sou · GWB354 · 2008-05-16 00:00:00 — Den högsta gällande medlemsavgiften kan vidare antas vara relativt stabil på grund av den begränsningsregel som finns i 41 § andra stycket LAK och som innebär att den förhöjda finansieringsavgiften – eller den föreslagna arbetslöshetsavgiftenTPF94FPT – inte får påverka medlemsavgiftens storlek med mer än och medlem. 94TP PT Prop. 2007/08:118. För att det ska vara otvetydigt vilken arbetslöshetsförsäkrings- avgift som gäller föreslår jag att det såsom en s.k. verkställighetsfö- reskrift i förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring tas in en bestämmelse om att IAF för varje kalenderår ska fastställa storleken av arbetslöshetsförsäkringsavgiften, dvs. i praktiken i ett beslut efter ange vilken medlemsavgift som per är den högsta som godkänts för andra med- lemmar än sådana företagare som omfattas av föreskrifter som avses i 36 § . Av vad som anförs i avsnitt 9X .3.6X framgår det att avgiftsskyldig- het alltid inträder genast när man fått arbetslöshetsersättning. För den som fått arbetslöshetsersättning under avgiftsåret finns det alltså inte något avgiftsfritt inträdesår utan arbetslöshetsförsäk- ringsavgift ska alltid betalas under vilket man fått arbetslöshetsersättning. Skälet till det är att det är rimligt att avgiftsskyldighet genast inträder för den som faktiskt har fått en förmån från arbetslöshetsförsäkringen och därmed, genom upp- fyllandet av arbetsvillkoret, visat att han eller hon har etablerat sig på arbetsmarknaden. Eftersom arbetsvillkoret uppfylls genom förvärvsarbete , dvs. , är det rimligt att den som är avgiftsskyldig på grund av att han eller hon börjat få arbetslöshetsersättning under avgiftsåret får betala bara halv arbetslöshetsförsäkringsavgift för det avgiftsåret. Mitt förslag: Från arbetslöshetsförsäkringsavgiften ska dras av 1.en tolftedel av arbetslöshetsförsäkringsavgiften för varje kalendermånad, eller del därav, som den avgiftsskyldige under avgiftsåret varit medlem i en arbetslöshetskassa, för varje kalendermånad, eller del därav, som den avgiftsskyldige under avgiftsåret varit arbetslös i den mening som avses i 41 a § lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor och inte varit medlem i en arbetslöshetskassa, dock inte avseende under avgiftsåret för den som är avgiftsskyldig på grund av arbetsinkomster enbart under det närmast föregående året och inte alls för den som är avgiftsskyl- dig enbart på grund av att han eller hon börjat få arbetslöshets- ersättning under avgiftsåret, och 3.en tolftedel av arbetslöshetsförsäkringsavgiften för varje kalendermånad från och med den månad den avgiftsskyldige fyller och inte varit medlem i en arbetslöshetskassa. Som jag tidigare anfört bör arbetslöshetsförsäkringsavgiften utgöras av ett krontalsbelopp, som i princip är lika stort för alla avgiftsskyldiga. Jag har dock kommit fram till att det i några fall bör göras ett avdrag från arbetslöshetsförsäkringsavgiften. I det första fallet – den som varit medlem i en arbetslöshetskassa och därmed skyldig att betala medlemsavgift – handlar det om att undvika ett dubbelt avgiftsuttag. I det andra fallet – den som är arbetslös – handlar det om att se till att situationen för den som inte är medlem i någon arbetslöshetskassa så långt det är möjligt och rimligt liknar situationen för den som är medlem i en arbets- löshetskassa. I det tredje fallet – den som fyllt – handlar det om att justera arbetslöshetsförsäkringsavgiften för tid då den avgiftsskyldige kan få en förmån från arbetslöshetsför- säkringen. För den som etablerar sig på arbetsmarknaden på ett sådant sätt att avgiftsskyldigheten inträder är det avgiftsår då detta inträffar avgiftsfritt, varför personen under det året bör hinna bli medlem i en arbetslöshetskassa (se avsnitt 9X .3.5)X . Den som under hela avgiftsåret varit medlem i en arbetslöshetskassa och därmed är skyldig att betala medlemsavgifter bör slippa betala arbetslöshetsförsäkringsavgift, dvs. få ett avdrag som motsvarar hela arbetslöshetsförsäkringsavgiften. Därmed kan den som blir medlem i en arbetslöshetskassa helt undvika arbetslöshetsförsäk- ringsavgift så länge han eller hon är medlem och skyldig att i stället betala medlemsavgifter. Det kan också inträffa att den som är avgiftsskyldig för ett avgiftsår under det året blir medlem i en arbetslöshets- kassa och därmed blir skyldig att betala medlemsavgifter för en del av året. Det kan vidare inträffa att en medlem i en arbetslöshetskas- sa utträder eller utesluts under avgiftsåret. För att undvika ett dubbelt avgiftsuttag bör för sådana situationer också göras avdrag från arbetslöshetsförsäkringsavgiften för den tid under avgiftsåret personen varit medlem i en arbetslöshetskassa och därmed skyldig att betala medlemsavgift. Det är rimligt att avdrag görs med en tolftedel av arbetslöshetsförsäkringsavgiften för varje kalendermå- nad, eller del därav, som den avgiftsskyldige varit medlem i en arbetslöshetskassa. Ett sådant avdrag – med en tolftedel av (hel) arbetslöshetsförsäkringsavgift – bör göras även för den som för det aktuella avgiftsåret bara ska betala halv arbetslöshetsförsäkringsav- gift. När den förhöjda finansieringsavgiften för arbetslöshetskassorna infördes infördes det också ett tak för höjningen av medlemsavgiften för att täcka kostnaderna för den förhöjda finansieringsavgiften (41 § andra stycket LAK). Taket innebär att arbetslöshetskassorna inte av den anledningen får höja medlemsav- giften alls för arbetslösa medlemmar eller med mer än för medlemmar som inte är arbetslösa enligt en särskild definition som infördes i 41 a § LAK. Bestämmelserna innebär att medlemmar som är arbetslösa i den mening som avses i 41 a § LAK är skyldiga att betala en väsentligt lägre medlemsavgift än medlemmar som inte är det och att de sist nämnda medlemmarnas medlemsavgift höjdes med högst med anledning av den förhöjda finansieringsavgiften. Med bortseende från fiskeriföretagare varierade per medlemsavgiften för medlemmar som är arbetslösa i den mening som avses i 41 a § LAK mellan och och för medlemmar som inte är det mellan och . En utgångspunkt är som nämnts att den kompletterande arbets- löshetsförsäkringen bör utformas så att situationen för den som inte är medlem i någon arbetslöshetskassa så långt det är möjligt och rimligt liknar situationen för den som är medlem i en arbets- löshetskassa. Därför bör även arbetslöshetsförsäkringsavgiften vara lägre för den som är arbetslös i den mening som avses i 41 a § LAK. Det kan lämpligen ordnas genom att den som under en kalender- månad eller en del därav varit arbetslös i den mening som avses i 41 a § LAK får ett avdrag från arbetslöshetsförsäkringsavgiften. Eftersom arbetslöshetsförsäkringsavgiften motsvarar den högsta gällande medlemsavgiften, bör avdraget motsvara den högsta tillåtna höjningen av medlemsavgiften med anledning av den förhöjda finansieringsavgiften för icke arbetslösa medlemmar eller . Avdraget bör bara gälla för tid då den avgifts- skyldige inte varit medlem i en arbetslöshetskassa, eftersom personen då såsom medlem redan fått avdrag från arbetslöshetsför- säkringsavgiften (se avsnitt 10X .3.2)X . Som framgår av avsnitt 9X .3.6X inträder avgiftsskyldigheten genast för det avgiftsåret för den som fått arbetslöshetsersättning för någon del av avgiftsåret. För att det ska inträffa måste personen i enlighet med arbetsvillkoret ha förvärvsarbetat i viss utsträckning under minst sex kalendermånader. Genom uppfyllan- det av arbetsvillkoret får personen anses ha etablerat sig på arbets- marknaden på ett sådant sätt att han eller hon bör vara skyldig att börja betala arbetslöshetsförsäkringsavgift från och med det avgiftsår då personen fick arbetslöshetsersättning. Den avgiftsskyl- dige får i detta fall för det första avgiftsåret betala bara halv arbetslöshetsförsäkringsavgift motsvarande de under vilka personen måste ha förvärvsarbetat för att uppfylla arbetsvill- koret, se avsnitt 10X .2.X Eftersom det är rimligt att den som förvärvs- arbetat och därför fått förmåner vid arbetslöshet från arbetslös- hetsförsäkringen bidrar till försäkringen i nu nämnd utsträckning, bör något avdrag vid arbetslöshet inte göras för den som är avgiftsskyldig enbart på grund av att han eller hon fått arbetslös- hetsersättning under avgiftsåret. Bland annat för att i någon mån undvika oönskade gränsdrag- ningseffekter – att det får relativt stor ekonomisk betydelse om man blir arbetslös inträdesåret eller året efter – bör det inte heller göras något avdrag vid arbetslöshet som avgiftsskyldig, dvs. för den som är avgiftsskyldig på grund av arbetsinkomster enbart under det närmast föregående året. Därmed säkerställs att alla som får arbetslöshetsersättning i anslutning till inträdet på arbetsmark- naden får betala (full) arbetslöshetsförsäkringsavgift motsvarande de under vilka personen måste ha förvärvsarbetat för att uppfylla arbetsvillkoret. Den som får arbetslöshetsersättning utan att ha varit avgiftsskyldig får betala halv arbets- löshetsförsäkringsavgift för det året, och den som är arbetslös det avgiftsår då han eller hon ska börja betala arbetslöshetsförsäkringsavgift får inte på grund av arbetslösheten något avdrag från avgiften för dessa månader. Följande exempel kan illustrera effekten av bestämmelserna om begränsning av möjligheten till avdrag vid arbetslöshet. får sitt första arbete år 1 och har arbetsinkomster om 3 prisbasbelopp. Efter att haft dessa arbetsinkomster blir hon arbetslös i ett drygt halvår. är inte medlem i en arbetslöshetskassa. Om blir arbetslös och får arbetslöshetsersättning enligt 1, blir hon skyldig att betala halv arbetslöshetsförsäk- ringsavgift för år 1 och har inte rätt till något avdrag vid arbetslöshet för år 1. 2 är avgiftsskyldig och ska betala full arbetslös- hetsförsäkringsavgift. År 2 får dock göra avdrag med som hon är arbetslös. 1 till mitten av år 2, då arbetslös- heten upphör, kommer att ha betalat ca för år 1 och ca (2 600 – (6 x 300) =) år 2 dvs. Om i stället blir arbetslös och får arbetslöshetsersättning enligt först 2, kommer hon att vara avgiftsfri år 1. 2 får hon – på grund av arbetsinkomsterna år 1 – betala full arbetslös- hetsförsäkringsavgift. år 2, då är arbetslös, får hon inte göra något avdrag vid arbetslöshet. år 2 får betala ca . Det kan anmärkas att med dagens regler hade i båda fallen på grund av det medlemsvillkor som jag föreslår ska avskaffas (avsnitt 7X .5)X behövt vara medlem i en arbetslöshetskassa och betala avgifter till den innan hon kunnat få inkomstrelaterad ersättning. 10.3.4Avdrag för den som fyllt Som nämnts upphör rätten till dagpenning från arbetslöshetsför- säkringen före den månad då den arbetslöse fyller (22 § sista stycket ). Avgiftsskyldigheten upphör dock först från och med det år då den avgiftsskyldige fyller , se avsnitt 9X .4.2.X Arbetslöshetsförsäkringsavgiften då den avgiftsskyldige fyller bör därför justeras så att avgift inte tas ut motsvarande tiden efter det att rätten till dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen upphört på grund av ålder. Jag föreslår således att avdrag ska göras med en tolftedel av arbetslöshetsför- säkringsavgiften för varje kalendermånad från och med den månad den avgiftsskyldige fyller . Avdraget bör bara gälla för tid då den avgiftsskyldige inte varit medlem i en arbetslöshetskassaTPF95FPT, eftersom personen då såsom medlem redan fått avdrag från arbetslöshetsförsäkringsavgiften (se avsnitt 10X .3.2)X . 95TP PT Medlemskapet i en arbetslöshetskassa upphör utan uppsägning först den dag medlemmen fyller , 36 § LAK, och i avsnitt 7.6 föreslås det att den nuvarande bestämmelsen om att den som fyllt inte har rätt att bli medlem avskaffas. 11 Uppbörden av avgiften Enligt tilläggsdirektiven bör uppbörden av arbetslöshetsförsäk- ringsavgiften inte ske via utan med hjälp av någon annan myndighet under regeringen. En ny förvaltningsmyndighet under regeringen bör enligt tilläggsdirektiven tillskapas för ändamålet, men jag kan också överväga att använda en befintlig myndighet. Regeringen anser enligt tilläggsdirektiven att det är sannolikt att uppbördsmyndigheten kan komma att behöva information om många människors personliga förhållanden i fråga om bl.a. inkoms- ter, arbetslöshet och medlemskap i eller anslutning till en arbets- löshetskassa. Jag ska överväga hur uppbördsmyndigheten ska få nödvändig information för uppbörden samt vilka bestämmelser om s.k. uppgiftsskyldighet som behövs. Jag ska vidare överväga behovet av bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt samt behandling av personuppgifter. Finner jag att det är nödvändigt att införa nya eller ändrade bestämmelser därom ska jag också lämna förslag till de bestämmelser som behövs. För att få inspiration till hur ett uppbördssystem skulle kunna utformas har några exempel på sådana system studerats närmare, nämligen skatteuppbördssystemet och systemen för uttag av trafikförsäkringsavgift och TV-avgift (se avsnitt 11X .2)X . Frågan om en ny myndighet bör tillskapas för att hantera upp- börden av arbetslöshetsförsäkringsavgiften eller om någon befintlig myndighet bör användas för detta berörs i avsnitt 11X .3.X I avsnitt 11X .4X beskrivs det föreslagna uppbördssystemet i sina huvuddrag. I skattebetalningslagen (1997:483) finns det bestämmelser om bestämmande, debitering, redovisning och betalning av flertalet skatter som betalas av fysiska och juridiska personer. Även avgifter enligt socialavgiftslagen (2000:980), allmän pensionsavgift, allmän löneavgift, begravningsavgift och avgift till registrerat trossamfund omfattas av lagens tillämpningsområde. Vad som sägs i skattebetal- ningslagen om skatt och skattskyldig gäller enligt 1 kap. 4 § skattebetalningslagen även avgift och avgiftsskyldig. I skattebetal- ningslagen omfattar således begreppet skatt även ovan nämnda avgifter, och begreppet skattskyldig omfattar även den som ska betala sådana avgifter. Förfarandereglerna i skattebetalningslagen innebär att samtliga skatter och avgifter som omfattas av lagens tillämpningsområde hanteras på ett enhetligt sätt inom ramen för skattekontosystemet.TPF96FPT Enligt 3 kap. 5 § skattebetalningslagen ska upprätta ett skattekonto för varje person som är skattskyldig enligt lagen. På skattekontot ska registrera skatt som ska betalas in eller betalas tillbaka enligt ett beskattningsbeslut, avdragen A-skatt, gjorda inbetalningar och utbetalningar samt belopp som har lämnats för indrivning. Preliminär skatt betalas antingen genom skatteavdrag (A-skatt) eller enligt särskild debitering (F-skatt eller särskild A-skatt). Den preliminära skatten för inkomståret ska enligt 4 kap. 1 § skattebe- talningslagen betalas med belopp som så nära som möjligt kan antas motsvara den slutliga skatten enligt den årliga taxeringen året efter inkomståret. utfärdar för varje inkomstår skattsedlar på preliminär skatt som den skattskyldige på begäran är skyldig att visa upp för arbetsgivare och andra utbetalare. A-skatt innebär att den som betalar ut ersättning för arbete, ränta eller utdelning som ska tas upp som intäkt gör skatteavdrag vid utbetalningen och vidarebefordrar skatten till . Med ersättning för arbete likställs vid tillämpningen av skattebetal- ningslagen pension, livränta, sjukpenning, dagpenning från arbetslöshetskassa samt vissa andra ersättningar och förmåner som 96TP PT Inom ramen för (Fi 2005:10) pågår det ett arbete med att föreslå reformerade förfaranderegler på såväl det direkta som det indirekta beskattningsområdet (se dir. 2005:129 och 2007:165). anges i 5 kap. 2 § skattebetalningslagen. F-skatt och särskild A- skatt betalar den skattskyldige själv in efter särskild debitering. För att få en F-skattsedel krävs det att sökanden bedriver eller har för avsikt att bedriva näringsverksamhet här i landet. Särskild A-skatt används när den skattskyldige saknar F-skattsedel och har inkoms- ter från vilka skatteavdrag inte ska eller kan göras. Det vanligaste fallet då särskild A-skatt ska debiteras gäller delägare i handelsbo- lag, eftersom dessa taxeras för sin del av nettointäkten i bolaget. Skatteavdrag från sådan ersättning för arbete som betalas ut till en fysisk person görs som huvudregel enligt de allmänna och särskilda skattetabeller som fastställs av för varje inkomstår. beslutar också för varje fysisk person enligt vilken skattetabell skatteavdrag ska göras. Beslutet framgår av skattsedeln. För en fysisk person som kan få en A-skattsedel bestäms enligt 11 kap. 6 § skattebetalningslagen tillämplig skatteta- bell med ledning av den skattesats som gäller i hemortskommunen, den avgiftssats som gäller enligt begravningslagen (1990:1144) samt den avgiftssats som gäller enligt de uppgifter som lämnats av ett trossamfund enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund. Från sådan ersättning för arbete som hänför sig till en bestämd tidsperiod och betalas ut vid regelbundet återkommande tillfällen görs som huvudregel skatteavdrag enligt allmänna skattetabeller, vilka anger skatteavdragens storlek i kronor i olika inkomstinter- vall. De allmänna skattetabellerna upprättas för tvåveckorslön och för månadslön. Tabellerna grundas enligt 8 kap. 3 § skattebetal- ningslagen på att inkomsten är oförändrad under inkomståret, att arbetstagaren endast kommer att taxeras för den inkomst som anges i tabellen, att arbetstagaren inte ska betala någon annan skatt och avgift än inkomstskatt, statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster, begravningsavgift, allmän pensionsavgift och avgift till registrerat trossamfund, att arbetstagaren inte ska medges något annat avdrag än grundavdrag samt att denne ska medges skattereduktion för arbetsinkomst (s.k. jobbskatteavdrag) och för allmän pensionsavgift. I vissa situationer ska skatteavdrag från ersättning för arbete i stället för enligt skattetabell göras med en bestämd procentsats (). Detta gäller bl.a. då ersättningen inte avser en bestämd tidsperiod eller inte betalas ut vid regelbundet återkom- mande tillfällen eller då ersättningen utgör sidoinkomst för mottagaren. De särskilda skattetabellerna används enligt 8 kap. 4 § skattebe- talningslagen för skatteavdrag från sjukpenning och vissa andra ersättningar. Tabellerna anger för olika sjukpenninggrundande inkomster det skatteavdrag som ska göras från en viss ersättning, uttryckt i procent. De särskilda skattetabellerna är inte tillämpliga på dagpenning från arbetslöshetskassa, utan från sådan ersättning ska skatteavdraget beräknas enligt allmänna skattetabeller. Om mottagaren har F-skattsedel och får pension, sjukpenning, dagpenning från arbetslöshetskassa eller liknande ersättning, ska skatteavdrag från ersättningen göras med För skattskyldiga sjömän finns det särskilda skattetabeller för När det gäller F-skatt och särskild A-skatt, som huvudsakligen betalas för inkomst av näringsverksamhet, är det betydligt svårare än beträffande A-skatt att beräkna en riktig preliminär skatt. F- skatt och särskild A-skatt betalas därför som huvudregel enligt en schablon, med utgångspunkt i den slutliga skatt som debiterades året före inkomståret. I vissa fall, bl.a. då den skattskyldige inte har debiterats slutlig skatt vid taxeringen året före inkomståret, beräknas skatten i stället med ledning av en preliminär taxering. Den som varit skyldig att göra skatteavdrag eller betala arbetsgi- varavgifter eller som gjort skatteavdrag utan att vara skyldig att göra det ska lämna en skattedeklaration . I fråga om skatteavdrag ska en skattedeklaration ta upp den sammanlagda ersättning från vilken utbetalaren är skyldig att göra avdrag samt det sammanlagda avdragna beloppet. Av skattedeklarationen framgår det inte för vems räkning skatteavdrag har gjorts. I lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter finns det bestämmelser om skyldigheten för arbetsgivare och andra utbetalare att lämna kontrolluppgifter till ledning för taxeringen. Kontrolluppgifterna ska lämnas till året efter beskattningsåret. Det är först när kontrollupp- gifterna lämnas som får kännedom om för vilka personer och med vilka belopp per person som skatt har innehållits. Kontrolluppgifterna utgör därmed underlag för att tillgodoräkna de skattskyldiga den preliminära skatt som har innehållits . fattar beslut om skattens storlek enligt den årliga taxeringen (grundläggande beslut om slutlig skatt) och gör därefter en avstämning av skattekontot. Med slutlig skatt menas summan av de skatter och avgifter (bl.a. egenavgifter) som anges i 11 kap. 10 § skattebetalningslagen, minskad med skattereduktioner. Bestämmel- ser om fastställelse av underlaget för att ta ut skatt eller avgift finns i taxeringslagen (1990:324) samt i de övriga lagar som enligt 1 kap. 1 § skattebetalningslagen omfattas av lagens tillämpningsområde. Visar den årliga avstämningen att det belopp som den skattskyldige har betalat in eller tillgodoräknats är större än den skatt som ska betalas, ska det överskjutande beloppet som huvudregel betalas tillbaka till den skattskyldige. Om ett underskott uppkommer på skattekontot till följd av att den slutliga skatten överstiger summan av preliminär skatt och andra belopp som ska tillgodoräknas, ska ett belopp motsvarande underskottet betalas senast vid den förfallodag som infaller närmast efter det att har gått från beslutsdagen. Sker inte betalning, kan beloppet tas ut i ett allmänt mål hos , dvs. utan att betalningsskyldig- heten måste fastställas på något annat sätt. Socialavgifter (arbetsgivaravgifter och egenavgifter) tas ut för att finansiera systemen för social trygghet. Dit räknas socialförsäk- ringarna och arbetslöshetsförsäkringen. Arbetsgivaravgifter betalas av arbetsgivare och andra som betalar ut avgiftspliktig ersättning, medan egenavgifter betalas av fysiska personer som har avgiftsplik- tig inkomst (egenföretagare och delägare i handelsbolag). Avgifter- na betalas på sådan ersättning eller inkomst, dels när arbetet utförts i , dels när arbetet utförts i utlandet av en person som omfattas av svensk socialförsäkring. Arbetsgivaravgifter ska dock inte betalas om den som tar emot ersättningen har en F-skattsedel. Som avgiftspliktig ersättning vid beräkning av arbetsgivaravgif- ter räknas enligt 2 kap. 10 § socialavgiftslagen (2000:980) löner, arvoden, förmåner och andra ersättningar för arbete. Även annat som utges med anledning av ett avtal om arbete och som inte utgör pension är avgiftspliktigt. Med ersättning för arbete likställs enligt 2 kap. 11 § socialavgiftslagen bl.a. vissa kostnadsersättningar, garantibelopp enligt lönegarantilagen (1992:497) och ersättning från semesterkassa. En ersättning är dock avgiftsfri bl.a. om den är skattefri enligt inkomstskattelagen (1999:1229). I 2 kap. 17 § socialavgiftslagen anges det att en ersättning är avgiftsfri, om avgift enligt lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift ska betalas på ersättningen. De ersättningar som avses är sådana socialförsäk- rings- och arbetslöshetsförmåner som grundar pensionsrätt i det allmänna pensionssystemet, exempelvis sjukpenning, föräldrapen- ning och dagpenning från arbetslöshetskassa. På sådana ersättning- ar betalas således inte några arbetsgivaravgifter. betalar ut sjuklön till en anställd ska arbetsgivaravgifter däremot betalas på ersättningen. Arbetsgivaravgifter beräknas för varje kalendermånad. Underla- get för beräkningen är summan av de avgiftspliktiga ersättningar som den avgiftsskyldige har utgett under månaden. I 2 kap. 26 § socialavgiftslagen framgår dels att avgifterna ska betalas av underlaget, dels vilka delposter som ingår i arbetsgivaravgifterna. Arbetsgivaravgifter för en kalendermånad redovisas i en skattedeklaration nästföljande månad och betalas under den månaden. I skattedeklarationen ska det anges dels den sammanlagda ersättning för vilken utbetalaren är skyldig att betala arbetsgivaravgifter, dels det sammanlagda avdraget. Arbetsgivarav- gifterna är inte individualiserade. Det görs alltså aldrig någon uppdelning av avgiftsunderlaget eller avgifterna på de olika personer som avses.