sou · GWB31 · 2008-02-28 00:00:00 — I 18 § förordningen anges att ska godkänna sådana planer på svenska fartyg. Bestämmelserna om barlastvattenhanteringsplaner och barlast- vattendagböcker har behandlats i avsnitt 6.5. Paragrafen anger att en barlastvattendagbok ska föras på fartyg. Paragrafen innehåller regler om kontroll av barlastvattendagböcker. Bestämmelsen innebär en begränsning av rätten att utföra sådan kontroll på utländska fartyg. Detta får endast ske när dessa fartyg befinner sig i en hamn eller vid en offshore-terminal. I 25 § förordningen bemyndigas att meddela ytter- ligare föreskrifter om barlastvattenhanteringsplaner och barlast- vattendagböcker. I 25 § förordningen har getts bemyndigande att meddela föreskrifter om fartygs konstruktion, utrustning, drift och Sådana föreskrifter ska omfatta även eventuella konstruktionskrav med avseende på att minimera fartygs upptagande av sediment. Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 6.6.1. Denna bestämmelse innehåller regler om besiktning av fartyg. Svenska fartyg som har en bruttodräktighet av minst 400 ska enligt första stycket med vissa undantag alltid genomgå föreskrivna besiktningar. Andra stycket innebär att svenska fartyg som inte omfattas av första stycket ska genomgå besiktningar endast i den mån Sjöfarts- verket föreskriver det (25 § förordningen). Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 6.6.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om fartygs certifikat. För de svenska fartyg som omfattas av 2 § första stycket ska ett internationellt barlastvattenhanteringscertifikat utfärdas om fartyget uppfyller föreskrivna krav. Enligt andra stycket kan även de svenska fartyg som omfattas av 2 § andra stycket komma att omfattas av bestämmelser om certifikat. Tredje stycket innebär att ett internationellt barlastvatten- hanteringscertifikat utfärdat för ett utländskt fartyg av behörig utländsk myndighet eller på dess uppdrag av en erkänd organisa- tion ska äga samma giltighet som ett svenskt. har i 18 och 25 §§ förordningen bemyndigats att utfärda certifikat som avses i denna bestämmelse för svenska fartyg samt att meddela ytterligare föreskrifter om dessa. har rätt att träffa avtal med en sådan organisation som avses i 1 kap. 5 § fartygssäkerhetslagen i fråga om att utföra besiktningar och utfärda certifikat (18 § förordningen). Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 6.6.1. Bestämmelsen anger under vilka förutsättningar ett utfärdat certifikat ska återkallas. Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 6.6.1. I paragrafen regleras att beslut får meddelas om förbud mot ett fartygs användning till sjöfart om fartyget saknar gällande certi- fikat. Sådana beslut meddelas av (26 § förordningen). Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.6.1. Bestämmelsen reglerar när fartyg ska inspekteras. Den begränsning som föranleds av att utländska fartyg enbart ska få inspekteras i en hamn eller vid en offshore-terminal har här införts. Detsamma gäller svenska fartyg i främmande stats hamn eller offshore- terminal. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.6.2. I bestämmelsen anges vad en inspektion ska omfatta. I fråga om utländska fartyg ska inspektionen begränsas till de åtgärder som anges i andra stycket. I tredje och fjärde stycket regleras under vilka förutsättningar dessa begränsningar inte gäller. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.6.2. I 25 § förordningen bemyndigas att meddela ytter- ligare föreskrifter om besiktning och inspektion. utses till tillsynsmyndighet i 18 § förordningen. Bestämmelsen reglerar polismyndigheters, och Kust- bevakningens skyldighet att bistå tillsynsmyndigheten med upplys- ningar. Bestämmelsen har en motsvarighet i 18 § fartygssäkerhets- lagen. Skyldigheten att tillse att fartyget genomgår föreskrivna besikt- ningar åvilar fartygets rederi vilket regleras i denna bestämmelse. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.6.1. Paragrafen innebär att vissa uppgifter till skydd för enskilds affärs- eller driftförhållanden som framkommer vid tillsyn eller vid godkännande av system för behandling av barlastvatten ska vara belagda med sekretess. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.3.3. Bestämmelsen reglerar tillsynsmyndighetens skyldighet att anmäla brott respektive att bistå vid förundersökningen. Bestämmelsen har en motsvarighet i 6 kap. 11 § LÅFF. Denna bestämmelse reglerar en möjlighet att meddela föreskrifter om förbud mot utsläpp av barlastvatten att gälla viss trafik inom vissa områden på svenskt inre vatten. Sådana föreskrifter om förbud får endast meddelas om det är nödvändigt för att förebygga och begränsa överföring av skadliga vattenlevande organismer och patogener. Vid övervägande om beslut om förbud ska fattas, bör hänsyn tas både till sårbarheten av det område och till den trafik som förbudet avses gälla. Förbud bör endast bli aktuellt vid trafik som innebär särskilt hög risk. Dessa föreskrifter får meddelas av efter att ha hört (25 § förordningen). Bestämmelsen i andra stycket medför att motsvarande undantag som gäller vid tillämpningen av bestämmelserna om hantering av barlastvatten ska gälla även dessa beslut, i tillämpliga delar. Undan- tagen anges i 13 § förordningen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.7.1. Paragrafen anger under vilka förutsättningar beslut om sådana förbud och förelägganden som är nödvändiga för att säkerställa att fartyg inte släpper ut barlastvatten förrän det kan ske utan att utgöra en risk för miljön, människors hälsa, egendom eller resurser får meddelas. Sådana beslut får meddelas om förutsättningar för en detaljerad inspektion föreligger eller om en stickprovsunder- sökning visar att barlastvattnet utgör en risk. För utländska fartyg kan sådana beslut aktualiseras endast när de befinner sig i en hamn eller vid en offshore-terminal, medan de för svenska fartyg kan meddelas även när de befinner sig utanför dessa områden. Detta följer av att utländska fartyg endast kan inspekteras när de befinner sig i en hamn eller vid en offshore-terminal. Beträffande svenska fartyg finns inte motsvarande begränsning. Paragrafen exemplifierar i andra stycket vilka förbud och förelägganden som kan komma i fråga. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.7.2. Bestämmelsen anger att beslut om förbud som meddelas med stöd av 2 § ska innehålla uppgift om de åtgärder som ska vidtas för rättelse och inom vilken tid åtgärderna ska vara vidtagna samt att förbudet ska gälla till dess rättelse har skett. Beslut om före- läggande ska innehålla uppgift om den tid inom vilken åtgärderna ska vara vidtagna. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.7.2. I denna bestämmelse regleras möjligheten att förena ett beslut enligt 2 § med vite. Bestämmelsen reglerar under vilka förutsättningar en förelagd åtgärd får verkställas på bekostnad av fartygets rederi. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.7.2. I denna bestämmelse regleras myndighets skyldighet att utfärda varning om barlastvattenintag. I 22 § förordningen anges att ska svara för detta. I 23 § förordningen åläggs kommuner och vattenmyndigheter informationsskyldighet till i detta hän- seende. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.7.3. I denna paragraf anges att en barlastvattenavgift ska tas ut vid otillåtna utsläpp av barlastvatten. Det kan röra sig både om överträdelser av bestämmelserna i 2 kap. och överträdelser av meddelade föreskrifter om förbud enligt 6 kap. 1 § första stycket om utsläpp av barlastvatten. Däremot omfattas inte överträdelser av förbud att släppa ut barlastvatten som beslutats enligt 6 kap. 2 §. Bestämmelsens andra stycke innebär att avgift ska fastställas med strikt ansvar som grund, dvs. påföras oberoende av om överträdelsen skett med uppsåt eller av oaktsamhet. Bestämmelserna om barlastvattenavgift har behandlats i av- snitt 6.8. Den närmare utformningen har behandlats i avsnitt 6.8.1. Bestämmelsen anger att barlastvattenavgiften ska påföras fartygets rederi. Definitionen av rederi anges i 1 kap. 5 § 4. Andra stycket motsvaras av 8 kap. 2 § andra stycket LÅFF. I paragrafen regleras barlastvattenavgiftens storlek. Den är beroen- de av fartygets bruttodräktighet och anges i prisbasbelopp. Paragrafen, som är avsedd att tillämpas restriktivt, ger möjlighet att sätta ned eller efterge en barlastvattenavgift. Den kan t.ex. tillämpas för det fall en och samma överträdelse skulle leda till flera påföljder och den samlade reaktionen skulle bli oproportionerlig. I bestämmelsen anges att den tillsynsmyndighet som avses i 5 kap. 9 § ska besluta om barlastvattenavgift. Enligt 18 § förordningen är det som är tillsynsmyndighet. Bestämmelsen innehåller också regler om underrättelse och delgivning av besluten. Bestämmelsen ger möjlighet att ingripa med nöd- vändiga förbud och förelägganden i syfte att säkra bevisning, med de begränsningar som följer av att sådana åtgärder får vidtas beträffande utländska fartyg enbart när de befinner sig i en hamn eller vid en offshore-terminal. Bestämmelsen ger möjlighet att ingripa med mot- svarande förbud och förelägganden som avses i 6 §, i syfte att säkra betalning av avgiften. Sådana beslut kan endast meddelas den som är ägare av fartyget eller av fartyget och lasten. Det föreligger ett lägre krav för ingripande enligt 6 § än enligt 7 §. Motsvarande tidsbegränsning gäller enligt 8 kap. 8 § LÅFF. Hänvisningen till 6 kap. 3 och 5 §§ innebär att besluten ska innehålla uppgift om bl.a. vilka åtgärder som krävs för rättelse samt inom vilken tid åtgärderna ska vara vidtagna samt innebär att vissa åtgärder kan vidtas på bekostnad av fartygets rederi. Det finns dock inte någon möjlighet att förena ett beslut med vite i dessa fall. Bestämmelsen innebär att ett beslut om barlastvattenavgift kan verkställas , dvs. utan hinder av att det inte vunnit laga kraft. Bestämmelserna i utsökningsbalken om allmänna mål blir då tillämpliga. Bestämmelsen innebär att möjligheten att påföra avgift försvinner om den som anspråket riktas mot inte har getts tillfälle att yttra sig från det att överträdelsen skedde. Bestämmelsen innebär att betalning av beslutad avgift inte kan krävas efter det att gått sedan beslutet vann laga kraft. Beslutet om barlastvattenavgift är verkställbart innan det vunnit laga kraft. Av första stycket framgår att om betalningsansvaret upphävs slutligt, dvs. genom ett beslut som vunnit laga kraft, ska avgiften återbetalas. Enligt andra stycket ska ränta lämnas på det belopp som återbetalas. Genom paragrafen bemyndigas regeringen att föreskriva om sättet för betalning av barlastvattenavgifter. I 24 § förordningen ges detta bemyndigande. Denna bestämmelse anger straffskalan vid otillåtna utsläpp av barlastvatten. Sådana utsläpp kan föranleda både barlastvattenavgift och straff. Den angivna straffskalan korresponderar med den i 10 kap. 1 § LÅFF. Någon begränsning till bötesstraff gäller inte för det fall överträdelsen har begåtts på ett utländskt fartyg. Straffbestämmelserna har behandlats i avsnitt 6.8.2. Denna paragraf stadgar att befälhavaren, eller vid delegering annat befäl, vid bristande tillsyn över hanteringen av barlastvatten ska kunna ådömas straff. Bestämmelsen har en motsvarighet i 10 kap. 2 § LÅFF. Paragrafen reglerar straffskalan vid överträdelse av beslut om förbud eller förelägganden meddelade med stöd av 6 kap. 2 §. Samma straffskala gäller som vid överträdelse av liknande beslut enligt LÅFF (10 kap. 3 § 2). Bestämmelsen anger straffskalan vid vissa brott mot regelverket. Motsvarande straffskala gäller vid överträdelser av samma karaktär enligt LÅFF (10 kap. 4 §). Bestämmelsen anger när straffet ska bestämmas till böter. Bestämmelsen är föranledd bl.a. av det fängelseförbud som råder vid överträdelse av förvaltningsmyndighets föreskrift. Paragrafen innebär att ansvarig företrädare för ett fartygs rederi i vissa fall kan ådömas straffrättsligt ansvar. Bestämmelsen innebär att om ett beslut om förbud eller före- läggande meddelat enligt 6 kap. 2 § överträds, och detta förbud är förenat med vite, ska inte även straff ådömas. Bestämmelsen innebär att straff inte ska ådömas om gärningen är belagd med strängare straff i eller . I paragrafen anges att beslut om barlastvattenavgift liksom beslut om förbud och förelägganden enligt 7 kap. 6 eller 7 § får överklagas hos sjörättsdomstol närmast tillsynsmyndighetens, dvs. Sjöfarts- verkets, säte. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.10. I denna paragraf stadgas vilka regler som ska gälla vid överklagande enligt 1 §. Bestämmelsen ger också möjlighet för domstolen att förordna om kvarstad. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.10. Genom denna bestämmelse ges åklagaren möjlighet att välja om han eller hon vill väcka åtal vid sjörättsdomstol eller vid annan tingsrätt. Valet bör göras efter vilken domstol som i det enskilda fallet kan antas vara bäst lämpad att pröva målet. Motsvarande valmöjlighet finns beträffande mål om ersättning för åtgärder som verkställts enligt 6 kap. 5 §. Reglerna i sjölagen hänvisar till forumregler för brottmål och tvistemål. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.10. Denna bestämmelse reglerar att övriga beslut enligt lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.10. Paragrafen stadgar att ett beslut enligt lagen gäller , om inte annat beslutas. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.10. I bestämmelsen regleras skyldigheten att skicka en s.k. flaggstats- rapport. En sådan bör skickas om en bedömning görs av att rättsliga åtgärder inte kan eller bör vidtas i . beslutar om en sådan rapport ska skickas och meddelar också före- skrifter om förfarandet (27 § förordningen). Beslutad rapportering ska överlämnas till flaggstaten via (28 § förordningen). Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.11. Bestämmelsen reglerar underrättelseskyldighet till ett utländskt fartygs flaggstat när vissa åtgärder vidtagits avseende fartyget. Enligt 29 § första stycket förordningen svarar för att sådana underrättelser sker. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.11. I denna paragraf regleras skyldigheten att rapportera olycks- händelser och andra brister som i något väsentligt avseende påverkar fartygets möjlighet att utföra barlastvattenhantering. I 29 § andra stycket anges att får meddela föreskrifter i detta hänseende. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.11. Genom paragrafen bemyndigas myndighet att meddela föreskrifter om sådan ytterligare rapportering och information som ska full- göras enligt barlastvattenkonventionen. Det kan avse information eller rapportering till IMO eller till andra konventionsparter. I 30 § förordningen ges detta bemyndigande till . Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.11. 9.2Förslag till lag om ändring i I bestämmelsen undantas utsläpp av sediment från förbudet mot dumpning. Regleringen av sådant utsläpp sker i stället genom bestämmelserna i lagen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment eller i föreskrifter meddelade med stöd av denna. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.3.1. 9.3Förslag till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen Genom paragrafen regleras att en befälhavare ska ha kännedom om reglerna om hantering av fartygs barlastvatten och sediment och informera anställda ombord härom. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.3.4. 9.4Förslag till lag om ändring i lagen om medverkan vid polisiär övervakning I paragrafen anges att 2 § ska tillämpas med de begränsningar som följer av bestämmelserna i lagen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment. Härigenom begränsas Kust- bevakningens möjligheter att vidta de åtgärder som anges i denna bestämmelse. Bestämmelsen är föranledd av att verkställande åtgärder avseende ett utländskt fartyg ska få företas enbart när fartyget befinner sig i hamn eller offshore-terminal. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.3.4. Nedan anges de bestämmelser i barlastvattenkonventionen som föranleder ny svensk författningsreglering med en hänvisning till denna. Med lagen avses lagen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment. Med förordningen avses förordningen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment. Artikel/regel i barlastvattenkonventionen 1 kap. 5 § lagen 1 kap. 1 § lagen 1 kap. 2 § lagen 1 kap. 3 § lagen 16 och 17 §§ förordningen 8.1 och 8.2a) 7 och 8 kap. samt 10 kap. 4 § lagen 10 kap. 1 § lagen 5 kap. 6–8 §§ lagen 6 kap. 2 § lagen 6 kap. 2 § lagen 5 kap. 7 § och 10 kap. 4 § lagen 10 kap. 4 § lagen 10 kap. 2 § lagen 10 kap. 4 § lagen 10 kap. 4 § lagen 1 kap. 5 § lagen 2 kap. 6 § och 6 kap. 1 § andra stycket lagen 2 kap. 7 § lagen 1 kap. 3 § lagen 4 kap. 1 och 4 §§ lagen 4 kap. 2–4 §§ lagen 2 kap. 1–5 §§ lagen 10 och 12 §§ förordningen 3–5 och 7 §§ förordningen 4 kap. 1 och 4 §§ lagen 5 kap. 1 § lagen 2 kap. 6 § fartygssäkerhetslagen 6 kap. 1 § lagen 6 kap. 6 § lagen 21–23 §§ förordningen 8–9 §§ förordningen 2 kap. 2 § lagen 2 kap. 8 § lagen 5 kap. 1–2 och 8 §§ lagen 5 kap. 1–2 och 8 §§ lagen 10 kap. 4 § lagen 5 kap. 4–5 §§ och 10 kap. 4 § lagen 10 kap. 3 § lagen 5 kap. 1 § lagen 5 kap. 3 § lagen 5 kap. 3 § lagen 5 kap. 3 § lagen 5 kap. 4–5 §§ lagen Utredning om ratificering av den inter- nationella konventionen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och En särskild utredare skall granska förutsättningarna för att ratificera den internationella konventionen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment som antogs 2004 av den internationella sjöfartsorganisationen, IMO. av till regeringen skall ligga till grund för utredningen. Utredaren skall klargöra såväl de utestående frågor som tas upp i som eventuella frågeställningar som framkommit efter rapportens överlämnande. Utredaren skall mot bakgrund av ovanstående också föreslå lämpliga författningstexter. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . Världshandelsflottan uppskattas transportera 3–barlastvatten över hav, sjöar och vattendrag. Med fartygs barlastvatten transporteras växter och djur samt bakterier och virus till områden som de inte kan sprida sig till naturligt. Introduktion av främmande arter är en av de främsta orsakerna till minskad biologisk mångfald genom att inhemska arter slås ut. Det är nästan omöjligt att bekämpa och utrota en art som introducerats i havsmiljön. Främmande organismer som spritts genom barlastvatten kan orsaka stor ekologisk och ekonomisk skada i den nya miljön genom att sprida infektioner i dricksvattentäkter, slå ut inhemska arter, ersätta arter som har ett högt ekonomiskt värde, förstöra fisk- och musselodlingar, täppa igen vattenintag till industrier, förstöra rekreationsmiljöer m.m. I närområde är särskilt känslig för etablering av främmande arter. Detta innanhav är dels en förhållandevis ung miljö med få inhemska arter, dels utsatt för stora miljöstörningar samt föremål för en omfattande internationell sjöfart. Sårbara vattensystem är också och , som båda är viktiga dricksvattentäkter som där bedrivs internationell sjöfart. Problematiken med främmande organismer som sprids med barlastvatten är skälet till att IMO antog en ny internationell konvention om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment. Konventionen omfattar juridiskt bindande regler för hantering av barlastvatten och stöds av en rad riktlinjer för hur reglerna skall genomföras på ett effektivt sätt. Av de fjorton tilltänkta riktlinjerna har elva antagits av IMO. Den dag då konventionen träder i kraft skall alla fartyg som omfattas av konventionen antingen 1) skifta barlastvatten i vatten- områden med ett djup på och från närmaste land, 2) behandla barlastvattnet med godkända system så att koncentrationen av skadliga vattenlevande organismer och patogener inte överstiger angivna gränsvärden, 3) lämna barlastvattnet till mottagningsanordning i land eller 4) använda någon annan godkänd metod för hantering av barlastvatten. 2009–15 skall fartygen successivt upphöra med att skifta barlastvatten till havs. skall det inte längre vara möjligt att skifta barlastvatten till havs. Konventionen träder i kraft efter den dag då minst 30 stater, vars handelsflottor sammanlagt motsvarar av världshandelsflottans bruttodräktighet, har ratificerat konventionen. Ett effektivt genomförande av konventionen skulle betydligt minska riskerna för att främmande arter introduceras, etablerar sig och orsakar problem. Bland annat skulle man öka möjligheterna att använda vattenresurser utan ökade kostnader för bekämpning av skadliga främmande organismer och rening av vatten. har, genom att ratificera konventionen om biologisk mångfald, förbundit sig att hindra introduktionen av främmande arter som kan hota den biologiska mångfalden och människors hälsa. har också åtaganden inom bl.a. Helsingforskom- missionen och . En ratificering av den internationella konventionen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment skulle bidra till uppfyllandet av dessa mellanstatliga åtaganden. utredning och utestående frågeställningar fick i uppdrag av regeringen att i samråd med utreda och redovisa vilka för- fattningsändringar som krävs för att skall kunna ratificera den internationella konventionen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment. skulle vidare föreslå andra åtgärder för att underlätta genomförandet av kon- ventionens bestämmelser samt analysera konsekvenserna av kon- ventionens bestämmelser och av eventuella föreslagna åtgärder. Verket skulle också belysa vilka övriga internationella arbeten som pågår i syfte att begränsa utsläppen av främmade organismer till de hav som omger . I en rapport redovisade sitt uppdrag. framhåller i sin rapport en rad utestående frågeställningar som skulle behöva klargöras inför en ratificering av konventionen, bl.a. följande: vilken ansvarsfördelning som bör gälla mellan de myndigheter som kommer att beröras av det nya regelverket, vilka de budgetära konsekvenserna blir för stat, kommuner och privata företag, vilka principer som bör gälla för att täcka de ökade kostnaderna för stat och kommuner, om det behövs en ny lag eller om befintlig lagstiftning kan utvidgas med de regler som krävs för att införliva konven- tionens krav, om havsrättskonventionen ger jurisdiktion i den ekonomiska zonen och vilken verkställande jurisdiktion som i så fall gäller, om nationell lagstiftning – såsom (1998:808), lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg och nationell lagstiftning om industrisekretess – är förenlig med konventionens regler, vilka konsekvenser som ett försenat ikraftträdande av konventionen skulle leda till, om , i avvaktan på att system för behandling av barlastvatten skall bli tillgängliga, kan utfärda dispenser från kravet på skifte av barlastvatten. I redovisas också en rad frågeställningar av mer teknisk karaktär som behöver klargöras inför ratificeringen, bl.a. följande: vilka de biologiska konsekvenserna kan bli om man inrättar områden för barlastvattenskifte i svensk ekonomisk zon, om det är möjligt att begränsa ett område för skifte av barlastvatten till att enbart gälla för fartyg som under sin färd inte passerat områden där skifte kan ske, hur övriga Östersjöstater ser på inrättande av särskilda barlastvattenskiftesområden alternativt ett allmänt förbud mot sådana områden i , om – antingen själv eller tillsammans med sina grannländer – bör införa tilläggsåtgärder för att förebygga, minska och eliminera överföring av främmande organismer, om bör ta fram program för att testa och bedöma ny teknik för behandling av barlastvatten i enlighet med konventionens regler samt vilken myndighet som i så fall bör ansvara för detta, om det är praktiskt möjligt att efter provtagningstillfället analysera barlastvatten, om hamnar och varv bör installera mottagningsanordningar för barlastvatten och sediment, hur detta bör ske samt hur de inlämnade substanserna bör hanteras. Utredaren skall redovisa förutsättningarna för att skall kunna ratificera den internationella konventionen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment.