sou · GVB360 · 2008-01-01 00:00:00 — Målen för den nationella strategin för anpassning till klimatförändringarna är att förstärka och öka anpassningsförmågan till klimatföränd- ringar i . Den offentliga förvaltningen har centrala styr- funktioner inom klimatförändringsberedskapen och olika förvalt- ningsområden har påbörjat verkställandet av anpassningsstrategin. Ett stort antal aktörer och intressentgrupper samarbetar med den offentliga förvaltningen i syfte att anpassa det finska samhället till klimatförändringarna. I inrättade Defra (ment, Food and Rural Affairs) 1997 ett särskilt program kallat UK Climate Impacts Programme (UKCIP) med uppgift att samordna forskningen kring effekterna av klimatförändringar på regional och nationell nivå. UKCIP är knutet till universitet i och finansieras av Defra. UKCIP samarbetar med the som är officiella center för klimat- forskning. UKCIP ska utgöra en brygga mellan forskare och beslutsfattare i regering och privata företag samt hjälpa organisa- tioner och företag att utvärdera hur de kan påverkas av klimat- förändringar så att de kan förbereda sig . Defra arbetar tillsammans med UKCIP för att ta fram nationella strategier för klimatanpassning. Det handlar om såväl kapacitetsbyggande, forsk- ning, konkreta verktyg som erfarenhetsutbyte mellan olika aktörer. analyserar klimatsystem och tar fram modeller för att förutspå klimatförändringar. UKCIP paketerar denna informa- tion och gör den möjlig att använda rent praktiskt för lokala och regionala myndigheter i deras anpassningsarbete. Bland de olika operativa verktyg och data som UKCIP erbjuder för att hjälpa och underlätta för myndigheter att utveckla anpass- ningsstrategier kan nämnas: Socioekonomiska scenarier för att lokala myndigheter ska kunna bedöma och analysera hur klimatförändringarna påverkar deras respektive regioner. Scenarierna skräddarsys för att passa olika regioner. Kostnadsberäkning av den påverkan som klimatförändringarna innebär för samhället. En metod har tagits fram för att kunna räkna ut vilka kostnader olika klimatförändringar kan medföra för en organisation, en händelse eller ett område. En databas för den samlade anpassningsverksamheten i Storbri- tannien. I databasen finns information som visar hur organisa- tioner och sektorer i anpassar sig till klimat- förändringarna. Riktlinjer för identifiering och urval av anpassningsmöjligheter som kan användas för att minska sårbarheten . Den brittiska regeringen har valt att inte föreskriva detaljåtgärder eftersom behoven skiftar mellan olika regioner och . Man anser att regeringens roll främst är att uppmuntra till tidig bedöm- ning av klimatriskerna på lokal och regional nivå. principen anses gälla, dvs. arbetet bör genomföras på mest lämplig nivå. En stor del av klimatanpassningsarbetet sker i regionala samverkansformer (Regional Climate Change Partnerships), som omfattar ett flertal olika aktörer. Deras uppgifter är bland annat att öka kännedomen på regional och lokal nivå. De finansieras bl.a. av den brittiska miljöbyrån (). avser den brittiska regeringen presentera ett ramverk för en anpassningsstrategi the Adaptation Policy Frame- work, APF, med åtgärder för en hållbar anpassningspolitik. Följande åtgärder väntas bl.a. föreslås: Tvärsektoriellt arbete inom det brittiska för att kunna fatta gemensamt beslut om hur statens egendomar och fastigheter ska anpassas och skyddas (inte minst försvars- departementet som har ett betydande mark- och fastighets- innehav). Skydd av viktig infrastruktur, inkl. översyn av järnvägsnätet som påverkas av högre temperatur. Ökad beredskap för översvämningar och landförskjutningar, inkl. översyn av vägnätet. Skydd av men också ett bättre utnyttjande av naturresurser. Ekosystemets egna funktioner, såsom vattenabsorbering, ska kunna användas bättre. håller på att ta fram en nationell anpassningsstrategi (Plan national dadaptation au changement climatique) för att minska sårbarheten och förbereda samhället för de konsekvenser klimatförändringar medför. Strategin baseras på en omfattande utredning genomförd av övervaknings/expert- gruppen ONERC (lObeservatoire national sur les effets du réchauffement climatique) . Strategin finns som en bilaga i den utvärdering av Klimatplanen 2004 2012 som offent- liggjordes . skulle en operationell anpassningsplan ha varit färdigställd, men man har drabbats av förseningar. Strategin har som mål att skydda personer och egendom, integrera de sociala aspekterna av klimatfrågan, begränsa kostnader för samhället och bevara naturtillgångar. Genom forskning, observation, information och utbildning ska man anpassa samhället till klimatförändringar. Informationskam- panjer riktade till medborgare och folkvalda kommer att genom- föras framöver. Den franska regeringen är mån om att integrera den lokala och regionala nivån i planen eftersom denna besitter bäst kunskap om exempelvis infrastruktur och byggnader. Lokala nivån bearbetas genom förbättrad dialog om klimatförändringarnas verkningar/risker, kostnader som kan uppstå lokalt, sårbarhet etc. Anpassningsplanen kommer att fokusera på: Jordbruk: Anpassning av mark, grödor och vattenresurser behövs i samband med förändrat klimat. Energi och industri: Ökad temperatur och minskad nederbörd förutspås öka efterfrågan på el (till klimatanläggningar/luftkon- ditionering). Tillgång till vattenkraft tros minska till följd av minskad mängd smältsnö. Transport, bostadssektorn: Översvämningar kan komma att påverka både bil- och färjetrafiken . Kostnader för vägunderhåll väntas öka. Storstädernas sårbarhet till följd av klimatförändringar kommer att undersökas närmare. Katastro- fer till följd av värmebölja måste undvikas Turism: De franska turistregionerna måste anpassa utbudet till följd av ändrat klimat. Banker och försäkringsbolag: Bättre samarbete mellan banker och försäkringsbolag eftersträvas. De utomeuropeiska territorierna (, , Marti- nique, ) ska förberedas för både extrema väderför- hållanden och klimatförändringarnas verkningar. kommer att till budgetpropositionen bifoga en redogörelse för vilka åtgärder som genomförs av regeringen/ministerierna på klimatområdet (document de politique transversale). Planen, som främst är riktad till nationalförsamlingen och senaten, är ett sätt att göra klimatpolitiken mer synlig och transparent och ska bidra till förbättrad samstämmigheten för hela politikområdet samt till effektivare användning av offentliga resurser. Den franska regeringens utgifter till förmån för klimat uppskattas till . arbetar för tillfället med det nationella program- met Anpassning, utrymme och klimat, ARK. Programmet som ska tas fram ska bidra till att utveckla en samsyn om effekterna av klimatförändringen samt föreslå konkreta anpassningsåtgärder. Arbetet delas upp på tre parallella huvudspår och i tre faser: 1.att höja det nationella medvetandet, forma nätverk, utveckla en strategi. 2.öka kunskapen och utveckla en samsyn på risker och ansvars- fördelning. 3.utveckla instrument och regelverk, stimulera innovation . I den första fasen ska en Nationell anpassningsstrategi och en Nationell agenda tas fram. Den här fasen handlar om att definiera vad som måste göras och när. Under den här fasen arbetar man med de tre spåren ovan parallellt. För att höja den allmänna kunskapsnivån om problematiken ska seminarier med regionala och lokala myndigheter, näringslivet och NGO:s hållas. Det andra spåret innebär att man identifierar klimatbestän- dighet och gör en översikt över vilka kunskapsluckor som måste fyllas. Handlingsalternativen på kort sikt (upp till ), medellång sikt (10 ) och lång sikt (efter 2025) ska identifieras och analyseras. Det tredje spåret omfattar en analys av nödvändiga investeringsbeslut, det längre finansiella perspektivet samt förvalt- ningsfrågor. Arbetet ska ledas av en styrgrupp bestående av repre- sentanter på direktörsnivå för jordbruks-, trafik- och vatten-, ekonomi- och miljöministerierna. Dessa kommer också att sam- arbeta med diverse organisationer, företag, branschföreningar etc. Framförallt kommer man att involvera de s.k. planbyråerna (institut som finansieras med statliga medel, men är politiskt oberoende och utför analysarbete på olika sakområden). Förutom styrgruppen sätts ett programteam samman med 6 8 medarbetare från varje relevant departement, från fackföreningar, försäkrings- kassan, och en grupp som kallas de Routeplanner (vägvisaren ungefär). Routeplanner består av en grupp vetenskapsmän som studerat klimatförändringarna. Hela organisationen leds av miljö- ministeriet. Första fasen av ARK (2006-början av 2007) har en budget om . För fas två, som ska inledas , har ett anslag på avsatts. För den tredje fasen (2008 2014) finns ännu inga medel avsatta. Klimatförändringarnas förväntade effekter på det danska samhället har utretts och utvärderats ett antal gånger , senast i Danish EPA report of 2004: Adapting to Climate Change. Den generella slutsatsen är att inte kommer att drabbas särskilt hårt av klimatförändringarna, om man utgår från de moderata klimatscenarierna, och att lämpliga ad hoc åtgärder är tillräckliga för att skydda samhället. initierade den danska staten förberedelser för att möta de primära effekterna av klimatförändringarna. Syftet är att med utgångspunkt i tre möjliga framtida klimatscenarier skapa en katalog där man listar förmodade konsekvenser och hur man bemöter dessa. ger Beredskapsstyrelsen (motsvarande SRV och KBM) ut en Nationell Sårbarhetsrapport, vilken har som mål att främja en beredskaps- kultur inom både den offentliga och privata sfären. I rapporten redovisar man de mest väsentliga inträffade incidenterna under föregående år samt vilka åtgärder som har vidtagits. Miljøverndepartementet i menar att det ännu inte finns något samordnat ansvar för vilka åtgärder som bör vidtagas för att anpassa samhället till pågående klimatförändringar. Ett koordine- ringsarbete under ledning av Miljøverndepartementet och Justis- departementet förväntas dock påbörjas efter att regeringen gett formellt klartecken. Den norska regeringen avser att tillsätta en styrningsgrupp som ska behandla ärendet . I mitten av 2006 publicerades en skriftlig uppföljning till seminariet Rapport om sårbarhet och anpassning till klimatförändringar i sektorer i , där ett stort antal departement deltog, vilken får anses vara första ansatsen till en nationell anpassningsstrategi. Alla deltagande departement uppmanades göra en värdering av deras egna sektorers sårbarhet för klimatförändringar. Rapporten fram- håller vikten av bättre samordning och ett informationsflöde som fungerar både horisontellt och vertikalt. Skydd mot extrema väderhändelser Ett viktigt politikområde i gäller vattenförvalt- ningen och kanske främst skyddet mot översvämningar. Stora översvämningar har inträffat i historia. kan , med hjälp av väldiga dammluckor, effektivt skydda sig mot hotet från havet. De översvämningar som drabbat har nästan undantagslöst handlat om onormalt höga flöden i de många floderna. Klimatföränd- ringarna förväntas innebära att risken för översvämningar ökar . slöts en nationell vattenpolitisk överens- kommelse (NBW) mellan staten, provinserna, kommunerna och waterschappen om en gemensam plan för den framtida vatten- vården, framför allt för att motverka de negativa följderna av klimatförändringar. I första hand sträcker sig NBW , men det blickas även framåt så långt som till 2050. Man beräknar att den totala kostnaden för utbyggnad och underhåll under perio- den 2050 kommer att uppgå till . För tillfället pågår arbetet med att ersätta åtta lagar som alla främst berör vattenvård med en enda lag, Vattenlagen (Waterwet). Lagen ska innebära såväl en tydligare fokusering på de centrala målsättningarna, förbättra samarbetet mellan de berörda myndig- heterna som att minska den administrativa bördan för dem som använder vatten. Tanken är att vattenfrågorna inte ska behandlas som ett antal fristående frågor utan som en helhet, som de ska integreras i t.ex. miljöpolitiken och fysisk planering. har den politiska grundsynen när det gäller översväm- ningsförebyggande förändrats. Man har utvecklat en ny policy som kallas Rum för vatten. Tanken är att vattnet måste få tillbaka en del av det land som torrlagts, i alla fall tillfälligtvis med höga översvämningsrisker. Genom att skapa områden som kan läggas under vatten minskar riskerna att fördämningarna brister på andra ställen. Det kommer dessutom att finnas katastrofzoner som kan tillåtas översvämmas under extrema förhållanden. Ett annat exempel på hur man ger vattnet mer utrymme är att flodbäddarna breddas. Den nederländska kunskapen om vatten, och i synnerhet översvämningsförebyggande, har allt mer börjat betraktas som en exportvara. För att främja både nederländsk export och internationellt samarbete har lands Water Partnership (NWP) skapats av privata och offentliga aktörer. Det mest uppmärksammade exemplet inom detta område är kontakterna som haft med efter översvämningarna i . I har Dipartimento di Protezione Civile (motsvarande SRV och KBM) noterat en ökning av de extrema vädersituatio- nerna, och då främst i form av: värmeböljor, torka, översvämningar och skogsbränder. finns ett nationellt nätverk, för att skydda befolkningen mot negativa hälsoeffekter till följd av värmeböljor. Protezione Civile koordinerar och fördelar resurser med hjälp av en central databas, övervakning, prognoser, observa- tionsstationer och man försöker utarbeta åtgärdsplaner anpassade efter enskilda regioner och städer. I sammanställs en bulletin över temperaturen. dagars extrem värme sätts en rad åtgärder från regioner och kommuner igång. Detta kan t.ex. vara att utfärda varningar till allmänheten, öka antalet sjukhusplatser och preventivt skriva in vissa gamla på vårdanstalter. En högre frekvens av torrperioder är ett fenomen som man redan sett mer av. De ekonomiska skadorna för jordbruket, särskilt i med omfattande konstbevatt- ning, kan bli avsevärda. Juridiska instrument för vattenransonering finns och kan sättas i kraft på kort varsel, vilket också skedde i samband med värmeböljan . med allt fler torrperioder har också frekvensen av översvämningar ökat. Sådana uppkommer också betydligt fortare vid än i norra (s.k. Fast floods). Man räknar med att risk för över- svämning råder på av landets yta. har 150 mil- joner euro anslagits på nationell nivå för förebyggande investe- ringar (plus 50 miljoner för underhåll av existerande skydd). Man har också satsat betydande medel på att öka kapaciteten att bekämpa skogsbränder, man förfogar t.ex. över största flotta av flygplan och helikoptrar, och man har vid ett flertal tillfällen lånat ut sina plan till och . Den höga beredskapen är resurskrävande, men har visat goda resultat: hade 6 600 bränder förstört skog medan nästan lika många bränder endast förstörde . Protezione Civile anser sig ha en fungerande organisation med hög beredskap och stor kapacitet att hantera klimatförändringarnas effekter. Anpassningar till de höjda temperaturerna har redan inletts. Några egentliga organisatoriska förändringar med anledning av klimat- förändringarna är därmed inte att vänta. I är ansvarigt för att förebygga naturkatastrofer och minska samhällets sårbarhet. Politiken handlar om att förbättra medborgarnas kunskap om risker, organisera övervakning och anta regelverk och krisplaner. Förebyggande av risker handlar till största delen om informationsåtgärder vilket de franska medborgarna enligt lag har rätt till. Län/depar- tement (96 i ) och kommuner i utsatta områden utfor- mar, enligt lag , regionala krisplaner (Plans de prévision des risques naturelles, PPR) i syfte att skydda samhället mot extrema väderförhållanden (översvämningar, laviner, skogsbränder mm.). Målet med dessa är att bättre lära känna fenomenen, inrätta en form av övervakning, informera medborgarna om riskerna och hur man kan skydda sig etc. Krisplanerna finansieras delvis av staten som uppges ha bidragit med över för detta ändamål. Värmeböljan 2003, vilken orsakade i ett stort antal dödsfall i , innebar att franska Ministerè de la Santé, de la Jeunesse et des Sportes (motsvarande ) tog fram en nationell beredskapsplan mot värmeböljor. Planen ska implementeras på lokal nivå och i ett antal städer och är uppbyggd på fyra informations-/varningsnivåer (från ökad prognosverksamhet till aktiva åtgärder). Sjukhus och ålderdomshem ska utrustas med luftkonditionerade sektioner och få personalförstärkningar motsvarande 13 200 anställningar . I har man utvecklat, och fortsätter att utveckla, en plan (A Plan) för hur man ska kunna anpassa översvämningsskyddet längs med (The Thames Barrier) till ett förändrat klimat. Med hjälp av UKCIP:s scenarier samt HadCM2 modelleringar har man gjort bedömningen att en 20-procentig ökning av de högsta flödena är att räkna med . Man har infört en klausul om hänsynstagande till klimatförändringarna i motsvarighet till (the Regulations) samt även tagit fram Planning Policy Guidance, vilken ger riktlinjer för hur man bör bygga i översvämningsbenägna områden. I finns ett nationellt varningssystem för värmeböljor, vilket sköts av Deutscher Wetterdienst (motsvarande ). Varningssystemet reagerar ifall vissa gränsvärden, beroende på region, passeras och utfärdar då varningar till allmän- het, offentlig sektor samt sjukvård. Delstaten har i sam- arbete med DWD utvecklat ett eget lokalt vädervarningssystem. I delstaten tas en havsnivåhöjning mot- svarande , och i delstaten en höjning mot- svarande , med i beräkningarna vid byggande av kustskydd. I delstaterna har man efter studier av klimatscenarier, vilka visade att risken för översvämning kommer öka , infört att man vid byggandet av nya över- svämningsskydd ska räkna med 15 kraftigare högsta flöden. Staden i har implementerat ett varningssystem för värmeböljor samt kyla (and ; ). Varningssystemet är tänkt att varna stadens mest utsatta befolkningsgrupper (barn, äldre, sjuka och fattiga) för annalkande fara genom: varningar i media, distribution av vatten , distribution av varm mat samt utdelning av transportpolletter till dem som behöver ta sig till luftkonditionerade centra. National Climate Change and Health Vulnerability publiceras, vilken kartlägget hur folkhälsa kommer påverkas av klimatförändringarna I försöker man undvika översvämningsskador genom att redan på planeringsstadiet av ny bebyggelse ta hänsyn till över- svämningsrisker. Byggansvarig kan ta kontakt med miljöcentral för utlåtande om lägsta rekommenderade bygghöjd. Många länder i har tagit fram program för hur man ska förebygga naturolyckor och extrema väderhändelser, t.ex. PLANAT (), FeWIS () och Mapping of Hazard Zones (). Man har även tagit fram det gränsöverskridande samarbetsramverket Alpine Convention Framework. Länderna i har arbetat med åtgärder syftandes till att minska skador från skyfall, störtflod, lavin och liknande . I , som drabbades svårt av översvämningar , har man startat projektet , som studerar konsekvenserna av översvämningarna och föreslår förebyggande åtgärder för att minska sårbarheten. Man har tagit fram en Verksamhetsplan för översvämningsskydd – vattenutveckling vilken föreslår åtgärdsprogram på medellång sikt och en prioriteringslista för framgångsrik kontroll av översvämningar. in Torrent and Avalanche Control arbetar med att skydda befolkning, samhälle och kulturområden från stormflod, laviner och erosion. Man använder sig av skogsbiologiska såväl som tekniska lösningar och planlös- ningar. Skogar utgör ett naturligt skydd mot stormflod, laviner och erosion och av all skog i har någon fomr av skyddande funktion. tog man fram Austrian Protection där man fastställer vilka syften man ser för skogen och dess skyddande funktion och hur man ska bedriva skogsvård så att dessa egenskaper hålls intakta. är av alla kommuner i i riskzonen för ras och skred, översvämningar och/eller laviner och riskerna kommer att öka i ett förändrat klimat. in Torrent and Avalanche Control arbetar därför med att förbereda och utvärdera framtagandet av s.k. Hazard zone maps (kartor över riskzoner) och är nästan hela kartlagt. Kartorna används sedan av Länderna (regionerna) och byggsektorn, även om de inte är juridiskt skyldiga att efterfölja dessa kartor, som underlag vid framtagandet av översikts- och detaljplaner. spenderade sammanlagt på skyddsåtgärder mot stormflod, laviner och erosion, varav den federala regeringen stod för . Försäkringar mot naturolyckor (egendomsförsäkringar) Tabell 2.1 Ersättning vid naturolyckor Länder utan statligt skydd Länder med statliga garantier Länder där systemen är Källa: CEA, 2005. I finns en delad ekonomisk ersättningsordning vid naturskador fördelat på privat och offentlig sektor. Vem som ersätter skadan beror på om den är möjlig att försäkra eller inte. Naturskador ersätts i allmänhet genom Norsk Naturskadepool som utgörs av en sammanslutning av försäkringsbolag. Enligt Naturskadeforsikringsloven är byggnader och lösöre som täcks av brandförsäkring även försäkrade mot naturskador. Naturskadepoolen är organiserad som en distributionspool, vilket innebär att varje försäkringsbolag ansvarar för sina egna kunder och där poolen sedan omfördelar medlemsbolagens omkostnader över samtliga poolmedlemmar i proportion till hur många brandför- säkringar varje försäkringsbolag tecknat. Egendom som inte kan försäkras på den privata försäkringsmarknaden kan ersättas via Statens naturskadefond, vilket är det offentliga organet för ersätt- ning vid naturskador. Naturskadepoolen betalar ett normalår ut i ersättning för natur- skador. Ersättning från den statliga naturskadefonden är betydligt lägre och uppgår till några miljoner norska kronor . har ett marknadsbaserat system där den direkta statliga inblandningen är obefintlig. Det är standard att egendoms- försäkringar, privata såväl som kommersiella, skyddar mot stormar, hagel, snö skador, laviner, översvämningar, jordbävningar och frost. Skydd mot marksättningar är inte lika vanligt. Försäkringsbolagen har träffat en överenskommelse med staten om att fortsätta försäkra alla områden mot att staten lovar vidta vissa förebyggande åtgärder, t.ex. byggande av skyddsvallar mot översvämningar. I fråga om konsekvenser av svår påverkan av klimatet, t.ex. över- svämningar, har dock Defra öppnat för att det möjligen kan bli fråga om kompensation via en krisfond. Man anser dock att regeringens roll främst är att uppmuntra till anpassningsåtgärder samt riskförebyggande arbete på lokal och regional nivå. Försäkringsbranschen arbetar med att försöka hantera de nya risker som klimatförändringarna medför genom att i högre grad integrera försäkringsprodukterna med kapitalmarknaden. Blott genom sin storlek, värdet på den globala finansiella marknaden är cirka 120 000 miljarder USD, erbjuder den globala kapitalmark- naden oerhörda möjligheter till riskdiversifiering. Nya försäkrings- produkter vilka håller på att utvecklas är bl.a. väderderivat (Weather derivatives) och katastrofobligationer (Catastrophe bonds). Transaktionskostnaderna på dessa riskerar dock att bli höga då investerare inte är vana vid dessa nya försäkringsprodukter. I är alla försäkringstagare, privatpersoner såväl som kommersiella verksamheter, vilka tecknar brandförsäkring även försäkrade mot skador orsakade av storm. Hagelskador, skador uppkomna till följd av liggande snö, åskskador, vattenskador samt skador på avlopps- och vattenrör till följd av frost skyddas beroende på avtal. Skador uppkomna till följd av andra natur- katastrofer än ovan nämnda försäkras via Catastrophes Naturelles (CatNat) programmet, vilket inrättades 1982 till följd av det årets allvarliga översvämningar i södra . Försäkringstagare vilka har försäkrat sin egendom, privat såväl som kommersiell, är också försäkrade mot naturkatastrofer. Det finns ingen lagstadgad defi- nition av vad en naturkatastrof är utan regeringen utfärdar ett dekret som deklarerar ifall en händelse är att betrakta som en naturkatastrof eller ej.