sou · GWB355 · 2008-06-02 00:00:00 — däremot kan en kustbevakningstjänsteman avvisa eller avlägsna per- soner från områdena i fråga. Preja, borda och inbringa fartyg till hamn Paragrafen reglerar en kustbevakningstjänstemans rätt att i ord- ningshållande syfte preja eller borda ett fartyg samt att inbringa detta till hamn och motsvarar i allt väsentligt vad som enligt 4 kap. 23 § gäller i den brottsbekämpande verksamheten. Av första stycket framgår att bestämmelsen är en ren verkställig- hetsregel och förutsätter att det finns en rätt att ingripa med stöd av bestämmelserna i detta kapitel. I fråga om den närmare innebör- den av begreppen preja och borda hänvisas till kommentaren till 4 kap. 23 §. Gemensamt för samtliga åtgärder som vidtas med stöd av denna bestämmelse är enligt andra stycket att en åtgärd som inte längre behövs ska upphöra. Det krävs alltså en fortlöpande be- dömning av behovet av åtgärden. Rätten att hålla kvar ett fartyg enligt första stycket begränsas genom tredje stycket. Om det tar att genomföra den åtgärd som har föranlett ingripandet mot fartyget ska en för- man pröva om åtgärden ska bestå. Prövningen får göras med ut- gångspunkt främst i proportionalitetsprincipen. Förmannen ska således inte pröva om det ursprungliga beslutet om ingripande mot fartyget var korrekt utan enbart ta ställning till om ingripandet ska fortgå. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i avsnitt 20.11. Paragrafen reglerar kustbevakningstjänstemannens skyldighet att underrätta polismyndigheten om ordningshållande åtgärder som tjänstemannen vidtagit självständigt, dvs. med stöd av bestämmel- serna i 3 eller 4 §. Bestämmelsen ska ses mot bakgrund av att ordningshållning är en uppgift i första hand för polisen. För att polisen ska kunna över- väga vilka ytterligare åtgärder som ska vidtas, är det viktigt att den behöriga polismyndigheten så snabbt som möjligt underrättas om åtgärden. Detta kan göras genom ett telefonsamtal eller på annat lämpligt sätt. Något krav på en formell rapporteringsrutin finns alltså inte. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i avsnitt 20.12. Paragrafen reglerar kustbevakningstjänstemannens rapporterings- skyldighet i sådan ordningshållande verksamhet som tjänstemannen utför som biträde åt polismyndighet, dvs. med stöd av 2 §. Även i dessa fall är kustbevakningstjänstemannen skyldig att genast rapportera sådana åtgärder som tjänstemannen vidtagit till den behöriga polismyndigheten. Det är väsentligt att polismyndig- heten genast får vetskap om resultatet av en ordningshållande upp- gift och kan besluta om eventuella vidare åtgärder. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i avsnitt 20.12. 6 kap. Kontroll- och tillsynsverksamhet Bestämmelsen innehåller en allmän proportionalitetsregel som gäller för all kontroll- och tillsynsverksamhet som be- driver. Av proportionalitetsprincipen följer att kontrollåtgärderna måste stå i rimlig proportion till syftet med dem. En avvägning ska göras mellan behovet av åtgärden och det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för enskilda. I den bedömningen ska också vägas in nyttan av att kontrollen utförs vid just det tillfället och vådan av en utebliven kontroll å ena sidan och å den andra sidan den enskil- des intresse av att kontrollen sker vid ett annat tillfälle eller på annat sätt. En motsvarande bestämmelse som gäller för kontrollåtgärder enligt tullagstiftningen finns i 6 kap. 1 § tullagen (2000:1281). på proportionalitet är en grundläggande allmän princip också inom EG-rätten. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i avsnitt 21.7. Preja, borda och inbringa fartyg till hamn Paragrafen reglerar en kustbevakningstjänstemans rätt att preja och borda ett fartyg samt att inbringa detta till hamn. Första stycket motsvarar 4 kap. 23 § och 5 kap. 12 §. Bestämmel- sen är generell och ger en kustbevakningstjänsteman rätt att preja fartyg om det behövs för att genomföra en i annan författning reglerad kontroll. Om det uppenbart behövs för att genomföra kontrollen, får fartyget inbringas till hamn. Ett exempel kan vara om till sjöss påträffar ett fartyg som misstänks innehålla farliga ämnen eller lönnutrymmen som kan dölja männi- skor och det krävs en närmare undersökning av fartyget. Om åt- gärden riktas mot ett utländskt fartyg måste dock alltid kon- trolleras att åtgärden inte strider mot allmänt erkända folkrättsliga grundsatser (se kommentaren till 2 kap. 5 §). Proportionalitets- principen ska beaktas i varje enskilt fall. Detta innebär att ju mer ingripande åtgärden är desto starkare måste skälen för kontrollen vara. Av andra stycket följer att det kan finnas avvikande bestäm- melser i annan författning och att dessa i så fall gäller. Ett exempel på en sådan reglering är 6 kap. 6 § andra stycket tullagen. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i av- snitt 21.13.5. Stoppa fordon eller annat transportmedel Paragrafen reglerar en kustbevakningstjänstemans rätt att stoppa fordon eller annat transportmedel för att kontrollera nykterheten i trafiken. Bestämmelsen ska ses i ljuset av regeringens förslag att Kust- bevakningen ska kunna ingripa mot bl.a. rattfylleri och därmed ha samma rätt som en polisman att ta rutinmässiga alkoholutandnings- prov enligt lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov och att göra ögonundersökning enligt lagen (1999:216) om ögonundersök- ning vid misstanke om vissa brott i trafiken (se prop. 2007/08:53). Genom bestämmelsen får en kustbevakningstjänsteman rätt att utan brottsmisstanke stoppa ett fordon eller annat transportmedel för att kontrollera förarens nykterhet. Enligt regeringen bör denna möjlighet utövas i samband med att myndigheten bedriver sin övriga verksamhet. Det innebär att provtagningen bör ske inom det geo- grafiska område där sådan verksamhet bedrivs (a. prop. s. 89 f.). Eftersom inte förslås få någon rätt att genomföra rutinkontroller för att upptäcka sjöfylleri omfattar paragrafen inte fartyg. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i av- snitt 21.13.6. I paragrafen räknas sådana författningar upp som ger en kustbevak- ningstjänsteman en uttrycklig rätt att stoppa fordon för kontroll och tillsyn. Den syftar till att befogenheter lättare ska kunna överblickas. Rätten att stoppa ett fordon får inte förväxlas med skyldigheten att stanna på anmaning av en tjänste- man, vilket förutsätts ske frivilligt. En bestämmelse av sistnämnda slag finns bl.a. i 5 § inregränslagen. I paragrafen erinras om att det finns ett stort antal kontrollförfatt- ningar som ger en kustbevakningstjänsteman rätt att få tillträde till fartyg, andra transportmedel, anläggningar och andra utrymmen eller områden för att göra nödvändiga undersökningar. Med anläggningar och andra utrymmen avses bl.a. byggnader, lokaler, fabriker, hamnar och hamnanläggningar. Rätt att ingripa enligt särskild reglering I första stycket erinras om den särskilda författningsreglering som kompletterar bestämmelserna i denna lag och som anger omfatt- ningen av och en kustbevakningstjänstemans rätt att vidta kontroll- och tillsynsåtgärder. Utöver rätten att i vissa situationer använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd (3 kap. 6 §), kravet på proportionalitet (6 kap. 1 §) och rätten att preja, borda och inbringa fartyg till hamn (6 kap. 2 §) finns ingen generell reglering av och en kustbevakningstjänstemans befogenheter i kontroll- och tillsynsverksamhet. Vilka närmare befogenheter och en kustbevakningstjänsteman har vid sådan verksamhet regleras i stället i respektive kontroll- och tillsynsförfattning. I andra stycket erinras om att det sakliga eller geografiska tillämp- ningsområdet, som anges i den tillämpliga kontrollförfattningen, gäller framför lagens bestämmelser (se även 2 kap. 1 §). Kustbevak- ningens uppdrag och tjänstemännens befogenheter i kontroll- och tillsynsverksamheten kan alltså såväl geografiskt som sakligt avvika från bestämmelserna i denna lag. I bilagan anges uttömmande de författningar med straffbestäm- melser och enskilda straffbestämmelser som omfattas av Kust- bevakningens självständiga rätt att inleda förundersökning. Verk- samhetsområdet överensstämmer i stort med det som gäller för myndigheten , men ansvaret inom detta område utökas genom att den självständiga brottsbekämpande rollen utvidgas. Att Kust- bevakningen har rätt att inleda förundersökning medför inte att myndigheten också ska leda den i fortsättningen. Detta avgörs av omständligheterna i det enskilda fallet, bl.a. gärningsmannens ålder, brottets komplexitet och vilka utredningsåtgärder som krävs. Be- träffande brott av enkel beskaffenhet ska förundersökningen i normalfallet kunna ledas av , se kommentaren till 4 kap. 2 §. Generellt för de brottstyper som omfattas av bilagan är att de är sjörelaterade, dvs. har en anknytning till vatten och trafik på eller i anslutning till vatten. Dessutom ingår vissa brott, med anknytning såväl till land som till vatten, som har en naturlig koppling till den verksamhet som bedriver. Bilagan har enbart betydelse för avgränsningen av den brotts- bekämpande verksamheten och är inte tillämplig på vare sig den ordningshållande verksamheten eller kontroll och tillsyn. En författning som ingår i bilagan, t.ex. lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m., ger en kustbevak- ningstjänsteman rätt att, om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda, använda befogenheterna i 3 och 4 kap. Förutom att brottet ska ingå i bilagan, krävs också att det har begåtts inom verksamhetsområde, så som detta avgränsas i 2 kap. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i avsnitt 26.2.2. 26.4Förslaget till förordning (2009:000) om och en kustbevaknings- tjänstemans rättsliga befogenheter Förordningen ersätter förordningen till LKP och innehåller viss reglering som motsvarar den nuvarande. I förordningen har också vissa bestämmelser som finns i myndighetens arbetsordning tagits in, bl.a. bestämmelser om befälsordningen, behörighetskrav, uppträdande i anställningen, underrättelseskyldighet och krav på legitimation. Vidare regleras användningen av skjutvapen och pepparspray i tjänsten. Förordningen, som härigenom blir mer heltäckande, innehåller också vissa bemyndiganden. Till stora delar motsvarar förordningsregleringen vad som gäller för polisen. Bestämmelsen om rätten att använda skjutvapen har dock utformats på annat sätt, vilket beror på att motsvarande reglering för polisen enligt vår mening förefaller inskränka rätten att använda skjutvapen i förhållande till nödvärnsrätten. 26.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Paragrafen reglerar rätten att förstöra alkoholhaltiga drycker redan innan beslut om förverkande har fattats. I första och fjärde styckena har enbart språkliga ändringar gjorts. Enligt andra stycket får en åklagare eller annan förundersök- ningsledare besluta om förstörande av alkoholhaltiga drycker som har tagits i beslag som ett led i en förundersökning. Detta gäller även och förundersökningsledare. Genom ändringen får inte bara en polismyndighet utan även Kust- bevakningen fatta ett sådant beslut vid förenklad utredning enligt 23 kap. 22 § första stycket . Därigenom kan besluts- befogenheten läggas på någon annan tjänsteman inom myndigheten än en förundersökningsledare. Bestämmelsen i tredje stycket punkten 1 a innebär att en kust- bevakningstjänsteman ges samma rätt som en polisman att besluta om att alkoholhaltiga drycker ska förstöras, exempelvis på platsen för beslaget, om dryckens värde är ringa. Bestämmelsen ger utrymme för att t.ex. hälla ut en flaska sprit som påträffats vid misstanke om sjöfylleri, om den inte behövs som bevisning om brottet. Om beslagtagen egendom har förstörts och beslaget senare hävs ska ersättning utgå. Eftersom endast åklagare får fatta sådana beslut måste ärendet då lämnas över till åklagare. Den allmänna motiveringen till ändringen finns i avsnitt 22.3. 26.6Förslaget till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) Paragrafen reglerar vem som får utföra s.k. stämningsmannadelgiv- ning. Tillägget i första stycket innebär att ett intyg som i tjänsten har utfärdats av en kustbevakningstjänsteman gäller som fullt bevis för att delgivning har skett. Däremot är bestämmelsen inte tillämplig på andra tjänstemän vid myndigheten. Andra stycket är oförändrat och i tredje stycket har endast språk- liga ändringar gjorts. Den allmänna motiveringen till ändringen finns i avsnitt 22.6. I paragrafen regleras rätten för stämningsmän och andra som får utföra stämningsmannadelgivning att få tillträde till ett enskilt om- råde för att genomföra delgivning. Genom ett tillägg i första stycket får en kustbevakningstjänste- man samma rätt till tillträde som bl.a. en stämningsman, en åklagare eller en polisman har. Rätten till tillträde omfattar inte en bostad. Beträffande bostäder kan i stället i viss utsträckning husrannsakan användas för att genomföra delgivning, se 28 kap. 2 § . Endast dom- stol får besluta om sådan husrannsakan. Förutom ovanstående krav på att det inte ska vara bostad gäller inga särskilda begränsningar. En kustbevakningstjänsteman har alltså rätt att gå ombord på ett fartyg (utom i de fall där detta enbart tjänar som bostad), att komma in i trappuppgången till en hyresfastighet, på ett båtvarv eller i en fabrikslokal. Rätten till till- träde innebär att den som äger eller förfogar över det enskilda området (t.ex. en hyresvärd) är skyldig att medverka till att den som ska genomföra delgivningen får tillträde, t.ex. genom att se till att portar hålls öppna eller att nödvändiga koder tillhandahålls. Enligt andra stycket får en kustbevakningstjänsteman som hind- ras från att ta sig in på ett enskilt område begära biträde av polis- myndigheten för tillträde. Detta gäller också om t.ex. den som äger eller förfogar över området vägrar att öppna dörrar. Det är däremot inte tillåtet för kustbevakningstjänstemannen att själv bryta lås för att ta sig in i ett tillslutet utrymme i syfte att genomföra delgivning. Den allmänna motiveringen till ändringen finns i avsnitt 22.6. 26.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov Paragrafen reglerar bl.a. vem som har rätt att göra alkoholutand- ningsprov vid skälig misstanke om bl.a. rattfylleri och sjöfylleri och ger en kustbevakningstjänsteman rätt att ta sådana bevisprov. De första, andra och femte styckena är oförändrade i förhållande till förslagen i prop. 2007/08:53. I tredje stycket har paragrafen ändrats som en konsekvens av att en kustbevakningstjänstemans rätt att stoppa fordon regleras i lagen (2009:000) om och en kustbevakningstjänste- mans rättsliga befogenheter i stället för i 22 § polislagen. Det stycket reglerar enbart en tulltjänstemans rätt att stoppa fordon och andra transportmedel. I fjärde stycket har tagits in en erinran om att en kustbevaknings- tjänstemans rätt att stoppa fordon och andra transportmedel reg- leras i lagen om och en kustbevakningstjänste- mans rättsliga befogenheter. 26.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg Ändringarna i kapitlet föranleds av att ett flertal paragrafer upphör när motsvarande bestämmelser införs i lagen om och en kustbevakningstjänstemans rättsliga befogenheter. De kvar- varande paragraferna måste därför numreras om. 1–4 §§ Bestämmelserna är i sak oförändrade. Följdändringar har gjorts på grund av att 11 kap. 1–8 och 17 §§ upphör att gälla. Vidare har språket moderniserats. Ändringarna är av samma slag som ändringarna i 1–4 §§. Vidare har tagits in en erinran om att bestämmelsen gäller även i de fall där gärningen föranleder ansvar enligt eller . Ändringarna är av samma slag som i 1–4 §§. 7 och 8 §§ I paragraferna regleras skyldigheten att underrätta flaggstaten. I dessa har tagits in en erinran om att skyldigheten gäller även i de fall där gärningen föranleder ansvar enligt eller miljö- balken. I övrigt är ändringarna av samma slag som i 1–4 §§. 26.9Förslaget till lag om ändring i polislagen (1984:387) I paragrafen regleras rätten för polismän, tulltjänstemän samt vissa andra kategorier att använda våld. I första stycket har regleringen av en kustbevakningstjänstemans rätt att använda våld tagits bort. Denna reglering finns nu i stället i 3 kap. 2 och 6 §§ lagen om och en kustbevak- ningstjänstemans rättsliga befogenheter. Andra stycket är oförändrat. I tredje stycket har regleringen av en kustbevakningstjänstemans rätt att avvisa, avlägsna eller omhänderta den som stör ordningen tagits bort. Den regleringen finns nu i 5 kap. 3 § nämnda lag. I ett nytt fjärde stycke erinras om bestämmelserna i lagen om och en kustbevakningstjänstemans rättsliga be- fogenheter. Den allmänna motiveringen till ändringen finns i avsnitt 19.4. 26.10Förslaget till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Paragrafen innehåller regler om beslag. Det första stycket har anpassats efter de organisatoriska för- ändringar som gjorts samt moderniserats språkligt. I sak har inne- hållet inte förändrats. I andra stycket föreskrivs en skyldighet för en kustbevaknings- tjänsteman, som tar egendom i beslag med stöd av paragrafen, att anmäla beslaget till undersökningsledaren eller åklagare. Det an- kommer sedan på förundersökningsledaren eller åklagaren att pröva förutsättningarna för beslaget. Med förundersökningsledare avses här även en förundersökningsledare inom . Under- rättelseskyldigheten motsvarar 27 kap. 4 § tredje stycket rättegångs- balken. Protokoll över beslaget ska upprättas. Vissa övriga ändringar har gjorts som inte påverkar innehållet i sak. Det tredje stycket är oförändrat. 26.11Förslaget till lag om ändring i fiskelagen (1993:787) Paragrafen reglerar beslag. De första och andra styckena är oförändrade. I det tredje stycket föreskrivs en skyldighet för en kustbevak- ningstjänsteman, som tar egendom i beslag med stöd av paragrafen, att anmäla beslaget till undersökningsledaren eller åklagare. Det ankommer sedan på förundersökningsledaren eller åklagaren att pröva förutsättningarna för beslaget. Med förundersökningsledare avses här även en förundersökningsledare inom . Underrättelseskyldigheten motsvarar vad som gäller enligt 27 kap. 4 § tredje stycket . Protokoll över beslaget ska upprättas. Det fjärde stycket är oförändrat och i det femte stycket har endast språket moderniserats. 26.12Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen Paragrafen reglerar varukontroller vid inre gräns. I första stycket har andra meningen flyttats och utgör nu ett nytt tredje stycke, där en mindre följdändring har gjorts. Enligt det nya andra stycket har ett själv- ständigt ansvar för varukontrollen av sjötrafiken vid inre gräns. har tidigare haft rätt att genomföra sådan varu- kontroll enbart efter en anmaning från . Den nya regler- ingen innebär att är beroende av Tull- verkets beslut för att kunna utöva in- och utförselkontroll av varor vid inre gräns av sjötrafiken. Det fjärde stycket är oförändrat. Den allmänna motiveringen till ändringen finns i avsnitt 21.8. 26.13Förslaget till lag om ändring i körkortslagen (1998:488) Paragrafen reglerar möjligheten för vissa typer av tjänstemän, som innehar körkort med endast B-behörighet, att i sin tjänsteutövning kunna flytta eller köra alla typer av fordon en kortare sträcka. Det första stycket är i sak oförändrat. I ett nytt andra stycke föreskrivs en möjlighet för en kustbevak- ningstjänsteman eller en tulltjänsteman, som innehar ett körkort med endast B-behörighet, att flytta ett körkortspliktigt fordon som kräver annan körkortsbehörighet. Bestämmelsen gäller enbart vid ingripanden som gäller misstänkt rattfylleri och förutsätter att åt- gärden behövs med hänsyn till trafiksäkerheten. För en kustbevak- ningstjänsteman kan bestämmelsen främst komma att aktualiseras i hamnars landområden, medan det för en tulltjänsteman kan upp- komma motsvarande behov på andra platser, såsom t.ex. vid . Bestämmelsen är främst avsedd att användas i akuta situationer, när det är olämpligt att fordonet står kvar på den plats där föraren har kontrollerats. I många situationer torde ett fordon kunna flyttas av någon annan, utan tillämpning av den aktu- ella bestämmelsen, t.ex. av en chaufför från samma transportföretag. Den allmänna motiveringen till ändringen finns i avsnitt 22.10. 26.14Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder Paragrafen reglerar en skadelidandes rätt till ersättning i vissa fall när våld använts i tjänsteutövning. Bestämmelsen har ändrats som en konsekvens av att en kustbe- vakningstjänstemans rätt att använda våld regleras i lagen om Kust- bevakningens och en kustbevakningstjänstemans rättsliga befogen- heter i stället för i polislagen. Genom en hänvisning till den nya lagen kan den som orsakas personskada eller sakskada även i fort- sättningen ha rätt till ersättning enligt lagen då en kustbevaknings- tjänsteman använt våld i tjänsteutövningen. Den allmänna motiveringen till ändringen finns i avsnitt 19.4.1. 26.15Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken Paragrafen reglerar bl.a. vem som har rätt att göra ögonundersök- ning enligt lagen och ger en kustbevakningstjänsteman rätt att göra en sådan undersökning. De första och tredje styckena är oförändrade. I andra stycket har paragrafen ändrats som en konsekvens av att en kustbevakningstjänstemans rätt att stoppa fordon regleras i lagen om och en kustbevakningstjänstemans rättsliga befogenheter i stället för i polislagen. 26.16Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling Paragrafen reglerar rätten att inleda och bedriva förundersökning om brott mot smugglingslagen och andra författningar som avses i 1 § smugglingslagen. Genom ändringarna i första stycket ges samma rätt som att inleda förundersökning enligt bestämmel- serna i 23 kap. . Vidare hänvisas i fråga om Kust- bevakningens befogenheter och skyldigheter, på samma sätt som för , till vad som gäller enligt för för- undersökningsledare. Vad detta närmare innebär framgår av kom- mentaren till 4 kap. 2 § lagen om och en kustbe- vakningstjänstemans rättsliga befogenheter. Vidare föreskrivs att , i likhet med , ska förordna särskilda befattningshavare i myndigheten som ska fullgöra dess uppgifter. I andra stycket har endast språkliga ändringar gjorts. Genom ändringen i tredje stycket får åklagare, både inom åklagarväsendet och , samt förundersökningsledare inom anlita biträde av eller av en kustbevak- ningstjänsteman med en särskild åtgärd i en förundersökning. En motsvarande bestämmelse finns i 4 kap. 26 § lagen om Kustbe- vakningens och en kustbevakningstjänstemans rättsliga befogen- heter. Innebörden av bestämmelsen framgår av kommentaren till den paragrafen. Den allmänna motiveringen till ändringen finns i avsnitt 17.6.2. 26.17Förslaget till lag om ändring i fartygs- säkerhetslagen (2003:364) Paragrafen reglerar tillsyn enligt lagen. Det första stycket och det fjärde stycket är oförändrade. I tredje stycket har endast en språklig ändring gjorts. Andra stycket har ändrats på så sätt att tillsyn ska regleras i författning i stället för genom överenskommelser mellan myndigheten och . Den allmänna motiveringen till ändringen finns i avsnitt 21.10.2. Paragrafen reglerar vilka befogenheter den som utövar tillsyn har. Genom en hänvisning i 19 § gäller paragrafen för kustbevaknings- tjänstemän som utför tillsyn enligt lagen. Genom en ändring i första stycket har en förrättningsman – vilket kan vara antingen en tjänsteman vid eller en kust- bevakningstjänsteman – fått rätt till tillträde till en lastbärare som har skilts av för sjötransport men som ännu inte har lastats ombord på fartyget. Med lastbärare avses en container, ett fordon (t.ex. en långtradare) eller något annat som kan innehålla last.