sou · GWB354 · 2008-05-16 00:00:00 — Det bör dock nämnas i detta sammanhang att vårt grannland har en helt frivillig arbetslöshetsför- säkring. Den föreslagna obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen innebär att alla som uppfyller de allmänna villkoren och arbetsvillkoret har vid arbetslöshet rätt till inkomstrelaterad ersättning. Medlemsvill- koret avskaffas alltså enligt förslaget, och inträdesvillkoret mjukas enligt förslaget upp genom att kravet på visst minsta arbete, den s.k. 17-timmarsregeln, avskaffas. Tillämpningen av kommer enligt min bedömning att underlättas när medlemsvillkoret avskaffas och arbetslöshetsförsäkringen görs obligatorisk. När medlemsvillkoret tas bort blir förvärvsarbete enligt arbetsvillkoret försäkrad tid. Både försäkringsperiod och anställningsperiod uppfylls då genom det förvärvsarbete som uppfyller arbetsvillkoret. Vid tillämpningen av samordningsreglerna begär andra länder att ska intyga om en person har fullgjort försäkrings- och anställningsperioder och även omfattningen av dessa perioder. Det har varit problem med att avgöra om den som varit anställd i utan att ha varit medlem i en arbetslöshetskassa skulle anses ha omfattats av reglerna om ersättning vid arbetslöshet. Genom att förvärvsarbete enligt arbetsvillkoret blir försäkrad tid bör sådana problem hädanefter inte uppkomma. När det gäller förmånssidan, dvs. de föreslagna villkoren för att få arbetslöshetsersättning, är det alltså min sammanfattande Förslagens förenlighet med internationella överenskommelser bedömning att mina förslag inte komplicerar samordningen av förmåner inom EU utan tvärtom underlättar sådan samordning i inte oväsentlig mån. När det gäller avgiftssidan, dvs. de föreslagna bestämmelserna om skyldighet för den som inte är medlem i en arbetslöshetskassa att betala arbetslöshetsförsäkringsavgift till den kompletterande arbetslöshetsförsäkringen, kan följande sägas. I gemenskapsrätten inom EU finns det inga särskilda bestäm- melser om skyldigheten att betala socialavgifter eller andra avgifter för finansiering av sociala trygghetssystem. Skyldigheten att betala sådana avgifter bestäms i respektive medlemsstats nationella lagstiftning. Rätten att ta ut avgifter inom gemenskapen (och EES) på en inkomst beror emellertid på om den person som har inkoms- ten också omfattas av medlemsstatens lagstiftning om social trygghet enligt de lagvalsregler som finns i förordning 1408/71. Bestämmelserna i förordning 1408/71 är därför av betydelse för även avgiftsskyldigheten.TPF172FPT Vad som gäller enligt gemenskapsrätten i fråga om skyldigheten att betala socialavgifter eller andra avgifter för finansiering av sociala trygghetssystem följer i första hand av praxis. Om en arbetstagare för samma inkomst påförs sociala avgifter enligt flera nationella lagstiftningar, som han eller hon endast kan vara försäkrad enligt en av dessa lagstiftningar, innebär det enligt att arbetstagaren utsätts för ett dubbelt uttag av avgifter som strider mot bestämmelserna i artikel 13 i förordning 1408/71.TPF173FPT Socialavgifter eller andra avgifter för finansiering av de sociala trygghetssystem som avses i förordningen ska därför endast betalas i den stat vars lagstiftning om social trygghet den anställde eller egenföretagaren omfattas av. Rätten för en medlemsstat att ta ut avgifter är alltså avhängig av förordningens bestämmelser om tillämplig lagstiftning. Om en medlemsstats lagstiftning om social trygghet ska tilläm- pas på en person enligt bestämmelserna i förordningen, ska avgifter som hänför sig till dennes förvärvsinkomster betalas enligt den medlemsstatens lagstiftning. Det gäller oberoende av var den anställde eller egenföretagaren är bosatt och oavsett var arbetsgiva- ren bor eller företaget har sitt säte. Det är oförenligt med gemen- skapsrätten att en arbetstagare med tillämpning av flera olika 172TP PT Se t.ex. prop. 2000/01:8 s. 65 ff., som beskrivningen i denna del baserar sig på. 173TP PT Se hänvisningar till rättspraxis i prop. 2000/01:8 s. 66. Förslagens förenlighet med internationella överenskommelser nationella lagstiftningar ska betala avgifter i flera medlemsstater för samma inkomst. Bosättningslandet får alltså inte ta ut avgifter på inkomster som en person fått av arbete i en annan medlemsstat, om personen ska omfattas av arbetslandets lagstiftning. Med den föreslagna obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen kommer alla som har tillräcklig anknytning till arbetsmarknaden att få bidra till arbetslöshetsförsäkringen. Medlemmarna i en arbets- löshetskassa är som skyldiga att betala medlemsavgift till kassan. Den som inte är medlem i en arbetslöshetskassa är enligt förslaget i stället enligt lag skyldig att betala avgift till den komplet- terande arbetslöshetsförsäkringen. I vissa fall följer det alltså av förordning 1408/71 att avgift för finansiering av arbetslöshetsförsäkringen inte får tas ut av en person, som kan vara skattskyldig i och arbeta eller bo här. Bestämmelserna i förordningen har företräde framför svensk lag och gäller därför i och för sig oberoende av vad som anges i en svensk lag eller om en hänvisning görs till den. Med hänsyn till gemenskapsrättens betydelse för skyldigheten att betala avgifter för finansiering av sociala trygghetssystem är det dock enligt min mening av särskilt värde att i lagstiftningen om arbetslöshetsförsäk- ringsavgiften uttryckligen påminna om att väsentliga regler i detta avseende också finns i gemenskapsrätten. Av bilaterala avtal som ingått med t.ex. stater utanför EES kan vidare följa motsvarande begränsningar av möjligheten att i ta ut en avgift för finansiering av arbetslöshetsförsäkring- Jag föreslår därför att det i lagstiftningen om skyldighet att betala arbetslöshetsförsäkringsavgift tas in en uttrycklig bestäm- melse om att gemenskapsrätten inom Europeiska unionen (EU) eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller avtal om social trygghet som ingåtts med andra stater kan medföra begränsningar i skyldigheten att betala arbetslöshetsförsäkrings- avgift. 174TP PT Se om dessa avtal närmare t.ex. prop. 2000/01:8 s. 67 f. Förslagens förenlighet med internationella överenskommelser 13.3Den nordiska konventionen om social trygghet Enligt 1 § lagen (2004:114) om nordisk konvention om social trygghet ska den konvention om social trygghet mellan , , , och som har undertecknats i gälla som lag här i landet. Konventionen hänvisar till förordning 1408/71, men innehåller också avvikande bestämmelser från förordning 1408/71. Konven- tionen innebär att tillämpningen av förordningarna 1408/71 och 574/72 utsträcks till alla personer som omfattas av konventionen och som är bosatta i ett nordiskt land. I förhållande till har konventionen en begränsad tillämpning. har i tillägg begränsat konventionens tillämpningsområde till nordiska med- borgare för bl.a. bestämmelser om arbetslöshetsförmåner i artiklar- na 69 och 70 i förordning 1408/71. Konventionen innehåller bestämmelser om tillämplig lagstiftning för dels icke förvärvsverk- samma personer, dels förvärvsverksamma personer. Enligt artikel 12 i konventionen gäller inte kravet på försäk- rings- och sysselsättningsperioder enligt förordningens artikel 67.3 den som antingen har utfört arbete i sådan utsträckning att han eller hon har omfattats av lagstiftningen om dagpenningförmåner vid arbetslöshet eller har uppburit sådana förmåner i det nordiska land där ansökan om förmåner görs. Dock ska arbetet ha utförts eller dagpenningförmåner vid arbetslöshet ha uppburits för ansökan om arbete hos den offentliga arbetsförmedlingen och, i förekommande fall, om medlemskap i vederbörande arbetslöshetskassa. Enligt ett administrativt avtal om tillämpningen av konventio- nen krävs det för att femårsregeln ska vara tillämplig att ansökan om medlemskap i en arbetslöshetskassa eller ansökan om grundbe- loppet hos Alfa-kassan lämnas till kassan från den tidpunkt den sökande upphörde att vara försäkrad i landet som sökanden flyttade från. Den nuvarande nordiska konventionen innebär en större an- passning till förordning 1408/71 än tidigare konvention. Den kopplar de nordiska reglerna direkt till förordningens regler. Det är min bedömning att mina förslag inte komplicerar sam- ordningen av förmåner inom . Det kan dock finnas anledning att se över innehållet i det administrativa avtalet till den nordiska konventionen om social trygghet med anledning av den föreslagna obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen. Förslagens förenlighet med internationella överenskommelser I den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna behandlas rätten till frihet att delta i fredliga sammankomster och rätten till förenings- frihet i artikel 11. Att artikel 11 omfattar en positiv föreningsfrihet, dvs. en rätt att bilda och ansluta sig till en förening framkommer uttryckligen av artikelns ordalydelse. Om artikeln också innefattar en negativ föreningsfrihet, dvs. rätten att vara oorganiserad och att kunna träda ut ur en organisation, framgår inte direkt av artikeltex- ten. Utvecklingen i rättspraxis har emellertid lett fram till en tolkning av artikeln på så sätt att föreningsfrihet inbegriper friheten att inte förena sig med andra och friheten att inte ansluta sig till föreningar. är om den föreslagna obligatoriska arbetslös- hetsförsäkringen innebär att den negativa föreningsfriheten kränks. Den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen kommer bl.a. att bestå av en ny kompletterande arbetslöshetsförsäkring för de personer som inte är medlem i någon arbetslöshetskassa. Den kompletterande arbetslöshetsförsäkringen ska ge inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet. Denna ordning ska gälla vid sidan av den befintliga medlemsbaserade arbetslöshetsförsäkringen som grundar sig på frivilligt medlemskap i en arbetslöshetskassa. De föreslagna bestämmelserna om den kompletterande arbets- löshetsförsäkringen innebär inte att någon tvingas att bli medlem i en arbetslöshetskassa eller någon annan förening. Alfa-kassan ska bara administrera utbetalningen av ersättningen för dem som inte är medlem i någon arbetslöshetskassa och som frivilligt ansöker om ersättning. Detta gör Alfa-kassan för sådana som inte är medlem i någon arbetslöshetskassa. Nivån på den arbetslöshetsför- säkringsavgift som den som inte är medlem i en arbetslöshetskassa ska betala för att finansiera arbetslöshetsförsäkringen är vidare inte högre än den medlemsavgift som någon medlem i en arbetslöshets- kassa har att betala för att, indirekt, finansiera arbetslöshetsförsäk- ringen. Den negativa föreningsfriheten kommer alltså inte att kränkas genom den nya ordningen. Förslagens förenlighet med internationella överenskommelser 13.5ILO-konventionen nr 168 om främjande av sysselsättning och skydd vid arbetslöshet har ratificerat konvention nr 168 om främjande av sysselsättning och skydd vid arbetslöshet och den därtill komplet- terande rekommendationen nr 176. Genom att ratificera konven- tionen med tillhörande rekommendation har åtagit sig att uppfylla de minimikrav som ställs på konventionsländernas lagstiftning. I konvention nr 168TPF175FPT anges det att varje medlemsstat ska vidta lämpliga åtgärder för att samordna socialförsäkringssystem och sysselsättningspolitik. Konventionsländerna ska eftersträva att alla anställda ges skydd vid arbetslöshet. av alla anställda inberäknat offentligt anställda och lärlingar bör omfattas av personkretsen. Förmånerna ska utges i form av periodiska utbetalningar som beräknas så att de dels ger förmånstagaren partiell och övergående löneersättning, dels inte är sådana att motivationen för att arbeta upphör. Om förmånerna grundas på avgifter eller tidigare inkomster, får de inte fastställas till ett lägre belopp än av tidigare inkomst. Det är dock tillåtet att fastställa ett maximibelopp för förmånen eller för den inkomst som ska beaktas. För förmånstagare som inte har sin rätt grundad på avgifter eller tidigare inkomst får förmånerna inte fastställas till lägre belopp än av antingen lagstadgad minimilön eller lönen för en vanlig yrkesarbetare eller till en nivå som ger ett minimum för grundläggande levnadsomkostnader. Förmånerna ska betalas ut under hela arbetslöshetsperioden med möjlighet till begränsning av ersättningsperioder . Vid utarbetandet av förslaget till den obligatoriska arbetslös- hetsförsäkringen har de krav som ställer på svensk lagstiftning beaktats. Vad gäller minimikraven på personkretsen som ska omfattas av en arbetslöshetsförsäkring och vad gäller ersättningsnivån i försäkringen kommer den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen att uppfylla kraven, eftersom den ska omfatta alla som har för- värvsarbetat och som uppfyller de allmänna villkoren och arbets- villkoret och eftersom alla ska ha rätt till inkomstrelaterad ersätt- ning vid arbetslöshet. Som har angivits görs arbetslöshets- försäkringen obligatorisk genom att en ny kompletterande 175TP PT Framställningen om innehållet i baserar sig på den som finns i SOU 1993:52. Förslagens förenlighet med internationella överenskommelser arbetslöshetsförsäkring införs för de personer som inte är medlem i någon arbetslöshetskassa. Den kompletterande arbetslöshetsför- säkringen ska inte bara vara en grundförsäkring utan ge inkomstre- laterad ersättning vid arbetslöshet. Denna ordning ska gälla vid sidan av den befintliga medlemsbaserade arbetslöshetsförsäkringen som grundar sig på frivilligt medlemskap i en arbetslöshetskassa och som ger inkomstrelaterad ersättning. Mitt förslag: Den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen börjar tillämpas . De bestämmelser som behövs för att informationshanteringen kring arbetslöshetsför- säkringsavgiften ska fungera träder dock i kraft . Enligt utredningsdirektiven (bilaga 1) är det viktigt att omform- ningen av arbetslöshetsförsäkringen kan träda i kraft . Den föreslagna kompletterande arbetslöshetsförsäkringen för de personer som inte är medlem i en arbetslöshetskassa omfattar både en förmånssida och en avgiftssida. Det finns formellt sett inget som hindrar att bestämmelserna om de två olika sidorna träder i kraft . Jag har emellertid utgått från att bestämmelserna om de båda sidorna bör utgöra en enhet och träda i kraft . Med hänsyn till att arbetslöshetsförsäkringsavgiften baserar sig på vad som inträffat under ett (helt) kalenderår – vilket är nödvän- digt av skäl som anges i avsnitt 9X .3.2X – är det klart smidigast att ikraftträdandet sker . Att så sker torde också vara nödvändigt med hänsyn till förbudet i 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen mot retroaktiva statliga avgifter (se avsnitt 14X .2)X . måste hinna inrättas innan arbetslös- hetsförsäkringsavgiften börjar tas ut. bör kunna byggas upp , vilket kanske behöver beaktas i budgetpropositionen avseende . Det talar för ett ikraftträ- dande . För att det föreslagna systemet för uppbörd av arbetslöshetsför- säkringsavgiften ska kunna fungera så att preliminär avgift ska kunna börja debiteras krävs dock att uppbörds- myndigheten har tillgång till och kan bearbeta nödvändig information. För både uppbördsmyndigheten och uppgiftslämnande instanser torde det krävas en viss intrimningspe- riod för att bl.a. informationshanteringen och utsändandet av beslut till berörda ska kunna fungera smidigt från och med början av 2010. Mot bakgrund av det sagda föreslår jag att bestämmelserna om både avgiftssidan och förmånssidan börjar tillämpas , men att de bestämmelser som behövs för att informations- hanteringen kring arbetslöshetsförsäkringsavgiften ska fungera träder i kraft . Mitt förslag: Skyldiga att betala arbetslöshetsförsäkringsavgift för är de som haft arbetsinkomster om mer än 2,7 prisbasbelopp () och kunnat bli berättigade till skattereduktion enligt bestämmelserna om jobbskatteavdrag. Den ska dock inte vara avgiftsskyldig för som inte för något av åren 2007–2009 vare sig fått arbetslöshetsersättning eller kunnat bli berättigad till skattereduktion enligt bestämmelserna om jobbskatteavdrag och haft arbetsinkomster om minst 2,7 prisbasbelopp. Den som för någon del av 2010 fått arbetslöshetsersättning ska under alla förhållanden vara skyldig att betala halv arbetslöshetsförsäk- ringsavgift . Avdrag från arbetslöshetsförsäkringsavgif- ten vid arbetslöshet får för göras med samman- lagt högst . Enligt 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen får statlig avgift inte tas ut i vidare mån än som följer av föreskrift, som gällde när den omständighet inträffade som utlöste avgiftsskyldigheten. Skyldigheten att betala arbetslöshetsförsäkringsavgift får alltså inte utlösas av det som inträffat före ikraftträdandet . Det bör för tydlighets skull framgå av en uttrycklig övergångsbestämmelse. Enligt de föreslagna bestämmelserna utlöses skyldigheten att betala arbetslöshetsförsäkringsavgift för ett avgiftsår av arbetsin- komster eller arbetslöshetsersättning . För att arbetslöshetsförsäkringsavgift ska kunna tas ut redan för , då bestämmelserna träder i kraft, behövs det alltså över- gångsbestämmelser. Jag föreslår därför sådana övergångsbestäm- melser att gälla för . Skyldiga att betala arbetslöshetsförsäkringsavgift för det avgifts- året bör vara de som haft arbetsinkomster om mer än 2,7 prisbasbelopp () och kunnat bli berättigade till skattereduktion enligt bestämmelserna om jobbskatteavdrag. Eftersom då detta inträffar bör vara avgiftsfritt (se avsnitt 9X .3.5),X föreslår jag att den inte ska vara avgiftsskyldig för som inte för något av åren 2007–2009 – då jobbskatteavdrag funnits – vare sig fått arbetslöshetsersättning enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring () eller kunnat bli berättigad till skattereduktion enligt bestämmelserna om jobbskatteavdrag och dessutom haft arbetsinkomster om minst 2,7 prisbasbelopp. Den som för någon del av 2010 fått arbetslös- hetsersättning enligt ska enligt förslaget under alla förhållan- den vara skyldig att betala halv arbetslöshetsförsäkringsavgift . Även i fråga om rätten till avdrag från arbetslöshetsförsäk- ringsavgiften vid arbetslöshet (se avsnitt 10X .3.3)X krävs det enligt min mening en övergångsbestämmelse av innebörd att sådant avdrag får göras för med sammanlagt högst , motsvarande avdrag om . I övrigt har jag inte funnit att det skulle behövas några särskilda övergångsbestämmelser. 15 Konsekvenserna av förslagen För kommittéers och särskilda utredares arbete gäller bestämmel- serna i kommittéförordningen (1998:1474). Om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, ska enligt 14 § kommittéförordningen en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomis- ka konsekvenser i övrigt, ska dessa också redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, ska kommittén enligt samma lagrum föreslå en finansiering. Om förslagen har betydelse för den kommunala självstyrelsen, för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställd- heten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen, ska konsekvenserna i dessa avseenden anges. Kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen varierar kraftigt mellan perioder med hög och låg arbetslöshet. I mitten av 1990- talet uppgick utbetalningarna av arbetslöshetsersättning till nästan . betalades ut i ersättning. Utbetalningarna minskade kraftigt (var utbetalningarna ) och har fortsatt att minska 2008. har i storleksordningen 500 000 till 600 000 personer fått arbetslöshetsersättning . Mer än var nionde person i arbetskraften var därmed helt eller delvis beroende av arbetslöshetsersättning för sin försörjning –2006. 1 000 000 personer arbetslöshetsersättning . och början av 2008 har antalet personer som får arbetslöshets- ersättning minskat kraftigt. Trots det är arbetslöshetsersättningen betydelsefull för den privata ekonomin hos en betydande del av befolkningen. Värdet av arbetslöshetsförsäkringen bör emellertid beskrivas också i termer av det skydd och den trygghet försäkringen är avsedd att ge redan innan den enskilde drabbas av arbetslöshet. I princip omfattas alla som arbetar och är av ett visst försäkringsskydd. Även om en betydande majoritet av arbetskraften frivilligt blivit medlem i en arbetslöshetskassa för att få ett försäkringsskydd som vid arbetslöshet kan ge en inkomstre- laterad ersättning, så har många valt att avstå från detta försäkrings- skydd. Antalet medlemmar i arbetslöshetskassorna har legat stabilt kring 3 800 000 personer under drygt , till 2006, som antalet personer i arbetskraften ökat något . uppgick antalet personer i åldern 16–i arbetskraften till cirka 4 700 000 personer. I praktiken innebär det stabila medlemsantalet att antalet personer som tillhör arbetskraften men som inte är medlemmar successivt har ökat något , men anslutningsgraden har ändå varit relativt hög. har emellertid stabiliteten i medlemsantal påtagligt brutits. Mer än var nionde medlem har avslutat sitt medlemskap sedan medlemsavgifterna ökat efter införandet av den förhöjda finansieringsavgiften . Mot bakgrund av vad som beskrivits är det tydligt att ett infö- rande av en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring med inkomstrela- terad ersättning vid arbetslöshet får stora konsekvenser. Enligt utredningsdirektiven ska jag belysa effekterna av förslagen för arbetsmarknaden, arbetslöshetskassorna, arbetsmarknadens parter, de förvärvsarbetande, både när det gäller hel- respektive deltidsar- betande, och andra berörda. I detta avsnitt redovisas först de ekonomiska konsekvenserna av förslagen (avsnitt 15X .2)X . Inledningsvis berörs bara de direkta ekonomiska konsekvenserna av ett genomförande av förslagen (avsnitt 15X .2.1)X utan hänsyn tagen till de s.k. dynamiska effekter av ett genomförande som kan uppkomma till följd av ett förändrat beteende bland de försäkrade, t.ex. vad gäller benägenheten att vara medlem i en arbetslöshetskassa, eller till följd av samhällsföränd- ringar, t.ex. förändrad arbetslöshet. Därefter berörs dynamiska effekter som kan uppkomma av ett genomförande av förslagen (avsnitt 15X .2.2)X . Här redovisas hur en förändrad anslutningsgrad till arbetslöshetskassorna och en förändrad arbetslöshetsnivå skulle påverka de direkta ekonomiska konsekvenserna. En sammanfattan- de beskrivning av förslagens statsfinansiella effekter görs sedan (avsnitt 15X .2.3)X . Vilka som kommer att bli avgiftsskyldiga beskrivs i avsnitt 15X .3.X Därefter belyses andra effekter av ett genomförande av förslagen i form av fördelningseffekter (avsnitt 15X .4)X och övriga effekter (avsnitt 15X .5)X . Ett genomförande av förslagen bedöms inte i de avseenden som anges i kommittéförordningen innebära några nämnvärda konse- kvenser som inte berörs i det följande. De förslag som inte nämns i det följande bedöms inte föra med sig några nämnvärda ekonomis- ka konsekvenser. Storleken av aktivitetsstödet enligt förordningen (1996:1100) om aktivitetsstöd för de personer som deltar i arbetsmarknadspoli- tiska program är som regel kopplad till storleken av arbetslöshets- ersättningen. I de beräkningar som redovisas i det följande ingår det inte några ökade kostnader för aktivitetsstöd. Det har inte varit möjligt att bedöma i vilken utsträckning de personer som genom mina förslag får högre arbetslöshetsersättning kommer att delta i arbetsmarknadspolitiska program och vara berättigade till högre aktivitetsstöd, om inte sättet att beräkna aktivitetsstödet ändras. Eftersom t.ex. deltagande i jobb- och utvecklingsgarantin kan betraktas som en automatisk fortsättning på en period med arbetslöshetsersättning, skulle det kunna hävdas att mina förslag leder till ökade kostnader också för aktivitetsstödet.