett effektivt utbyte av geo- grafisk information och fastighetsinformation. Några av dessa sam- verkansorgan beskrivs nedan. Internt driver lantmäteriverket ett förändringsprogram under namnet Elips; Effektivisering av Lantmäteriets informations- försörjningsprocess. Målet för programmet är att åstadkomma det IT-stöd för lagring av grunddata och informationsutbyte som den framtida informationsprocessen behöver. Några hörnstenar i pro- grammet är att definiera gemensamma begrepp och definitioner samt ett gemensamt tekniskt gränssnitt för standardiserat infor- mationsutbyte vilket bygger på XML/GML. Enligt regleringsbrevet har lantmäteriverket följande mål för informationsutvecklingen: Databaserna skall över tiden ha ett aktuellt och väl specificerat och beskrivet informationsinnehåll som kvalitetsmässigt och tekniskt motsvarar användarkraven och förändringar i omvärl- den inklusive nya EG-direktiv. Databaserna och distributionen skall följa teknik- och metodutvecklingen och utformas för användning i geografiska informationssystem samt anpassas för integrering med andra databaser i samhället. Information och tjänster skall vara lättillgängliga och geo- grafiskt heltäckande. Informationsutvecklingen skall vara kontinuerlig och stabil över tiden. I Lantmäteriets instruktion fastläggs att det inom skall finnas ett geodataråd som är rådgivande i frågor som rör verkets samordnande roll inom området geografisk information och fastighetsinformation (geodataområdet). 1.medverka i arbetet med en nationell strategisk plan för den samlade informationsförsörjningen inom geodataområdet, 2.behandla frågor av principiellt och gemensamt nationellt intresse inom geodataområdet, 3.bidra till utvecklingen av den nationella och internationella infrastrukturen inom geodataområdet genom att exempelvis stödja tillämpningen av standarder, och 4.medverka till ökad samordning mellan berörda myndigheter i frågor som gäller informationsutveckling och tillhanda- hållande av information. ordförande är generaldirektören för Lantmäteri- verket. I rådet ingår generaldirektörerna för meteorolo- giska institut, geologiska undersökning och samt representanter för ett antal andra aktörer däribland , Försvarsmakten, Kommuner och Landsting, kommunerna och länsstyrelserna. Regeringen beslutade att ge i uppdrag att tillsammans med och i samråd med andra berörda myndigheter samt Kommuner och Landsting utarbeta en nationell strategisk plan för den samlade informa- tionsförsörjningen inom geodataområdet. Syftet med den strategiska planen är att ge väg- ledning till producenter och användare av geodata vad avser utveckling och användning av standarder och specifikationer, metadata och metadatatjänster, tjänster för spridning av informa- tion, policy för åtkomst och användning/forskning och utbildning samt organisation och former för samarbete. Visionen i strategin är att bl.a. skapa ökad samhällsnytta genom en nationell infrastruktur för försörjning med geodata byggd på samverkan över organisa- tionsgränser, genom att binda samman informationsresurser i ett nätverk och ställa dem till förfogande via enhetligt utformade tjänster och informationsbeskrivningar. Betjäna offentlig förvaltning, företag och medborgare och tillgo- dose behov på såväl lokal som regional, nationell, europeisk och global nivå. Visionen bygger på vår gemensamma uppfattning om hur informa- tionstekniken kommer att utvecklas. Redan i visionen gör vi klart att vi ser enhetlig användning av standardiserade informations- och tjäns- tebeskrivningar som grunden för framgång. Innehållet i strategin kan beskrivas som en grundlig genomgång av samverkansbehovet och användandet av standarder, enhetliga ram- verk, specifikationer, metadata, sammanhållna tjänster mm. Lant- mäteriet, andra statliga myndigheter, kommuner och företag bildar ett på överenskommelser baserat nätverk för landets försörjning av geodata. Samverkan bygger på en modell med distribuerade lös- ningar med stöd av nätverk lokalt, regional och nationellt. Bland alla de förslag som framläggs (organisatoriska, finansiella mm) för att stödja denna samverkansstruktur, kan följande exempel nämnas vilka har beröring med standardiseringsområdet: Ett enhetligt nationellt ramverk som innefattar grundläggande gemensamma metoder med utgångspunkt i motsvarande euro- peiskt arbete tas fram. skall specificera både infor- mation och tjänster och innefatta bl.a.: +regler och metodik för modellbaserad begrepps- och infor- mationsbeskrivning +regler och metodik för tjänstebaserat informationsutbyte grundat på modell- och objektbaserat informationsutbyte. En nationell metadatakatalog för geodata skall upprättas. Genomförandet bör i största möjliga utsträckning baseras på inter- nationella standarder och i den mån svenska standarder finns skall dessa tillämpas. I strategin anses det därför väsentligt att genom- förandet sker i effektiv samverkan med SIS/. I strategin konstateras att de IT-infrastrukturlösningar som fö- reslås kan komma att kräva mycket stora investeringar. Men i och med att förslagen följer huvudspåren i de utvecklingstrender som kan skönjas inom IT-branschen, förutsätts att de rent IT-tekniska anpassningarna kommer att kunna ske inom ramen för myndig- heternas och kommunernas normala utvecklings- och förnyelse- arbete. Grundprinciperna för finansieringen föreslås därför vara sålunda: att samverkande parter svarar för sina egna kostnader. Hur dessa finansieras bör vara upp till var och en att samordningsfunktionen finansieras av Lantmäteriet att kostnader för det gemensamma nationella nätverket finansi- eras av de samverkande parterna enligt överenskommelser/ avtal. tog tillsammans med bl.a. för landskapsinformation (), Försvars- makten, , , , , och initiativ till ett standardi- seringsprogram inom SIS, . Detta projekt har flera uppgifter: medverkar och är röst i internationellt standardiserings- arbete inom ISO TC 211 och 287, tillhandahåller tekniska ramverk grundat på de internationella standarderna – arbetsmetoder och kompetensstöd – för att utveckla svensk standard, är forum för samverkan kring framtagandet av svensk, företrädesvis tematisk, standard ( t ex för väg- och järnvägsnät, ytvatten, belägenhetsadresser), utifrån den grund som ges av tekniska ramverk och internationella standarder. verksamhet är organiserad i ett antal tekniska kommittéer inom SIS. Bland mer operativa verksamheter kan nämnas: stöd vid start av standardiseringsprojekt deltagande i internationellt och nationellt standardiseringsarbete tekniskt stöd och rådgivning gällande tekniskt ramverk och till- lämpningsstandarder ta fram, förvalta och revidera nationella standarder vilka bygger på världsstandarden ISO 19100 utgivandet av ett nyhetsbrev egna kurser och seminarier användarstöd och rådgivning. Kommunerna och Kommuner och Landsting Kommunerna medverkar i ajourhållningen av Lantmäteriets grund- databaser. Kommuner och Landsting och Lantmäteri- verket skriver ram- och normalavtal vilka används som mallar för kommunernas egna avtal med verket. Ersättningsmodellen bygger på att kommunerna får betalt utifrån försäljning av den grundläggande informationen. utbetalades till kommunerna för adresser, byggnader och topografi. Samtliga 290 kommuner har tecknat dessa avtal. Styrande för leveranserna är en gemensamt framtagen objekttypskatalog, som förvaltas och uppdateras i samverkan. De 38 kommunala lantmäterimyndigheterna svarar tillsammans med Lantmäteriets 21 länsvisa myndigheter för fastighetsbild- ningen i . I ett gemensamt projekt mellan och , Målbild 2000, formulerades dels det första samverkansavtalet och dels ett tekniskt gränssnitt för framställandet av en nationell digital registerkarta, NDRK. Gräns- snittet är en informationsstruktur för utbyte av fastighets- indelning och rättigheter. Alla 38 kommunala lantmäterimyndig- heter har avtal om NDRK. utbetalades till dessa. Sex kommuner levererar information om fastighetsindel- ningen till via sina olika system Arbetet inför övergången till gränssnittslösning pågår vid de övriga berörda kommunerna. SKL är medlem i SIS och ingår i STANLIs styrgrupp. Förbun- det deltar som regel i de olika tekniska kommittéernas arbete genom representation av kommunala verksamhetsexperter och står då för projektavgifterna till SIS. I vissa kommittéer deltar även enskilda kommuner. Kommunerna har via SKL organiserat ett gemensamt nätverk för utveckling, kompetenshöjning och avtalsreglering inom områ- det för geografisk informationsteknik, . SKL, kom- muner och länsförbund finansierar tillsammans angelägna projekt till stöd för kommunernas GIS-verksamhet. SKL ingår också i för landskapsinformation, , samt i ett flertal nationella och internationella projekt- och expertgrupper inom området för geografisk information. INSPIRE Infrastructure for Spatial Information in Europe INSPIRE är ett beslutat EG-direktiv som går ut på att ta fram en väl fungerande infrastruktur för geo- grafisk information i . I infrastrukturen ingår utöver själva informationen följande: metadata, regelverk för att nyttja informa- tionen samt tjänster för att söka efter, titta på, hämta hem eller ha direktaccess till informationen. Det ursprungliga syftet med ram- direktivet är att förbättra förutsättningarna för genomförande av de miljöpolitiska mål som EU har satt upp för t.ex. vattenkvalitet, markanvändning och buller. Några principer i INSPIRE-direktivet: För att undvika dubbelarbete skall insamling och uppdatering av olika datateman göras av den organisation och på den nivå där det kan ske effektivast (på lokal, regional eller nationell nivå eller på gemenskapsnivå). Man ska kunna sammanställa information från olika källor inom hela så att den blir enhetlig och jämförbar. Informa- tionen skall kunna användas gemensamt av många användare och tillämpningar. Information som samlas in på en viss nivå skall kunna användas gemensamt på alla övriga nivåer (lokalt, regionalt osv.). Detal- jerad information skall användas för mer ingående analyser och generaliserad information för mer övergripande och strategiska ändamål. Kommissionen antog förslaget till direktiv och förhand- lingarna avslutades först då Europaparla- mentet och slutligen kom överens om direktivets innehåll. Direktivet trädde i kraft . Av de kalkyler som ligger till grund för parlamentets och överenskommelse framgår att investeringskostna- derna för att införa INSPIRE uppgår till . Nyttan med INSPIRE kalkyleras till . Att införa INSPIRE är obli- gatoriskt för medlemsländerna. Det finns ännu inga kalkyler på genomförandekostnadernas storlek och fördelning i . Kommunerna berörs sannolikt i begränsad omfattning; endast då svensk lagstiftning anger att kommunerna skall samla in eller sprida angivna informationsslag. Det kan antas att staten kommer att stå för den största delen. Internet, e-mail och webb inom folkbiblioteken Alla slags förfrågningar, inklusive förfrågningar om omlån, tas numera emot via e-post till respektive bibliotek. Det första utlånet kräver att man hämtar materialet i och då registrerar lånet i låneautomat eller vid lånedisken. Omlån och reservation via nätet är dock ingen e-postfunktion utan något man gör genom att logga in sig med sitt lånekort plus pinkod. Både omlån och reservation via hemsida blev möjliga när bibliotekens administrativa datasystem fick Internet- funktioner. Man kan låna e-böcker och musik, boka datorer och komma in i vissa databaser via webben med hjälp av lånekortet. Denna utveckling skedde ganska snabbt efter att Internet blivit verklighet men föregicks ändå av en period med enklare hemsidor utan lånefunktioner. Vilka tjänster som finns är ytterst varierande biblioteken emellan. Hur långt utvecklingen kommit varierar mycket mellan kommunerna, precis som bibliotekens standard generellt gör. Man bör skilja på bibliotekens webbplats och katalog. Katalogen och cirkulationen är bara en mycket liten del av webbplatsens inne- håll. Man kan se webbplatserna som en självständig del av biblio- tekets verksamhet och deras länklistor är ofta bästa vägen ut på nätet. Det finns en centralt organiserad tjänst fråga bibliotekarie som även finns på olika språk och som chat se Varför gick folkbiblioteken i täten? 1968 presenterade Bibliotekstjänst sina planer på ett datasystem. Två Göteborgsbibliotek utsågs till försöksbibliotek för ett system som tidigare bara funnits i Bibliotekstjänsts testbibliotek i Staf- fanstorp. 1973 fattades principbeslut om att införa BUMS, Biblio- tekstjänsts Utlåningsutrustning och i . fick IT sitt genomslag (källa: Atlestam m.fl.TPF19FPT) på de göteborgska folkbiblioteken och det finns anledning att tro att låg nära fronten bland folk- biblioteken. Snabbt erbjöd folkbiblioteken den mest spridda kom- munala e-tjänsten till medborgarna. Bibliotekens traditionella klassifikationssystem gjorde att mar- ken var beredd för IT. Klassifikationssystemet SAB-systemet, är unikt svenskt och togs fram av en av SABTPF20FPT tillsatt kommitté med de dåvarande statliga bibliotekskonsulenterna (en statlig sam- ordningsinstans som försvann då de allmänna statsbidragen till bibliotek slopades ) och representanter för alla olika bib- liotekstyper. Den första versionen var klar och är i princip samma som fortfarande används av de flesta svenska bibliotek, även om det blir fler och fler som använder olika mer internationella system som bygger på decimalklassifikation. Även katalogreglerna är från början överenskomna på nationell nivå, men i och med digitaliseringen så finns det oftast även en post i det internationella marc-formatet. Det pågår mycket när det gäller internationell stan- dard på detta område, numera importeras bibliografiska poster från olika kataloger och databaser över hela världen och anpassas till det som används lokalt. Givetvis underlättade redan befintlig standard för katalogisering och klassning digitaliseringen, vad man gjorde var ju helt enkelt att föra över katalogkorten, som ju är en standardiserad beskrivning av varje exemplar av vad media som helst, dvs. det som skulle kallas metadata. Hela meningen med bibliotek är ju att strukturera, 1862–1997. organisera och ordna informations- och kunskapskällor så att allt går lätt att återfinna. Information retrieval var biblioteksbegrepp långt innan datoriseringen! Bland skälen till att folkbiblioteken har gått i täten, jämfört med andra offentliga sektorer, finns även att folkbiblioteken alltid har varit benägna att anamma nya medier, allt från LP-skivan till Inter- net. Bibliotekens kataloger, databaser och cirkulation var tunga informationsintensiva rutiner, urtypen för sånt som datorer är bra på. Ofta sker införlivandet av nya medier och funktioner genom att krav på inköp etc. ställs direkt av låntagarna. Det mesta av detta tar bibliotekarierna själva initiativ till – bibli- otek anses vara en mycket professionstyrd verksamhet. Den kolle- giala gemenskaper är en viktig faktor. bildades och ger ut . Föreningen har gått samman med och heter numera .