sou · GVB3112 · 2008-01-01 00:00:00 — någon mån kan sägas vara yrkesinriktade, inom det offentliga utbildningssystemet. Det kan vara på sin plats att påpeka att förberedande utbildning inte är jämförbar med övriga utbildningar, eftersom allt som ingår i föreberedande utbildning inte innehåller utbildningsinslag. Detta beskrevs närmare i föregående kapitel. Vägledning, validering och olika former av projekt är exempel på inslag som förekommer. Det stora antalet deltagare beror på att kurserna vanligtvis inte är längre än två–, vilket medför en hög genomströmning av deltagare varje verksamhetsår. Arbetsmarknadsutbildningen har dock fått en viktig funktion i kompetensförsörjningen inom vissa yrkesområden. Det gäller dels yrkesinriktade program till vilka gymnasieskolan inte lyckas attra- hera tillräckligt många elever och där examinationsgraden är relativt låg, som omvårdnadsprogrammet och industriprogrammet. Det gäller också fortbildning av arbetslösa med erfarenhet av bygg- branschen. Följande tabell visar antal deltagare som började en arbetsmarknadsutbildning efter yrkesinriktning (jämför även kapitel 4). Antal deltagare som påbörjade en arbetsmarknadsutbildning Källa: AMS. Yrkesutbildning i det offentliga utbildningsväsendet Av tabellen framgår att omkring 3 500 personer började en arbets- marknadsutbildning inom vård/omsorg, vilket kan jämföras med 2 700 elever 3 på Omvårdnadsprogrammet /07 (se tabell 6.1). Inom tillverkning/hantverk utbildades cirka 4 500 personer och inom maskinoperatörsarbete närmare 4 000 personer. På Industriprogrammet 3 studerade omkring 1 400 elever. Även om man inte kan jämföra arbetsmarknadsutbild- ningarnas innehåll och omfattning med gymnasieskolans yrkes- inriktade program, pekar de höga utbildningsvolymerna inom dessa arbetsmarknadsutbildningar på att de har betydelse för kompetens- försörjningen inom dessa yrkesområden. De byggutbildningar som AMS erbjuder inriktas mestadels mot fortbildning av arbetslösa personer med erfarenhet av byggbranschen eller breddning av kompetenser. Det finns mycket begränsade möjligheter att helt omskolas till ett byggnadsyrke inom ramen för arbetsmarknadsut- bildning. Antalet deltagare var drygt 2 2006, vilket kan jäm- föras med antalet elever inom Byggprogrammet och Elprogrammet som var 3 500 respektive 4 000. Sammanfattande slutsats är att det offentliga utbildnings- systemet är huvudsaklig aktör för att förse både individer och arbetslivet med relevant kompetens och svara för den långsiktiga försörjningen av kompetensuppbyggnad i samhället. Inom vissa yrkesområden spelar dock arbetsmark- nadsutbildningen en viktig roll. Yrkesutbildning i det offentliga utbildningsväsendet Offentliga utbildningssystemet som anordnare av arbetsmarknads- utbildning Av tabellen nedan framgår anordnare av arbetsmarknadsutbildning och förberedande utbildning. Tabell 6.5 Genomsnittligt antal kvarstående deltagare i arbetsmarknads- utbildning och förberedande utbildning fördelat på utbildningsanordnare Utbildning på högskolenivåTPF FPT Källa: AMS, datalagret. Kommunerna, företrädesvis komvux, anlitas i jämförelsevis liten utsträckning när det gäller arbetsmarknadsutbildning. Deras andel när det gäller förberedande utbildning är betydligt större. Som anordnare av förberedande utbildning har även folkhögskolorna spelat en relativt stor roll genom satsningen på studier för personer inom aktivitetsgarantin. En viss neddragning har skett innevarande år när det gäller antalet deltagare i dessa kurser. Högskolor är i liten omfattning anordnare av arbetsmarknads- utbildning. Något förvånande är att högskolor finns med även som anordnare av förberedande utbildning. Det troliga är att det framför allt handlar om personer med utländsk bakgrund, som behöver förbättra sina kunskaper i svenska för att kunna få ett jobb och att detta har erbjudits inom ramen för förberedande utbild- ning. 15TP PT Från kommuner upphandlas främst utbildning från vuxenutbildning. Upphandlad utbildning från gymnasieskolan är av liten omfattning. 16TP PT Utbildning på akademisk nivå kan anordnas av andra utbildningsanordnare än universitet och högskolor. Yrkesutbildning i det offentliga utbildningsväsendet Privata utbildningsanordnare och är de som i störst utsträckning anordnar arbetsmarknadsutbildning och förberedande utbildning. Sammanfattande slutsats är att det offentliga utbildningssyste- met spelar en relativt blygsam roll när det gäller att anordna arbetsmarknadsutbildning och förberedande utbildning. Lokal och regional samverkan Vi har tidigare i det här kapitlet redogjort för att lokal samverkan har utvecklats mellan kommun och arbetsförmedling, mellan olika kommunala förvaltningar samt med näringsliv och andra aktörer som har betydelse för ungdomars och vuxnas möjlighet till studier. Formerna för hur och i vilken omfattning samverkan sker varierar dock mellan kommunerna och mycket finns kvar att utveckla. Positiva exempel på hur lokal och regional samverkan sker är också de lärcentrum som finns i flertalet kommuner. Dessa lärcentrum är en betydelsefull mötesplats för olika aktörer som på skilda sätt är involverade i att förverkliga möjligheter för individer att skaffa sig en yrkesutbildning. Vilken roll lärcentrum kommer att spela beror av många faktorer, bland annat handlar det om ekonomi eftersom många lärcentrum byggts upp med tillfälliga projektmedel. Teknikcollege och andra college är andra värdefulla satsningar och exempel på en utveckling som sker för att öka kvaliteten i yrkesutbildningar. Men här ser vi ännu bara början på en utveckling. Den ökade samverkan som sker inom ramen för kommunal- förbund innebär att inflytandet över kommunens egen verksamhet delas med flera parter och tar sin utgångspunkt i individuella, lokala och regionala behov. Utrymmet för att anpassa t.ex. utbildningar på olika nivåer till lokala och regionala förhållanden ökar. Kommuner och arbetsförmedlingar kan också sluta samverkans- avtal som de förverkligar genom egna beslut och åtgärder, vilket också framgår av ett av de exempel som vi kort beskrivit tidigare i kapitlet. Det finns följaktligen en medvetenhet om behovet av att lokalt samordna statliga och kommunala verksamheter och även att Yrkesutbildning i det offentliga utbildningsväsendet inbjuda andra aktörer till samverkan. Exemplen visar också på lokala initiativ till metodutveckling och nya organisatoriska lösningar. När det gäller samverkan med parterna på arbetsmark- naden och arbetslivets representanter finns dock mycket kvar att utveckla. Sammanfattande slutsats är att lokal och regional samverkan ökar, men att man kommit olika långt runt om i landet och att det finns en stor utvecklingspotential. Vi återkommer i kapitel 8 till hur samverkan mellan det offentliga utbildningssystemet, arbetsmarknadsutbildningen och andra aktörer kan utvecklas och förstärkas. – strukturomvandling, dynamik och kvalifikationskrav Utredningen har fått i uppdrag att analysera möjliga framtida för- ändringar på arbetsmarknaden och uppskatta det framtida behovet av arbetsmarknadsutbildning, samt att uppskatta på vilket sätt arbets- marknadsutbildningen kan förebygga bristsituationer. Vi har valt att se framåt i ungefär . Utgångs- punkten är dagens utbildningssystem och dagens utbildningsvoly- mer inom högskolan. Det betyder att vi förväntar oss att en viss andel av eleverna i gymnasieskolan även fortsättningsvis inte kom- mer att klara av sina studier, att det inte finns någon väl utbyggd lärlingsutbildning, att eleverna väljer inriktning ungefär som osv. Det är de antaganden som ligger bakom de långa prognoser vi kommer att referera till. Kapitlet börjar med en kartläggning av hur kvalifikationskraven har utvecklats i och lite om de bakomliggande drivfaktorerna. Kartläggningen visar att kvalifika- tionskraven har höjts men att det finns olika synsätt inom forsk- ningen om detta är en reell höjning av kraven för att kunna utföra arbetet eller bara för att få jobbet. Därefter jämförs kvalifikationskraven med arbetskraftens utbildningsnivå för att kartlägga hur matchningen ser ut. Är det brist på kompetens eller kanske tvärtom? Viss forskning visar att andelen sysselsatta som har högre utbildning än vad jobbet kräver inom relativt okvalificerade jobb ökade från 2000. Dessa två tendenser: en allt högre kvalifikationsnivå med en stigande andel akademikerjobb, tillsammans med en hård konkur- Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik rens om de enklare jobben från personer med mer utbildning än vad jobbet kräver, ställer stora krav på den traditionella arbetsmark- nadsutbildningen. Den erbjuder ganska kort utbildningstid () på gymnasial nivå eller något över gymnasial nivå. Är detta tillräckligt för att vidareutbilda eller omskola individen, och att göra den arbetslöse konkurrenskraftig på arbetsmarknaden? Kvalifikationsnivån har alltså höjts i termer av utbildningsnivå, men är det även så att kompetenskraven har förändrats som en följd av t.ex. nya organisationsformer med breddat ansvar, större krav på flexibilitet, kundorientering och tillämpning av ny teknik? Kan arbetsmarknadsutbildningen tillgodose dessa nya kompetens- behov? Förutom att strukturomvandlingen bidrar till att kraven på kvalifikationer ökar på arbetsmarknaden kan man ställa sig frågan om vi går mot ett rörligare arbetsliv där större krav ställs på yrkes- mässig rörlighet. Kommer det att finnas ett större behov av vidare- utbildning och omskolning och vilken roll kan arbets- marknadsutbildningen komma att spela? går vi igenom de långsiktiga prognoser som () och () publice- rat med horisonten 2020 respektive 2015. Prognoserna visar på stora brister på arbetskraft inom hälso- och sjukvården främst på gymnasial nivå där arbetsmarknadsutbildningen spelar en viktig roll. Det kommer även att bli stor brist på förskollärare och fritidspedagoger. Kan något göras inom arbetsmarknads- utbildningens ram för att minska problemet? Bland industrijobben, där arbetsmarknadsutbildningen har varit en viktig försörjnings- kanal för arbetskraft inom bristyrken som svetsare och VVS- tekniker, kommer det att bli brist på bland annat energi- och VVS- utbildade på gymnasial nivå och på arbetskraft med verkstads- utbildning. Kapitlet avslutas med en diskussion om arbetsmarknads- utbildningens roll och möjligheter utifrån de förändringar vi har identifierat. Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik 7.1Kvalifikationsnivån på dagens arbetsmarknad i I den allmänna debatten sägs ofta att kraven har skärpts i arbetslivet avseende bland annat yrkeskunskaper, språkkunnighet, flexibilitet och samarbetsförmåga. Det hävdas också att andelen jobb med låga kvalifikationskrav har minskat . Vad menas då med kvalifikationskrav och hur kan man beskriva eller mäta dessa krav? Det mest direkta sättet att mäta jobbens kvalifikationskrav är genom att studera de sysselsattas arbetsuppgifter eller yrken dvs. vad de faktiskt gör på jobbet. Tre olika metoder brukar användas, vilka alla är kopplade till den utbildningsnivå som krävs för att kunna utföra arbetet. 1.Jobbanalyser, där specialister anger vilken utbildning som krävs för olika yrken i en yrkesklassificering. 2.Självuppskattning, där arbetstagaren anger vilken utbildning som krävs för att kunna verka inom dennes yrke. 3.Typvärdet eller medelvärdet av den utbildningsnivå som sysselsatta inom yrket har vid mättidpunkten. Mer indirekta mått på hur jobbens kvalifikationsnivå utvecklas kan man få genom att studera: hur sysselsättningen utvecklas i olika sektorer i ekonomin som är mer eller mindre intensiva i sin användning av högutbildad arbetskraft, om nya jobb bemannas med mer högutbildade personer än jobb som försvinner, om nya jobb betalar sig mer än jobb som försvinner. I följande avsnitt går vi igenom ett antal mått på dagens kvalifi- kationsnivå i arbetslivet och analyserar utvecklingen av kvalifika- tionskraven . Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik 7.1.1Hur har utvecklingen sett ut ? Beroende på vilken metod och vilka data som används får man olika bedömningar avseende jobbens kvalifikationsnivå. Den gemen- samma trenden är dock att kvalifikationsnivån har ökat i arbetslivet under de senaste decennierna.TPF1FPT Kvalifikationsnivåns utveckling enligt yrkesklassificeringar och självuppskattningar Le Grand m.fl. (2001, 2002, 2003 och 2004) har studerat utveck- lingen av jobben baserat på Levnadsnivåundersökningarna som genomförs av (). I under- sökningen delas de anställda in i fem klasser baserat på SCB:s Socioekonomiska indelning (SEI).TPF2FPT Klasspositionen är direkt beroende av de utbildningskrav som ställs på det yrke den anställde har, dvs. enligt en yrkesklassificering (jämför metod 1 ovan). Tabell 7.1 visar klassernas relativa storlek 2000. Tabell 7.1 Kvalifikationsnivån bland anställda, 2000, procent Not: Kvalificerade arbetaryrken kräver utbildning efter ; högre tjänste- mannayrken kräver utbildning efter och tjänstemannayrken på mellan- nivå kräver 3–utbildning efter . Källa: Le Grand m.fl. (2001). Andelen anställda i yrken med de lägsta kvalifikationskraven (dvs. okvalificerade arbetare och lägre tjänstemän) minskade från sam- manlagt år medan andelen tjänstemän på mellannivå och högre nivå ökade från till 1TP PT Braunerhjelm (2005) gör en annan bedömning. Han ifrågasätter (2004, 2005) som finner att antalet höglönejobb ökat medan låglönejobben minskat i . Båda använder i dessa studier indirekta mått på kvalifikationsnivån. 2TP PT Se SCB (1982). Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik Andelen kvalificerade arbetare uppvisar en relativt långsam minskning. I Levnadsnivåundersökningen ställs en mängd frågor om den anställdes arbete. En fråga avser hur lång utbildning som normalt krävs för det jobb individen har (jämför metod 2 ovan). Av Tabell 7.2 framgår att det genomsnittliga utbildningskravet har ökat från 1,8 års utbildning 1974 till 3,1 års utbildning 2000. Kvalifikationsnivåns förändring 1974–2000 Utbildningskrav, antal år efter Not: Samtliga förändringar jämfört med är signifikanta (nivån) utom för högre tjänstemän. Storleksförändringar av branscher konstanthållna inom klasser. Källa: Le Grand m.fl. (2001). Denna ökning av kvalifikationskraven kan dels ha skett genom höjda krav inom respektive yrke, dels genom strukturella föränd- ringar där vissa yrkesgrupper och branscher växer medan andra krymper. Le Grand m.fl. (2001) konstanthåller därför klass- och branschstorlekarna nivå och kan därmed isolera kvalifikationskravens utveckling inom klasserna och branscherna. Den andra raden i tabell 7.2 visar att kraven fortfarande har höjts, från till , men att en stor del av förändringen beror på yrkes- och branschförskjutningar i ekonomin. Största delen av höjningen skedde . Förändringen av kvalifikationskraven ser olika ut i olika branscher. Tillverkningsindustrins andel av sysselsättningen har minskat genom en minskning av antalet jobb utan utbildningskrav efter enligt Le Grand m.fl. (2003). Jobb som kräver utbildning efter har däremot ökat inom Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik Inom handel och transport ökade antalet jobb –2000. Antalet jobb med låga kvalifikationskrav var medan antalet jobb med högre kvalifikationskrav ökade. Vård- och utbildningssektorn växte men har därefter stagnerat. Antalet jobb med låga kvalifikations- krav halverades . Le Grand m.fl. (2003) gör en prognos för utvecklingen av anta- let okvalificerade arbeten (utan utbildningskrav efter ) i baserat på den historiska utvecklingen. Industrisektorn har redan förlorat majoriteten av sektorns okvalificerade jobb så en fortsatt minskning påverkar inte den sammanlagda mängden enkla jobb särskilt mycket. De okvalificerade jobben finns nu i servicesektorn, inom handel, hotell och restaurang, samt transport och kommunikationer. Rationaliseringar kan komma att ske med hjälp av informationsteknologi men sektorerna kan också komma att öka. Vård och omsorgssektorn är svårbedömd tycker Le Grand med flera (2003). Vårdbehovet växer i takt med en åldrande befolk- ning men det är svårt att bedöma om jobben kommer att vara okvalificerade eller inte. Deras bedömning är att av jobben totalt sett kommer att vara fortsatt okvalificerade . (1999, 2002) studerar kvalifikationkraven på arbetsmark- naden med hjälp av ett annat datamaterial, de så kallade ULF- undersökningarna (Undersökningarna om levnadsförhållanden) från SCB. Samtliga sysselsatta har klassats med hjälp av SEI-koden och delar upp de sysselsattas yrken i tre kvalifikationsnivåer. Jobb som kräver mindre än utbildning efter bedöms ha låga utbildningskrav. Jobb som kräver utbildning eller mer efter bedöms ha höga utbildningskrav. Resten av jobben har utbildningskrav på mellannivå. Analysen visar att kvalifikationskraven har ökat . Andelen jobb med höga utbildningskrav har ökat från till medan andelen jobb med låga utbildningskrav har minskat från till . Andelen jobb med utbildningskrav på mellannivå har varit . Det finns också en grupp med fria yrkesutövare och självsysselsatta på . (2002) drar slutsatsen att kvalifikationsnivån har en stigande trend men att förändringen inte är så snabb och att en Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik betydande andel av jobben, , fortfarande har låga utbildningskrav. SCB har även en ren yrkesklassificering SSYK (Standard för svensk yrkesklassificering) vilken infördes . SSYK är på den högsta nivån indelad i tio yrkesområden där kvalifikationsnivån uttrycks i krav på utbildning inom yrket. Med hjälp av data från Arbetsmiljöundersökningen, som SCB genomför , kan kvalifikationsnivåns utveckling studeras både med hjälp av SEI och SSYK. Oavsett vilken yrkesklassificering som används, visar statistiken att utvecklingen mot allt högre kvalifikationsnivå bland jobben fortsatte . Andelen jobb som kräver en treårig högskoleutbildning eller mer ökade med , från (se tabell 7.3). Det motsvarades av en minskning av andelen jobb som saknar krav på yrkesutbildning eller som kräver gymnasiekom- petens. Tabell 7.3 Kvalifikationsnivåns utveckling enligt SSYK, procent av antal sysselsatta (lång högskola) -0,1 -2,6 Inga krav på yrkesutbildning -0,8 Källa: SCB, Arbetsmiljöundersökningarna, . Fördelningen av sysselsatta på klasser enligt den socioekonomiska indelningen bekräftar bilden (se tabell 7.4). Andelen sysselsatta inom klasserna högre tjänstemän och tjänstemän på mellannivå ökar, medan främst lägre tjänstemän och okvalificerade arbetare står för en allt lägre andel av den totala sysselsättningen. Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik Tabell 7.4 Kvalifikationsnivåns utveckling enligt SEI, procent av antal sysselsatta -0,7 -1,8 -0,4 -1,4 Not: Kvalificerade arbetaryrken kräver utbildning efter ; högre tjänstemannayrken kräver utbildning efter och tjänstemannayrken på mellannivå kräver utbildning efter . Källa: SCB, Arbetsmiljöundersökningarna, . Är utbildningen produktivitetshöjande eller fungerar den snarare som en signal för medfödd förmåga? Yrkesklassificeringar eller självuppskattningar som beskriver kvali- fikationskrav i termer av den utbildning som krävs vilar på en före- ställning om att utbildningen ger individen produktiva egenskaper eller kvalifikationer. Olika arbetstagare har olika kunskaper, erfarenheter och färdigheter vilket gör att de är olika produktiva. En del av dessa egenskaper är medfödda och en del är förvärvade. Arbetstagaren kan förvärva produktiva egenskaper genom bland annat utbildning och olika former av lärande i arbetet. Den vanli- gaste teorin för att beskriva beslut om investeringar i utbildning är humankapitalteorin.TPF3FPT Enligt denna är utbildning ett sätt för arbets- tagaren att förbättra sin framtida inkomst eftersom en arbetstagare med högre produktivitet betalas en högre lön än en arbetstagare med lägre produktivitet. Det finns dock andra modeller om investeringar i utbildning så kallade sorterings- eller signaleringsmodeller, där man antar att ut- bildningen inte höjer produktiviteten men fungerar som en signal för att identifiera mer motiverade och högpresterande arbetstagare. Utgångspunkten är att det är dyrt för arbetsgivaren att ta reda på vilken produktivitet en arbetssökande har och att individer som är 3TP PT Se , m.fl. (1996). Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik högpresterande lättare tar sig igenom en utbildning. Det är då optimalt för arbetsgivaren att använda utbildningen som en signal för hög produktivitet, som det är lönsamt för högpreste- rande individer att gå en utbildning. För individens beslut spelar det ingen roll om utbildningen är produktivitetshöjande eller inte. Utbildningen leder i båda fallen till en högre lön. Men för samhällsekonomin spelar det stor roll. Om sorteringsmodellen är sann så är den enda effekten av utbildningen en signal som sorterar olika individer till olika jobb. Den innebär dock i princip onödigt höga samhällsekonomiska kostnader. Vilken modell som är korrekt kan inte avgöras empiriskt enligt m.fl. (1996) utan det finns troligen både produktivitetshöjande effekter och signaleffekter av utbildning i . Le Grand m.fl. (2001) ifrågasätter om arbetsinnehållet inom respektive yrke verkligen förändrades . De poäng- terar problemet med att kvalifikationskraven kan spegla föränd- ringar av längden på yrkesutbildningar eller tillgången på utbildad arbetskraft snarare än reellt höjda krav. De kompletterar därför sin analys med tre andra indikatorer på kvalifikationskravens utveck- ling: variation och psykisk ansträngning, inskolningstid, samt men- tal utmaning och utrymme för egna beslut. Ingen av dessa indikatorer visar på någon signifikant ökning av kraven under 1990- talet. Kvalifikationsnivåns utveckling enligt data över nya och försvinnande jobb När man analyserar kvalifikationsnivåns förändring med hjälp av årsvisa nettodata över sysselsatta ser man inte all den bakom- liggande dynamik som finns på arbetsmarknaden. Det gör man däremot med flödesdata som beskriver hur jobb skapas i befintliga och nytillkommande verksamheter respektive hur jobb försvinner i befintliga och nedlagda verksamheter. Hur definieras då ett jobb? I denna typ av statistik utgår man från ett arbetsställe dvs. den fysiska enheten där arbetet bedrivits. Ett företag har ett eller flera arbetsställen. Kopplat till arbetsstället finns data över samtliga anställda . Genom att jämföra situationen mel- lan kan man identifiera nya jobb som sysselsatta i nya arbets- ställen respektive en ökning av antalet sysselsatta vid växande Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik På samma sätt kan försvunna jobb identifieras som sysselsättningsminskningar genom nedlagda arbetsställen eller genom krympande befintliga arbetsställen. TCO (2005) har analyserat jobbskapandet i den svenska ekono- min (se figur 7.1). Omkring 20 pro- cent av jobben omsätts i genomsnitt (försvinner och tillkommer). Figur 7.1 Sysselsättningsförändringar 1997 2003, fördelat på typ av förändring Not: Övriga nedlagda/nya arbetsställen är arbetsställen som lagt ner/startat verksamheten på grund av hopslagning eller uppdelning. Källa: TCO (2005). Ökningar och minskningar av personalen vid befintliga arbets- ställen står för den största delen av jobbdynamiken, snarare än att jobb tillkommer genom nystartade arbetsställen eller försvinner genom nedläggning. Jobb tillkommer inte bara i högkonjunktur utan även under den djupa lågkonjunkturen skapades nya jobb. Nettoförändringen i sysselsättningen var dock negativ, eftersom ännu flera jobb försvann. Framtidens arbetsmarknad – strukturomvandling, dynamik Gartell m.fl. (2007) analyserar vilken betydelse utbildningsnivån har för jobbdynamiken. De delar in de sysselsatta i fyra utbild- ningsgrupper: grundskola, gymnasium, kort högskoleutbild- ning(< ) och lång högskoleutbildning. Resultaten visar stora skillnader i dynamiken mellan de olika utbildningsgrupperna. Figur 7.2 är hämtad från rapporten. Figur 7.2 Årliga jobbflöden för olika utbildningsgrupper, 1986/87 till 2001/02, procent University < 3 years