sou · GWB373 · 2008-07-03 00:00:00 — Produktavgiften var /produkt beroende på om den årliga tillverk- ningen eller importen understeg eller uppgick till ett ton. Även dessa belopp anpassades efterhand och var årsavgiften och produktavgiften 700 respektive . 29TP PT 1994:25 Vem ska betala?. Kemikalietillsynen i ett sammanhang reformerades systemet med. Som en första förutsätt- ning för kemikalieavgift infördes en sammanlagd produktvolym på mer än ett ton anmälningspliktiga produkter per tillverkare eller importör. Årsavgiften gjordes stegvis volymberoende från vid till vid sammanlagt anmälningspliktiga produkter. Produktavgiften gjordes beroende av produktantalet enligt en beräkningsformel så att dess genom- snittsvärde blev för anmälare med en produkt och därefter närmade sig slutvärdet . Avgifterna skulle nu betalas preliminärt med ledning av uppgifter antingen före eller i preliminärdeklaration. Avräkning skulle sedan ske vid den slutliga debiteringen. Produkter som tillverkades eller importerades enbart för export undantogs inte längre från avgiftsskyldighet. Införandet av medförde en begränsning till att ta ut avgifter för prövning och tillsyn. De materiella bestäm- melserna om kemikalieavgifter överfördes i dock i sak oförändrade till förordningen (1998:942) om kemikalieavgifter m.m. Sedan införandet av avgiften har avgiften varierat ett antal gånger. Det ursprungliga avgiftssystemet för bekämpningsmedel fanns i 23–28 §§ förordningen (1985:836) om bekämpningsmedel. Ansök- ningsavgifterna har varit oförändrade men den ursprungliga årsavgiften var på ett fast belopp, . Års- avgiften höjdes till 10 000 kronor.TPF30FPT Årsavgiften ändrades senare till en rörlig avgift motsvarande av försäljningsvärdet från det föregående årets försäljning, dock högst och lägst per produkt. Den kom senare att höjas. Ansökningsavgifter för biologiska bekämpningsmedel togs ut enligt föreskrifter som Kemikalieinspektionen hade meddelat med stöd av ett bemyndigande i förordningen (1991:1288) om förhandsgranskning av biologiska bekämpnings- medel. Ansökningsavgiften sattes till för varje medel.TPF31FPT Avgifterna ändrades till de nivåer som gäller i dag.TPF32FPT Då infördes också den omsättningsbaserade årsavgiften för biologiska 30TP PT SFS 1987:1180. 31TP PT KIFS 1991:7. 32TP PT KIFS 1994:9. Kemikalietillsynen i ett sammanhang bekämpningsmedel på av försäljningsvärdet. Denna gäller än . infördes den första särskilda avgiften för prövning av ansökan om att ta upp ett verksamt ämne på bilaga 1 till växt- skyddsmedelsdirektivet. Därefter har avgifter införts för ansökan om att ta upp ett verksamt ämne på bilaga 1 till biociddirektivet. Tillsynsbestämmelserna i finns i 26 och 28 kap. Tillsynen ska enligt 26 kap. 1 § säkerställa syftet med och föreskrifter som meddelats med stöd av miljö- balken. För det ändamålet ska tillsynsmyndigheten i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av lagstiftningen och vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse. I förarbeten konstaterade regeringen att en full- ständig kontroll av efterlevnaden av miljöreglerna inte kan uppnås, oavsett hur tillsynssystemet konstrueras och organiseras.TPF33FPT Enligt regeringen kan än mindre en styrning av framtagandet av ny teknik, processer, resursutnyttjandet m.m. av betydelse för en långsiktigt hållbar utveckling ske den vägen. Myndigheterna kan, och bör, genom krav, information, rådgivning och annat stöd visserligen främja en sådan utveckling, men under alla förhållanden är det framför allt genom verksamhetsutövarnas egna åtaganden och initiativ som utvecklingen drivs framåt vad gäller möjligheter att skydda, eller till och med förbättra, miljön och människors hälsa. ändrade propositionens utformning av paragrafen, bl.a. lades i nödvändig utsträckning till.TPF34FPT ska dessutom genom bl.a. information och rådgivning till företagen skapa förutsättningar för att ändamål ska kunna tillgodoses (26 kap. 1 § tredje stycket miljö- balken). Av förarbetsuttalanden framgår att det omfattar råd- givning och information såväl i enskilda fall som av mer generell 33TP PT Prop. 1997/98:45, del 2, s. 266 f. delade den uppfattningen, se bet. 1997/98:JoU20, s. 118 f. 34TP PT 1997/98:JoU20, s. 118. Kemikalietillsynen i ett sammanhang karaktär.TPF35FPT I vilken utsträckning sådant arbete ska anses vara tillsyn är emellertid oklart.TPF36FPT Det finns en skyldighet för tillsynsmyndigheten att anmäla överträdelser till polis- eller åklagarmyndigheten om det finns misstanke om brott (26. kap. 2 § ). I kapitlets 3 § finns bestämmelser om tillsynsorganisationen, se mer om det i avsnitt 2.5. Tillsynsmyndigheterna ska samarbeta med varandra och med andra myndigheter som fullgör uppgifter av betydelse för tillsynsverksamheten, såsom polis- och åklagar- myndigheterna (26 kap. 6 § ). får meddela förelägganden och förbud som behövs för efterlevnaden (26 kap. 9 § ). Sådana beslut får förenas med vite (26 kap 14 § ). Tillsyns- myndigheten får inte besluta om mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet. Det finns också bestämmelser som gör det möjligt för tillsyns- myndigheten att -få kronofogdemyndigheten att verkställa beslut, -begära rättelse på den felandes bekostnad, -förelägga om att verksamhetsutövaren ska lämna uppgifter till myndigheten, -förelägga om utförande av undersökningar, och -få tillträde till fastigheter m.m. och att få hjälp från polisen för tillträdet och åtgärder i samband med det.TPF37FPT Vad gäller bestämmelsen om undersökningsskyldighet i 26 kap. 22 § är det oklart om den omfattar även analyser av varuprov. Enligt förarbetenaTPF38FPT omfattas all verksamhet och alla åtgärder som ryms inom område, men frågan om analyser av varuprov kan anses ingå i undersökningsbegreppet har inte prövats rättsligt. I den tidigare lagstiftningen om kemiska produkter fanns bestämmelser som gav tillsynsmyndigheterna rätt att ta varuprov utan ersättning och en skyldighet för tillsyns- objektet att ersätta tillsynsmyndigheten för provtagning och 35TP PT Prop. 1997/98:45, del 1, s. 512. 36TP PT Se avsnitt 5.1.2 angående innebörden av begreppet prövning och tillsyn i avgifts- sammanhang. 37TP PT 26 kap. 17, 18, 21, och 22 §§ och 28 kap. 1-5 och 8 §§ . 38TP PT Prop. 1997/98:45, del 2, s. 282. Kemikalietillsynen i ett sammanhang undersökning av provTPF39FPT. Bemyndigandet att meddela föreskrifter om i vilken utsträckning och enligt vilka villkor kostnaderna skulle ersättas utnyttjades dock inte av Kemikalieinspektionen. innehåller också bestämmelser om egenkontroll (26 kap. 19 § ). De innebär att verksamhetsutövare som bedriver verksamhet som kan befaras medföra olägenheter för människors hälsa eller påver miljön fortlöpande ska planera och kontrollera verksamheten för att motverka eller förebygga sådana verkningar. Det finns också en förpliktelse för sådana verksam- hetsutövare att genom undersökningar eller på annat sätt hålla sig underrättade om verksamheten påverkan på miljön. I förordningen (1998:900) om prövning och tillsyn enligt miljö- balken (tillsynsförordningen) görs en uppdelning i operativ tillsyn och tillsynsvägledningTPF40FPT. Operativ tillsyn är sådan tillsyn som utövas direkt gentemot den som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd. Tillsynsvägledning är sådan tillsyn som består i utvärde- ring, uppföljning och samordning av den operativa tillsynen samt stöd och råd till de operativa tillsynsmyndigheterna. En operativ tillsynsmyndighet ska enligt 7 § tillsynsförord- ningen -avsätta resurser som i tillräcklig grad svarar mot tillsynsbehovet, -ha personal med tillräcklig kompetens, -göra en årlig utredning av tillsynsbehovet, -föra ett register över verksamheter som fordrar återkommande tillsyn, -upprätta en tillsynsplan, och -regelbundet följa upp och utvärdera tillsynsverksamheten. Operativa tillsynsmyndigheter ska också på begäran lämna infor- mation som de tillsynsvägledande myndigheterna behöver för att fullgöra sitt samordnande, uppföljande och utvärderande ansvar.TPF41FPT 39TP PT 17 § lagen (1985:426) respektive 28 § förordningen (1985:835) om kemiska produkter. 40TP PT 3 § tillsynsförordningen. 41TP PT 9 § tillsynsförordningen. Kemikalietillsynen i ett sammanhang De tillsynsvägledande myndigheterna ska aktivt verka för sam- ordning och samverkan när det gäller informationsförsörjning inom sina ansvarsområdenTPF42FPT. Förordningen (1998:901) om verksamhetsutövarens egenkontroll innehåller bestämmelser som preciserar ansvaret för egenkontroll enligt . Bestämmelserna gäller för den som yrkes- mässigt utövar tillstånds- eller anmälningspliktig verksamhet enligt vissa kapitel i . De innebär bl.a. att -det ska finnas en dokumenterad fördelning av det organisato- riska ansvaret för frågor enligt miljöbalkslagstiftningen, -det ska finnas dokumenterade rutiner för fortlöpande kontroll av utrustning m.m., -verksamhetsutövaren fortlöpande och systematiskt ska under- söka och dokumentera riskerna med verksamheten, och -verksamhetsutövaren ska förteckna de kemiska produkter som hanteras inom verksamheten och som kan innebära risker från hälso- eller miljösynpunkt. Tillsynsobjekt enligt arbetsmiljölagstiftningen är primärt arbetsgi- vare. Lagstiftningen innehåller även regler som riktar sig mot t.ex. tillverkare, importörer och överlåtare av ämnen som alltså också är tillsynsobjekt. Arbetsmiljölagstiftningens tillsynsbestämmelser gäller inte kemikaliehantering på fartygTPF43FPT. I 7 kap. arbetsmiljölagen (1977:1160) finns tillsynsbestämmelser. Enligt kapitlets 3 § har tillsynsmyndigheten rätt att få de upp- lysningar, handlingar och prov som behövs för tillsyn enligt lagen. får i samma syfte påkalla undersökningar. 42TP PT 15 § tillsynsförordningen. 43TP PT Bestämmelser om tillsyn vid fartygsarbete finns i fartygssäkerhetslagen (2003:364). Kemikalietillsynen i ett sammanhang Användare av en viss produkt och uppdragsgivare är skyldiga att på en tillsynsmyndighets begäran lämna upplysning om vem som har levererat produkten eller utför arbetet (7 kap. 4 § arbets- miljölagen). Överlåtare av ett ämne, som kan föranleda ohälsa eller olycksfall, är enligt samma paragraf skyldig att på en tillsynsmyn- dighets begäran lämna tillgängliga upplysningar om till vilka ämnet har överlåtits. I 7 kap. 5 § arbetsmiljölagen finns bestämmelser som ger till- synsmyndigheten rätt till tillträde till arbetsställe och rätt att göra undersökningar och ta prov. För uttaget prov utgår inte ersättning. Enligt samma paragraf åligger det polismyndighet att lämna den handräckning som behövs för utövande av tillsynen. Kapitlets 7 § ger möjlighet att meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att arbetsmiljölag- stiftningen ska efterlevas. I beslut om föreläggande eller förbud kan sätta ut vite. Om någon inte vidtar en åtgärd som åligger honom enligt ett föreläggande, får förordna om rättelse på hans bekostnad. Vidare kan bl.a. i vissa fall besluta om förbud mot upplåtelse av lokaler m.m. och försegling eller annan avstäng- ning av anläggning, utrymme eller anordning. (7 kap. 8 § respektive 10 § arbetsmiljölagen) I 3 kap. 9 § arbetsmiljölagen finns krav på att den som tillverkar, importerar eller överlåter ett ämne ska vidta de åtgärder som behövs för att hindra eller motverka att ämnet vid avsedd använd- ning innebär risk från skyddssynpunkt. Paragrafen innehåller också krav på produktinformation och information vid marknadsföring. Vidare ska den som överlåter eller upplåter en förpackad produkt se till att förpackningen inte innebär risk för ohälsa eller olycksfall (3 kap. 10 § arbetsmiljölagen). Om det finns särskild risk från arbetsmiljösynpunkt, kan den som har ansvar enligt de nämnda bestämmelserna åläggas att lämna varningsinformation eller att återkalla en produkt (7 kap. 11 § arbetsmiljölagen). Innehållet i ett sådant åläggande skall motsvara vad som anges i 14–18 §§ pro- duktsäkerhetslagen (2004:451). Åläggandet skall förenas med vite om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Av grundläggande betydelse för tillsynen är också bestämmel- serna om systematiskt arbetsmiljöarbete. Arbetsgivaren ska bl.a. (3 kap. 2 a § arbetsmiljölagen) systematiskt planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att arbetsmiljön uppfyller föreskrivna krav på en god arbetsmiljö. Kemikalietillsynen i ett sammanhang bl.a. utreda riskerna i verksamheten och vidta de åtgärder som föranleds av detta. Enligt 15 § arbetsmiljöförordningen (1977:1166) ska tillsyns- myndigheten genom åtgärder som avses i 7 kap. arbetsmiljölagen verka för en tillfredsställande arbetsmiljö. Tillsynen ska enligt para- grafen inriktas på att bevaka att arbetsgivarna planerar och bedriver sin verksamhet så att arbetsmiljökraven tillgodoses. Vid tillsynen ska en också helhetsbedömning eftersträvas. Enligt 22 § arbetsmiljöförordningen ska den vars verksamhet har varit föremål för tillsyn enligt 7 kap. arbetsmiljölagen, ersätta tillsynsmyndigheterna för sådana kostnader för undersökning av prov som har varit skäligen påkalladeTPF44FPT. 2.5Regler om organisation och ansvar Organisationen för kemikalietillsynen är komplex och svår att förstå som en följd av otydliga och splittrade ansvar. Den oklara ansvarsfördelningen gör det svårt för myndigheterna att sam- verka och att åstadkomma en likvärdig och effektiv tillsyn. En tydlig ansvarsfördelning är en förutsättning för att tillsynen ska kunna bidra till genomförande av målet Giftfri miljö. Den befintliga organisationen för tillsyn enligt över kemikalier, bekämpningsmedel och varor omfattar flera centrala verk, länsstyrelserna och kommunerna. I det här och i de följande avsnitten beskriver vi ansvars- förhållanden så som dessa är reglerade i lagstiftningen och för olika möjligheter att tolka oklara bestämmelser. Vi bortser från vad som är önskvärt och ändamålsenlig och att tillsynsmyndigheterna ibland tar ansvar på ett sätt som de upplever som mer ändamålsenligt 44TP PT Bestämmelsen är meddelad med stöd av ett bemyndigande i 7 kap. 5 § arbetsmiljölagen. Kemikalietillsynen i ett sammanhang Vårt syfte är att beskriva regleringen och att synliggöra det som är oklart eller som kan skapa oklarheter. Det grundläggande kommunala ansvaret för operativ tillsyn över bl.a. kemikalier framgår av 26 kap. 3 § . Enligt den bestämmelsen bedriver varje kommun tillsyn över hanteringen av kemiska produkterTPF45FPT enligt 14 kap. I lagtexten är det kommunala ansvaret för tillsynen enligt 14 kap. enligt ordalydelsen begränsat i två avseenden. Det ena är att ansvaret avser verksamhetsutövarnas hantering, det andra är att det enbart avser kemiska produkter. Med hantering omfattas en lång rad förfaranden, exempelvis saluhållande, överlåtelse, lag- ring och användning. Däremot exkluderas import och export och annan införsel och utförsel. För en importör som saluhåller en kemisk produkt omfattar därmed ansvaret tillsyn över alla regler för företagets saluhållande och övrig hantering men exkluderar till- syn över t.ex. importregler. Betydelsen av ordalydelsens begräns- ning till kemiska produkter tar vi upp i avsnitt 2.5.6. Kommunerna bedriver även tillsyn inom kommunen över miljö- och hälsoskyddet enligt 9 kap., med undantag för sådan miljöfarlig verksamhet som kräver tillstånd. Tillsyn över hälsoskyddet enligt 9 kap. inkluderar sådan tillsyn över kemikalier som avser hanteringen i en viss verksamhet eller på en viss plats, men lägger också ett generellt tillsynsansvar på kommunerna för alla slag av verksamhet och åtgärder som kan orsaka ohälsa för människor. Dessa behöver inte vara platsknutna. Regeringen får med stöd av 26 kap. 3 § första stycket miljö- balken föreskriva om ytterligare tillsynsansvar för kommunerna. Tillsyn över försvarets verksamheter När det gäller verksamheter och åtgärder inom försvaret så ansvarar normalt alltid generalläkaren för den operativa kemikalietillsynen enligt . Enda undantaget från detta är tillsynen över till- verkning samt in- och utförsel av kemiska produkter eller bio- 45TP PT I vårt delbetänkande föreslog vi att begreppet kemisk produkt skulle bytas ut mot ämnen och beredningar. Kemikalietillsynen i ett sammanhang tekniska organismer eller tillverkning av varor som innehåller eller har behandlats med kemiska produkter eller biotekniska organismer.TPF46FPT Tillsynsansvaret för in- och utförsel av varor som innehåller eller har behandlats med kemiska produkter faller därmed på Generalläkaren. Tillsynsförordningen skiljer normalt på aktörer och hanterings- förfaranden, men regleringen av generalläkarens ansvar följer inte det mönstret. Att tillverkning är undantaget från generalläkarens ansvar ska troligen tolkas som att undantaget avser tillsyn över tillverkaren (14 kap.) och inte över tillverkningen (9 kap.), men regleringen är inte formulerad så. Med en bokstavsenlig tolkning skulle ansvaret för tillsyn över tillverkningen kunna bli som tillsyn över tillverkaren enligt 14 kap. skulle falla på Generalläkaren och inte på Kemikalieinspektionen. Det framgår av förarbetena att avsikten varit att försvarets verksamheter ska falla under statlig central tillsyn på grund av deras nationella betydelse.TPF47FPT I fortsättningen redogör vi för ansvaret för tillsyn över civila verksamheter, om inte annat särskilt anges. Regeringen har reglerat fördelningen av de statliga myndigheternas operativa ansvar för tillsynen i bilagan till förordningen (1998:900) om tillsyn enligt (tillsynsförordningen). Bilagan är indelad i tillsynsområden under sex punkter (A–G) med tillhörande rubriker. De punkter som har betydelse för regleringen av ansvaret för kemikalietillsynen är punkterna B Verksamheter m.m., C För- svarets verksamheter, D kemiska produkter och biotekniska organismer och G vissa EG-förordningar. De principer som regeringen i ett komplext mönster har delat upp de statliga operativa myndighetsansvaren efter är; huvud- mannaskap för tillsynsobjektet, lagstiftning, kapitel i , verksamhetstyper, tillsynsobjektets plats i leverantörsledet, typ av kemikalie, kemikaliers inneboende egenskaper samt bemyndigande att meddela föreskrifter. Dessutom har regeringen i viss utsträckning överlåtit till tillsynsmyndigheterna att själva fördela de normalt gällande ansvaren inom staten och mellan stat och kommun om myndigheternas ansvar löper parallellt. 46TP PT Punkten C i bilagan till förordningen (1998:900) om tillsyn enligt . 47TP PT /98:45 del 1, s. 504. Kemikalietillsynen i ett sammanhang beträffande Kemikalieinspektionen, länsstyrelserna och kommunerna att dessa inte har träffat någon sådan överenskommelse.TPF48FPT Avsnitten i tillsynsförordningens bilaga är inte uttryckligen knutna till kapitlen i . Det är därför möjligt att reger- ingen kan ha förordnat om tillsyn enligt 14 kap. miljö- balken i andra avsnitt än i D-avsnittet, exempelvis i B-avsnittet. Det finns inte några bestämmelser där det uppenbart framgår att så är fallet. Ett allmänt problem vid tolkningen av bestämmelserna i till- synsförordningen är att det ofta är svårt att avgöra vad som är en hänvisning till 26 kap. 3 § tredje stycket eller ett förordnande om ytterligare tillsyn. Det centrala ansvaret för tillsynsvägledning framgår av 13– 13 n §§ tillsynsförordningen. Länsstyrelsernas parallella ansvar framgår av 14 § tillsynsförordningen. 2.5.2Operativ tillsyn över kemiska produkter Bilagan till tillsynsförordningen - punkten B Verksamheter m.m. Tillsyn över hanteringen av kemikalier ingår i tillsynen över en verksamhet vad beträffar hanteringens platspåverkande effekter. Fördelningen av ansvaren följer av punkterna B1–B13. Miljööver- domstolen har i en dom om debitering av tillsynsavgift uttalat att hanteringen av kemikalier med knytning till driften av en vattenanläggning med fog kan anses ingå som en del av tillsynen av vattenverksamheten.TPF49FPT Domen berör inte tillsynsansvaret enligt 14 kap. eftersom ärendet handlar om ansvarsgränserna för tillsynen mellan en vattenanläggning respektive en miljöfarlig verksamhet. Även regleringen av ansvaret för tillsynen enligt Sevesolagen är knuten till punkterna B1–B13. Det medför att länsstyrelsernas operativa tillsynsansvar över s.k. Sevesoanläggningar följer till- synsansvaret över tillståndspliktiga miljöfarliga verksamheter enligt . Ansvaret för Sevesotillsynen följer med till kom- munen när överlåter tillsynen enligt dit. Men enligt Sevesolagen har tillsynsansvar över anläggningar som inteU U är tillståndspliktiga enligt och som kommunen bedriver miljöbalkstillsynen över. Även den här Sevesotillsynen kan överlåta till en kommun som 48TP PT RiR 2006:4, s. 27. 49TP PT MÖD 2007:15 daterad . Kemikalietillsynen i ett sammanhang begär detta, men då enligt bestämmelser i . Det medför att om en kommun inte begär överlåtelse eller får tillsynen över- låten enligt Sevesolagen, blir tillsynsansvaren över risker för olyckor på dessa anläggningar fördelade på både kommunen och och uppdelad på två överlappande lagar i samma sakfråga. Under B visar punkten B14 på ett kommunalt ansvar för tillsyn över kemikalier som avser annan påverkan från hanteringen än sådan som är knuten till störningar från en viss plats eller anläggning. Som vi redogjort för tidigare följer det redan av 26 kap. 3 § att kommunerna har ett generellt ansvar för tillsyn enligt 9 kap. som rör hälsoskydd. Andra verksamheter och åtgärder än miljöfarliga verksamheter, vattenverk- Punkten kan betraktas som en upplysning. I sak innebär inte punkten något som inte redan följer av 26 kap. 3 §. Ett exempel på kemikalietillsyn som inte är platsknuten är tillsyn över transporter av kemikalier. Det finns dock speciallagstiftning som ska tillämpas i första hand. För exempelvis kemikalier med farliga egenskaper vilka klassificeras som farligt gods tillämpas i första hand lagen (2006:263) om transport av farligt gods. Bilagan till tillsynsförordningen - punkten D Kemiska produkter och biotekniska organismer Det troliga är att tillsynsområdena under punkten D avser tillsyn enligt 14 kap. även om detta inte framgår tydligt av rubriken. Direkt under rubriken till punkten finns en ingress som lyder: I detta avsnitt anges de statliga myndigheter som, förutom den kom- munala nämnden, har ansvaret för den operativa tillsynen när det gäller kemiska produkter och biotekniska organismer, indelat i ansvars- områden. Om två myndigheter har operativt tillsynsansvar, får överens- kommelse träffas mellan myndigheterna om hur ansvaret normalt skall fördelas. Båda är dock alltid operativa om så krävs. Kemikalietillsynen i ett sammanhang Den inskjutna satsen i ingressens första stycke, om den kommu- nala nämnden, kan tolkas på två sätt. Det ena sättet är att kommu- nerna alltid har ett parallellt tillsynsansvar med de statliga myndig- heterna som nämns under rubriken. I så fall reglerar ingressen ett ytterligare ansvar för kommunerna som inte framgår direkt av 26 kap. 3 §. Den andra möjliga tolkningen är att den inskjutna satsen enbart syftar tillbaka på regleringen i 26 kap. 3 §. I övrigt faller de operativa tillsynsansvaren under punkten D ut enligt följande: som släpper ut kemiska pro- dukter på marknaden med avseende på deras produkter utom i fråga om 1. produkter enligt D3, D4 drivmedel och bränslen, 3. ämnen som bryter ned ozon- enligt artikel 2.1 i Europa- förordning (EG) nr 842/2006 frågor om skydd av den yttre miljön vid hantering av kemiska produkter .. i miljöfarliga verksamheter enligt B1 utom i fråga om vad som anges i D1 av kosmetiska och hygieniska produkter som är avsedda att komma i kontakt med livs- utrustning i fartyg som inne- 6. ämnen som bryter ned ozon- Kemikalietillsynen i ett sammanhang SOU 2008:73 7. fluorerade växthusgaser enligt artikel 2.1 i Europa- förordning (EG) nr 842/2006 som släpper ut kemiska pro- dukter på marknaden, när det gäller produkternas brand- farliga, oxiderande och explosiva Begreppet primärleverantör i punkterna D1, D3 och D7 är inte definierat även om det kan vara inarbetat för många.