sou · GVB331 · 2008-01-01 00:00:00 — An- svaret för frågor om transport av farligt gods till sjöss och i luften kommer således att hanteras i den nya inspektionsmyndigheten. Där kommer även delar av de nuvarande vägtrafikinspektionen och järnvägsstyrelsen att ingå. Verksamhet som bör byta huvudmannaskap Utredningens överväganden och förslag Enligt utredningens bedömning är det naturligt att även ansvaret för frågor om transport av farligt gods på väg och järnväg hanteras i den nya trafikinspektionen. En sådan hantering följer också ansvarsprincipen. Härigenom behandlas transportfrågorna på ett och samma ställe. Transportörerna får därmed endast en aktör som hanterar frågor rörande krav på själva fordonet såväl som säkerhet vid transport med farligt gods. Detta möjliggör också för den nya trafikinspektionen att hantera hela transportkedjan från t.ex. inskeppning till ankomst vid anläggning. I och med att verksam- heten samlas på en myndighet minskar även behovet av samordning mellan myndigheterna för frågor rörande transport av farligt gods. Behovet av samverkan mellan olika myndigheter bedöms emellertid kvarstå. Det är också naturligt att den nya inspektionsmyndigheten övertar SRV:s övriga uppgifter rörande transport av farligt gods, exempelvis examination av säkerhetsrådgivare, i syfte att denna verksamhet i så hög grad som möjligt kan hållas samman. Det bör dock framhållas att regelverken för farligt gods är mycket komplexa och att det för att kunna bedriva normgivande verksamhet kräver personal som har kunskap om regelverken. Regelverken är dessutom baserade på internationella överens- kommelser samt på EG-rätten, vilket gör den normgivande upp- giften än mer komplex. En omfattande uppgift vad avser farligt gods är ansvaret gentemot utvecklingen av det internationella regelverket och implementeringen av förändringarna av detta i det nationella regelverket. Utredningen gör bedömningen att den nya trafikinspektionen genom den erfarenhet som finns rörande trans- port av farligt gods till sjöss och med flyg har en erfarenhet av lik- nande internationella regelverk. Dessutom kommer inspektionen genom ansvaret för transportfrågoratt kunna bedriva arbetet utifrån ett helhetsperspektiv på de olika transportslagen och regleringarna inom dessa områden. Den Trafikinspektion som föreslagits ska även svarar för normgivning, tillstånd och tillsyn inom de olika transportslagen. Den föreslagna inspektionen är således inte någon renodlad tillsynsmyndighet, varvid frågorna rörande transport av farligt gods väl passar in i den föreslagna inspektionen. Det har i vissa sammanhang anförts att utgångspunkten i regel- verken för transport av farligt gods är att transporterna ska vara så säkra att godset inte orsakar olyckor. Verksamhet som bör byta huvudmannaskap att även om den nya myndigheten kommer att få det övergripande ansvaret för arbetet med skydd mot olyckor innebär detta inte att ansvaret för olyckor i specifika sektor ska övergå till den nya myn- digheten. Utredningen ser därför starka skäl att i så hög utsträck- ning som möjligt föra verksamhet kopplad till specifika sektorer till respektive sektor. Den nya Trafikinspektionen kommer att behöva tillföras i stort sett motsvarande resurser som finns vid SRV för att kunna svara för de nu aktuella uppgifterna . Eftersom delar av arbetet med farligt gods är kemi- och teknikrelaterat kommer den nya Trafik- inspektionen också att behöva samverkan med den nya myndig- heten. Utredningen föreslår att ansvaret för förstärkningsresurser vad avser oljeskadeskyddet och ansvaret för kunskapsuppbyggnad inom området förs till . SRV håller resurser som kommunerna kan rekvirera vid utsläpp av olja och andra skadliga ämnen till sjöss. Utredningens överväganden och förslag Utredningen har ovan föreslagit att frågan avseende förstärknings- resurser ska ses över. Under den korta tid som stått till förfogande har utredningen identifierat ett område där det finns skäl att över- väga att samla de statliga resurserna under en och samma huvud- man, nämligen resurser för strandnära oljeskadeskydd. De ökande transporterna av olja och andra skadliga ämnen längs våra kuster har inneburit en ökad risk för ett större utsläpp. För att kunna möta denna hotbild finns behov av att samla de nationella resurserna inom området, även vad gäller kompetens. Om en överföring görs till får denna myndighet ansvaret för att dels hålla resurser, dels lämna stöd till kommunerna i frågor rörande bekämpning av olja och andra skadliga ämnen i strand- zonen. En sådan samordning skapar en mer kraftfull resurs, en mer rationell hantering och en samplanering som gör att resursen kan Verksamhet som bör byta huvudmannaskap utvecklas mer effektivt. Om både ansvaret för förstärknings- resurserna och för att utveckla kompetens inom området förs till innebär det dessutom att kustkommunerna får en regional kontaktpunkt för frågor rörande oljebekämpning. Denna kontaktpunkt är dessutom densamma som vid ett oljeutsläpp är skyldig att larma de kommuner som kan komma att drabbas. Kust- bevakningen är också väl lämpat att förrådshålla materielen, efter- som myndigheten har en regional organisation och materielen snabbt måste kunna föras ut till de kommuner där den behöver användas. Vad avser de få fall av utsläpp som sker i älvar och andra vatten- drag rör det sig generellt om mindre utsläpp som kommunerna själva måste ha resurser för att hantera. För den händelse att det skulle bli frågan om ett mer omfattande utsläpp bör de nationella förstärkningsresurserna naturligen kunna användas även för dessa insatser. Mot detta kan naturligtvis anföras att ett splittrat ansvar för för- stärkningsresurserna till kommunerna gör det svårare för kommu- nerna att bibehålla en överblick över tillgängliga resurser inom räddningstjänstområdet. Det kan vidare anföras att oljebekämpning till lands utgör , där SRV i andra sam- manhang är samverkanspart. Utredningen ser emellertid att kom- munerna för en väl fungerande insats naturligen måste ha en mycket god operativ samverkan med . Detta innebär att måste finnas med som samverkans- part redan vad avser planeringen för åtgärder vid oljeutsläpp. Efter- som ansvar omfattar såväl områdena runt våra kuster som , och avser detta samarbete såväl kustkommuner som inlandskommuner och deras beredskap för utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen i vattnet. Vidare innebär det att den nya myndigheten får ansvaret för att betala ut ersättning till kommunerna och vid oljeolyckor från anslaget 7:3 Ersättning för räddningstjänst m.m. utan att själv vara direkt berörd av insatserna. Eftersom det för när- varande bereds ett direktiv till en utredning avseende bl.a. frågor kopplade till sanering vid oljeutsläpp ser utredningen ingen anled- ning att föregripa denna utrednings arbete. Utredningen anser således att bör få ansvaret dels för förstärkningsresurser vad avser oljeskadeskyddet, dels för kunskapsuppbyggnad inom området. De ekonomiska, materiella och personella resurser som SRV förfogar över bör föras över Verksamhet som bör byta huvudmannaskap Den föreslagna förändringen påverkar inte ansvaret för tillsynen över den kommunala räddningstjänsten eller uppdelningen mellan statlig och kommunala räddningstjänst. Utredningen noterar även att målsättningen vad avser oljebekämp- ningen har höjts från att kunna möta en olycka med ett utsläpp om till att omfatta en olycka omfattande . Där- emot har inte ytterligare medel tillförts verksamheten som bedrivs vid SRV. Utredningen föreslår som en konsekvens av en striktare tillämpning av sektorsansvaret att ansvaret för säkerhet i tunnlar, som inte är kopplat till möjligheten att genomföra räddningstjänstinsats, bör hanteras av respektive sektorsmyndighet dvs. Säkerhet är som på så många andra områden även viktig vid plane- ring av infrastruktur med lång livslängd och som på- verkar övriga samhällsutvecklingen. Om säkerhetsfunktioner inte byggs in från början blir det både svårt och kostsamt att göra änd- ringar i efterhand. I SRV:s arbete med säkerhet i tunnlar beaktas främst person- säkerheten vid en eventuell utrymning samt den kommunala rädd- ningstjänstens möjlighet att genomföra effektiva räddningsinsatser. Inriktningen är att endast driva generella säkerhetsfrågor för att säkerställa vitala säkerhetsfunktioner som självutrymning. SRV tar inte ställning till hur den tekniska utformningen i detalj ska vara. SRV stödjer och deltar i Järnvägsstyrelsens forum som berör järnvägssäkerhet. Genom detta forum kan utvecklingen av järn- vägssäkerheten följas och det pågående europiska arbetet med nya regler för järnvägstrafik och säkerhetsrelaterade frågor påverkas. Detta i syfte att beakta olycksförebyggande åtgärder och att skapa förutsättningar för en effektiv räddningsinsats. På ett liknande sätt medverkar SRV i arbetet med att ta fram föreskrifter om säkerhet i vägtunnlar. Tunnelfrågor är aktuella även ur perspektivet transport av farligt gods på väg. infördes regler för hur länderna ska gå tillväga när det gäller restriktioner av farligt gods i en tunnel. Verksamhet som bör byta huvudmannaskap skyltning och utmärkning av alternativa vägar. Vidare är SRV remissinstans när Länsstyrelserna utfärdar förbud och restriktioner av farligt gods på väg, detta gäller så väl tunnlar som en vanlig väg- sträcka. Utredningens överväganden och förslag Den nya myndigheten bör ha och utveckla ny kunskap om effek- tiva räddningsinsatser i tunnlar i enlighet med dess sektorsansvar för räddningstjänst. Som en konsekvens av utredningens tidigare resonemang om sektorsansvaret anser utredningen det vara natur- ligt att övrigt säkerhetsarbete i tunnlar, vare sig de är väg- eller järnvägstunnlar, läggas på respektive sektorsmyndighet dvs. Väg- verket och . Utredningen föreslår att det övergripande samordningsansvaret för festivalsäkerhet förs till . Med anledning av ett flertal tragiska händelser i samband med offentliga arrangemang förordnades en referensgrupp till med uppgift att utreda säkerhetsfrågor vid musikarrangemang. överlämnades ett informa- tionsmaterial till ordförande och materialet spreds till arrangörer och myndigheter . Regeringen uppdrog därefter åt SRV att i samverkan med berörda myndigheter och organisationer föreslå åtgärder för att förbättra och förenkla kommunikationen mellan myndighet och arrangörer, förbättra uppföljningen av inträffade incidenter samt lämna förslag till övriga åtgärder som förbättrar säkerheten. SRV redovisade ovan nämnda uppdrag 2004 och fick därefter ett uppdrag att i samverkan med och andra berörda myndigheter vidareutveckla de åtgärdsförslag som redovisades. SRV har startat projektet vid stora evenemang för att förbättra säkerheten vid musikevenemang i , som består av fyra delprojekt. Verksamhet som bör byta huvudmannaskap Utredningens överväganden och förslag I och med att polisen hanterar tillståndsgivningen för dessa typer av evenemang anser utredningen att det övergripande samord- ningsansvaret för festivalsäkerhet bör föras till . Detta får anses följa ansvarsprincipen. I mångt och mycket är festi- valsäkerhet en ordningsfråga och polisen kan bevilja respektive avslå en ansökan om att få arrangera festivaler och andra evene- mang. Polisen är därmed den myndighet som har medlen för att vid bristande säkerhet vid ett arrangemang inte bevilja ett tillstånd. Mot denna bakgrund är det naturligt att har det övergripande ansvaret för festivalsäkerhet. 11.3Verksamheter vid Styrelsen för psykologiskt försvar Utredningen föreslår att Mediernas beredskapsråd förs till område samt att utbetalning av ersättning för den särskilda etermediaberedskapen hanteras av . Massmedierna är viktiga nyhetsförmedlare och opinionsbildare såväl i vardagen som under kriser och katastrofer. Med den snabba medieteknologiska utvecklingen innebär det att medieberedskapen har en helt annan roll än . De primära uppgifterna för medieföretagen är att erbjuda fri nyhetsförmedling, fritt meningsutbyte, underhållning och allsidig upplysning. Medieföretagen ingår genom avtal med staten i samhällets varnings-, larm- och informationssystem, bl.a. genom det så kallade VMA-systemet. Detta system möjliggör för rädd- ningsledare att gå ut med information och varning till allmänheten via radio och TV. Styrelsen för psykologiskt försvars (SPF) arbete på området syftar till att säkerställa informationsflödet i samhället även under kriser eller andra allvarliga störningar. För detta ändamål har staten genom SPF inbjudit medierna till ett forum för diskussion kring förmågan att upprätthålla fria och oberoende medier även vid svåra påfrestningar på samhället. Detta råd, Mediernas beredskapsråd, utgör en frivilligt sammansatt gruppering. Verksamhet som bör byta huvudmannaskap arbete rörande frågor som behov av säkerhet, beredskap, kris- hanteringsförmåga och samverkan inom medieområdet. I rådet finns representanter från KBM, , Radio- branschen, SRV, , , Tera- com, Tidningarnas Telegrambyrå, Tidningsutgivarna, samt Comhem. Inom rådet bedrivs arbete för att kartlägga tekniska hot, risker och sårbarheter i mediesystemen och i mediedistributionen. Även frågor som rör t.ex. personhot, informationsoperationer, minori- tetsmedier och konsekvenser av internationaliseringen av medie- branschen diskuteras vid rådets sammanträden, seminarier och workshops. Mediernas beredskapsråd ska bidra till att i medie- systemen och mediedistributionen skapa en robusthet och flexi- bilitet så att en fri och oberoende nyhetsförmedling, myndighets- information och varningsmeddelanden snabbt och heltäckande kan förmedlas även vid extraordinära händelser och höjd beredskap. En av rådets viktigaste uppgifter är att verka för att det finns ett ömse- sidigt förtroende mellan aktörer och beslutsfattare. Rådet sam- manträder minst . Utredningens överväganden och förslag Det är självfallet av stor betydelse att staten inte påverkar medier- nas verksamhet som sådan. Enligt utredningens bedömning bör statens insatser inom området, liksom , begränsas till att tillför- säkra att de tekniska och infrastrukturella förutsättningarna finns för att kunna distribuera ett innehåll till landets medborgare i form av radio- och Tv-program, tidningar, nyheter på Internet och via mobiltelefoner. Syftet är att även under kriser och katastrofer till- försäkra en fri nyhetsförmedling, fritt meningsutbyte, upplysning och förmedling av samhällsviktig information, så som t.ex. varning till allmänheten (VMA). Utredningen anser att frågor rörande mediernas beredskap utgör en del av arbetet inom medie- och kultursektorn på samma sätt som andra sektorer har ansvar för åtgärder för att stärka samhällets förmåga att hantera kriser och katastrofer. Arbetet har även kopp- ling till de krav som staten ställer bl. a. vad avser sändningstillstånd och de infrastrukturella förutsättningar som behövs för att kunna säkra sändningar av radio- och Tv-program, publicering av tid- ningar etc. Frågor rörande mediernas beredskap har därför nära Verksamhet som bör byta huvudmannaskap kopplingar till det arbete som ansvarar för. På motsvarande sätt har kopplingen gentemot Försvarsdepartementet i praktiken upphört i och med att det inte är krigets krav som utgör grunden för arbetet inom rådet. I och med att utredningen förordar ett ökat ansvar för de enskilda sektorerna finns inte heller något skäl att verksamheten ska bedrivas av en myndighet under För- svarsdepartementet. Utredningen föreslår således i första hand att rådet förs till Kul- turdepartementets område. Om regeringen skulle anse att rådet även fortsättningsvis ska höra till Försvarsdepartementets ansvarsområde, är det utredning- ens uppfattning att rådet bör organiseras enligt en modell som lik- nar den nuvarande, men knutet till den nya myndigheten. Mot en sådan lösning har anförts att det finns problem för media att sam- verka med en myndighet i frågor om beredskap och senare granska samma myndighet i samband med kriser och krisers hanterande. Utredningen vill i detta sammanhang erinra om att den nya myn- digheten inte får några krisledande uppgifter. Utredningen kan vi- dare konstatera att det inom staten finns ett flertal exempel på att en i grunden självständig verksamhet kan knytas till en värd- myndighet utan att detta på något sätt skadar förtroendet. Om rådet knyts till den nya myndigheten ser utredningen även att den samverkan som ska bedrivas inte kommer att avse frågor rörande innehållet i nyhetsförmedlingen eller granskningen. Arbetet i rådet ska ju röra möjligheterna att sända. Den nya myndigheten skulle därigenom kunna bidra till rådets arbete bl.a. genom det ansvar man har för att tillhandahålla en samlad bild av de hot och risker som vårt samhälle står inför. Enligt utredningens bedömning finns därför möjligheter att bedriva en samverkan mellan staten och medierna i allmänhetens intresse med att tillförsäkra en fri nyhets- förmedling, granskning och upplysning. Oavsett var rådet placeras föreslår utredningen att rådet orga- niseras på ett sådant sätt att regeringen utser ordförande i nas beredskapsråd. Det får sedan ankomma på ordföranden att bjuda in relevanta medieföretag, myndigheter och organisationer att utse representanter i rådet. Rådets oberoende gentemot stats- makterna kan därigenom säkerställas. De medel som SPF dis- ponerar för medieberedskap bör enligt utredningens huvudförslag föras till något av utgiftsområden. Om rådet ska ha den nya myndigheten som värdmyndighet, bör motsvarande medel istället föras till den nya myndighetens förvaltningsanslag. Verksamhet som bör byta huvudmannaskap Utredningen anser inte att den nya myndigheten ska ansvara för utbetalning av ersättning för den särskilda etermediaberedskapen. Denna uppgift bör istället ligga på . Detta innebär att de som disponeras av SPF för uppgiften förs till ett anslaget som disponeras av /. Om den nya myndigheten blir värdmyndighet för rådet är ett alternativ till detta att den fortsätt- ningsvis ansvarar för utbetalningen för åtgärder inom etermedie- beredskapen. De medel som SPF disponerar för uppgiften förs då till den nya myndighetens förvaltningsanslag. Utredningen föreslår att försvaret så snart det är möjligt ska vara en myndighet under . bildades med uppgift att i första hand pröva överklaganden från total- försvarspliktiga. prövar nämnden samtliga överklaganden av anställningsbeslut som har fattats av statliga myndigheter. Nämnden prövar även överklaganden av beslut i vissa andra ärenden som har anknytning till totalförsvaret. består av en ord- förande och högst sex andra ledamöter. har sitt kansli hos SPF som utför dess kansli- göromål, såsom att bereda dess ärenden. Även föredragningen av ärenden sker av SPF:s personal. I budgetpropositionen anförde regeringen att man avsåg flytta överklaganden av anställningsärenden från regeringen till för att befria reger- ingen från förvaltningsärenden. Vidare skrev regeringen i budget- propositionen att frågor av administrativ karaktär som följer av detta, såsom exempelvis namnändring, nämndens sammansättning och vilket utgiftsområde nämnden bör tillhöra, bör ses över. Verksamhet som bör byta huvudmannaskap Utredningens överväganden och förslag Utredningen anser att så snart det är möj- ligt bör vara en myndighet under , på motsva- rande sätt som . Utredningen föreslår att Försvarsmakten övertar Styrelsen för psykologiskt försvars ansvar vad avser de som fullgör sin plikttjänstgöring. Vidare föreslår utredningen att ska överta ansvaret för stödet till civilpliktsrådet. SPF har enligt sin instruktion uppgiften att tillhandahålla en rätts- funktion som genom vägledande och rådgivande verksamhet samt genom egna initiativ ska främja personalvården för totalförsvars- pliktiga som fullgör värnplikt eller civilplikt. SPF ska för detta än- damål ha ett råd som ska bistå myndigheten i dess arbete. Rådet för rättssäkerhet och personalvård för totalförsvarspliktiga (RRPT) har 14 ledamöter med företrädare från riksdagspartierna, Försvars- makten, KBM, , , Civil- pliktsrådet och SPF. Rådets ledamöter utses av regeringen och dess ordförande är SPF:s generaldirektör. Rättsfunktionens huvudsakliga mål är att informera de total- försvarspliktiga om vilka rättigheter de har samt ge råd och anvis- ningar om hur de ska agera när de anser sig blivit felaktigt behand- lade. Utredningens överväganden och förslag Antalet personer som fullgör sin civilpliktstjänstgöring är mycket litet och Försvarsmakten ansvarar för den större volymen ungdomar som utbildas med värnplikt. Utredningen anser därför att Försvarsmakten bör ha ett helhetsansvar för frågor rörande de som fullgör sin plikttjänstgöring och föreslår därför att uppgiften ska föras över till Försvarsmakten. Ett tänkbart alternativ är att föra uppgiften till . Utredningen gör även bedömningen att så länge som det fort- farande utbildas civilpliktiga så bör civilpliktsrådet finnas kvar. Verksamhet som bör byta huvudmannaskap Utredningen har tagit del av den framställan som KBM lämnat till regeringen om att civilplikten ska avskaffas. Så länge detta inte skett förefaller mest lämpat att svara för stödet till civilpliktsrådet i och med att de är de enda som utbildar civil- pliktiga . 11.3.4Information om säkerhetspolitik och totalförsvar Utredningen föreslår i första hand att uppgiften att informera om säkerhetspolitik och totalförsvar upphör. Om uppgiften fortsatt ska bedrivas föreslår utredningen, i andra hand, att upp- giften helt eller delvis förs till och/eller Försvarshögskolan. SPF har uppdraget att sprida kunskap i samhället om säkerhets- politiken och totalförsvaret samt genom en årlig studie en årlig studie, som gjorts alltsedan 1952, följa svensk opinionsutveckling av betydelse för psykologiskt försvar. Målet med verksamheten är att främja en fördjupning av kunskaperna i samhället avseende svensk säkerhetspolitik och svenskt totalförsvar med särskild inriktning mot ungdomar i gymnasieskolan. Utredningens överväganden och förslag Utredningen kan konstatera att centrala förvaltningsmyndigheter generellt har i uppgift att informera om den verksamhet som bedrivs vid respektive myndighet. Regeringen har också tillsatt en särskild kommitté med uppgiften att bland annat se över myndig- heternas opinionsbildande verksamheter –förvaltningskommittén (Fi 2006:08). Resultatet av denna utredning kan ha viss betydelse för den informationsverksamhet som SPF bedriver. I och med att statliga myndigheter redan har till uppgift att informera om sin verksamhet ser utredningen inget särskilt behov av en myndighet med uppgiften att svara för att ta fram sådan information. Uppgiften föreslås därför inte läggas på någon utpekad myndighet eftersom det inom det aktuella området finns ett flertal myndigheter som har till uppgift att informera om rele- vanta frågor för sin verksamhet. Om behov föreligger kan infor- mation mycket väl tillhandahållas samlat så som . Verksamhet som bör byta huvudmannaskap för detta finns redan genom den grupp som arbetat med dessa frå- gor och genom den webbplats som SPF utvecklat. Om regeringen ser ett fortsatt behov av att ha en särskild utpekad myndighet för detta uppdrag föreslår utredningen att upp- draget ges till t.ex. eller Försvars- högskolan eller att uppgifterna delas upp mellan t.ex. dessa myn- digheter. 12Konsekvenser av utredningens förslag I detta kapitel redovisas vissa konsekvenser av utredningens för- slag. Utredningens förslag bedöms inte ha några särskilda konse- kvenser för det kommunala självstyret, för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, jämställdhet mellan män och kvinnor eller IT-system. Inte heller de integrationspolitiska målen eller för den personaliga integriteten bedöms påverkas av förslagen. De ekonomiska konsekvenser som utredningens förslag innebär redo- visas i bilaga 4, 5 och 6. 12.2konsekvenser för personal som arbetar vid myndigheterna