sou · GWB359 · 2008-06-05 00:00:00 — Även RF är försiktigt i sina slutsatser. I likhet med påpekar förbundet att det ännu inte går att mäta hur många som blivit nya medlemmar i idrottsrörelsen som en direkt följd av satsningen. påpekas att det finns indikatorer på att verksamheten trots allt öppnat dörrarna för fler. Det främsta tecknet är naturligtvis att över två miljoner barn- och ungdomar deltagit i olika handslagsaktiviteter. Därtill har nya föreningar bildats – vilket i sig är ett uttryck för nya medlemmar. Slutligen åberopas LOK-stödsstatistiken som ytterligare belägg för ökad föreningsaktivitet. Mer konkret hävdas att antalet LOK- stödsberättigade sammankomster ökat sedan Handslagets tillkomst med 130 000 som antalet deltagartillfällen ökat med en dryg miljon.TPF41FPT Enligt vår mening finns det emellertid skäl att ifrågasätta RF:s slutsatser. Att nya föreningar skapats till följd av Handslaget är ett påstående som inte beläggs. Därtill finns det olika sätt att tolka LOK-stödsstatistikens utveckling . RF:s bedömning baseras på en jämförelse . Som visats i tabell 9.2 är det visserligen riktigt att antalet sammankomster och del- tagartillfällen var högre vid det senare tillfället. 39TP PT (2008), s. 48. 40TP PT Ibid., s. 42. 41TP PT Här är Handslaget, s. 38. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter att just 2003 uppvisar en tydlig – och tillfällig – nedgång i LOK- stödsstatistiken. Förklaringen till denna nedgång ska troligen sökas i den centralisering av LOK-stödshanteringen som genomfördes och som innebar att RF på central nivå övertog distrikts- förbundens tidigare arbete med att samla in ansökningar och för- dela bidrag. För att ytterligare problematisera bilden kan konsta- teras att LOK-stödet minskat kontinuerligt , det vill säga i takt med att antalet handslagssatsningar ökat. Denna nedgång sammanhänger troligtvis med en generell minskning i populationen barn och ungdomar i åldern 7–(jfr avsnitt 9.3.3). Slutligen kan även RF:s ökade kontroller eventuellt ha haft en negativ inverkan på den totala statistiken. Sammantaget är det således högst tveksamt om LOK-stödsstatistiken kan åberopas som intäkt för ökad aktivitet inom barn- och ungdomsidrotten under hand- slagsperioden –2006. och i sådana fall – för vilka? För vilka barn och ungdomar har dörrarna öppnats? Frågan kan framstå som trivial. Var inte syftet med Handslaget att nå så många unga som möjligt? Därtill visar väl särskilda satsningar på bland annat flickor, ungdomar med utländsk bakgrund och funktions- hindrade att Handslaget prioriterat sådana grupper som kan anses vara underrepresenterade inom idrotten? Detta är givetvis sant. En stor del av handslagsmedlen har gått till lokala föreningsaktiviteter i syfte att rekrytera nya medlemmar hos underrepresenterade grup- per. Problemet är dock – vilket ett antal av de vetenskapliga utvärderingarna visat – att föreningarnas strategier för att nå dessa grupper ofta utgått från förenklade eller stereotypa uppfattningar om manligt och kvinnligt och/eller etnicitet. Därtill har det funnits en tendens i många av de utvärderade föreningsprojekten att betrakta de grupper man vill nå som problematiska istället för att reflektera över om den egna verksamheten tilltalar alla. Eller som formulerar saken: I de särskilda satsningar som riktats mot speciella grupper, t.ex. tonårsflickor och invandrarflickor, så förläggs de förväntade eller uppkomna problemen till individen (eller till föräldrarna) inte till idrottens struktur. Det är individen som ska lockas och anpassas till Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter Att förändra idrotten så att den ska passa individernas behov kommer inte i första rummet. Idrottens struktur ifrågasätts sällan.TPF42FPT Problemet är således inte avsaknaden av öppnade dörrar utan att den verksamhet som föreningarna erbjudit varit förhållandevis traditionell. Dörrarna har främst öppnats för de unga som är beredda att acceptera idrotten i dess traditionella form, det vill säga en verksamhet bestående av träning, förkovran och tävling och som kräver regelbunden närvaro, intresse och ett visst mått av motorisk och social kompetens. Kvar finns dock de som Hand- slaget i första hand var tänkt att nå: de fysiskt inaktiva och de som inte vanligtvis deltar i föreningsidrottens verksamheter. Enligt framstår detta som en grupp som alltjämnt betraktar dörren till idrotten som stängd. Men det finns givetvis undantag: Här ska dock påpekas att några studier visar att de föreningar som bryter mot idrottsrörelsens traditionella logik, som bygger på en tävlingsfostran med sytematisk träning, tävling och rangordning, och istället satsar på föreningsfostran där man tonar ner allvaret, sysslar med fler idrotter och iscensätter andra former av verksamhet, som utflykter, fikakvällar, discodans etc., har varit framgångsrika i att dra till sig ungdomar.TPF43FPT Idrottsföreningars samverkan med skolan Inom ramen för Handslaget fick idrottsföreningar även möjligt att samarbeta med skolor för att utveckla metoder som lockar alla elever till fysisk aktivitet i olika former och därigenom nå barn och ungdomar som inte deltar i idrottsverksamhet. Denna möjlighet utnyttjades till fullo. Enligt RF:s egna uppgifter genomfördes sammanlagt 7 300 olika skolprojekt till en kostnad av drygt 230 miljoner kronor.TPF44FPT Även forskarnas studier vittnar om betydande aktivitet. I en utvärdering av handlagsverksamhet i framkom att av samtliga skolor i länet hade medverkat. Detta län framstår emellertid som ett extremfall. Åtminstone pekar andra utvärderingar mot ett skoldeltagande på cirka 40–. Därtill var det långt ifrån alla klasser eller elever som medverkade. Som exempel kan nämnas att cirka hälften 42TP PT (2008), s. 47. 43TP PT Ibid. 44TP PT Här kan tilläggas att totalt 5 200 satsningar genomfördes i distriktsförbundens regi och för en kostnad av , medan 2 100 projekt genomfördes via specialidrottsför- bunden till en kostnad av . Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter av alla skolor i deltog i olika handslagsverksamheter men endast mellan av dessa skolors elever.TPF45FPT Föreningarnas skolaktiviteter har varit många och varierade. Vissa verksamheter har bedrivits – andra på raster eller efter skoltid. Ofta har lärare varit närvarande men genomgående är det föreningsledare som har haft huvudansvaret för den aktuella lektionen. Att kortfattat karakterisera idrotts- rörelsens skolsamverkan är således ingen enkel uppgift. menar dock att en betydande del av handslagsaktiviteterna haft karaktären av prova-på verksamhet, det vill säga en varit ett slags marknadsförening av föreningarnas ordinarie verksamhet.TPF46FPT Av allt att döma har samarbetet mellan idrottsrörelsen och skolan fungerat bra. Tillfrågade föreningar har till övervägande del varit positiva och ofta tillagt att satsningarna även främjat nyrekry- tering av medlemmar. Därtill har cirka hälften av skolornas representanter svarat att aktiviteterna lett till ökad fysisk aktivitet bland barnen. Även RF menar att samarbetet mellan idrottsrörelsen och skolan fungerat bra. Därtill anser förbundet att en initial oro för att idrottsledare skulle sakna kompetens eller vara olämpliga till att leda skolaktiviteter inte besannats.TPF47FPT Även om både idrottsrörelsen och skolan således gett sam- arbetet högt betyg, utgör just skolsatsningarna den typ av hand- slagsaktiviteter som forskarna ställt sig mest kritiska till. Invänd- ningarna kan sammanfattas i två punkter. Den första handlar om vilka skolbarn som i praktiken nåtts via dessa handslag. Här visar forskarnas utvärderingar att få skolprojekt varit inriktade på den grupp som Handslaget i första hand var avsett att nå: de fysiskt inaktiva. Enligt är detta inte förvånande: De barn som inte alls är intresserade av idrott, kanske har motoriska och/eller sociala problem eller mer påtagliga funktionshinder, behöver en professionellt utbildad pedagog för att lockas till motorisk träning och utveckling. Idrottsledaren, som ofta har en begränsad om ens någon ledarutbildning, kan naturligtvis vara framgångsrik när det gäller att lära ut sin idrott till barn som har lust att delta i verksamheten, så också inom skolans värld, men har knappast något att erbjuda det fysiskt inaktiva och ointresserade barnet. Här möts två svårförenliga logiker; idrottens logik som innebär träning och förkovran, och ofta med tävlingsmoment, i en särskild idrott, vars form och villkor redan 45TP PT (2008), s. 33. 46TP PT Ibid., s. 43. 47TP PT Här är Handslaget, s. 18. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter är givna – och den logik som bör gälla i skolämnet idrott och hälsa; att med till buds stående medel förbättra barns motoriska och fysiska förmåga och fördjupa deras insikter i en hälsosam livsföring.TPF48FPT resonemang utmynnar i forskarnas andra invändning: att hela idén med att bedriva handslagsverksamhet på skoltid utgör ett försök att korsa två i grunden oförenliga sociala fält – det civila samhällets ideella verksamhet och det offentliga (och obligatoriska) skolväsendets. Detta ger i sin tur upphov till en rad principiella och praktiska invändningar vilka inte tillräckligt uppmärksammats av vare sig staten eller idrottsrörelsen. En första anmärkning är natur- ligtvis att skolans ambitioner i frågan om pedagogiskt utbildad personal svårligen infrias genom samarbeten med ideella förenings- ledare. En närliggande invändning – som även framgår av citatet ovan – är att skolans ämne i idrott och hälsa inte utgör en light- version av föreningsidrotten. Till detta kommer frågan om idrottsrörelsen har den kompetens som behövs för att aktivera de fysiskt inaktiva? Här menar åtminstone att samhällets förväntningar på idrottsrörelsen är orealistiska. Idrottsrörelsen lockar många, till och med majoriteten av alla barn, med en särskild form av idrottskultur, där prestation och tävlings- moment inom en given idrottsgren är självklara inslag. Alla barn och ungdomar känner sig inte hemma i denna kultur. Att föra in denna kultur i skolan kan därför bli kontraproduktivt. Fysisk aktivitet kan på detta sätt komma att förknippas med prestationsutveckling, ofta tävling, inom en speciell idrottsgren och inte med allmän och allsidig motorisk inlärning utan konkurrens. Föreningsidrottens upplägg lockar många barn, kanske de flesta, men kan skrämma bort de barn som behöver det största stödet. Grovt uttryckt kan man säga att inom idrottsrörelsen förväntas barnet anpassas till idrotten men inom skolan förväntas aktiviteten anpassas till barnet.TPF49FPT Det finns således flera skäl till att ifrågasätta om ett samarbete med idrottsrörelsen är en lämplig strategi för att lösa de folkhälso- politiska problem som följer av att barn och ungdomar rör sig för lite. Den mest självklara lösningen är rimligtvis något helt annat: att stärka skolidrottsämnet, det vill säga utöka timantalet, se till att det finns behöriga lärare och adekvata idrottslokaler på varje skola samt ge ämnet ett kvalitativt bättre och mer allsidigt innehåll. Från en sådan styrkeposition skulle idrottslärarna sedan också kunna bli motorer i ett arbete för att elevernas fysiska aktivitet blir hela 48TP PT (2008), s. 47. 49TP PT Ibid., s. 48. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter Därigenom skulle skolan också kunna etablera ett omfattande samarbete med föreningsidrotten, men på sina egna villkor. Precis som RF:s bidrag till specialidrottsförbunden, har handslags- medlen i huvudsak fördelats till förbunden i enlighet med deras relativa storlek. Framförallt två mått har legat till grund: för- bundens RF-bidrag och omfattningen på LOK-stödet (som mått på barn- och ungdomsaktiviteter) Till och med resurserna för att administrera Handslaget på central förbundsnivå (totalt 105 mil- joner kronor) har nästan uteslutande fördelats i relation till för- bundens medlems- och föreningsantal samt omfattningen av deras barn- och ungdomsverksamhet. Som påpekats tidigare (jfr 9.1) innebär alla bidragsfördelnings- principer att vissa verksamheter eller ändamål prioriteras på bekost- nad av andra. I detta fall – liksom i RF:s förbundsstöd – går det att hävda att rättviseprinciper ansågs viktigare än konkreta mål och visioner. Det primära i bidragsfördelningen blev nämligen inte vad förbunden ville göra med sina handslagsmedel (denna fråga överläts till förbunden att själva bestämma över) – utan hur mycket de skulle få för att genomföra sina självvalda handslagssatsningar. I en av forskningsutvärderingarna av Handslaget studerade , , effekterna av RF:s fördelnings- principer.TPF50FPT Studien baserades på en ingående analys av handslags- medlens fördelning på lokal föreningsnivå i . intresserade sig för framförallt två aspekter. Först studerades före- ningarnas SF-tillhörighet, det vill säga i vilken utsträckning förut- sättningarna att få bidrag påverkades av faktorer som det egna förbundets storlek, tilldelning av handslagsmedel och LOK-stödets omfattning. Därefter studerades s.k. kommunkontexter, det vill säga hur handslagspengarna fördelades i mellan föreningar i olika kommuner. I undersökningen av föreningarnas SF-tillhörighet framkom att stora förbund (många medlemmar, stora föreningar och/eller många medlemmar per förening) hade mest handslagsmedel att 50TP PT , Var hamnade handslagspengarna?, Svensk idrottsforskning nr. 3–4 (2008). Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter Dessa förbund delade även ut mest bidrag per förening och till störst andel av sina föreningar. slutsats blev följakt- ligen att Handslagets fördelningsprinciper var särskilt gynnsamma för stora förbund med många unga aktiva utövare. De förbund som redan lockade flest hade följaktligen fått bäst förutsättningar att locka till sig ännu fler. menar även att Handslagets fördelningsprinciper kan karakteriseras som en självförstärkande rundgångsprocess. Detta beror på att förbundens tilldelning av handslagsmedel baserades på deras tilldelning av LOK-stöd. Detta innebar att förbund som redan hade en omfattande barn- och ungdomsverksamhet fick stora handslagssummor, vilket ökade deras möjlighet att locka till sig ännu fler. De nya medlemmarna ledde i sin tur till ökat LOK-stöd vilket ytterligare stärkte förbundets tilldelning av handslagsmedel osv. Resultatet blev en situation där stor blev större medan liten inte kunde hänga med. Än mer anmärkningsvärt blev resultatet av kommun- studie. Resultatet visade nämligen att populära idrottsföreningar i socioekonomisk välmående kommuner och tätorter hade tilldelats betydligt mer handslagspengar än föreningar i ekonomiskt svagare kommuner eller på landsbygden. Mest medel hade hamnat i – den kommunen i med högst medelinkomst och näst högst utbildningsnivå (efter ). Minst kanaliserades till föreningar i – en kommun kännetecknad av låg medel- ålder, låg utbildningsnivå och låg medelinkomst, många barn med ensamstående föräldrar och den tredje högsta brottsligheten i länet. I ett avslutande resonemang ifrågasatte om RF:s fördelningsprinciper var förenliga med Handslagets mål. ett resultat av denna fördelningsprincip blev att medlen främst hamnade i tätbefolkade, socioekonomiskt välbärgade, kontexter. Frågan är dock om de var i dessa kontexter som behovet av insatser motsvarande handslaget var som störst? Man kan även reflektera över om de idrotter som redan lockar många nödvändigtvis ska ha bäst förutsättningar att locka fler? Kanske skulle fördelningen ha sett annorlunda ut om större fokus lagts på handslagets mål och de särskilda behoven i kontexter där idrottslivet är relativt begränsat? Då kanske även liten hade kunnat hänga med?TPF51FPT I detta sammanhang kan tilläggas att RF i sin slutapport karakteriserar små och mindre idrotter som Handslagets största 51TP PT Ibid., s. 99. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter vinnare eftersom dessa haft störst potential att utvecklas, lyfta sin verksamhet och nyrekrytera.TPF52FPT studie stödjer inte den analysen. Om frihet och egenansvar Som påpekats tidigare, har Handslaget även kännetecknats av en decentraliserad beslutsstruktur där inte minst specialidrottsför- bunden haft stor frihet att självständigt styra över den egna handslagsverksamhetens inriktning och utformning. Den valda strategin har motiverats med att varje SF bestämmer över sin egen idrott och att förbunden själva är bäst lämpade att bedöma hur en satsning som Handslaget gör mest nytta inom just deras idrotter. Principen att låta tusen blommor blomma har dock inte varit hel problemfri. Förbundens frihet att själva utforma sina handslags- strategier gav visserligen utrymme för egna initiativ – men det skapade även osäkerhet och frustration. Enligt Göteborgsforskarna fanns det förbund som upplevde avsaknaden av riktlinjer i fördelnings- processen som problematisk – åtminstone och/eller innan de utvecklat egna kriterier för sin bidragsgivning. Enligt forskarna borde idrottsrörelsen följaktligen varit bättre på att utnyttja lärdomar från tidigare satsningar. Partsammansatta bedömargrupper med representanter från idrotts- rörelsens olika delar, samt även relevanta representanter från övriga samhället skulle tillsamman med mer handfasta instruktioner kunnat ge en helt annan tyngd och stadga åt medelstilldelningsprocessen och därmed också kunnat premiera projekt med kunskapsgenererande ansatser och som var tydligt framtidsinriktade.TPF53FPT I flera utvärderingar noterades även en betydande variation i förbundens fördelningsstrategier. Medan vissa förbund hade för- hållandevis långtgående krav för att stödja föreningarnas handslags- aktiviteter, tillämpade andra desto enklare metoder. I vissa fall behövde föreningarna inte ha aktivitetsförslag eller ens ansöka om medel. I en enkät som riktade till specialidrotts- förbunden angående deras strategier för att informera om och fördela handslagsmedel uppgav 7 av 55 (svarande) förbund att man 52TP PT Här är Handslaget, s. 39. 53TP PT , , Handslaget – från idé till utvärdering, Svensk idrottsforskning nr 3–4 2007, s. 28. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter fördelat åtminstone delar av sina handslagspengar till föreningar utan att de först ansökt om det.TPF54FPT I minst ett SF tillämpades ett system där medlen kanaliserades till de egna föreningarna utifrån faktorer som antalet ungdomslag och ungdomar i seriespel, det vill säga principer som snarare påminner om LOK-stödet än idén att premiera nytänkande och utvecklingsprojekt. Som forskarna så riktigt konstaterar, kan ett sådant förfaringssätt knappast ses som förenligt med Handslagets syfte.TPF55FPT 9.4.5Att öppna eller att stänga dörrar? Handslaget har utan tvekan gett både föreningar och förbund många och viktiga erfarenheter. Även om det visat sig svårt att (åtminstone ännu) fastställa i vilken utsträckning som satsningen resulterat i att nya barn och ungdomar börjat föreningsidrotta, har processen med att utveckla och genomföra alla dessa tusentals insatser rimligtvis gett positiva lärdomar för framtiden. En av de kanske viktigaste insikterna verkar handla om satsningens över- gripande mål. En jämförelse mellan målformuleringarna i Hand- slaget och inriktningen på dess efterföljare, Idrottslyftet, visar nämligen en tydlig förskjutning från nyrekrytering till insatser för att behålla de barn och ungdomar som redan är med. Lite tillspetsat kan man hävda att Handslagets mål att öppna dörrarna för fler i Idrottslyftet ersatts med en ambition att stänga dörrarna om fler så att de unga fortsätter att idrotta längre upp i åldrarna. Detta framstår som en klok strategi. Föreningsidrotten tillhör en av de mest populära fritidsaktiviteterna hos barn och ungdomar. Som visats i kapitel 6, har mer än åtta av tio ungdomar tillhört en idrottsförening åtminstone en gång . Nästan hälften har dessutom prövat på fyra idrotter eller fler. Detta talar för att idrotten är framgångsrik med att nå de unga. Även om det alltid bör vara ett mål för idrotten att få nya ungdomsskaror att börja idrotta, framstår det som en större – och kanske viktigare – utmaning att få fler att stanna kvar längre upp i åldrarna. I detta sammanhang finns det skäl att återknyta till de forskningsresultat som presenterades i kapitel 7. 54TP PT Opublicerade uppgifter framtagna av inom ramen för dennes utvärdering av Handslagsprojekt. 55TP PT m.fl. (2007), s. 26. Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter många bra sätt att uppmuntra fler barn och ungdomar att stanna kvar i idrotten. Rimligtvis utgör även erfarenheterna från Hand- slaget en god grund för nya idéer och utvecklingsinsatser. Därtill har utredningen med intresse tagit del av en projektform för föreningsutveckling kallad socialt bokslut som startats i försöksform inom idrottsrörelsen.TPF56FPT Viktigast av allt är dock hur själva kärnverksamheten är utformad. Och här menar vi att de föreningar som lyckas skapa en sund balans mellan förenings- och tävlingsfostran även får de bästa förutsättningarna att behålla sina medlemmar. 9.5Statens stöd till elitidrott I uppdrag ingår även att utvärdera statens stöd för att skapa förutsättningar för framgångsrika elitidrottare. Detta är lättare sagt än gjort. Ett första problem handlar om avsaknaden av information. Svensk elitidrott utgör på många sätt ett oplöjt kunskapsfält. Påfallande få samhällsvetenskapliga fors- kare har intresserat sig för att analysera och förstå elitidrottens utformning, dess förutsättningar och existensvillkor.TPF57FPT Till detta kommer att elitidrotten tillhör de frågor där RF:s återrapportering till regeringen är som mest begränsad. För att ytterligare kompli- cera bilden så är det inte ens självklart vad som egentligen menas med begrepp som elitidrott eller elitidrottare. Intuitivt anar man att det handlar om idrottsutövare eller lag som deltar eller utmärker sig i nationella och/eller internationella mästerskap. Men som filosofen konstaterat, är verkligheten betydligt mer komplicerad. Ofta är nämligen skillnaderna i olika idrotters utformning, organisation och ekonomiska förutsättningar så stora att det är tveksamt om det över huvud taget är möjligt att formu- lera en definition som fångar elitidrotten i hela dess bredd. Den rådande begreppsförvirringen är dessutom inte enbart ett idrottsvetenskapligt eller analytiskt problem. Att olika förbund och 56TP PT På initiativ av Skåneidrotten har ett antal föreningar påbörjat ett arbete med föreningsut- veckling med hjälp av ett opublicerat material som är en revidering och anpassning till förenings- idrotten av materialet Socialt Bokslut: Ett vägledningsmaterial (se wwwHT .mip.org.se)TH . För en bedömning utifrån praktisk erfarenhet av materialet se idrottens nya roll: Socialt ansvar genom socialt bokslut, Svensk Idrottsforskning, nr. 3 (2006). 57TP PT Bland undantagen kan nämnas , Den svengelska modellen. (1993), , Leken som blev allvar. mellan folkrörelse, stat och marknad (1989) och , Vägen till landslaget: en retrospektiv studie av framgångsrika ungdomar i sju idrotter (1991). Utvärdering av fyra statliga bidragsformers effekter idrottsliga verksamheter har skilda definitioner och synsätt på vad som avses med elitidrott reser även konkreta hinder i strategiska diskussioner om verksamheten omfattning, utveckling och behov av stöd.TPF58FPT Ett andra problem handlar om att stödet till elitidrotten inte är samlat under en särskild bidragspost. Elitidrotten finansieras på många sätt och via en rad skilda bidrag. Vissa av dessa bidrag är explicit inriktade på elitidrottsliga aktiviteter och således relativt enkla att identifiera, studera och utvärdera. Andra delar av stödet är betydligt mer svårbedömda. Ett exempel är specialidrottsför- bundens statsbidrag. Hur stor del av detta används egentligen för elit- respektive breddidrott? Eller det statliga LOK-stödet? Detta bidrag genereras via aktivitetsnivån i en förenings barn- och ungdomsverksamhet. Föreningarna har emellertid full frihet att själva besluta över medlens disposition.