sou · GVB347 · 2008-01-01 00:00:00 — Kommissionen och standardiseringsorganen ska informeras om ett nationellt organ avser att ta fram en standard. Om t.ex. SIS planerar att ta fram en svensk standard måste detta notifieras innan arbetet sätts igång, för att kontrollera att inget motsvarande arbete redan pågår på europeisk nivå. Om så skulle vara fallet får inte det svenska arbetet sättas igång. samordnar notifieringsförfaran- det och upprätthåller databasen skickar också ut notifieringen till de övriga medlemmarna som får lämna synpunkter och måste beredas tillfälle att delta i det arbete som är tänkt att startas. Förfarandet kan också leda till att man kommer fram till att ett arbete i stället ska sättas gång på europeisk nivå. Det är alltså de svenska standardiseringsorganisationerna som ansvarar för att notifiera nationella standarder. Från SIS anmäldes 5 notifieringar till CEN:s databas 2005, varav 2 avsåg IT- området. gjordes 9 notifieringar; ingen av dessa avsåg IT-området. , 2003 respektive 2004 gjordes 32, 11 respek- tive 33 svenska anmälningar. Sammantaget gjordes 81 svenska notifieringar för perioden –2005. 16TP PT Mer information finns på /BOSS/support/support+processes+- +index/notification+procedure+-+notifications/index.asp. Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen 86, 28, 324 och 41 notifieringar, för att nämna några länder i storlek.TPF17FPT Enligt SIS har ingen erinran lämnats från svensk sida på andra länders notifieringar. Det är dock oklart i vilken mån någon erbju- dits den möjligheten; utredningen har inte tillgång till CEN:s data- bas och vi saknar även statistik över kommentarer på noti- fierade standardiseringsprojekt från , andra medlemsländer respektive kommissionen. Vi kan därför inte bedöma hur aktivt deltagit i notifierinsgsprocessen utöver rapporteringen av nationella standardiseringsinitiativ, eller i vilken mån proceduren nyttjas och fungerar i sin helhet. Informationsförfarandet för tekniska föreskrifter Den del som rör informationsförfarandet för tekniska föreskrifter berör i huvudsak inte det som vår utredning ska behandla, men vi lämnar ändå information här för att ge en helhetsbild av vad direk- tivet omfattar. är den svenska nationella kontaktpunkten för tekniska föreskrifter och sköter det elektroniska utbytet med Kommissionens generaldirektorat för näringsliv och industri. Informationsförfarandet i denna del innebär att medlemssta- terna är förpliktade att redan på förslagsstadiet anmäla utkast till tekniska föreskrifterTPF18FPT och regler om bl.a. informationssamhällets tjänster till kommissionen. Det är oftast föreskrifter som tas fram av olika myndigheter som är aktuella för anmälan, eller notifiering som det också kallas. En svensk notifikation sänds via Kommers- kollegium till kommissionen som översätter den och skickar den vidare till övriga medlemsländer. Normalt sett tar det medlemsstaten får anta förslaget eller föreskriften. Ett stort antal nationella regler anmäls inom EES-områ- det. anmäldes 800 och anmäldes närmare 17TP PT Commission staff working document. till Report from the commission to the council, parliament and Economic and social committee. The operation of directive 98/34/EC from 2002 to 2005. COM(2007) 125 final. 18TP PT Med detta avses medlemsstaters lagar och andra författningar som hänvisar till tekniska föreskrifter eller andra krav. Det kan också gälla frivilliga överenskommelser där en offentlig myndighet är avtalsslutande part och där tekniska specifikationer eller andra krav ska upp- fyllas, med undantag av anbudsspecifikationer vid offentlig upphandling. Vidare kan det gälla tekniska specifikationer eller andra krav eller tjänster och som hänger samman med skatte- mässiga eller finansiella åtgärder som i sin tur påverkar konsumtionen av produkterna eller tjänsterna. Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen 700 nationella regler.TPF19FPT Dessa riskerar att splittra upp marknaden om de inte är utformade på ett korrekt sätt, och det är därför anmälningsförfarandet finns. Det kan också vara viktigt att bevaka de anmälningar som skickas in från olika länder, eftersom dessa föreskrifter kan ha betydelse för t.ex. företag med intressen i det aktuella landet. Underlåtelse att anmäla leder till att föreskriften inte får tilläm- pas och till att staten kan bli skadeståndsskyldig. Om en medlems- stat inte anmäler sådant som ska anmälas kan det vidare leda till att kommissionen inleder ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 i EG-fördraget.TPF20FPT Artikel 9 anger skyldigheten vad gäller frysningsperioderna, och den innebär att föreskriften inte får antas under ett visst tidsper- spektiv, normalt . Notifierade föreskrifter kan dock drabbas av mycket längre frysningsperioder (stand still) än den normala . Det kan vara fallet om kommissio- nen eller annat medlemsland avger ett s.k. detaljerat utlåtande var- vid frysningsperioden förlängs med ytterligare . Kom- missionen har deklarerat att detaljerade utlåtanden från kommis- sionen skall betraktas som första steget i ett överträdelseförfarande. Förlängda frysningsperioder gäller också om den notifierade före- skriften för en fråga redan täcks i ett utkast till ett direktiv eller om kommissionen ser sig föranledd att inleda ett harmoniseringsarbete och meddelar då att man har för avsikt att föreslå eller anta ett direktiv. I dessa fall gäller en frysningstid . får inte medlemsstaten anta sitt utkast till teknisk före- skrift. Denna frysningstid kan förlängas ytterligare, , om rådet antar en gemensam ståndpunkt under tolvmånaders- blockeringen. Det direktiv som kommissionen tar fram kan i sin tur leda till beslut om att ge standardiseringsmandat till någon av standardise- ringsorganisationerna. 19TP PT Directive 98/34/EC at the Service of Better Regulation in the Enlarged EU: the Notification Procedure in 2005, , ENTR/PBE/ec D (2006) 487. 20TP PT EU-cirkulär 8, Informationsförfarande enligt direktiv /34/EG m.m. sid. 3 Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen Direktiv /34/EG ger kommissionen möjlighet att efter hörande av medlemsländer ge de europeiska standardiseringsorganen sär- skilda uppdrag, s.k. mandat, att utarbeta europeiska standarder. Denna möjlighet tillkom i och med den nya harmoniseringsmeto- den, enligt vilken standarder är ett centralt instrument i lagstift- ningen. Möjligheten att ge mandat används också på områden där lagstiftning inte är aktuell men där gemenskapen ändå har ett intresse av att standarder utarbetas, t.ex. IT-området, offentlig upphandling eller tjänsteområdet. Enligt den nya metoden har standarder en central roll som komplettering till lagstiftningen. Det bör dock understrykas att det arbete som de europeiska standardiseringsorganen utför på kom- missionens mandat endast är en mindre del av organens arbete. Kommissionen lämnar ibland ett ekonomiskt bidrag till det europeiska standardiseringsorgan som utför arbetet. Kommissio- nen förfogar över ca för ändamålet och för- delningen av dessa medel på de områden kommittén har bestämt görs av kommissionen. Resurserna är dock förhållandevis små; den övriga finansieringen står de berörda aktörerna för. För att ge en stabil rättslig grund för fortsatta bidrag till det mandaterade stan- dardiseringsarbetet antogs ett beslut av Euro- paparlamentet och rådet om finansiering av europeisk standardise- ring (1673/2006/EG). När ett mandat lämnats till eller CENELEC, frågar de rutinmässigt ISO respektive IEC om de vill utveckla en standard som svarar mot mandatet. Detta regleras genom de s.k. Wien-, och Dresdenavtalen mellan CEN-ISO respektive CENELEC-IEC. När ett mandat har getts inträder en frysningsperiod, när med- lemsstaterna ska säkerställa att deras standardiseringsorgan inte bedriver något standardiseringsarbete som negativt kan påverka den standard som kommissionen gett mandat om (artikel 6:3 och 7). Frysningsperioden pågår tills standarden är färdig. Det finns ingen gräns för hur lång frysningsperioden kan vara, men i snitt tar det att ta fram en europeisk standard. Detta gäller alltså enbart de nationella standardiseringsorganen och arbetet med standarder. Myndigheter och deras arbete med föreskrifter har som tidigare nämnts sitt eget förfarande, och kravet att respektera överenskomna standarder utanför de områden där de Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen fått särskild status, t.ex. under den nya metoden, återfinns i huvud- sak i förordningen (1994:2029) om tekniska regler. har möjlighet att ge undantag från frysningen i särskilda fall om ett medlemsland begär det eller om framtagandet av en standard tar än beräknat. Så snart en standard är framta- gen måste dock nationella standarder upphävas (senast ). for Standardisation and Conformity Assessment Policy (SOGS) for Standardisation and Conformity Assess- ment Policy (SOGS) är en rådgivande grupp till kommissionen som diskuterar standardisering, bedömning av överensstämmelse, marknadskontroll och teknisk lagstiftning i allmänhet. Kommis- sionen konsulterar SOGS i större frågor innan förslag föreläggs rådet eller 98/34-kommittén. Kommissionen använder också SOGS för avstämning i andra frågor. UD/har beredningsansvaret och representerar i denna rådgivande grupp. Kommerskol- legium och SWEDAC brukar medverka på hög nivå. Även hori- sontella övergripande policyfrågor, t.ex. på IT-området, tas upp i SOGS . Tillbakablick mot SOGITS (numera avskaffad) sammanträdde for Standardisation (SOGITS) på EU-nivå. Man hade ungefär motsvarande uppgifter som SOGS men specialiserat till IT- sidan. En tjänstemannagrupp i administrerades från Stats- kontoret med uppgift att förbereda mötena i SOGITS. Vid SOGITS-mötena representerades av Statskontoret och ibland även av ett par personer från den svenska referensgruppen. Bland medlemmarna i den svenska referensgruppen kan nämnas PTS, , , Försvarsmakten, Närings- och (numera UD), Finansdepar- tementet, SWEDAC, motsvarigheten till SIS, ITS, , , , , , konsultbranschen och IT-företagen. Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen avtog SOGITS aktiviteter och därmed upphörde också den svenska tjänstemannagruppen att träffas; sista mötet hölls . Den stående kommittén för tekniska standarder och föreskrifter (98/34-kommittén) För 98/34-direktivet finns den permanenta kommittén för tekniska standarder och föreskrifter (98/34-kommittén). Kommitténs leda- möter utses av medlemsstaterna, och representeras av UD/med bistånd av . Kommittén sam- manträder normalt , varav en eller två gånger med företrädare för de europeiska och nationella standardiseringsorga- nen och vissa andra intressenter. I kommittén behandlas allmänna handelshinderfrågor, frågor om informationsförfarandet för tekniska föreskrifter och enskilda anmälningar från medlemsstaterna som visat sig problematiska samt förslag till standardiseringsmandat och formella invändningar mot standarder. Kommittén är således en central kommitté för alla sektorsområden när det gäller standarder. Här tas, från svensk sida, slutlig ställning till mandat inom alla områden – alltså även om frågan tidigare kommit upp i olika sek- torskommittér. Som exempel behandlar kommittén standarder som passerat den stående kommittén på byggområdet och kommittén för produktsäkerhetsdirektivet i 98/34-kommittéen när ärendena går till beslut. I kommittén fattas alltså beslut om uppdrag att ta fram tekniska standarder på olika områden kopplade till olika politikområden i EU. PÅ IT-området är exempel på dessa politikområden Europe Standardisation Action Plan (ESAP); 2006 ICT Standardisation Work Programme.TPF21FPT Även mandat avseende andra stora policyområ- den t.ex. tjänsteområdet behandlas. Normalt har policydokumen- ten då redan behandlats i SOGS. De mandat som beslutas lämnas sedan till en eller flera av de tre standardiseringsorganisationerna CENELEC, eller ETSI. Om avsikten med ett mandat är att standarden ska tillämpas i lag- stiftningen enligt den nya metoden publicerar kommissionen en hänvisning till den färdiga standarden i Europeiska unionens offici- ella tidning. Standarden har genom detta förfarande blivit harmoni- 21TP PT Den senare har dock ännu inte gett upphov till några standardiseringsmandat. Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen För att kunna publiceras där måste det alltid finnas en lag- stiftning i botten, och när standarden har publicerats har den rätts- lig verkan (se avsnitt om nya metoden). Det finns ca 25 olika rättsakter på olika områden där denna metod används; exempel är direktivet om radio- och telekommuni- kationsutrustning (RTTE-direktivetTPF22FPT) samt direktiven för bygg- produkter, leksaker, medicinteknik och explosiva varor. Om någon medlemsstat anser att en standard är otillräcklig och inte kan användas i ett direktiv kan medlemsstaten anföra en s.k. formell invändning mot standarden. Detta kan göras antingen före eller efter att hänvisningen till standarden publicerats. Sådana invändningar behandlas i 98/34-kommittén. En formell invändning innebär inte att standarden i sig ifrågasätts eller undanröjs, utan endast att den inte anses kunna användas inom ramen för EG-lag- stiftningen och att hänvisning helt eller delvis ska utgå. Dessa invändningar kan ha stor inverkan på handeln. 4.2.4Beredningen av svenska ståndpunkter Beredningen av svenska ståndpunkter i det som berör 98/34-kom- mittén hanteras av inre marknadsgruppen på enheten för främjande och EU:s inre marknad på UD i samarbete med Kommerskolle- gium. UD skickar ut dokument och instruktioner för synpunkter till kontaktpersoner på alla berörda departement inom . gör utskick till berörda myndigheter, näringslivsorganisationer och standardiseringsorgan. Inför mötena i kommittén bjuder in berörda parter till ett förmöte där de aktuella punkterna diskuteras. Slutsatserna från förmötet ger ett kompletterande underlag till instruktionen med ståndpunkter på mötet. Det finns således en sedan gam- malt utmejslad beredningsordning för 98/34-direktivet. En viktig fråga för UD och är att de som ingår i beredningsorganisationen är tillräckligt insatta i hanteringen, eftersom frågorna kan vara komplexa, detaljerade och kräva bered- ning under mycket korta tidsfrister. I de flesta fall fungerar bered- 22TP PT 1999/5/EG. Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen ningen mycket väl och upplysningarna som kommer in till UD respektive är relevanta. På IT-området kan situationen däremot i bästa fall beskrivas som fläckvis mycket bra. Det har visat sig vara svårt att finna lämpliga kontaktytor som har överblick över de frågor som dyker upp. Frågorna kan vara av såväl policy- som teknisk karaktär och det gäller att rätt nivå och person får underlaget . Detta fungerar inte helt tillfredsställande , särskilt inte när det gäller frågor som spänner över större områden eller där standardisering ska inledas. Detta kan göra att inte har någon tydlig ståndpunkt på ett specifikt område där standardi- seringsmandat ska lämnas. Utredningen har frågat dem som tar del av beredningsunderlag för IT-standardisering i och på myndigheter hur beredningen fungerar och om den borde fungera på något annat sätt. Ett fåtal svar har inkommit men en del problem kan ändå skönjas. Från har det framkommit att en del handläg- gare känner sig okunniga på standardiseringsområdet. Man kan vis- serligen vända sig till specialister för sakkunskap i enskilda frågor men detta kan å sin sida leda till att den generella samsynen saknas. Bristen på kunskap och tid gör att synpunkter inte alltid lämnas. Det finns också exempel där ärenden undvikits med motivering att handläggarens bevakningsområde avser en viss teknik men inte standardisering på teknikområdet. Bland de myndigheter som deltar i beredningen har liknande synpunkter framkommit. Det anses inte alltid lätt att sätta sig in i vad standardiseringen omfattar och vilka konsekvenser den kom- mer att få vilket i sin tur medför att det inte är så lätt att svara på ett relevant sätt. anser även att det material som sänds ut skulle kunna vara kommenterat och att tidigare svenska ställningstagan- den borde redovisas. ser mottagaren dokumenten , även om processen för dokumentet har pågått . Vidare menar man att den klassificering av standarder som kom- missionen gör är annorlunda än den klassificering och ansvarsför- delning som görs nationellt. Förslagen bör därför granskas och anpassas till den svenska modellen. Från myndigheternas sida framkommer liknande förslag om t.ex. en kortfattad tydlig information på svenska om vad standardi- seringen gäller, vad den kan medföra och vad som kan påverkas. Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen Kommentarerna, från såväl som myndighe- terna i övrigt, tyder bl.a. på att handläggarna av ärendena ofta inte har tillräcklig kontinuitet och överblick på standardiseringsområ- det. Intervjusvaren tyder på att de som får materialet för kommen- tarer, särskilt i , inte är tillräckligt insatta för att kunna ta ställning. De efterfrågar ytterligare vägledning kring själva utskicken. Den lösning vi ser på detta problem är inte att ytterligare bereda ärendena i samband med att de skickas ut för kommentarer, men att hitta en metod som gör att man lättare ska kunna hitta de per- soner som redan är insatta i frågorna, personer som förmodligen i stor utsträckning går att hitta utanför hos speci- alistorgan av olika slag. 4.3Andra former för standardisering inom EU Rådet kan delegera verkställighetsbeslut till kommissionen. Rådet ska, enligt artikel 202 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, ge kommissionen befogenhet att genomföra de reg- ler rådet beslutat om i de rättsakter rådet antar. En korresponde- rande bestämmelse i artikel 211 föreskriver att kommissionen ska utöva de befogenheter som rådet ger kommissionen för att genom- föra beslutade regler. För att uppfylla vad fördraget föreskriver har ett system med verkställighetskommittéer skapats. Syftet med dessa kommittéer är att effektivisera gemenskapens beslutsfattande. Detta sker genom att lagstiftaren, dvs. rådet eller rådet och till- sammans, delegerar rätten att verkställa gemenskapslagstiftningen till kommissionen. Systemet med kommissionens verkställighets- kommittéer kallas även kommittéväsendet (den s.k. kommittolo- gin). I kommittéerna sitter kommissionsföreträdare ordförande. Rådet är representerat genom medlemsstaterna. Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen förhandlades ett nytt beslut om kommittévä- sendet fram, och rådets beslut 373/86/EEG ersattes med rådets beslut 486/99/EG om de förfaranden som ska tillämpas vid ut- övandet av kommissionens genomförandebefogenheter. Beslutet trädde i kraft . I det beslutet finns fyra olika förfa- randen: kommittologiförfarandet ändrades 2006 (2006/512/EG) och det finns nu ett föreskrivande förfarande med kontroll.TPF23FPT Verkställighetskommittéer finns enligt många rättsakter och berör flera olika myndigheter. Bl.a. flera inom PTS:s område elek- tronisk kommunikation (COCOM, RCS, TCAM). Bland upp- gifterna för sådana kommittéer kan ingå att besluta om frågor som gäller tekniska föreskrifter och standarder. För Inspire-direktivet, som syftar till att skapa en infrastruktur för rumslig information i gemenskapen och som trädde i kraft , kommer genomförandebestämmelser för harmonise- rad information, harmoniserade nättjänster, licensvillkor mm att tas fram i enlighet med det föreskrivande förfarandet, i vissa delar med den nya kontrollen (se not ovan). Resultaten av kommittologiförfarandet här kan delvis jämställas med standarder som kommer att bli bindande för medlemsstaterna. har av regeringen tilldelats ett samordningsan- svar inom området geografisk information och fastighetsinforma- tion och ett geodataråd inrättats vid verket som stöd i detta arbete. På uppdrag av regeringen har en strategisk plan för utvecklingen inom områdets upprättats och lämnats till regeringen . 23TP PT Det är nödvändigt att tillämpa det föreskrivande förfarandet med kontroll för åtgärder med allmän räckvidd vilka är avsedda att ändra icke väsentliga delar av en grundläggande rättsakt som antagits i enlighet med det förfarande som avses i art 251 i fördraget [] Detta förfarande gör det möjligt för den lagstiftande myndighetens båda parter att utföra en kontroll, innan sådana åtgärder antas. 2006/512/EG Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen 4.3.2Det svenska deltagandet i CEN:s workshops (WS) I vårt utredningsdirektiv nämns CEN:s workshops (WS) särskilt som ett exempel på brister i den svenska samordningen. Dessa workshops har ovan nämnts som ett snabbspår för den formella standardiseringsprocessen. I skrivande stund finns 14 pågående och 35 avslutade workshops i /ISSS. Det finns också workshops på andra områden än IT men i mycket mindre utsträckning. Som en jämförelse har icke IT-relaterade workshops resulterat i 19 dokumenterade överenskommelser (CWA) medan det på IT- området finns ca tio gånger så många. Det finns ingen central överblick över det svenska deltagandet i CEN:s workshops, även om Center (CMC) på begäran kan ge övergripande men odetaljerad information. Ett problem med CEN:s workshops är att medverkan sker direkt utan att det nationella standardiseringsorganet involveras. SIS har därför ingen detaljerad kunskap om svensk medverkan. Genom intervjuer och nystande i diverse nätverk, uppskattar vi att det fanns ca 10 svenskar engagerade i 7 pågående workshops. Det finns också spår från ytterligare ca 20 personer som deltagit i 12 numera avslutade workshops. Av dessa har 6 per- soner också deltagit i 5 förberedande fokusgrupper, varav 2 av dessa grupper verkar ha avslutats. När samtliga pågående och avslutade workshops med svenska deltagare (som vi känner till) placeras i ett sociogram (se nästa sida), framträder en bild av att de flesta workshops har någon enstaka svensk deltagare utan kopplingar till andra workshops eller till förberedande fokusgrupper. Det finns några fall där en work- shop har fler svenska deltagare och fall när enstaka personer deltar i flera verksamheter. I ett fall framträder ett kluster av flera personer och aktiviteter med olika aspekter av elektronisk handel som gemensam nämnare. Nya workshops meddelas av CMC till nationella medlemmar och ordföranden i tekniska kommittéer m.m. SIS mottar sådan information i egenskap av medlem i /när en ny workshop annonseras samt skriftligt på de /ISSS Forum- möten som förekommer 2–. SIS sprider informatio- nen internt. Utredningen har skickat en enkät till de personer vi funnit vara relaterade till workshops, och har fått in 10 svar. Frågorna rör främst om informationsutbyte och samordning. Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen Från svaren framgår att man fått information om workshops genom sitt ordinarie arbete och kontaktnät. En person fick känne- dom om en workshop genom SIS, då i egenskap av ordförande i en teknisk kommitté. Man understryker att CEN:s workshops är en bra arbetsmetod, men att den kan vara bättre lämpad för företag och det privata näringslivets intressen än för statens och myndigheters arbete. De skäl man anger är att det inte är reguljärt standardiseringsarbete som pågår vilket kan ha betydelse om resultatet ska användas i offentliga sammanhang. : workshops, sociogramTPF24FPT WS/ eProcure. 24TP PT Detaljer kring /ISSS workshops kan man få på: . Den formella strukturen för nationell samordning av IT-standardiseringen Man nämner också att arbetet kan gå fort och därmed vara svårt att skapa en nationell förankring och driva ärenden med heterogena intressen. Respondenterna ger exempel på hur man agerat för att skapa samordning inför arbetet i sina respektive workshops, bl.a. genom seminarier, regelbundna möten i en intresseorganisation och refe- rensgrupper.