sou · GVB356 · 2008-01-01 00:00:00 — Visserligen bör enligt 9 kap. 20 § aktiebolagslagen och 20 § revisionslagen en av moderföretagets revisorer vara revisor i dotterföretag. Någon skyldighet att utse sådan revisor finns dock inte och det är tveksamt om bestämmelserna innebär att några särskilda krav ställs på revisorerna eller revisionsföretag i dotter- företaget. Svensk rätt är därför förenlig med artikel 34.2. Enligt artikel 34.3 får det inte ställas särskilda krav på revisorer eller revisionsföretag som granskar ett bolag med säte i ett annat medlemsland och vars värdepapper handlas på en reglerad marknad i . Inte heller i dessa fall finns några särbestämmelser med sådana krav. Visserligen kan förordna revisor i sådana bolag. Denna möjlighet ställer dock inte några krav på redan utsedda revisorer i det utländska företaget och kan inte anses gälla sådana krav som avses i artikel 34.3. Svensk rätt är därför förenlig med artikel 34.3. I avsnitt 14.2 behandlas tillsyn av revisorer och revisionsföretag från tredjeländer. Offentlig tillsyn och reglering medlemsstaterna emellan 11.4Artikel 35 – Utseende av behöriga myndigheter 1.Medlemsstaterna skall utse en eller flera behöriga myndigheter för de uppgifter som föreskrivs i detta direktiv. Medlemsstaterna skall informera kommissionen om vilka myndigheter som utsetts. 2.De behöriga myndigheterna skall organiseras på ett sådant sätt att intressekonflikter undviks. Bedömning: kommer att vara behörig myndighet för nära nog alla uppgifter som föreskrivs i Direktivet. En generell bestämmelse om detta behöver inte införas i lag. Regeringen har att informera kommissionen om behöriga myndigheter. Svensk rätt står inte i strid med kravet på att behöriga myndigheter organiseras så att intressekonflikter undviks. Artikel 35 saknar motsvarighet revisorsdirektiv. I Direktivets preambel (punkten 20) sägs att medlemsstaternas behöriga myndigheter bör samarbeta med varandra närhelst så krävs för att de skall kunna utföra sina skyldigheter att utöva tillsyn över lagstadgade revisorer eller revisionsföretag som godkänts av dem. Ett sådant samarbete kan väsentligt bidra till att säkerställa konsekvent hög kvalitet på den lagstadgade revisionen i gemen- skapen. För att säkerställa effektivt samarbete och effektiv samordning bör utseende av behöriga myndigheter inte förhindra varje enskild myndighet att samarbeta direkt med övriga behöriga myndigheter i medlemsstaterna. Någon uttrycklig bestämmelse om behörig myndighet för de uppgifter som föreskrivs i artikel 35 finns inte i svensk rätt. Bestämmelser om behörig myndighet enligt gemenskapsrättsliga direktiv finns på andra rättsområden. Som exempel kan nämnas att utsetts att vara svensk nationell enhet i Schengens informationssystem (1 § lagen [2000:344] om Schengens informationssystem). Offentlig tillsyn och reglering medlemsstaterna emellan Vidare kan nämnas att enligt artikel 48 i MiFID skall varje medlemsstat utse de behöriga myndigheter som skall fullgöra var och en av de uppgifter som föreskrivs i det direktivet. Enligt den nya lagen om värdepappersmarknaden skall och i vissa särskilt angivna fall utgöra sådan behörig myndighet. är den myndighet som kvalificerar revisorer och registrerar revisionsbolag, utövar tillsyn över dessa samt ansvarar för utredningar och disciplinära påföljder. I kapitel 6 och 9 har föreslagits att nämnden också skall svara för registrering och kvalitetskontroll. Nämnden är den myndighet som har kontakter med motsvarande tillsynsmyndigheter i andra länder för samarbete och informationsutbyte. är med andra ord den myndighet som kommer att svara för de uppgifter som föreskrivs enligt Direktivet. Någon generell föreskrift i lag med sådan innebörd kan inte anses nödvändig. Det finns en uppgift i Direktivet som eventuellt bör ankomma på annan myndighet att svara för. Enligt artikel 38 skall medlems- staterna se till att en granskad enhet och den kvalificerade revisorn eller revisionsföretaget skall underrätta den eller de offentliga tillsynsmyndigheterna om revisorn eller företaget entledigas eller avgår . finns en skyldighet för bolag att rapportera till om en revisor avgår . Frågan om svensk rätts förenlighet med artikel 38 och vilken myndighet som skall ta emot en sådan uppgift behandlas i avsnitt 12.2. Det ankommer på regeringen att underrätta kommissionen om vilka myndigheter som är behöriga att svara för de uppgifter som föreskrivs i Direktivet. Enligt utredningens mening står svensk rätt inte i strid med kraven i 35.2. 11.5Artikel 36 – Tystnadsplikt och regleringssamarbete mellan medlemsstaterna Medlemsstaternas behöriga myndigheter med ansvar för god- kännande, registrering, kvalitetssäkring, kontroll och disciplin skall samarbeta när så är nödvändigt för att fullgöra sina skyldigheter enligt Offentlig tillsyn och reglering medlemsstaterna emellan De behöriga myndigheter i en medlemsstat som är ansvariga för godkännande, registrering, kvalitetssäkring, kontroll och disciplin skall bistå de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater. Behöriga myndigheter skall särskilt utbyta information och samverka vid utredningar i samband med lagstadgade revisioner. 2.Tystnadsplikt skall gälla för alla personer som är anställda eller före detta anställda vid behöriga myndigheter. Information som omfattas av tystnadsplikt får inte lämnas till andra personer eller myndigheter utom när det föreskrivs i lag eller annan författning i en medlemsstat. 3.Punkt 2 skall inte hindra de behöriga myndigheterna från att utbyta konfidentiell information. Den information som utbyts skall omfattas av den tystnadsplikt som gäller för anställda och före detta anställda vid behöriga myndigheter. 4.Behöriga myndigheter skall på begäran och utan onödigt dröjsmål lämna uppgifter för det syfte som anges i punkt 1. När så är nödvändigt skall de behöriga myndigheter som får en sådan begäran utan onödigt dröjsmål vidta nödvändiga åtgärder för att ta fram de begärda uppgifterna. Sålunda lämnade uppgifter skall omfattas av den tystnadsplikt som gäller för anställda och före detta anställda vid de behöriga myndigheter som erhållit uppgifterna. Om den anmodade behöriga myndigheten inte kan lämna de begärda uppgifterna inom rimlig tid skall den underrätta den begärande behöriga myndigheten om orsaken. De behöriga myndigheterna får vägra att tillmötesgå sådan begäran om uppgifter a) om uppgiftslämnandet kan inverka på den anmodade medlems- statens suveränitet, säkerhet eller allmänna ordning eller strida mot nationella säkerhetsregler, eller b) om rättsliga förfaranden redan har inletts vid den anmodade medlemsstatens myndigheter rörande samma handlingar och mot samma lagstadgade revisorer eller revisionsföretag, eller c) om den anmodade medlemsstatens behöriga myndigheter redan har meddelat ett slutligt avgörande rörande samma handlingar och mot samma lagstadgade revisorer eller revisionsföretag. Utan att det påverkar deras förpliktelser i rättsliga förfaranden, får de behöriga myndigheter som erhåller information enligt punkt 1 använda den endast för att fullgöra sitt uppdrag enligt detta direktiv och i samband med administrativa eller rättsliga förfaranden som specifikt avser detta uppdrag. 5.När en behörig myndighet finner att verksamhet som strider mot bestämmelserna i detta direktiv pågår eller har pågått på en annan medlemsstats territorium, skall den på ett så specifikt sätt som möjligt underrätta den behöriga myndigheten i den medlemsstaten om detta. Den behöriga myndigheten i den senare medlemsstaten skall vidta lämpliga åtgärder. Den skall meddela den underrättande behöriga Offentlig tillsyn och reglering medlemsstaterna emellan myndigheten resultatet och så långt det är möjligt också viktiga händelser under ärendets gång. 6.Den behöriga myndigheten i en medlemsstat får också begära att en utredning görs av den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat och på dennas territorium. Den får också begära att tjänstemän från den egna myndigheten tillåts att under utredningen åtfölja tjänste- männen från den andra medlemsstatens behöriga myndighet. Det övergripande ansvaret för utredningen skall dock ligga på den medlemsstat på vars territorium den äger rum. Den behöriga myndigheten får vägra att efterkomma en begäran om utredning enligt första stycket, eller en begäran om att tjänstemän från en behörig myndighet i en annan medlemsstat skall tillåtas följa med de egna tjänstemännen enligt andra stycket, a) om en sådan utredning kan inverka på den anmodade medlems- statens suveränitet, säkerhet eller allmänna ordning eller strida mot nationella säkerhetsregler, eller b) om rättsliga förfaranden redan har inletts vid den anmodade medlemsstatens myndigheter rörande samma handlingar och mot samma lagstadgade revisorer eller revisionsföretag, eller c) om den anmodade medlemsstatens behöriga myndigheter redan har meddelat ett slutligt avgörande rörande samma handlingar och mot samma lagstadgade revisorer eller revisionsföretag. 7.För att underlätta samarbetet mellan behöriga myndigheter kan kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 48.2 anta tillämpningsföreskrifter om förfarandena för utbyte av information och utredningar över gränserna enligt punkterna 2–4 i den här artikeln. Förslag och bedömning: Svensk rätt står inte i strid med kraven på informationsutbyte och samverkan mellan behöriga myndig- heter inom EES. Det bör dock i lag införas en förtydligande bestämmelse om att till motsvarande tillsynsorgan i andra länder får lämna ut uppgifter som där behövs för utredning, tillsyn och tillståndsgivning. Uppgifter bör dock inte få lämnas ut om suveränitet, säkerhet eller den allmänna ordningen äventyras eller om ett rättsligt förfarande pågår eller har prövats rörande samma sak som begäran avser. Vidare bör i lag upplysas att får begära utredning av motsvarande tillsynsorgan i andra länder. Offentlig tillsyn och reglering medlemsstaterna emellan Artikel 36 saknar motsvarighet revisorsdirektiv. I punkten 1 finns bestämmelser om informationsutbyte och samverkan mellan behöriga myndigheter i ett eller flera länder. I punkterna 2 och 3 finns bestämmelser om tystnadsplikt. I punkten 4 anges när en behörig myndighet på begäran skall utlämna upp- gifter till en annan behörig myndighet. I punkten 5 anges när en behörig myndighet på eget initiativ skall lämna ut uppgifter. I punkten 6 finns bestämmelser om att en behörig myndighet kan begära utredning av en annan behörig myndighet. Slutligen finns i punkten 7 en bestämmelse om att kommissionen kan anta tillämpningsföreskrifter om förfarandet. Några sådana föreskrifter har ännu inte meddelats. Bestämmelser om tystnadsplikt och förbud att lämna ut uppgifter finns i sekretesslagen. Enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen gäller sekretess i statlig myndig- hets verksamhet som består i bl.a. utredning, tillståndsgivning och tillsyn med avseende på näringslivet för uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar och forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, samt andra ekonomiska och personliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet. Sekretess enligt nämnda paragraf gäller dock endast i den utsträckning regeringen föreskriver det. Genom 2 § och punkten 114 i bilaga till sekretessförordningen (1980:657) har regeringen förordnat att sekretess skall gälla för utredning, tillsyn och tillståndsgivning som handhas av . Vidare sägs i 9 kap. 12 § andra stycket sekretesslagen att sekretess gäller för enskilds personliga eller ekonomiska förhåll- anden i ärende om godkännande eller auktorisation av revisor eller registrering av revisionsbolag, Offentlig tillsyn och reglering medlemsstaterna emellan om disciplinärt ingripande mot godkänd eller auktoriserad revisor eller registrerat revisionsbolag, eller om upphävande av godkännande, auktorisation eller registre- ring. En förutsättning för sekretess enligt 9 kap. 12 § är dock att det kan antas att den som uppgiften rör kan lida skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte beslut i ärendet. Enligt 14 kap. 1 § hindrar inte sekretessen att uppgift lämnas till annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller för- ordning. Av 14 kap. 2 § följer att sekretessen inte hindrar att uppgift lämnas ut till annan myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda. Dessa föreskrifter får enligt 9 kap. 12 § inte tillämpas i strid med avtal som ingåtts med utländsk myndighet eller utländskt organ. Enligt 1 kap. 3 § tredje stycket får sekretessbelagda uppgifter inte röjas för utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation annat än om utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift om detta i lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få utlämnas till svensk myndighet och det står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas ut. Av 1 kap. 6 § följer förbud att röja eller utnyttja sekretessbelagd uppgift för myndighet där uppgiften är sekretessbelagd samt för person som på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänsteplikt eller liknande grund för det allmännas räkning deltar eller har deltagit i myndighetens verksamhet och därvid fått kännedom om uppgiften. Här skall också nämnas att det i 2 kap. sekretesslagen finns bestämmelser om sekretess med hänsyn främst till rikets säkerhet eller dess förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation. Enligt 13 § revisorsförordningen skall lämna de upplysningar och utfärda de intyg om behörighet, yrkes- erfarenhet eller liknande förhållanden som behöriga myndigheter och organisationer i andra stater inom EES begär. I 14 § samma förordning föreskrivs att om en godkänd eller auktoriserad revisor, som har genomgått lämplighetsprov i , har erhållit motsvarande kvalifikation i ett annat land inom EES, skall nämnden underrätta behörig myndighet eller organisation i den staten, om nämnden meddelat beslut om upphävande god- Offentlig tillsyn och reglering medlemsstaterna emellan kännande eller auktorisation på disciplinär grund eller beslut om varning. Underrättelsen skall äga rum när beslutet vunnit laga kraft. Regeringen har tidigare konstaterat att 1 kap. 3 § sekretesslagen ger möjlighet att lämna ut handlingar och uppgifter till behöriga utländska myndigheter (se prop. 1992/93:89 s. 135 och 1999/2000:94 s. 57). Med utländsk myndighet bör enligt utred- ningens mening förstås även utländskt privaträttsligt organ som fullgör myndighetsuppgifter, i vart fall när det är fråga om myndighetsutövning (jfr prop. 1986/87:151 s. 148–151). I enlighet med detta anser utredningen att sekretesslagen inte behöver ändras för att nämnden skall få lämna ut erforderliga uppgifter enligt artik- larna 36.1, 36.5 och 36.6. Regeringen har också tidigare bedömt att bestämmelsen i 1 kap. 6 § sekretesslagen uppfyller krav på tystnadsplikt i andra direktiv som i huvudsak motsvarar artiklarna 36.2–36.4 (se prop. 1999/2000:94 s. 57). Svensk rätt får därför anses uppfylla kraven på tystnadsplikt i dessa artiklar. Det kan förutsättas att utan dröjsmål inhämtar de uppgifter som begärs av andra behöriga myndigheter. Vidare bör med hänvisning till den intresse- avvägning som skall göras enligt 1 kap. 3 § sekretesslagen kunna vägra att lämna ut uppgifter i enlighet med vad som sägs i artikel 36.4. Svensk rätt får därför anses förenlig med artikel 36.4. Det kan dock finnas skäl att införa en förtydligande bestäm- melse i revisorslagen om utlämnande av uppgifter till tillsynsorgan i andra länder inom EES. Bestämmelsen bör innebära att i enlighet med Direktivet får lämna ut uppgifter som där behövs för utredning, tillsyn och tillståndsgivning. Uppgifter bör dock inte få lämnas ut om suveränitet, säkerhet eller den allmänna ordningen äventyras eller om ett rättsligt förfarande pågår eller har prövats rörande samma sak som begäran avser. I SOU 2007:23 s. 133 har – med hänsyn till bestämmelser i det tredje penningtvättsdirektivet – föreslagits att det straff- sanktionerade yppandeförbudet i lagen om åtgärder mot penning- tvätt inte skall gälla uppgifter som lämnats till en tillsyns- myndighet. Som skäl för detta har bl.a. angetts att revisorn bör Offentlig tillsyn och reglering medlemsstaterna emellan kunna freda sig i ett tillsynsärende. Förbudet att yppa uppgifter är föranlett av intresset att förebygga, upptäcka och förhindra penningtvätt och terrorism. Av hänsyn till detta allmänna intresse bör sträng sekretess råda om tagit del av sådana uppgifter. Nämnden bör därför i regel inte lämna ut sådana uppgifter till andra tillsynsorgan. En annan sak är att revisorn med stöd av penningtvättsdirektivet bör kunna freda sig även inför utländska tillsynsorgan. Vad som sagts bör också gälla utlämnande av uppgifter i samband med en begäran från ett annat land om utredning i något avseende. bör – inom ramen för gällande sekretessbestämmelser – kunna tillåta att tjänstemän från andra länder inom EES är närvarande under utredningen. Behov av en förtydligande bestämmelse i sist nämnda avseende finns ej. Något hinder för att – i enlighet med artikel 36.6 – begära utredning av ett utländskt tillsynsorgan finns inte enligt svensk rätt. Det finns enligt utredningens mening skäl att klargöra att nämnden har en sådan möjlighet. Utredningen föreslår därför en ny bestämmelse av sådan innebörd i revisorslagen. 12Val och entledigande av revisorer och registrerade revisionsbolag 12.1Artikel 37 – Val av lagstadgade revisorer eller revisionsföretag 1.Lagstadgad revisor eller revisionsföretag skall utses av aktieägarna, delägarna eller medlemmarna på den granskade enhetens stämma. 2.Medlemsstaterna får tillåta alternativa system eller förfaranden för att utse lagstadgad revisor eller revisionsföretag under förutsättning att dessa system eller förfaranden är utformade så att den lagstadgade revisorns eller revisionsföretagets oberoende ställning i förhållande till den granskade enhetens företagsledning eller förvaltningsorgan garanteras. Bedömning: Svensk rätt är förenlig med kravet på att revisorn eller det registrerade revisionsbolaget som huvudregel utses av den granskade enhetens stämma. När revisorn eller det registre- rade revisionsbolaget utses av annan, finns det i den svenska lagstiftningen tillräckliga garantier för att värna revisorns eller det registrerade revisionsbolagets opartiskhet och självständig- het. Artikel 37 saknar motsvarighet revisorsdirektiv. Enligt artikel 37 skall en revisor som utför lagstadgad revision, som huvudregel utses av den reviderade verksamhetens stämma. Under förutsättning att den kvalificerade revisorn eller det registrerade revisionsbolagets opartiskhet och självständighet kan garanteras får dock medlemsstaterna tillåta andra system eller för- faranden. och entledigande av revisorer och registrerade revisionsbolag I 9 § revisionslagen föreskrivs att revisor utses av företaget, att företaget får bestämma att någon annan skall utse revisor och att i vissa fall skall utse revisor. förstås den fysiska eller juridiska person som är bokföringsskyldig enligt bok- föringslagen. Om företaget är en juridisk person uppkommer frågan vilket organ som kan utse revisor. Svaret beror på vilken associationsform det är fråga om. I ett aktiebolag skall revisorerna som huvudregel väljas av bolagsstämman (9 kap. 8 § aktiebolagslagen). Om bolaget skall ha flera revisorer får en eller flera av dem, dock inte alla, utses på annat sätt. Revisor kan då utses exempelvis av en viss aktieägarminoritet, kreditgivare, anställda, stat eller kommun, men inte av någon i egenskap av styrelseledamot eller verkställande direktör i bolaget. Om bolagsstämman eller annan inte fullgör sin skyldighet att utse behörig revisor kan förordna revisor (9 kap. 25 och 26 §§ aktiebolagslagen). Enligt 9 kap. 9 § samma lag kan läns- styrelsen också på begäran av en aktieägare utse en revisor (minoritetsrevisor) som skall delta i revisionen tillsammans med övriga revisorer. I ett handelsbolag utses revisor av bolagsmännen gemensamt, om de inte har kommit överens om annat. Revisorn i en ekonomisk eller ideell förening väljs av förenings- stämman, om inte annat anges i stadgarna. I en stiftelse med egen förvaltning utses revisorn av styrelsen. Om inte annat föreskrivs i stiftelseförordnandet utses revisorn i en stiftelse med anknuten förvaltning av 1. förvaltarens högsta beslutande organ, 2. regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, om förvaltaren är en statlig myndighet, eller 3. samtliga bolagsmän i förening, om förvaltaren är ett handels- bolag (4 kap. 1 § stiftelselagen). I enlighet med artikel 37 är huvudregeln i svensk rätt att revisorn utses av stämman men det finns många undantag. Därutöver förekommer en rad olika alternativ. Såsom Direktivet är utformat finns det utrymme för medlemsstaterna att tillåta alternativa och entledigande av revisorer och registrerade revisionsbolag förfaranden så länge den kvalificerade revisorns eller det registrerade revisionsbolagets opartiskhet och självständighet kan garanteras. Kvalificerade revisorer och registrerade revisionsbolag har en skyldighet att för varje uppdrag i revisionsverksamheten analysera sin opartiskhet och självständighet enligt 21 § revisors- lagen. Eftersom dessutom utövar tillsyn över revisionsverksamhet samt över kvalificerade revisorer och registre- rade revisionsbolag finns det tillräcklig garanti för att den valde revisorns opartiskhet och självständighet värnas. Utredningen anser därför att svensk rätt uppfyller kraven i artikel 37 och föreslår därför inte någon författningsändring. 12.2Artikel 38 – Lagstadgade revisorers eller revisionsföretags entledigande och avgång 1.Medlemsstaterna skall se till att lagstadgade revisorer eller revisions- företag får entledigas enbart på saklig grund. Skilda åsikter om redo- visning eller revisionsförfaranden skall inte anses vara skälig grund för entledigande. 2.Medlemsstaterna skall se till att den granskade enheten och den lagstadgade revisorn eller revisionsföretaget underrättar den eller de offentliga tillsynsmyndigheterna om den lagstadgade revisorns eller revisionsföretagets entledigande eller avgång och att en tillfredsställande förklaring till orsakerna lämnas. och entledigande av revisorer och registrerade revisionsbolag Förslag och bedömning: En bestämmelse bör införas om att revisionsklienten inte får entlediga revisorn om det inte finns sakliga skäl för det. Svensk rätt är förenlig med kravet på att både den valde revisorn och revisionsklienten skall anmäla en förtida revisors- avgång till den offentliga tillsynsmyndigheten. Med offentlig tillsynsmyndighet menas för svensk del antingen eller . Bestämmelser bör införas som reglerar den valde revisorns och revisionsklientens skyldighet att anmäla skälen till den förtida avgången till eller . Utred- ningen anser emellertid inte att dessa uppgifter behöver registreras. Den önskvärda offentligheten bör kunna tillgodoses genom att den nye revisorn bifogar uppgifterna till revisions- berättelsen i de fall där det finns en lagstadgad skyldighet att bifoga den tidigare revisorns iakttagelser. I övrigt bör möjligheten för en ny revisor att lämna uppgifter i revisions- berättelsen som denne anser bör komma till exempelvis aktie- ägarnas eller medlemmarnas kännedom anses vara en tillräcklig åtgärd. Revisionsklientens eventuella underlåtenhet att anmäla skälen till entledigandet bör inte förenas med några särskilda sanktioner. Artikel 38 saknar motsvarighet revisorsdirektiv. Artikel 38 är avsedd att skydda revisorns opartiskhet och själv- ständighet (jfr punkten 22 i preambeln). Den begränsar revisions- klientens möjligheter att entlediga revisorn och ålägger revisionsklienten och revisorn en skyldighet att rapportera till offentliga tillsynsmyndigheter om förtida revisorsavgång med angivande av skäl för avgången.