sou · GWB372 · 2008-08-04 00:00:00 — Ett förfarande fastställs för att säkerställa en smidig övergång () innan handeln med radiospektrum (enligt artikel 9 b ramdirektivet, se ovan) är helt genomförd (arti- kel 5.2). Enligt förslag till artikel 5.6 auktorisationsdirektivet kan med- lemsstaterna vidta åtgärder för att stoppa s.k. spektrumhamstring. De ska säkerställa att konkurrensen inte snedvrids som resultat av någon överlåtelse eller ansamling av nyttjanderätter för radio- frekvenser. I sådana fall får medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder som t.ex. att minska, återkalla eller tvinga fram en försäljning av en nyttjanderätt för radiofrekvenser. Genom ändringarna i auktorisationsdirektivets artiklar 5.2, 6 och 7.3 anges bestämmelserna för att säkerställa en flexiblare användning av radiospektrum, dvs. genomförandet av teknik- neutralitet (friheten att använda vilken teknik som helst inom ett frekvensband), tjänsteneutralitet (frihet att använda radiospektrum för att erbjuda alla slags tjänster) och handeln med radiospektrum. I auktorisationsdirektivets artiklar 6 a och 6 b förenklas till- trädet till radiospektrum för företag som behöver nyttjanderätter i samtliga medlemsstater (leverantörer av tjänster med paneuropeiska egenskaper, t.ex. leverantörer av satellittjänster) genom att kommis- sionen, som ska biträdas av kommunikationskommittén, kan sam- ordna eller harmonisera villkoren för individuella nyttjanderätter, urvalsförfaranden och valet av företag. Den europeiska myndig- heten föreslås bistå kommissionen genom att avge yttranden. Dessa artiklar ersätter artikel 8 i samma direktiv, som av kom- missionen ansetts vara ineffektiv.TPF121FPT Förslagen ovan är föremål för förhandling inom rådet och parlamentet. Dessa två institutioner beslutar gemensamt om ändringar av direktiven baserat på kommissionens förslag med överenskomna ändringar. Beslutade ändringar kan troligen genom- föras i svensk lagstiftning (se vidare avsnitt 6.3.2). 121TP PT I samband med förslagen till direktivändringar inom ramen för översynen föreslog kom- missionen även inrättandet av en europeisk elektronisk kommunikationsmyndighet (KOM(2007) 699 slutlig /0249 (COD)). Myndigheten föreslås kunna lämna yttranden i radiofrekvensfrågor i enlighet med artiklarna 4 och 6 i radiospektrumbeslutet. Allmän beskrivning av området för utredning 2.6.4Lagen om elektronisk kommunikation , LEK började gälla och ersatte telelagen och LRK. Lagen bygger på gemenskapsrättslig reglering vars övergripande målsättning är att åstadkomma ett harmoniserat regelverk för elektronisk kommu- nikation.TPF122FPT LEK gäller elektroniska kommunikationsnät och de kommuni- kationstjänster som förmedlas i näten samt annan radioanvändning. Lagen omfattar den tekniska infrastrukturen, men inte själva innehållet i tjänsterna. För att tillhandahålla allmänna kommunika- tionsnät och allmänt tillgängliga elektroniska kommunikations- tjänster föreskriver lagen en anmälningsplikt. Även Internet- operatörer och operatörer för rundradiosändningar (radio- och TV- sändningar till allmänheten) kan vara skyldiga att anmäla sig. Något tillstånd för att tillhandahålla allmänna kommunikationsnät och allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster behövs inte. Enligt LEK krävs det dock tillstånd för användning av radio- frekvenser och nummer ur en nationell nummerplan. Vid till- ståndsgivningen ska hänsyn tas till bl.a. följande faktorer; stör- ningsrisk, teknisk effektivitet, yttrandefriheten, framtida teknik- utveckling samt internationella åtaganden. Antalet tillstånd som beviljas i ett frekvensutrymme ska kunna begränsas om det är nödvändigt för att garantera en effektiv användning av radiofrekvenser. LEK föreskriver möjlighet att fördela tillstånd för radiosändare eller nummer genom auktion eller s.k. skönhetstävling, eller en kombination av dessa förfaranden. Det är tillåtet att överlåta tillstånd att använda radiosändare eller nummer. För utsändningar till allmänheten av ljudradio- och TV-program på radiofrekvenser under 3 GHz behövs dubbel tillståndsprövning. Sådana sändningar behöver tillstånd enligt såväl radio- och TV- lagen (1996:844) som LEK. Detta innebär i och för sig inte att det nödvändigtvis är samma sökande som omfattas av det dubbla tillståndskravet. LEK innehåller vidare bestämmelser till skydd för konsumenter och andra slutanvändare. LEK reglerar vilka tjänster som ska finnas tillgängliga för alla till ett överkomligt pris. I första hand ska marknaden erbjuda dessa tjänster, men om så inte sker har staten ett ansvar för att konsumenterna får tillgång till dessa tjänster. 122TP PT Regelverket är föremål för översyn; se avsnitt 2.6.3. Allmän beskrivning av området för utredning Lagen innehåller också bestämmelser om att rimliga krav ska ställas på den som tillhandahåller allmänna kommunikationsnät eller kommunikationstjänster vad gäller verksamhetens funktion, teknisk säkerhet, uthållighet och tillgänglighet vid extraordinära händelser i fredstid, t.ex. naturkatastrofer och olyckor. I lagen finns också integritetsskydd för både privatpersoner och företag. Regeringsformen (RF) stadgar att varje medborgare gentemot det allmänna är tillförsäkrad bl.a. yttrande- och informationsfrihet. Detta anges i 2 kap. Den anger även att dessa friheter kan begränsas genom lag.TPF123FPT Hur normgivningsmakten fördelas mellan riksdag och regering framgår också.TPF124FPT Av bestämmelserna i 8 kap. om lagar och andra föreskrifter följer att de grundläggande fri- och rättig- heter som stadgas i 2 kap. får begränsas endast genom lag. Tryckfrihetsförordningen (TF) ger varje svensk medborgare rätt att fritt uttrycka sig i tryckt skrift samt att ta del av allmänna handlingar.TPF125FPT Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) antogs 1991 och är yngsta grundlag. Den ger samma skydd som tryckfrihetsförord- ningen (TF) men omfattar medier som TV, film och tekniska upp- tagningar och innehåller precis som tryckfrihetsförordningen bestämmelser om rätt att sprida information och om förbud mot censur. Den har som ändamål att säkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande. Utöver det allmänna skyddet för yttrandefriheten i RF ges särskilt skydd för yttrandefriheten i vissa typer av massmedier. Medan TF avser yttranden som kommer till uttryck genom tryckta skrifter, värnar YGL yttranden som förmedlas genom vissa andra typer av medier som t.ex. ljudradio och television samt tekniska upptag- ningar (filmer, videogram, ljudupptagningar etc.). Huvudsyftet med YGL är att säkerställa friheten att yttra sig i massmedier som ett medel för den fria åsiktsbildningen. YGL är tillämplig på sändningar av radioprogram som är riktade till all- mänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel.TPF126FPT Dess huvudregel om radioprogram avser därmed främst rundradio- 123TP PT RF 2 kap. 12-13 §§. 124TP PT RF 8 kap. 125TP PT kap. 1 § och 2 kap. 1 §. 126TP PT YGL 1 kap. 6 § första stycket. Allmän beskrivning av området för utredning sändningar och omfattar således inte medier som typiskt sett är riktade till enstaka personer, såsom är fallet när det gäller bl.a. mobiltelefoni. I YGL kommer detta till uttryck genom att ytt- randefriheten har till ändamål att säkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande.TPF127FPT Inga andra begränsningar av yttrandefriheten än vad som medges i dessa grundlagar får införas beträffande de medier som omfattas.TPF128FPT YGL bygger på samma struktur och grundsatser som TF, vilket framför allt innebär att principerna om etableringsfrihet, censur- förbud, ensamansvar med meddelarskydd, särskild brottskatalog och särskild rättegångsordning är utgångspunkter för regleringen. I lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden ges särskilda regler för tillämpningen av de bestämmelser som upptas i TF respektive YGL. Rätten att besluta om lagar och andra författningar, normgiv- ningsmakten, tillkommer enligt 8 kap. RF och regeringen enligt där angiven fördelning. Författningar med visst innehåll får enligt RF meddelas endast genom lag, såsom begränsningar av bl.a. yttrande- och informationsfriheterna. Författningar som rör för- hållandet mellan enskilda och det allmänna, som gäller åligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga och ekonomiska förhållanden är enligt 8 kap. 3 § RF förbehållen riks- dagen. RF ger rätt att genom bemyndigande i lag delegera till regeringen att meddela författningar som annars skulle meddelats av enligt 8 kap. 3 § RF om författningarna avser bl.a. kommunikationer eller näringsverksamhet.TPF129FPT Om be- myndigar regeringen att meddela författningar i visst ämne, kan därvid medge att regeringen i sin tur vidaredelegerar hela eller delar av normgivningskompetensen åt en förvaltningsmyn- dighet.TPF130FPT Författningar som begränsar de i 2 kap. RF uppräknade grundläggande fri- och rättigheterna får inte delegeras av , om de inte ryms inom ramen för vad som kan anses utgöra verk- ställighetsföreskrifter. Föreskrifter som kan betraktas som ord- ningsföreskrifter ska inte anses som inskränkningar av yttrande- och informationsfriheten.TPF131FPT 127TP PT YGL 1 kap. 1 § andra stycket. 128TP PT Ibid., jfr kap. 2 § andra stycket och 1 kap. 3 §. 129TP PT RF 8 kap. 7 §. 130TP PT RF 8 kap. 11 §. 131TP PT Jfr RF 2 kap. 13 § tredje stycket. Allmän beskrivning av området för utredning Begränsningar av rättigheterna enligt 2 kap. RF, dvs. bl.a. ytt- rande- och informationsfriheten, kräver således lagform. Detta framgår av 8 kap. 1 § RF. Om begränsningarna tar sikte på den yttrande- och informationsfrihet som regleras i YGL måste man beakta de möjligheter till begränsningar som föreskrivs i YGL. Såvitt avser rätten att sända genom etern finns det en delega- tionsbestämmelse i 3 kap. 2 § YGL. Av 3 kap. 2 § YGL framgår att rätten att sända radioprogram på annat sätt än genom tråd får regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. Det allmänna ska eftersträva att radiofrekvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet. Även för dessa begränsningar, vilka handlar om föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända radioprogram, krävs lagform. Varken enligt 8 kap. 1 § RF eller 3 kap. 2 § YGL finns det någon möjlighet för att delegera normgivningsmakten till regeringen. Sekretesslagen (1980:100, SekrL) har sin grund i offentlighets- principen. Enligt 2 kap. 1 § TF har varje svensk medborgare rätt att ta del av allmänna handlingar. Denna rätt kan enligt 2 kap. 2 § samma lag begränsas. I bestämmelsen anges de skyddsintressen som kan motivera undantag från huvudregeln om handlingsoffent- lighet. Det allmännas ekonomiska intresse och skyddet för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden utgör två av de skydds- intressen som kan motivera undantag. Begränsningarna i offent- lighetsprincipen sker huvudsakligen genom reglering i sekretess- lagen. Sekretessbestämmelserna har byggts upp med hjälp av tre olika slags rekvisit. Dessa anger föremålet för sekretessen, sekre- tessens räckvidd och sekretessens styrka. 6 kap. 2 § SekrL tar sikte på förvärv m.m. som görs av det allmänna; sekretess gäller för uppgift som hänför sig till ärende angående förvärv, överlåtelse, upplåtelse eller användning av egen- dom, tjänst eller annan nyttighet, om det kan antas att det allmänna lider skada om uppgiften röjs, dvs. främst upphandlings- och entreprenadförfaranden från myndighetens sida. 8 kap. 6 § SekrL stadgar sekretess i statlig myndighets verksam- het, som består i bl.a. utredning, planering och tillståndsgivning Allmän beskrivning av området för utredning avseende bl.a. enskilds affärs- eller driftförhållanden om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Sekretess gäller i den utsträckning regeringen föreskriver det. Sådana föreskrifter återfinns i sekretessförordningen. I bilagan till sekre- tessförordningen preciseras ytterligare förutsättningarna för sekre- tessens omfattning med avseende på Post- och verk- samhet. 3En ny modell för radiospektrumförvaltning I detta kapitel diskuteras förutsättningarna för en effektiv och framtidssäker radiospektrumförvaltning. En övergripande modell som grundar sig på tio principer tas fram. Syftet med detta kapitel är att redovisa de principiella grunderna för förslagen i enskilda frå- gor i kapitel 4. Många överväganden som görs inom ramen för de enskilda frågorna är gemensamma, och flera av frågorna kan inte besvaras oberoende av varandra. Detta kapitel medför inga förslag, men som anges nedan anser jag att lagstiftning bör övervägas för en nationell radiospektrumpolicy. 3.1Önskvärd modell i sammanfattning 1.Spektrumförvaltning behövs då utrymmet för användning av frekvenser är begränsat i förhållande till efterfrågan och det utan reglering finns risk för skadliga störningar. 2.Målet med spektrumförvaltningen bör ytterst vara en så sam- hällsekonomiskt effektiv användning som möjligt på lång sikt. Andra politiska mål bör åstadkommas med andra medel. 3.Utgångspunkten bör fortsatt vara att – inom ramarna för 1. och 2. – i största möjliga mån tillgodose var och ens efterfrå- gan på radiospektrum. 4.Det huvudsakliga instrumentet för spektrumförvaltning är tillstånd. Detta kan avse användning av ett visst frekvensut- rymme eller av en radiosändare. 5.Undantag från tillståndsplikt ska ges i de fall det är möjligt. En ny modell för radiospektrumförvaltning 6.Om efterfrågan på användning av ett visst frekvensutrymme överstiger utbudet (i form av det tillgängliga utrymmet), bör marknadsmekanismer användas för att fördela tillstånden. 7.För att maximera användares frihet att utnyttja spektrum och underlätta handel med frekvenser bör tillstånden vara utfor- made så att de är så teknik- och tjänsteneutrala som möjligt. 8.Tillståndsgivningen bör präglas av maximal transparens, objektivitet, förutsägbarhet, långsiktighet, icke-diskrimine- ring och ett minimum av administrativa kostnader så att effektiv användning och konkurrens främjas. 9.Internationell samordning ska i tillämpliga fall stödja dessa principer. 10.Flera metoder behövs för att uppnå målet. Ambitionen bör vara att öka användningen av marknadsmekanismer och undantag från tillståndsplikt. Efterfrågan på radiospektrum ökar, vilket gör det allt viktigare att fördela radiofrekvenser på effektivast möjliga sätt. Som nämnts i avsnitt 2.4 är teknikutvecklingen det viktigaste underliggande skä- let till behovet att förändra radiospektrumförvaltningen. Förbätt- rad teknik ger större kommunikationsmöjligheter, ökad använd- ning och därmed en ökad efterfrågan på radiospektrum. bidrar teknikutvecklingen också till en effektivisering, genom att medge att ett ökat antal bitar kan överföras per hertz (Hz) radio- spektrum, och genom effektivare delning av radiospektrumresurser mellan olika användningar och rum. Detta kräver dock en radiospektrumförvaltning som stödjer en sådan utveckling. Det handlar både om att minimera trösklarna för införandet av ny tek- nik och nya, effektivare lösningar och att frigöra radiospektrum i den meningen att frekvenser som inte utnyttjas eller utnyttjas dåligt kan användas i högre utsträckning. Efterfrågan på radiospektrum drivs – som beskrivs i avsnitt 2.4.2 – inte minst genom att användare efterfrågar samma funktionalitet och tjänsteutbud i trådlösa som i trådbundna nät. En ny modell för radiospektrumförvaltning på hur man ska kunna kommunicera med t.ex. sin bärbara dator grundar sig på hur man använder sin bredbandsanslutning i hem- met eller på arbetsplatsen. Mönstret som sådant torde vara gemen- samt för användning i alla delar av samhället, vare sig det är fråga om privat, kommersiell, militär eller annan offentlig användning. Det handlar både om krav på kapacitet och om att alltid vara upp- kopplad. Den tillgänglighet som förväntas kan beskrivas som omedelbarhet, dvs. att en viss kommunikation – i syfte att t.ex. hämta en fil eller en webbsida – ska kunna påbörjas direkt då en förfrågan görs och därefter inte dra ut för länge . Här är fördröjningen i mobilnätens svarstider en viktig faktor. Den påver- kar exempelvis hur det tar innan något händer efter det att man tryckt på en webblänk. Teknisk utveckling av radioanvändning sker globalt, marknader för elektronisk kommunikation är inte nödvändigtvis nationella till sin natur, och radiosignaler bryr sig inte om gränser. De trender som beskrivits ovan och som bör leda till en reformerad radio- spektrumförvaltning gäller inte bara för . Parallellt med utvecklingen på radioområdet sker en utveckling i form av ökad ekonomisk och politisk integration av med andra länder i närområdet och globalt. Många av svaren på behovet av reformerad radiospektrumförvaltning kommer därför att finnas inom ramen för EU och ITU. råder suveräna stater över radiospekt- rumutrymmet inom det egna territoriet. ligger i framkant i fråga om användning av elektronisk kommunikation, och utgör ett centrum för forskning och utveckling när det gäller trådlös teknik och användning. Det kan därför finnas skäl för att ligga i framkant även när det gäller förvaltningen av radiospektrum. Så länge radiospektrum använts av människor har det haft ett värde. Detta värde har dock sällan synliggjorts. Utvecklingen på området har lett till att värdet på många delar av radiospektrum ökat på grund av ökad efterfrågan på ett begränsat utrymme. har utvecklingen ökat behovet av att kunna mäta värdet på alla delar av radiospektrum för att synliggöra att frekvensanvändningen har ett värde, eller omvänt en kostnad eftersom en viss användning kan hindra en annan användning som hade kunnat generera ett annat värde. Information om värdet på frekvensutrymmen behövs för att En ny modell för radiospektrumförvaltning Radiospektrum har ett värde för både kommersiella aktörer, offentlig sektor och privatanvändare och bidrar till samhällsekonomin.TPF1FPT I det betänkande som lades fram av frekvensrättsutredningen inför LRK:s tillkomst angavs som en av flera utgångspunkter för en ny reglering att radiospektrum har ett betydande ekonomiskt värde genom att radiokommunikation utgör ett hjälpmedel i viss näringsverksamhet och genom de möj- ligheter som finns att driva näringsverksamhet med radio som grund. Vidare anfördes att, som det finns stora ekono- miska värden i att kunna använda radiofrekvenser, ger radio som ett medel för masskommunikation (enkelriktad sändning) också möj- ligheter till opinionsbildning och information av grundläggande betydelse för allmän upplysning i varjehanda ämnen och för en levande demokrati. I valet mellan dessa två värden kom det senare att bli tongivande för lagstiftaren vid utformningen av LRK.TPF2FPT Utnyttjandet av radiospektrum har omvänt en samhällsekono- misk kostnad, vare sig det prissätts (korrekt) eller inte. Att fast- ställa vilket värde en produktionsfaktor som radiospektrum betingar kan som beskrivs i avsnitt 2.3.5 göras på flera olika sätt. 3.3Brister med nuvarande modell för radiospektrumförvaltning Teknikbundenhet hämmar innovation och rörlighet. Avsaknad av sammanhållen strategi för tillståndstider leder till brister i förutsebarhet. Ett opreciserat effektivitetsbegrepp som krav för tilldelning brister i transparens. Avsaknad av uttrycklig tillåtelse till uthyrning försvårar rörligheten på spektrummarknaden, vilket i förlängningen medför ineffektivitet. 1TP PT Tanken att spektrum har ett ekonomiskt värde är inte ny; idén lanseras med tydlighet redan i frekvensrättsutredningen (SOU 1991:107 s. 108), och av nobelpristagaren i The , 2 1-40 (1959). 2TP PT Se SOU 1991:107 s. 107 ff. SOU 2008:72 En ny modell för radiospektrumförvaltning Kompetenskrav för den som ska handha radioanläggningen hämmar teknikutveckling och innovationer, samt lägger onödiga hinder i vägen för nya tillståndshavares inträde på marknaden. Särbehandling av bl.a. Försvarsmaktens frekvenstilldelning minskar önskvärd transparens och förutsebarhet samt försvårar ett effektivt utnyttjande av radiofrekvenser. Frekvensupplåtelseplanen för Försvarsmakten är inte kodifierad på något transparent sätt. Så länge radiospektrum betraktas som en fri resurs saknas incita- ment att i alla situationer sträva efter effektivitet i använd- ningen. Brist på tydliga politiska målsättningar i fråga om trådlös tillgänglighet minskar förutsebarheten i radiospektrumförvalt- ningen. Konkurrens som mål är inte tydligt genomfört vad avser radiofrekvensanvändning. 3.3.2Närmare om brister med nuvarande modell Den nuvarande modellen för fördelning av radiofrekvenser fokuse- rar till stor del på den teknik som en radiosändare är avsedd att användas för. Det krävs bl.a. att ett tillstånd ska avse viss radioan- vändning och ett tillstånd kan förenas med villkor om tekniska krav. Även om det av förarbeten går att utläsa att inte enbart de tekniska förutsättningarna ska vara vägledande för tillståndsgiv- ningen, är det så i praktiken. Min inställning är att en alltför teknikbunden modell för frekvenstilldelning kan få en hämmande effekt på marknadens rörlighet genom att ett tillstånd som kräver viss teknik eller användning inte utan vidare kan över- låtas eller nyttjas för nya tekniker. I sådant fall krävs nya tillstånds- villkor eller till och med ett helt nytt tillstånd. Förarbetena till LRK genomsyras av idén att det är staten som genom beslut om tillståndens längd ska möjliggöra att ny teknik introduceras och att gammal utrustning avvecklas vid tillstånds- tidens slut. I LEK föreskrivs att tillstånd ska avse och att tillståndstider och villkorstider kan vara olika långa i förhållande till varandra. Vidare anges vissa omständigheter som ska beaktas vid bestämmandet av tillståndstidens längd. I praktiken tillämpas olika En ny modell för radiospektrumförvaltning tillståndstider i de enskilda fallen, allt efter de förutsättningar som är för handen vid prövningstillfället. I förarbetena till LEK nämns att någon automatisk förlängning av tillståndstidens utgång inte ska gälla.TPF3FPT Enligt vad utredningen har kunnat se finns emellertid inte någon tydlig och enhetlig tillämpning för tillståndstider. Detta leder till osäkerhet för såväl enskilda tillståndshavare och potenti- ella tillståndshavare som för tillståndsmyndigheten. Brist i förutse- barhet om vad som egentligen gäller vid tillståndstidens utgång för- svårar marknadsaktörernas planering. Det finns goda skäl att effektivitet i radioanvändningen ska utgöra ett krav för tilldelning av radiofrekvenser. Dock försvåras tillämpningen och bedömningsgrunden brister i transparens då begreppet inte är tydligt definierat i lagstiftningen. Transparens inom beslutsfattande och förvaltning är grundläggande förutsätt- ningar för en myndighets verksamhet. Tillståndsgivningen bör präglas av maximal transparens, objektivitet, förutsägbarhet och icke-diskriminering i enlighet med artikel 9 ramdirektivet. Dessa regler förtjänar att framhållas som särskilt viktiga med tanke på att lagens syften främst ska uppnås genom marknadsmekanismer som kräver sådana förutsättningar. En förutsättning för en effektiv radiospektrumförvaltning är att frekvenser ska kunna köpas, säljas, och hyras ut. En modell för fre- kvenstilldelning som saknar en uttrycklig tillåtelse för uthyrning försvårar rörligheten på marknaden och skapar hinder för en ända- målsenlig användning av radiospektrum vilket i förlängningen mot- verkar ekonomisk effektivitet. LEK ger möjlighet att ställa krav på viss kompetens för den som ska handha radioanläggningen. En sådan bestämmelse hämmar både teknikutveckling och innovationer, samt lägger onö- digt hinder i vägen för nya tillståndshavare. Särbehandling av vissa frekvensanvändares tilldelning i enlighet med 3 kap. 3 § LEK (särskilt Försvarsmakten) utan krav på effektiv användning gör att det går att ifrågasätta om användningen av radiospektrum i alla delar kan betraktas som samhällsekonomiskt motiverad.