sou · GWB3126 · 2008-12-16 00:00:00 — Ett hundratal kommuner genomför dessutom grundutbildning för anställda som arbetar som de genomgår validering och kompletterande studier. En del av uppdraget är att i form av en begränsad försöksverksamhet pröva modeller för formella utbild- ningsinsatser som är både verksamhetsbaserade och verksamhets- placerade. Ett exempel på en kommun som arbetar med verksamhets- nära utbildningsmodeller inom vård och omsorg är som, i nära samarbete med den kommunala vuxenutbildningen, kartlagt och synliggjort ett antal vårdbiträdens kompetens och därefter skräddarsytt utbildningar utifrån respektive individs behov. Utbildningen genomförs på deltid, fysiskt placerad på arbetsplatsen och med ett innehåll som utgår från verksamheten i äldreomsorgen. En del av utbildningsmodellen har varit att utbilda undersköterskor till pedagogiska handledare som kan stödja de studerande genom att leda lärande samtal. Liknande insatser genomförs i t.ex. , där man direkt på arbetsplatsen etablerat lärcenter med datorer på varje avdelning. Behovet av en utredning finns krav på personalens kompetens inom äldreom- sorgen. Enligt socialtjänstlagen (2001:453, SoL) ska insatserna vara av god kvalitet och det ska finns personal med lämplig utbildning och erfarenhet (3 kap. 3 §). Många av insatserna inom äldreom- sorgen är hälso- och sjukvård. I hälso- och sjukvårdslagen (1982:763, HSL) finns ett krav på god vård samt att det ska finnas den personal som behövs för att god vård ska kunna ges (2 e §). Länsstyrelserna och har i sin tillsyn ansvar för att kommunerna och privata utförare lever upp till lagstiftningens krav. saknas dock nationellt fastställda yrkeskrav för omvård- nadspersonalen som myndigheterna kan utgå från i sin tillsyn. konstaterar i Vård och omsorg om äldre – läges- rapport : -att den fortsatt låga andelen yrkeskompetent omvårdnads- personal inverkar negativt på kvalitetsutvecklingen, -att staten bör vidta åtgärder för att öka utbudet av yrkeskompetent omvårdnadspersonal, -att det är angeläget att lägga fast kraven på att all personal ska ha en definierad lägsta yrkeskompetens, -att utbildningssystemet bör ses över och -att förutsättningarna för lärande knutet till arbetsplatserna behöver förbättras. Regeringen delar bedömning och menar att i och med att arbetet inom vården och omsorgen om äldre kvinnor och män har blivit alltmer kvalificerat och komplext ställer det ökade krav på att personalen har såväl bred som specialiserad kompetens. Personalens befogenheter och ansvarsområden samt kompetens- krav inom vården och omsorgen om äldre behöver därför förtydligas, preciseras och regleras. saknas förtydliganden av de krav som redan stadgas i SoL och HSL. Det finns ett behov av att fastställa yrkeskraven för omvårdnadspersonalen så att vården och omsorgen uppfyller de allmänna krav på personalens kompetens som regleras av SoL och HSL. I sammanhanget är det viktigt att beakta de skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal som framgår av lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (LYHS). Sammantaget innebär detta att det finns ett behov av en samlad kompetensreform. Syftet med en sådan reform är att öka kvaliteten och effektiviteten, att få en ökad nationell likvärdighet och att göra arbete inom vården och omsorgen om äldre mer attraktivt. Yrkeskrav skulle höja statusen för den personal som uppfyller yrkeskraven. Reformens mål är att all personal ska ha grundläggande yrkesut- bildning för sina uppgifter. Vidare är ett mål att personalen får bättre förutsättningar för kompetens- och karriärutveckling. Där- med bör verksamheterna få bättre möjligheter att kunna rekrytera och behålla personal med god kompetens. Utvecklingsmöjligheter och arbetsförhållanden behöver förbättras och yrkesgrupperna ges en bättre professionell status. Det handlar bl.a. om att stärka drivkrafterna för individen att utveckla sig inom yrket och att synliggöra utvecklingsvägar. Med yrkesbenämningar och utbildningar som är likvärdiga och erkända i hela landet ökar möjligheten till geografisk rörlighet samt till utökat och tydligare yrkesansvar. För många kommuner är det en tung börda att ensamma bygga upp kompetenssystem och utbild- ningsvägar. Vård- och omsorgssektorn har mycket att vinna på ökat samarbete inom detta område. Det finns en mängd befattningsbenämningar inom vården och omsorgen om äldre som exempelvis: undersköterska, vårdbiträde, hemvårdare, skötare, vårdare, hemsamarit, hemtjänstbiträde, hem- sjukvårdare och vårdassistent. Inom kommunernas vård och omsorg om äldre dominerar benämningarna vårdbiträde och under- sköterska. Många av dem som återfinns bakom de olika titlarna arbetar med likartade uppgifter och skillnaden kan i många fall vara svår att beskriva. De av huvudmännen formulerade kraven på yrkeskompetens är också skiftande och upprätthålls i varierande grad. Det finns behov av att på nationell nivå införa enhetliga yrkesbenämningar och precisera de grundläggande kompetens- kraven för sådana benämningar. Det är också viktigt att klargöra frågor om behörighet till vissa arbetsuppgifter och delegering inom området. Allt fler utlandsfödda anställs i äldreomsorgen, särskilt i storstads- områdena. Flerspråkighet och kulturkompetens är viktiga tillgångar i omsorgen om äldre med utländsk bakgrund eller annat modersmål än svenska. Det är därför viktigt att uppmuntra att flerspråkiga personer anställs och förmås stanna kvar inom vården och omsorgen om äldre. Bland det totala antalet anställda i omsorgen om äldre och funktionshindrade har andelen utrikes födda ökat från . Det är fram- förallt andelen födda utanför och EU som ökat. Denna utveckling är mycket glädjande men det ställer stora krav på utbildning och kompetensutveckling i en verksamhet som i så hög grad bygger på kommunikation mellan personal i arbetslaget etc. och mellan personal och vårdtagare och deras anhöriga. Korrekt dokumentation är viktig för kvalitet och säkerhet och ställer krav på tillräckliga kunskaper i svenska, vilket också är en förutsättning för att kunna tillgodogöra sig kompetensutveckling. Personalens språkkunskaper är också av stor betydelse för att kunna erbjuda kvalitativ och likvärdig äldreomsorg för de nationella minoriteterna. har enskilda en lagstadgad rätt till äldreomsorg helt eller delvis på samiska, finska respektive meänkieli inom sju kommuner i . Frågan om en utvidgning av denna rättighet till att omfatta fler individer har varit föremål för en utredning. Förslagen bereds inom . En särskild utredare ska lämna förslag på en nationell strategi för kompetensförsörjningen inom den kommunalt finansierade vården och omsorgen om äldre kvinnor och män. Personalens kompetens är av central betydelse för äldre personer i behov av vård och omsorg, inte minst för de många sköra personer som har svårt att föra sin egen talan. De behöver kunna känna sig trygga i förvissningen om att den vård och omsorg de behöver utförs av personal med tillräcklig kompetens. Grund- läggande utbildning av personal inom den kommunala vården och omsorgen om äldre är ett kommunalt ansvar. För att underlätta för huvudmännen och de myndigheter som ska utöva tillsyn behöver de krav på personalens kompetens som stadgas i socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen förtydligas. Enhetliga kriterier för yrkeskompetens Utredaren ska ge förslag på utformning av enhetliga kriterier för yrkeskompetens, kompetensintyg samt yrkesbenämningar för omvårdnadspersonal som arbetar inom kommunernas vård och omsorg om äldre. Avsikten är dock inte att reglera tillträdet och utövandet av dessa yrken på motsvarande sätt som för exempelvis sjuksköterska eller läkare, eftersom det skulle stänga ute personer med god kompetens som saknar formell utbildning. Utredaren ska ge förslag på yrkeskrav för sådan omvårdnadspersonal och föreslå hur yrkesbenämningar och krav kan införas på ett för verksam- heterna rimligt och smidigt sätt. Det kan t.ex. handla om över- gångslösningar för personal som inte når upp till kraven eller andra åtgärder för att yrkeskraven ska få genomslag ute i verksamheterna, utan att detta omöjliggör rekrytering eller diskvalificerar redan anställd personal. Olika vägar till grundläggande kompetensförsörjning Utredaren ska analysera och ge förslag på hur kompetensbehovet inom sektorn ska kunna tillgodoses i syfte att försörja vården och omsorgen om äldre med grundutbildad personal. Genom validering kan man förkorta utbildningstiden för dem som skaffat sig kompetens genom praktiskt arbete, i eller annat land. Det är en vinst för individen, arbetsgivaren och samhället. Utredaren ska analysera och ge förslag på hur utbild- ningsanordnare och arbetsgivare inom vård- och omsorgsområdet kan förmås att bättre utnyttja de möjligheter till validering som finns. Även om mycket av utbildningsbehoven kan täckas med arbets- platsförlagd utbildning finns ett behov av utbildningar som leder till arbete inom äldreomsorgen även utanför arbetsplatsen. Utbild- ningen kan rikta sig både till dem som redan arbetar inom omsorgen och till dem som saknar erfarenhet från äldreomsorgen men som vill arbeta där. Det är viktigt att utbildningen till sin form är flexibel eftersom den riktar sig till olika målgrupper med Det är angeläget att undanröja de hinder som finns för att redan anställd personal samt personer som söker sig till vården och omsorgen ges möjlighet att tillägna sig grund- läggande yrkeskompetens. En viktig fråga är hur arbete och lärande kan förenas på eller i anslutning till arbetsplatsen. En annan fråga är hur samverkan mellan arbetsliv och utbildningsanordnare bör utformas för att dessa skall kunna stödja varandra på ett bra sätt. En tredje fråga är hur formerna för lärande knutet till arbetsplatserna bör utformas och vilka förutsättningar som krävs för att denna form av lärande ska vara framgångsrik. Vidareutbildning och förbättrade karriärvägar För dem som når upp till yrkeskraven och är anställda inom vården och omsorgen om äldre behövs tydligare utvecklings- och karriär- vägar. En viktig anledning är att verksamheterna har förändrats och blivit allt mer komplexa. I och med det har kraven på specifika kunskaper och specialiserad kompetens hos personalen ökat. En annan anledning är att kunna locka fler att söka sig till omvård- nadsyrkena. I utredarens uppdrag ingår att analysera och beskriva behovet av vidareutbildningar, t.ex. i form av nationella påbygg- nadsutbildningar som ger specialiserad yrkeskompetens. Om utredaren finner ett behov av specialiserade påbyggnadsutbild- ningar ska utredaren redovisa förslag på vilka sådana som behöver inrättas. Under arbetet med att utarbeta en nationell strategi för kompe- tensförsörjning ska utredaren beakta de skyldigheter som följer av EU-medlemskapet, bl. a. när det gäller ömsesidigt erkännande av kompetens inhämtad i annat medlemsland. Utredaren ska analysera om det finns behov av författnings- ändringar och i så fall lägga fram fullständiga förslag till sådana. Bilaga 1 SOU 2008:126 Utredaren ska i sitt arbete samråda med Kommuner och Landsting och andra berörda intressenter och studera de goda exempel som finns i kommunerna. Samråd ska också ske med och andra myndigheter som ansvarar för nationella styrdokument inom om- vårdnadsområdet. Utredaren bör även inhämta information från myndigheter som har erfarenhet av att arbeta med validering av utländsk kompetens för att främja en så likartad hantering av gränsöverskridande arbetskraft som möjligt. Utredaren ska i sitt arbete vidare samråda med utredningarna om (S 2007:04), (S 2007:03), (S 2007:57), (U 2007:07), vuxenutbildning (U 2007:02), (U 2007:01), samt med den interna Skollagsberedningen (U 2006:E). Utredaren bör i sitt arbete även ta del av det arbete som bedrivs av Valideringsdelegationen och den slutrapport som de lämnar till regeringen samt beakta resultatet av Kompetensstegens (S 2004:10) arbete. Utredaren ska också beräkna eventuella ekonomiska konsekvenser av förslagen för den enskilde och för kommuner eller andra berörda. Om förslagen medför kostnadsökningar för stat, landsting eller kommuner ska utredaren föreslå en finansiering. Förslagens konsekvenser ska redovisas enligt vad som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474). Utredaren ska kontinuerligt rapportera till regeringen hur arbetet fortskrider. Utredaren ska lämna sitt slutbetänkande . Faktauppgifter om kommunalt finansierad omsorg och vård för äldre Den äldre befolkningen 20061 längd vid 65 år 1 Samtliga uppgifter har hämtats från Aktuellt på äldreområdet 2007. Kommuner och Landsting, 2007. Bilaga 2 SOU 2008:126 Hemtjänst i ordinärt boende 20072 Omsorg och vård i enskild regi 2006 Hemtjänst av samtliga vårdtagare Särskilt boende av samtliga vårdtagare Anställda3 (inkl lediga, sjukfrånvarande) 256 000 Därav undersköterskor, vårdbiträden m.fl. med motsv. Genomsnittlig sysselsättningsgrad 84 %4 Sysselsatta 221 300 Timavlönade 68 300 Gymnasieutbildning Omvårdnadsutbildning Kommunernas kostnader för äldreomsorg 2006 Totalkostnad Äldreomsorg (19,) Avgiftsfinansiering (äldreomsorg) 2Samtliga uppgifter har hämtats från Äldre – vård och omsorg 2007. 3Uppgiften avser alla anställda inom omsorg och vård; dvs. både äldre- och handikappomsorg och inkl. högskoleutbildad personal. 4Uppgiften gäller samtliga hel- och deltidsanställda inom omsorg och vård. Många väljer att arbeta deltid vilket innebär att praktiken endast 37,arbetar heltid. 5Socialstyrelsen; Öppna jämförelser inom vården och omsorgen om äldre, Verksamhetens kvalitet, 2008. Med yrkesförberedande utbildning avses personal som har minst 900 gymnasiepoäng i omvårdnadsämnen eller motsv. Särskilt boende Ordinärt boende Öppen verksamhet Kostnad per vårdtagare 2006 Tre underlag om yrkeskompetens Inför vårt arbete med att formulera yrkeskrav för Äldreasssistent har vi bl.a. tagit del och inspirerats av tre tidigare gjorda eller pågående arbeten där yrkeskrav/yrkeskvalifikationer för arbete inom omsorg och vård beskrivits. Nedan redovisas en sammanfattning av dessa rapporter, vilket innebär att för varje yrkeskrav endast anges några exempel på vad som kan ingå. För en fullständig beskrivning av yrkeskraven hänvisas till respektive arbete. : Vård- och omsorgsassistenters kvalifikationer1 Som svar på ett regeringsuppdrag överlämnade nio myndigheter en rapport till regeringen, Investera nu! En slutsats i rapporten var bl.a. att all omvårdnadspersonal skall ha minst grundläggande pedagogisk, medicinsk och social yrkeskompetens för sitt arbetsfält. I denna rapport åtog sig att precisera grundläggande yrkeskrav som bör ställas på omvårdnads- personal. I samarbete med berörda intressenter och forskare utar- 1 Vård- och omsorgsassistenters kvalifikationer, Grundläggande nivå. betades 2006 rapporten och omsorgsassistenters kvalifika- tioner. Vård- och omsorgsassistent har använts som samlingsbeteck- ning för personal med grundläggande gymnasial yrkesutbildning inom vård och omsorg. Benämningen omfattar undersköterskor, vårdbiträden, skötare, vårdare, personliga assistenter, boende- stödjare, hemvårdare och personal med liknande befattningsbe- nämningar. Så långt det är möjligt har använt de begrepp som rekommenderat i rapporten fikation av funktionstillstånd, funktionshinder och hälsa (ICF). En ungefärlig relation mellan andra i litteraturen förekommande begrepp och ICF är följande: Omvårdnads-/omsorgsuppgifter = ICFs stöd i personlig vård. Hushållsuppgifter = ICFs stöd i hemliv. Medicinska uppgifter = ICFs stödja hälsa och funktionsför- måga. Sociala/socialpedagogiska/pedagogiska uppgifter = ICFs stödja brukare/patientens relationer samt stödja brukare/patients del- aktighet. Enligt bör personal inom vård och omsorg arbeta med stöd i vetenskap och beprövad erfarenhet, vilket är avgörande för kvaliteten. En annan viktig faktor är personalens förhållnings- sätt till brukaren/patienten. får nyanställd personal, efter en kort introduktionsutbildning, utföra samma arbete som mer erfaren personal. För att uppnå de förmågor som redovisas nedan krävs att vård- och omsorgsassistenten tillägnat sig kunskaper inom beteendevetenskapliga, samhällsvetenskapliga och vårdvetenskap- liga ämnen. Färdighetsträning, praktisk utbildning, bör ha skett inom några olika verksamhetsformer där vård- och omsorgsassi- stenter. I 12 punkter, indelade i två huvudkategorier (generella och upp- giftsrelaterade), redovisas de förmågor som vård- och omsorgsassi- stenten bör ha för att uppnå grundläggande yrkeskvalifikationer. Beskrivningen utgår bl.a. från aktuell lagstiftning och regelverk, kunskaper om vad vård- och omsorgsassistenter gör i sitt arbete, brukares och närståendes uppfattningar m.m. De förmågor som beskrivs under de båda avsnitten ger tillsammans de yrkeskvalifika- tioner som skapar förutsättningar för vård- och omsorgsassistenten att bedriva ett arbete av god kvalitet. 1.Yrkesmässig hållning: exempelvis förmåga att tillämpa ett etiskt grundat förhållningssätt genom att självständigt, med gott omdöme och ansvar handla inom ramen för sin yrkeskompetens, vara lyhörd för brukarens/patientens uppfatt- ning, vara empatisk samt avväga brukares/patienters uppfattning mot vad som anses vara god vård och omsorg och respektera och bekräfta brukare/patient som individ. 2.Attityder och ideologier: exempelvis ha förmåga att uppmärk- samma och ta hänsyn till attityders, normers och ideologiers betydelse i vård- och omsorgsarbete. Detta gäller bl.a. attityder hos brukare/patient, närstående och vänner och egna och andra yrkesutövares attityder. 3.Samarbete: exempelvis förmåga att utifrån en helhetssyn se sitt eget arbete i relation till annat personligt stöd och personliga relationer samt att samarbeta med brukare/patient, närstående och andra samarbetspartners och yrkesgrupper inom vård och omsorg men också i samhället i övrigt. 4.Planera och utveckla arbetet: med utgångspunkt i brukarens/patientens behov, t.ex. ha förmåga att identifiera och bidra till lösning av problem i det dagliga arbetet, individuellt planera, prioritera samt målinriktat genomföra och följa upp sitt arbete i samverkan med andra yrkesgrupper och rapportera och dokumentera. 5.Tekniker och produkter: med stöd av och i samverkan med andra yrkesgrupper, ha förmåga att i sitt arbete använda rätt produkter och tekniker, samt att arbeta på ett ergonomiskt och hygieniskt riktigtsätt. Det gäller exempelvis mat, dryck, läkemedel, kläder, textil, kemiska substanser, möbler, hjälpmedel för förflyttning och för kommunikation. 6.Miljöns betydelse: exempelvis förmåga att beakta miljöns betydelse för hälsa och livskvalitet i vård- och omsorgsarbetet och uppmärksamma brukares/patients tillgång till stimulerande och varierande miljöer med hänsyn till ljus-, ljud-, färg- och luft. 7.System och policies: exempelvis förmåga att med stöd av arbetsledningen handla målinriktat för att förverkliga brukarnas individuella planer, vara orienterad om lagstiftarens intentioner och om de system som finns för sociala stödinsatser och hälso- och sjukvård. I detta avsnitt uttrycks vård- och omsorgsassistentens förmågor i förhållande till de yrkesuppgifter som de kan ha. 8.Stöd i personlig vård: exempelvis förmåga att stödja brukarens/ patientens egen förmåga att själv genomföra nedanstående upp- gifter och att vid behov kompensera brukaren/patienten då denne själv saknar kapacitet att genomföra aktiviteter som att klä sig, utföra kroppsvård, (inklusive mun- och tandvård), sköta toalettbehov och äta och dricka. 9.Stöd i hemliv: exempelvis förmåga att stödja brukarens/patientens egen förmåga att själv genomföra nedan- stående uppgifter och att vid behov med egna insatser kompen- sera begränsningar av brukarens/patientens förmåga att anskaffa varor och tjänster, bereda måltider och beakta specifika utföra hushållsarbete etc. 10.Stödja brukarens/patientens hälsa och funktionsförmåga: exempel- vis förmåga att observera förändringar i brukarens/patientens hälso- och funktionstillstånd och tillsammans med brukaren/patienten och andra yrkesgrupper bedöma dennes behov och genomföra lämpliga åtgärder. Dessa kan vara före- byggande/hälsofrämjande, behandlande, rehabili- tering/habiliterande och omfattarpsykiska funktioner och andra kroppsfunktioner såsom t.ex. sinnesfunktioner och smärta, röst- och talfunktioner, hjärt-kärlfunktioner m.m. 11.Stödja brukarens/patientens relationer: exempelvis förmåga att med stöd av eller tillsammans med andra yrkesgrupper stödja brukaren/patienten i dennes relationer inom viktiga livsom- råden. Detta gäller både informella och formella relationer. 12.Stödja brukarens/patientens delaktighet: exempelvis förmåga att förstå och utifrån brukarens/patientens önskan stödja deras deltagande i socialt och medborgerligt liv som att delta i sam- hällsgemenskapen, rekreation, kultur- och fritidsaktiviteter och andliga aktiviteter. Svenska språket beskrivs som en nödvändig förutsättning för en god relationer med brukaren/patienten och är även nödvändigt för att t.ex. kunna dokumentera arbetet. 2.Sveriges Kommuner och Landsting (SKL): Baskompetens inom vård och omsorgssektorn2 SKL har utarbetat en beskrivning av vilken baskompetens som behövs inom vård- och omsorgssektorn. Med kompetens menar SKL förmåga och vilja att utföra en uppgift genom att tillämpa kunskaper och färdigheter utifrån gemensamma värderingar och förhållningssätt. Denna baskompetens bör finnas hos alla, inom samtliga yrkesgrupper verksamma inom vård och omsorg. Den gemensamma baskompetensen beskrivs i tre typer av kompetens: förhållningssätt och värderingar, förmågor och färdigheter samt kunskaper och förståelse. Motsvarande indelning finns i den europeiska övergripande referensramen för att beskriva mål för högskolutbildningar (Bologna-deklarationen). För varje profession gäller därutöver specifik kompetens och utbildning på olika nivåer. Bemötande: Se den enskilda personens behov, förutsättningar, tillstånd och förväntningar samt respektera individen och agera därefter samt att vara professionell i mötet med patienten/ brukaren och närstående. Samverkan, lagarbete: Insikt om betydelsen av samverkan och lagarbete med olika professioner, intressenter och olika aktörer. Mångfald: Förståelse och respekt för patienters/brukares, när- ståendes, anställdas och studerandes olikheter t.ex. vad avser kön, kultur, språk, religion, sexuell läggning, ålder och funktionshinder. Bemötande: I dialog med patienten/brukaren och närstående, ge stöd och vägledning för att möjliggöra optimal delaktighet i vården och omsorgen, med helhetssyn på patienten/brukaren bedöma och vidta åtgärder utifrån relevanta vetenskapliga, samhälleliga och etiska aspekter och uppmärksamma, diskutera och hantera etiska dilemman och överväganden. 2 Baskompetens inom vård- och omsorgssektorn. Kommuner och Landsting, 2007. Kommunikation: Kommunicera med patienten/brukaren och när- stående på ett empatiskt, lyhört och respektfullt sätt, informera och vägleda patienter/brukare och närstående, formulera sig i tal och skrift samt förvissa sig om att patienten/brukaren och/eller närstående förstår given information. Information och handledning: Informera individer och grupper samt genomföra handledande uppgifter. Hälsofrämjande och förebyggande: Ta tillvara det friska, de egna resurserna och förmågorna hos patienten/brukaren, tillämpa ett pedagogiskt förhållningssätt samt arbeta hälsofrämjande och före- byggande. Omvårdnad: Ge basal omvårdnad och omsorg och arbeta utifrån hygieniska principer och rutiner. Teknik: Använda relevant teknisk utrustning i arbetet och arbeta med teknikbaserade arbetsformer. Planering av arbetet: Anpassa vården och omsorgen till patientens/ brukarens behov, förutsättningar och önskemål, prioritera i det dagliga arbetet, arbeta på ett ergonomiskt riktigt och kostnads- effektivt sätt. Samverkan, lagarbete: Visa respekt för olika professioners upp- gifter, roller, kompetens och ansvar samt arbeta i arbetslag och i samverkan med olika professioner, intressenter och aktörer.