sou · GWB319 · 2008-03-04 00:00:00 — Enligt direktiven skall utredaren agera som en samordnande aktör för att stödja arbetet med att ta fram metoder och lämplig kemisk form för sådan deponering. Därutöver skall utredaren bl.a. stödja och samordna avfallsägarnas arbete att ta fram och verifiera kriterier för det djupa bergförvaret när det gäller miljömässig säkerhet och långsiktig stabilitet. Utredaren skall även verka för att berörda avfallsinne- havare överväger möjligheter till gemensamma lösningar samt former för organisation och finansiering. Ett delbetänkande har lämnats med bl.a. förslag till kriterier för det djupa bergförvaret samt förslag till kemisk form för det kvicksilverhaltiga avfallet. En slutlig redovisning av arbetet, med förslag till fortsatt arbete, skall lämnas . Sedan utredningen påbörjades har arbetet med att analysera och utreda slutförvarsfrågans praktiska genomförande pågått hos berörda avfallsägare - , samt och i samråd med utredningen och berörda myndigheter. innehar ca hälften av kvicksilveravfall och kommer vid fortsatt gruvbrytning och smältverkshantering att inneha huvuddelen av tillkommande kvicksilveravfall. Enligt delbetänkandet har för sin speciella situation dragit slutsatsen att man inte ser några fördelar att deponera sitt kvicksilveravfall i en för svensk industri gemensam anläggning. Företaget utreder därför möjligheterna att slutligt deponera sitt kvicksilveravfall samt annat liknande farligt avfall samordnat med sin gruvverksamhet i . För att kunna deponera övrigt kvicksilverhaltigt avfall i svensk berggrund krävs därför att man bygger ytterligare en anläggning. enligt sin planering inte kommer att bidra till finansieringen blir kostnaderna för övriga avfallsägare högre jäm- fört med ett gemensamt förvar. Av delbetänkandet framgår att , i och i , har avvecklat respektive kommer att avveckla sina kvicksilver- processer. Företagens planering ansluter till det förslag till export- förbud samt säker lagring av metalliskt kvicksilver som EG-kom- missionen presenterade och som bygger på en preliminär överenskommelse om säker transport och lagring mellan klor-alkaliindustrins samarbetsorganisation och kom- missionen. har ansökt om tillstånd att få lagra sitt existerande innehav av metalliskt kvicksilver vid företaget i medan Hydro Polymers avfall i kommer att behöva tas om hand när processen läggs ner 2010. behandlar och innehar olika typer av kvicksilver- haltigt avfall. Avfall med halter samt i metallisk form mellanlagras vid AB:s anläggningar i Kumla. Enligt delbetänkandet är önskemålet från företagets sida att föra ut en betydande del av detta avfall för deponering i tyska saltgruvor. Enligt 21 c och 21 d §§ avfallsförordningen (2001:1063) i dess lydelse fr.o.m. skall avfall som innehåller minst 0,1 viktprocent kvicksilver och som inte är slutligt deponerat i enlighet med tillstånd meddelat med stöd av eller föreskrifter meddelade med stöd av balken bortskaffas genom djupt bergförvar. införs en dispensmöjlighet som innebär att i det enskilda fallet får medge dispens om föreskrivet bortskaffnings- förfarande framstår som oskäligt. Om avfallet innehåller mer än 1 viktprocent kvicksilver får dispens medges endast om det finns synnerliga skäl eller om det är fråga om så små mängder avfall att föreskrivet bortskaffningsförfarande framstår som uppenbart oskäligt. Att en dispensmöjlighet införs först beror på att en skälighetsavvägning förutsätter att de närmare förutsättningarna för ett djupt bergförvar är klara. En anläggning för permanent lagring av kvicksilveravfall med minst 0,1 viktprocent kvicksilver i djupt bergförvar kräver tillstånd från miljödomstol. Klor-alkaliindustrins överskott av kvicksilver förslag till ny EG- lagstiftning För klor-alkaliindustrin innebär EG- kommissionens förslag till ny förordning att överskott av kvicksilver från denna industri skulle kunna tas om hand som flytande kvicksilver i stålbehållare som deponeras i saltgruvor eller mellanlagras i särskilda förvar, bl.a. i avvaktan på att teknik tas fram för att stabilisera produkten. Förhandlingar mellan rådet och om kommis- sionens förslag kommer att inledas . Möjligheten att garantera tillräcklig säkerhet för deponerat kvicksilver i flytande form liksom frågan om det kan finnas andra geologiska formationer som lämpar sig för förvar blir nyckelfrågor i förhandlingarna. Enligt kommissionens förslag krävs att säker- heten för hälsa och miljö vid deponering av flytande kvicksilver, särskilt under mycket långa tider framåt, behöver redovisas för myndigheternas bedömning. Detta kan även gälla vid deponering av avfall med högt innehåll av kvicksilver där det kan finnas begränsningar beträffande högsta halt vid mottagning. Den före- slagna lagstiftningen aktualiserar även frågor som rör mellanlagring av kvicksilveravfall. Avfallets behandling - ökade satsningar önskvärda Samhällets krav på avfallets behandling och lämplig kemisk form vid deponering är en grundläggande fråga för slutförvarets miljö- mässiga säkerhet. Behov av forskning och teknikutveckling mot kostnadseffektiva lösningar har förstärkts, inte minst genom ny EU-finansierad forskning inom området. Utöver frågor som rör stabilisering av avfallet är det viktigt att utreda teknik för direkt- deponering av kvicksilverhaltigt avfall och samspel med omgivande naturliga eller tillverkade barriärer. Möjligheter till kostnadseffektivare lagring i svensk berggrund I tidigare utredningar har kostnaderna för att lokalisera, bygga och driva ett svenskt djupförvar uppskattats vara väsentligt högre än för t.ex. deponering i tyska saltgruvor. osäkert och kan variera högst väsentligt beroende på hur slut- förvaringen kan komma att utformas. De uppskattningar som gjorts kan heller inte på ett godtagbart sätt användas som underlag för en avvägning mellan miljönytta och kostnader. Det krävs därför ett mer konkret och detaljerat underlag innan ett ställ- ningstagande till eventuella investeringar för förvaret kan göras. Enligt gällande direktiv skall utredaren ha en stödjande och samordnande roll medan avfallsägarna själva förväntas ta fram ett fördjupat underlag kring djupt bergförvar, t.ex. en inventering av förvarsplatser samt en säkerhetsbedömning av platserna. Med hänsyn till att avfallsägarnas möjligheter och incitament förändrats sedan utredningen startade, bör utredaren fortsättningsvis mer aktivt medverka till att ett sådant underlag tas fram. har främst kvicksilverhaltigt avfall varit föremål för samhällets utredningar om slutförvar. Det kan emellertid finnas annat farligt och långlivat avfall för vilket ett djupt bergförvar också skulle kunna vara väl motiverat för att långsiktigt skydda människa och miljö. En sådan breddad avfallsbas för ett svenskt djupförvar kan reducera kostnaderna för innehavare av kvicksilver- haltigt avfall, varför det är angeläget att utredningen ges tilläggs- direktiv om att studera denna möjlighet. Den fortsatta dialogen med berörda avfallsägare bör även vinna på utarbetande av ett breddat beslutsunderlag som belyser möjlig- heter och svårigheter med alternativa slutförvar, i och inom EU, på kortare och . Det vore bland annat värdefullt att dokumentera och jämföra miljö- och hälsomässig säkerhet, kommande generationers ansvar för underhåll och tillsyn, kostnadseffektivitet vid transport och lagring samt rättsliga ansvarsförhållanden för de olika alternativen. Utredaren skall aktivt medverka till att ta fram en kostnads- bedömning för byggande och drift av slutförvar av kvicksilver- haltigt avfall på olika platser i . Exempelvis bör utredaren vid behov initiera nödvändiga konsultstudier för säkerhetsbedömning av möjliga förvarsplatser och för detaljerade ekonomiska analyser av etablering och drift. Olika lösningar som ökar kostnadseffekti- viteten bör undersökas, exempelvis samordning med annan industri- eller förvaringsverksamhet. Utredaren skall i det sammanhanget också analysera om det finns annat farligt och långlivat avfall för vilket ett djupförvar skulle vara miljömässigt motiverat, exempelvis avfall som innehåller asbest, kadmium, bly eller sexvärt krom. Berörda avfallsägare och aktuella avfallsvolymer skall identifieras. Samhälls- respektive före- tagsekonomiska för- och nackdelar med ett breddat djupförvar skall redovisas, inklusive hur kostnadsbilden förändras för inne- havare av kvicksilverhaltigt avfall. Utredaren skall även beskriva vilka alternativa lösningar för förvaret som finns att tillgå i och inom EU samt jämföra dessa med möjliga lösningar i . I jämförelsen skall bl.a. ingå graden av miljö- och hälsomässig säkerhet, kommande genera- tioners ansvar för underhåll och tillsyn samt kostnadseffektivitet vid transport och lagring. Det skall också beskrivas vilka rättsliga ansvarsförhållanden som gäller mellan avfallsinnehavare, slut- förvarsinnehavare och staten i de olika alternativen. Analysen bör ha ett kortsiktigt () och ett långsiktigt () perspektiv. Arbetet skall genomföras i samråd med berörda myndigheter och avfallsinnehavare. Slutlig redovisning av uppdraget skall lämnas . planer till följd av lagens krav på djupdeponering av kvicksilveravfallLägesrapport, avfallsgenererande processer historiskt och som genereras i dagens verksamhetUT .................. – kort historisk tillbakablickUT ................ nya deponeringsstrategi för farligt och kommentarer till den nya strateginUT...... behandling och förpackningUT .......................... – utförande och driftUT................................. Bilaga 2 SOU 2008:19 4TU .3U Utformning av gruvalternativet ÅkullaU..................... av ramper och brytningsrumUT ..... strukturer i anläggningenUT....... av ett RönnskärsalternativUT ....................... och andra transportvägarUT ...................... och rening av lakvatten (Åkulla + )UT....................................... av deponin (Åkulla + )UT.. av djupdeponin (Åkulla + )UT ................ och tömning av tillfälliga av avfallet till deponinUT .................... avfallet i deponinUT.............................................. det deponerade avfallet eller anläggning av och rening av lakvattenUT.... och försegling av deponinUT.............. - och säkerhetsaspekterUT ....................................... av avfallet innan det deponerasUT ............. av föroreningar från deponin – omfattning och möjliga vägarUT ....................................... för föroreningar från deponinUT .................. i samband med transporten av avfalletUT ............. Vid utvinns koppar, bly, guld, silver, zinkklinker och flera biprodukter som t.ex. svavelsyra och flytande svavel- dioxid. Råvaran är mineralkoncentrat från gruvor och olika åter- vinningsmaterial, bland annat elektronikskrot. är en av världens största anläggningar för återvinning av koppar, guld och zink. Av den totala metallproduktionen har koppar, guld och av zinken sitt ursprung från åter- vinningsmaterial. är ett av världens effektivaste och mest miljöanpassade smältverk. Smältverket byggdes för att processa den malm som hittades i – starten för Bolidenbolaget. Antal anställda är cirka 860. Nuvarande miljötillstånd utfärdades av för Miljöskydd 1998. Arbete med att ta fram en ny tillståndsansökan för omprövning av verksamheten i Miljödomstol pågår. I denna ansökan kommer slutdeponering i djupt bergförvar att ingå. 1Bolidens avfallsgenererande processer historiskt och framåt De volymmässigt största avfallen som genereras på är slagg som bildas vid kopparsmältningen respektive blysmältningen. Eftersom dessa avfall ej är aktuella för djupdeponering kommer de endast att nämnas i förbigående i denna rapport. Redovisningen koncentreras på de övriga typer av avfall som innehåller kvicksilver eller i övrigt är klassade som farliga avfall och omfattas av Rönn- skärs deponeringsstrategi. Processavfall uppstår i smältverket på grund av att och smältmaterial i varierande grad innehåller föroreningar som t.ex. As, Cd, Hg, Sb och Bi. I reningsprocesserna avskiljs föroreningarna som deponiavfall i form av stoft eller slam. pro- cessavfall uppkommer och lagras på industriområdet, varav har en kvicksilverhalt . Totalt finns lagrat drygt processavfall, klassat som farligt, varav med Hg-halt 1 . med Hg-halt 0,1 , varav med Hg-halt . Mängder, metallinnehåll och lagringsplats för avfallen, exkl. kopparslagg, redovisas i tabell 1. Bilaga 2 SOU 2008:19 Fallande och historiska processavfall som lagras på Typanalyser (%) Äldre restprodukter/processavfall från tidigare produktion Typanalyser (%) Våtverksslam (torrt) Våtverksslam (vått) Slam från östra dammen 1.1Avfall som genereras i dagens verksamhet Slagg från kopparhytta resp. flashugn, inert avfall, som nyttiggörs eller upparbetas Den stora mängden processavfall som uppstår på är slagg från kopparhyttan/fumingverket och flashugnen. Totalt rör det sig om , där av mängden härrör från hyttan och resten från flashugnen. Slaggen som bildas består huvudsakligen av järn och kisel. Järnet ingår som ett av grund- ämnena i kopparkoncentraten och kisel tillsätts i form av ren kvartssand. Slaggen som bildas blir en svart glasartad förening som är mycket stabil mot utlakning. Slaggen från kopparhyttan förs över till fumingverket där den renas från koppar, bly och zink varefter den granuleras i vatten så att en sand bildas i fraktionen 0,. Den granulerade slaggen marknadsförs för byggändamål under namnet järnsand och praktiskt taget all denna slagg nyttig- görs på detta sätt. Ingen sådan slagg deponeras . Flashslaggen kyls ner, krossas och sänds till anrikning i för utvinning av koppar. Kopparkoncentratet sänds till medan avfallet från flotationen deponeras på sandmagasin. Blyslagg från blyprocessen, farligt avfall, recirkuleras Blyslagg genereras vid blyproduktionen i kaldoverket. Slaggen har basisk karaktär och innehåller CaO, Pb och Zn. Slaggen går till ramp för kylning. Därefter krossas den och matas in i fumingverket i syfte att utvinna Zn- innehållet. uppstår, hela mängden recirku- leras. Sulfidslam från processvattenreningsverket, farligt avfall, recirkuleras I vattenreningsverket behandlas tungmetallförorenade process- vatten samt regn- och spolvatten. I reningsverket utfälls tung- metaller, neutraliseras syra och utfälls fluorider genom kalkslam. I första reningssteget fälls tungmetaller med sulfid, som fällningskemikalie används grönlut från massaindustrin. Slammet avskiljs genom sedimentering i förtjockare. Vattnet behandlas sedan i ett andra steg med kalk, varvid gips och kalciumfluorid utfälls. Fällningen avskiljs i en sättningsbassäng. Det renade vattnet utleds via avlopp eller en utjämningsbassäng, , till havet. Det uppkomna sulfidslammet återförs in i kopparsmält- verket (rostugnen) för återvinning av värdemetallerna. Sulfid- slammet innehåller bl.a. Zn och Hg. uppstår, hela mängden recirkuleras. Kalkslam från processvattenreningsverket, icke farligt avfall, slutdeponeras på Kalkslam uppkommer vid det sekundära fällningssteget i process- vattenreningsverket. fälls ut som kalciumfluorid och dessutom sker utfällning av gips. Slammet avsätts i den s.k. Norra dammen vid vattenrenings- verket, avvattnas i en intilliggande damm och deponeras slutligt på Deponiplats 16. Slammet innehåller , F , S , Zn samt övriga metaller i halter <0,. Gasreningsstoft från kopparverket (K1) och (F1), farligt avfall, lagras I kopparverket och fumingverket uppkommer två typer av gas- reningsstoft. Det ena stoftet uppkommer i konvertrarnas gasrening (K1), det andra vid fumingverkets gasrening (F1). Dessa stoft innehåller låg Hg-halt, <0,. En utredning som gjordes 2005 visar att F1-stoft kan till viss del återföras till blyprocessen, men denna recirkulation har ej påbörjats. På grund av sitt för- oreningsinnehåll kan F1-stoftet dock ej återföras helt. En full- ständig återföring skulle medföra ett för högt föroreningstryck, vilket i sin tur skulle medföra oacceptabla halter av föroreningar i färdigprodukter. K1-stoftet innehåller alltför höga förorenings- halter och kan ej recirkuleras. F1- och K1-stoft måste därför huvudsakligen avlänkas och deponeras. Stora ansträngningar har gjorts för att hitta alternativa lösningar till den lagring som sker. Två alternativ, avyttring och upparbet- ning, har noggrant utretts. Avyttring av F1-stoft gjordes 2001 till ett blysmältverk i men upphörde då det lades ner. I avvaktan på slutlig deponering lagras K1/F1. Stoften samlagras på Deponi 27. Lagerplatsen ligger på en asfaltplatta försedd med brunnar för uppsamling lakvatten. Vid behov töms brunnarna med sugbil och vattnet transporteras till reningsverket. Den aktiva delen av deponin skyddas av ett rörligt tält för att förhindra diffus damning. När utrymmet under tältet har fyllts, flyttas tältet och stoftet täcks med granulerad När en större del är täckt med granulerad slagg, sker täck- ning med butylgummiduk eller bentonitmatta för att förhindra att nederbörd tränger in i avfallet. Överst läggs ett lager med matjord som besås med gräs. Rostugnsstoft från kopparverket, farligt avfall, lagras Stoftet uppkommer i virvelbäddsugnens gasreningssystem (rost- ugnsstoft). Det lagras helt slutet i betongsilo (magasin 11) i av- vaktan på slutlig deponering. I rostugnen avgår till stor del kopparsligernas As- och Hg-innehåll. Rostugnsstoftet innehåller cirka 3 Hg och 5 As. Gasreningsslam från svavelproduktverk och reningsverk, farligt avfall, lagras Slammet avskiljs i svavelproduktverkens gasreningssystem, s.k. våt- elektrofilterslam och i reningsverkets processvattenbassäng där det sugs upp, avvattnas och lagras inför slutlig deponering. Slammet innehåller Pb och Hg. En av genomförd utredning visar att det inte finns någon möjlighet till upparbetning av detta slam. Lagerplatserna är försedda med en tät botten av butylgummi- duk. Då lagervolymen efterhand fylls ut, påläggs ett tätskikt av butylgummi och ett skyddsskikt av matjord som besås med gräs. Lakvatten från deponin uppsamlas i separata brunnar. Brunnar- na töms vid behov och lakvattnet transporteras till reningsverket. Filtermassor från svavelproduktverken, farligt avfall, lagras Aktivt kol, selenfiltermassa, kontaktmassa och keramiska fyll- kroppar lagras i storsäck och plasttunnor i magasin 11 i avvaktan på slutlig deponering. Materialen byts relativt sällan, fyllkroppar vart 10:e och övriga material vart 4:e till , varför den lagrade mängden är begränsad. Figur 1 Lagerplatser för processavfall, klassat som farligt avfall, som ej slutdeponerats Nedanstående avfallsfraktioner har genererats i numera nedlagda processer och lagras i väntan på slutlig deponering. Samtliga avfall är klassade som farligt avfall, klass 1. Ett avfall som uppkom vid försöken med upparbetning av F1/K1- stoft i kaldoverket. Verksamheten med upparbetning av F1K1-stoft avslutades . Slammet mellanlagras i täckta lagerplatser i av- vaktan på slutlig deponering (Deponiplats 5A och 5B). Lager- platserna har bottentätning av butylgummiduk och dränering från lagerplatserna leds till reningsverket. Detta avfall uppkom vid arsenikraffineringsverket som lades ned 1990. Torkat slam lagras under tak i täckta betongsilor i avvaktan på slutlig deponering (magasin 11). Vått slam lagras i lagerplats 26 som är försedd med tät botten för lakvatteninsamling. Detta avfall uppkom vid arsenikraffineringsverkets vattenrenings- verk. Slammet lagras under tak i betongsilor i avvaktan på slutlig deponering i magasin 11. Detta avfall uppkom vid lakning i arsenikverket av våtverksslam (V-selenprocess) för utvinning av selen. Selenrostgods lagras under tak i betongsilor i magasin 11 i avvaktan på slutlig deponering. Ett avfall som uppkom vid processvattenreningsverket. efter uppförandet av vattenreningsverket (1978) genererades ett slam som inte kunde returneras till kopparverket. För när- varande upparbetas allt fallande sulfidslam genom återföring till kopparverkets rostugn. Slammet lagras i i avvaktan på slutlig deponering (lagerplats 21 25). Lagerplatserna är försedda med en tät botten av butylgummi- duk samt brunnar för uppsamling av lakvatten. Vid behov töms brunnarna med sugbil och vattnet transporteras till reningsverket. Ovanpå lagerpklatserna finns ett tätskikt av plastduk samt ett skyddsskikt av matjord som besåtts med gräs. Materialet har uppkommit och kan inte upparbetas på grund av för höga föroreningshalter. Stoftet lagras i betongsilo i avvaktan på slutlig deponering (magasin 11). Ett avfall från V-selenprocessen, se ovan under selenrostgods. Slammet lagras i mindre tunnor som i sin tur lagras under tak i magasin 11 i avvaktan på slutlig deponering. 1971 anlades i syfte att samla allt process-, regn och spolvatten innan vattnet nådde recipienten. startade kalk- ning i dammen. 1978 uppfördes vattenreningsverket. Huvuddelen av slammet har uppkommit innan reningsverket togs i drift. Slammet innehåller förutom andra metaller, Hg. Östra dammen utgör en säkerhetsfunktion i pågående verksam- het vid driftstörnimngar då direktfällning med kalk tillämpas. Från miljösynpunkt har det bedömts vara bäst att tillsvidare låta slammet vara kvar i dammen och där hållas vattentäckt. Någon fara för utläckage av metaller bedöms inte föreligga. En utredning har visat att läckaget av metaller genom dammväggen är litet i jämförelse med övriga utsläpp av metaller till vatten från . Slammets finkornighet gör att den hydrauliska konduktiviteten är mycket låg. 2.1Deponifrågan kort historisk tillbakablick Deponifrågan på har en lång historia som börjar när reningen av processvatten inleddes genom anläggningen av . 1986 beslutade koncessionsnämnden att: skall utreda möjligheterna att upparbeta det farliga avfallet och att slutgiltigt deponera detta. lämnade en rapport till angående upparbetning och slutlig deponering av avfall. kom en anmodan från SNV om kompletteringar av rapporten. lämnar sådana kompletteringar och 1996 inlämnas koncessionsansökan för ett utbyggt smältverk där deponifrågan utelämnades med hänsyn till pågående utredning. 1998 kom en koncessionsdom, där deponi- frågorna delegerats till . 2004 genom- förde en utredning om slutdeponering för farligt avfall. föreslog , i SOU2001:58, att kvick- silverhaltigt avfall ska förvaras i djupt bergförvar och 2005 kom förändringen i deponiförordningen vilket innebär att en betydande del av Rönnskärverkens processavfall måste slutdeponeras i djupt bergförvar. beslöt då att en djupdeponi anläggs för Rönn- skärsverkens kvicksilverhaltiga processavfall. 2.2Rönnskärs nya deponeringsstrategi för farligt processavfall 2005 En ny deponeringsstrategi antogs av ledningsgrupp 2005. Anledningarna för detta var framförallt: Hela mängden av farliga processavfall som finns på är inte slutdeponerad, utan lagras i väntan på att ska ta fram ett lämpligt koncept för slutlig deponering. De lagmässiga kraven för deponering av farligt avfall har skärpts det genom att bl.a. EU-direktiv införts i svensk lagstiftning i kombination med Svensk lagstiftning för djupförvar av kvicksilverhaltigt avfall (2005). Nedan redovisas grundpelarna i avfallsstrategi för farligt processavfall (klass 1): Strategin omfattar farligt processavfall (deponiklass 1) från . Strategin gäller allt fallande och lagrat processavfall, inte bara Hg-haltigt avfall. En slutdeponi i djupt bergförvar för hela mängden farligt avfall ska utredas. En gruva i Boliden-Kristinebergsområdet ska väljas som huvud- alternativ Endast avfall från egna anläggningar ska deponeras i djupförvaret Vissa avfall med högre Hg-halt skall stabiliseras före depone- ring. I första hand ska en fysisk stabilisering s.k. solidifiering göras. Etablering av en slutdeponi i en gruva innebär att gruvan måste hållas öppen för deponering så länge driften vid pågår och farligt avfall produceras. 2.4Bakgrund och kommentarer till den nya strategin måste på grund av lagkravet bygga ett djupförvar för slutdeponering av en stor del av det kvicksilverhaltiga process- avfallet. Detta ska vara klart senast 1/1 2015.