sou · GWB393 · 2008-10-17 00:00:00 — I 38 § sekretesslag infördes en bestämmelse om möjlig- het för domstol att förordna om att allmän handling som inte är offentlig ska tillhandahållas, om den kan antas ha betydelse som bevis i rättegång eller för förundersökning i brottmål. För att i så stor utsträckning som möjligt skydda de intressen som sekretessen för uppgifterna i handlingarna avsåg, behövdes enligt beredningen garantier mot missbruk (SOU 1944:10 s. 159). Först och främst utvidgades möjligheterna att förordna om stängda dörrar genom en ny lag om inskränkning av offentligheten vid domstol beträffande allmänna handlingar. För att förhindra ett onödigt röjande, föreskrevs i 38 § sekre- tesslag vidare att handlingen i fråga skulle tillhandahållas domstolen och alltså inte skulle utlämnas till part. Enligt Process- lagsberedningens motiv medförde visserligen för- handlingsprincip att parter ska kunna ta del av och yttra sig över allt som ska läggas till grund för domstolens avgörande; vilket i sin tur medför att hemliga handlingar kommer att bli kända även för part- erna. Parters ovillkorliga rätt att få kännedom om de omständig- heter som åberopas som bevis bör emellertid, menade beredningen, inte under alla förhållanden innebära en befogenhet att utbekomma hemliga handlingar, dvs. att få en handling utlämnad till sig. Bered- ningen föreslog mot den bakgrunden införandet av en ny bestäm- melse i 39 § sekretesslag enligt vilken det skulle tillkomma domstolen eller myndigheten att pröva, om en hemlig handling skulle göras tillgänglig för part. Utlämnande borde ske bara om det kunde ske utan fara för spridning till obehöriga eller annan form av missbruk. Vid ett utlämnande av handlingen borde göras erforder- liga förbehåll (SOU 1944:10 s. 167). Tanken var således att begränsningen i parts rätt att utfå hand- lingar inte skulle innebära någon inskränkning i domstolens skyldighet enligt att vid förhandling eller annan handlägg- ning låta part få kännedom om alla omständigheter som kan läggas Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar till grund för domstolens avgörande. Vidare påpekades den möjlig- het som domstol har enligt 5 kap. 4 § att förordna att vad som förekommit inom stängda dörrar inte må uppenbaras (a.a. s. 162 f.). En part skulle dock alltid ha en ovillkorlig rätt att utan begränsningar i förfoganderätten få en avskrift eller kopia av dom, beslut eller protokoll. I den fortsatta beredningen av förslaget hade några remiss- instanser vissa betänkligheter mot förslaget att part skulle kunna förvägras att få ett eget exemplar av skriftligt processmaterial. Bl.a. påpekades att även om parten under förhandlingen fått del av vad som åberopats som bevis i målet, kunde för bedömande av fråga om fullföljd och för förberedande av talan i högre rätt vara av vikt för parten att äga tillgång till handlingarna (prop. 1947:260 s. 24 f.). Hovrätten över och föreslog vidare att bestämmel- sen fick en sådan formulering att frågan om utlämnande eller inte av en handling skulle grundas inte bara på prövning av faran för miss- bruk utan även på en avvägning av sekretessintresset mot partens intresse att få ut handlingen. I den efterföljande propositionen uttalade departementschefen förståelse för invändningarna men framhöll att möjligheten att i viss utsträckning begränsa partens rätt att få ut handlingar kunde utgöra en väsentlig förutsättning för att hemlig handling skulle kunna tillhandahållas rättskipningen och det även i andra fall när hemliga handlingar företes i rättegång än de som avses med bestäm- melsen i 38 § sekretesslag om tillhandahållande av all- männa handlingar genom domstolens beslut. Dessutom skulle ut- lämnande av handling till part få vägras med stöd av en sekretess- bestämmelse bara om det på grund av ett enskilt eller allmänt intresse var av synnerlig vikt att annan handling än dom eller beslut inte lämnades ut till parten. Ett utlämnande skulle alltså framstå som det normala. Vidare skulle begränsningen i rätten att få ut handlingen inte inskränka domstolens skyldighet att vid förhand- ling eller annan handläggning låta parten få kännedom om alla omständigheter som åberopas som bevis. För att begränsa behovet av att helt vägra utlämnande, skulle utlämnande dock kunna ske med straffsanktionerat förbehåll, t.ex. till en advokat som före- träder parten (NJA II 1947 s. 324 f.). Kollisionsregeln i 39 § sekre- tesslagen utformades i enlighet med vad departementschefen anfört och fick följande lydelse vilken gällde fram till dess att den nuvar- ande sekretesslagen trädde i kraft. Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar Vad i denna lag stadgas länder ej till inskränkning i sökandes, klagan- des eller andra parters rätt att i mål och ärenden hos domstol eller annan myndighet utbekomma dom, beslut och andra handlingar. Finnes av hänsyn till allmänna eller enskilda intressen vara av synnerlig vikt att innehållet i annan handling än dom eller beslut icke uppenbaras, må dock med stöd av stadgande i denna lag utlämnande av sådan handling till parten vägras; vid utlämnande skola erforderliga förbehåll göras. Bestämmelsen kom således att i första hand reglera i vad mån en part har en rätt att få en egen avskrift eller kopia av en handling som finns i ett mål eller ärende enligt eller något förvaltningsförfarande. Det kan konstateras att någon ovillkorlig rätt till ett eget exemplar bara fanns i fråga om domar och beslut. När det gäller andra handlingar kunde tillgången till ett eget exemplar förvägras en part alldeles oavsett om det var fråga om processmaterial i ett mål enligt eller någon annan handling, om ett sekretessintresse av synnerlig vikt krävde det. Ut- gjorde innehållet i handlingen processmaterial, dvs. åberopades som bevis i en rättegång enligt , var domstolen dock skyldig att vid förhandling eller annan handläggning låta parten få full kännedom om detta innehåll. Endast i den mån denna princip iakttogs, kunde man nämligen bortse från de betänkligheter som annars kan anföras mot begränsningar i parts rätt att utfå hand- lingar. Om utlämnande inte vägrades, kunde handlingen lämnas ut med straffsanktionerat förbehåll alldeles oavsett om handlingen utgjorde processmaterial eller inte. Det kan noteras att i förarbetena till 39 § lag motiv- erades begränsningarna i parts rätt att utfå handlingar till en början som kopplade till att domstol gavs befogenhet att förordna om till- handahållande av sekretessbelagda allmänna handlingar. Bestäm- melsen kom dock att få en mer generell utformning. Enligt orda- lydelsen omfattades alla handlingar frånsett domar och beslut; inte bara allmänna handlingar som genom förordnande tillhandahållits domstolen från annan myndighet. Vidare kom bestämmelsen att utöver handlingar vid allmän domstol omfatta även andra myndig- heters handlingar. Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar När den nuvarande sekretesslagen trädde 1981 ersatte den bl.a. sekretesslag men fick ett väsentligen vidare tillämp- ningsområde då inte bara sekretess för allmänna handlingar reglera- des utan även sekretess för uppgifter i andra handlingar eller i annan form än i handlingar. Av propositionen till nuvarande sekretesslag och dess kollisionsregel i 14 kap. 5 § framgår att någon saklig ändring av kollisionsregelns innebörd jämförd med dess tidigare motsvarighet i 39 § sekretesslag inte var avsedd frånsett det vidgade tillämpningsområdet (prop. 1979/80:2 Del A s. 333 f.). Nuvarande andra styckes andra mening om att sekretess inte inne- bär någon begränsning av parts rätt enligt att få del av alla omständigheter och bevis förefaller därmed närmast vara ett förtydligande av då redan gällande rätt såsom den framgick bl.a. av tidigare nämnda förarbetsuttalanden. Skälet till förtydligandet synes ha varit regleringen förvaltningslag (motsvarande 16 och 17 §§ i nu gällande förvaltningslag) samt i 19 och 43 §§ förvaltningsprocesslagen som innebär att avgörande enligt de där reglerade förfarandena i undantagsfall kan grundas på omständig- heter som en part inte fått full kännedom om. Detta ville man i den nuvarande sekretesslagen klart uttrycka inte skulle kunna vara fallet vid förfaranden enligt , eftersom en sådan begräns- ning i insynen skulle vara främmande för handläggningen vid all- män domstol. Dock påpekades att detta inte innebär att part i ett rättegångsbalksförfarande ska få till sig utlämnad handling varav omständigheterna framgår. Någon ändring i det avseendet borde inte komma i fråga framhölls i propositionen. Man kan dock notera en skillnad i ordalydelsen mellan kollisionsnormen i 14 kap. 5 § sekretesslagen och 39 § sekretesslag genom att den senare är explicit i fråga om partens ovillkorliga rätt att få utlämnad till sig kopia eller avskrift av dom eller beslut medan den nu gällande be- stämmelsen talar om partens rätt att ta del av dom eller beslut utan närmare beskrivning av hur det kan ske. Någon saklig skillnad synes emellertid inte heller i denna del ha varit avsedd. I den nya sekretesslagen bröts vidare bestämmelsen om förbe- håll när sekretessbelagda uppgifter lämnas till part ur kollisions- bestämmelserna sekretesslag, förvaltningslag samt förvaltningsprocesslagen och infördes i 14 kap. 10 § sekretesslagen med följande lydelse såvitt nu är av intresse. Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar Myndighet får uppställa förbehåll, som inskränker enskild mottagares rätt att lämna uppgift vidare eller utnyttja uppgift, också när 1.myndigheten enligt 5 § lämnar sekretessbelagd uppgift till part, ställföreträdare, ombud eller biträde, Förbehåll enligt första stycket 1 får inte innebära förbud mot att utnyttja uppgiften i målet eller ärendet eller mot att lämna muntlig upplysning till part, ställföreträdare, ombud eller biträde. I förarbetena till bestämmelsen angavs inget av särskilt intresse för frågan om kopplingen mellan 14 kap. 10 § och första respektive andra stycket i 14 kap. 5 § sekretesslagen. Inte heller antyddes på annat sätt att möjligheten till förbehåll, när sekretessbelagda upp- gifter lämnas till part, skulle enligt den nya sekretesslagen ha ett snävare eller vidare tillämpningsområde än motsvarande bestäm- melse i 39 § sekretesslag. Det kan således noteras att för- behållsbestämmelsen enligt sin lydelse i och för sig inte har ett tillämpningsområde som bara omfattar utlämnande som avses i 14 kap. 5 § första stycket sekretesslagen. Det kan också konstateras att domar och beslut inte undantagits på motsvarande sätt som i 39 § sekretesslag enligt vilken utlämnande av domar och beslut inte fick förenas med något slag av förbehåll. Det kan slutligen nämnas att i samband med att den nuvarande sekretesslagen ersatte sekretesslag, flyttades bestäm- melsen om tillhandahållande av allmänna handlingar i 38 § sekretesslag i huvudsak oförändrad till och åter- finns numera 38 kap. 8 § . Vidare förändrades och förenklades förvaltningslagens och förvaltningsprocesslagens be- stämmelser om aktinsyn och kommunikation genom att det in- fördes hänvisningar till begränsningar som kan följa av 14 kap. 5 § sekretesslagen. Utöver Högsta domstolens beslut i mål B 3009-08, se avsnitt 2.4, finns inte många vägledande rättsfall från överrätt som handlar om parts rätt till insyn eller kopia av sekre- tessbelagda uppgifter i handlingar som finns hos domstolen. I det följande berörs emellertid några ytterligare beslut av intresse. Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar NJA 1983 C 7 I ärendet var det fråga om en häktad som överklagat ett häktningsbeslut till hovrätt. Hovrätten begärde från åklagaren in förhörsprotokoll från förundersökningsförhör med två personer. Hovrätten avslog såväl överklagandet av häktningen som begäran att få ut förhörsprotokollen. påtalade att förhörsprotokollen ingick i hovrättens akt och att hovrätten fattat beslut i häktningsfrågan efter föredragning och cirkulation av akten. Enligt måste förhörsprotokollen anses höra till omständigheter som lagts till grund för hovrättens häkt- ningsbeslut då till sådana omständigheter i brottmål som avgörs på handlingarna anses hänförliga alla omständigheter som framgår av domstolens processmaterial (jfr 30 kap. 2 § andra stycket rättegångs- balken), i den mån de inte är ovidkommande för prövningen. var därför, enligt , berättigad att få del av de om- ständigheter som framgår av förhörsprotokollen enligt 14 kap. 5 § andra stycket sekretesslagen. Detta kunde lämpligen (kursiverat här) ske genom att kopior av protokollen lämnades ut till honom. Det kursiverade ordet bör noteras särskilt, eftersom det kan tolkas som att vid ställningstagande i fråga om formen för insynen prövade vad som framstod som lämpligt och just i detta fall ansåg att parten borde få ett eget exemplar av hand- lingarna (se även JO 1995/96 s. 53 nedan). NJA 1989 C 102 I en brottmålsdom om sexuellt ofredande förordnade hovrätten om fortsatt sekretess enligt 9 kap. 16 § sekretesslagen för bl.a. ljudband- inspelningar av förhör som hållits i hovrätten och utskrifter därav. I samband med överklagande av domen till be- gärde den tilltalade att utskrifterna alternativt kopior av band- inspelningarna skulle lämnas ut till honom. Den tilltalade upplyste emellertid att utskrifterna eller bandkopiorna inte behövdes för att ta tillvara hans rätt i processen utan att han ville ha tillgång till materialet för att ha allt material som lagts till grund för domarna mot honom. , som beaktade 14 kap. 5 § sekretesslagen, lämnade den tilltalades framställan utan bifall beträffande såväl ut- skrifter som bandkopior. anförde som skäl för Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar beslutet att den tilltalade hade varit personligen närvarande vid huvudförhandlingen i hovrätten och således åhört de aktuella för- hören. Med hänsyn till det och till att dokumentationen inte be- hövdes för att ta tillvara den tilltalades rätt i processen fann att det saknades skäl att lämna ut dokumentationen. NJA 1996 s. 439 I målet var frågan huruvida en tilltalad, S, efter resning i ett mål om våldtäkt och misshandel mot en styvdotter skulle få full tillgång till patientjournaler som hovrätten med stöd av 38 kap. 8 § rättegångs- balken funnit skulle tillhandahållas rätten. Hovrätten hade med undantag av vissa överstrukna avsnitt – då det befanns vara av synnerlig vikt att vissa sekretessbelagda uppgifter i materialet inte röjs – lämnat ut journalanteckningarna till den offentlige försvar- aren med förbehåll för denne att inte lämna uppgifterna vidare eller på annat sätt utnyttja uppgifterna i vidare mån än vad som följer av 14 kap. 10 § andra stycket sekretesslagen (dvs. att utnyttja upp- gifterna i målet och lämna muntlig upplysning till parten). konstaterade att handlingarna var underkast- ade sekretess enligt 9 kap. 16 § sekretesslagen, att de inte åberopats som bevisning av åklagaren eller införts i målet av denne och att de – eftersom målet ännu inte var avgjort – inte legat till grund för något domstolsavgörande av saken samt att det i saknas utryckliga bestämmelser om parternas rätt i en situation som den aktuella. Någon ovillkorlig rätt för den tilltalade att utan begränsning få del av handlingarna fanns således inte. Det kon- staterades att det fick anses vara av synnerlig vikt med hänsyn till enskilt intresse att uppgifterna i patientjournalerna inte röjdes. fann emellertid att vissa av de överstrukna journalanteckningarna skulle lämnas ut och biföll såtillvida över- klagandet, dock skulle de bara lämnas till ombudet och med sådant förbehåll som hovrätten föreskrivit. vägrade att lämna ut övriga uppgifter ur handlingarna under hänvisning till att de väsentligen rörde andra personer än målsäganden och den till- talade. Hovrättens beslut ändrades således inte beträffande dessa övriga uppgifter. Som Offentlighets- och sekretesskommittén (OSEK) har fram- hållit beträffande detta fall synes ha funnit att det finns utrymme att tillämpa 14 kap. 5 § första stycket sekretess- Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar lagen i och med att har utgått från att S såsom part hade en insynsrätt som inte var ovillkorlig. Enligt OSEK är det dock oklart om insynsrätten berodde på någon indirekt be- stämmelse i eller på allmänna rättsgrundsatser (SOU 2003:99 s. 198). En ytterligare reflektion beträffande detta rättsfall är att bedöm- ningarna och utgången är väl förenliga med ordalydelsen i och motiven till 39 § sekretesslag medan det i avsaknad av närmare förklaring inte är helt klart hur 14 kap. 5 § sekretesslagen tillämpats i fråga om särskilt de ytterligare journalanteckningar som beslutade skulle lämnas ut till försvararen med visst förbehåll enligt 14 kap. 10 § sekretesslagen. Ansåg att dessa var processmaterial och tillämpade 14 kap. 5 § andra stycket andra meningen sekretesslagen? Hovrätten hade ju trots allt beslutat att de skulle tillhandahållas domstolen med stöd av 38 kap. 8 § och bör i vart fall vid det tillfället ha antagit att de utgjorde processmaterial. NJA 2002 s. 433 I detta fall hade en hovrätt i ett överklagat sexualbrottmål – vari videobandade polisförhör med en underårig målsägande hade spelats upp och åberopats som bevisning vid huvudförhandling i tings- rätten – på begäran av ombudet och försvararen lämnat ut kopior av de ifrågavarande videobanden till försvararen, T.N. Utlämnandet förenades med förbehåll för försvararen att han inte fick lämna banden vidare, att ingen annan än han själv och huvudmannen, , fick ta del av uppspelning av banden samt att, när dom eller slutligt beslut i målet vunnit laga kraft, banden skulle återlämnas till hov- rätten. Den tilltalade, P.N., överklagade förbehållen till . upphävde förbehållen och anförde bl.a. följande. HovR:n synes ha prövat T.N:s framställning som en fråga om ut- lämnande av allmän handling och därvid tillämpat de regler i sekretess- lagen (1980:100) som ger möjlighet för utlämnande myndighet att ställa upp förbehåll (14 kap. 9 och 10 §§). En förutsättning för att dessa regler kan tillämpas är dock att det är fråga om ett utlämnande enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen och de kompletterande bestämmelserna i sekretesslagen. Eftersom videoupptagningarna enligt TR:s dom är sekretessbelagda enligt 9 kap. 16 § sekretesslagen, bör en förutsättning för att fram- Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar ställningen om utlämnande skulle ha bifallits ha varit att HovR:n ansåg att P.N. enligt 14 kap. 5 § sekretesslagen hade rätt till s.k. partsinsyn i materialet. I den paragrafens andra stycke föreskrivs att sekretess inte innebär någon begränsning i en parts rätt enligt RB att få del av alla omständigheter som läggs till grund för avgörandet av ett mål eller ärende. Med andra ord viker sekretessen för den rätt till partsinsyn som följer av RB. Det betyder i sin tur att en domstol som skall pröva en utlämnandefråga i ett fall som det förevarande skall göra sin pröv- ning i första hand utifrån RB:s regelsystem och inte utifrån tryck- frihetsförordningens och sekretesslagens. Kommer domstolen därvid fram till att parten har en rätt att ta del av materialet, utgör eventuell sekretess inget hinder mot att parten får del av det. Eftersom RB saknar bestämmelser som tillåter inskränkningar i en parts rätt att förfoga över material i ett mål eller ärende, kan ett utlämnande av sådant material inte ske med förbehåll av den typ som sekretesslagen reglerar (jfr m.fl., Sekretesslagen s. 14:66). har i detta fall ansett att 14 kap. 10 § sekretess- lagen inte kunde tillämpas, eftersom det var ett utlämnande enligt och inte enligt bestämmelserna i 2 kap. tryckfri- hetsförordningen om utlämnande av allmän handling. Domstolen konstaterade därför att hovrätten inte hade haft någon grund för att uppställa förbehållen när kopiorna av videobanden lämnades ut med stöd av 14 kap. 5 § 2 andra stycket sekretesslagen utan hinder av sekretessen. Förbehållen undanröjdes därför. Man kan bara spekulera i vilken inverkan det kan ha haft för bedömningen att videobanden eventuellt ansetts utgöra sådan av åklagaren åberopad skriftlig bevisning som ska delges genom över- lämnande av kopia med den tilltalade enligt 45 kap. 9 § rättegångs- balken och 6 § delgivningslagen. Ljud- och bildupptagningar enligt 6 kap. 6 § av domstolsförhör i bevissyfte är en annan sak och ska, som tidigare nämnts, inte delges med parterna enligt någon bestämmelse i . Vi återkommer senare till frågan huruvida en tillämpning av regler om parts rätt till insyn alltid bör utesluta att ett förbehåll uppställs som inskränker parts rätt att lämna uppgifter vidare eller att utnyttja dem utanför målet eller ärendet. Högsta domstolens beslut i mål Ö 2264-08 Det i avsnitt 2.4 nämnda överklagade beslutet av , i ett överklagat brottmål B 1089-08, om att inte lämna ut bildupptagningar från vittnesförhör i tingsrätt, överklagades av Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar den tilltalade en gång tidigare, men innan hovrätten hade prövat målet. fann emellertid att hovrättens beslut innefattade en tillämpning av den rätt till partsinsyn som följer av och att beslutet inte kunde anses utgöra en pröv- ning enligt tryckfrihetsförordningens och sekretesslagens bestäm- melser om utlämnande av allmänna handlingar. Hovrättens beslut kunde därför inte överklagas särskilt utan endast i samband med hovrättens dom eller slutliga i beslut i målet. Överklagandet av- visades därför. Som nämnts i avsnitt 2.4 har dock gett prövningstillstånd och prövat överklagandet efter det att också hovrättsdomen överklagats, se Högsta domstolens beslut i mål B 3009-08. En reflektion är att för det fall den tilltalade i stället hade vänt sig till tingsrätten med sin begäran, hade tingsrättens beslut – förutsatt att det fattades efter det att tingsrätten meddelat sin dom – inte varit ett beslut under rättegång utan ett slutligt beslut. En tingsrätt hade vägrat att på en tilltalads begäran lämna ut upp- gifter ur en från åklagarens stämningsansökan separat handling med uppgifter om vittnens namn och födelsedatum. Enligt åklagaren var uppgifterna hemliga enligt 2 kap. 2 § och 5 kap. 1 § sekretesslagen. Tingsrätten hade funnit att ett allmänt intresse av synnerlig vikt utgjorde skäl att inte röja uppgifterna. Hovrätten ändrade tings- rättens beslut under anförande att uppgift om ett åberopat vittnes namn är en sådan omständighet som en part har rätt att få del av enligt (jfr 36 kap. 10 § ). Hov- rätten fann vidare att förbehåll enligt 14 kap. 10 § inte lagligen kunde uppställas, eftersom uppgifterna lämnades ut med stöd av rätte- gångsbalkens regler och inte med stöd av 14 kap. 5 § sekretesslagen. En tingsrätt ansåg att sekretess gällde enligt 8 kap. 17 § sekretess- lagen för vissa uppgifter i bilagor till en stämningsansökan och förordnade därför om förebehåll för svarandena enligt 14 kap. 10 § första stycket 1 sekretesslagen innebärande att svarandebolagen inte skulle få lämna uppgifter i handlingarna vidare eller utnyttja dessa Partsinsyn och ljud- och bildupptagningar uppgifter i vidare mån än vad som var nödvändigt i målet. Hov- rätten upphävde förbehållet och anförde följande. I 42 kap. 5 § andra stycket stadgas att om stämning utfärdas skall denna delges svaranden tillsammans med stämnings- ansökningen och därvid fogade handlingar. Detta är en uttrycklig regel om parts rätt till insyn, vilken innebär att bolagen med stöd av rätte- gångsbalken skall få del av de handlingar som stiftelsen åberopar utan hinder av sekretess. Att denna rätt till partsinsyn föreligger oberoende av om sekretess föreligger för vissa uppgifter i ett mål framgår av 14 kap. 5 § andra stycket sekretesslagen. Denna regel innebär även att bestämmelserna i 14 kap. 5 § första stycket inte blir tillämpliga i fråga om en parts rätt enligt att ta del av uppgifter som åberopats som bevisning i målet. Härav följer i sin tur att sekretess- lagens regelsystem över huvud taget inte kan åberopas mot parten i detta hänseende.