sou · GWB385 · 2008-10-15 00:00:00 — Liksom tingsrätten finner hovrätten att H.R:s trovärdiga uppgifter skall läggas till grund för bedömningen. Genom dessa är det styrkt att A.O. vid besöket genom anspelningar på händel- sen , , uttalade åtminstone under- förstådda hot. Han lät också H.R. förstå vilka följder en utebliven betalning till A.O. skulle kunna få och vilket våld han skulle kunna komma att utsättas för. Utredningen, innefattande A.O:s egna uppgifter, ger vid handen att det inte existerade någon klar fordran som motsvarade det framställda kravet. Brottet skulle således, om det fullbordats, ha inneburit för A.O. och motsvarande skada för H.R. har alltså i vart fall gjort sig skyldig till försök till utpressning. Vad därefter gäller frågan om A.O., trots att några uttryckliga hot inte uttalats vid de två andra tillfällena, gjort sig skyldig till försök till utpressning även då, dvs. och , gör hovrätten följande överväganden. Genom H.R:s uppgifter är det styrkt att A.O. tillsammans med en annan person besökt honom i hans hem såväl som samt att A.O. vid det första besöket framställde krav på betalning av inom en månad. Vid det första besöket bar A.O. en jacka med Bandidos symbol och hans kamrat en jacka med X-teams symbol. Som tingsrätten funnit kan det hållas för visst att A.O. är medlem i Bandidos. Bärande av emblem eller uppträdande i viss klädsel kan i vissa situa- tioner jämföras med en indirekt åsiktsyttring vilken kan innebära ett hot. Bandidos, liksom ett antal andra s.k. MC-klubbar, torde av allmän- heten främst förknippas med allvarlig brottslighet innefattande bl.a. indrivning av pengar med våldsamma metoder. Medlemmarna i Bandidos är naturligtvis medvetna om detta förhållande. Det kan, inte minst mot bakgrund av de verbala hot som kom att uttalas , hållas för visst att A.O. redan vid besöket hos H.R. bar kläder med Bandidos emblem just i syfte att skrämma H.R. har således från början haft uppsåt att, genom det hotfulla budskap som hans klädsel och oanmälda besök i H.R:s hem förmedlade, förmå H.R. att betala en större summa pengar till honom. Utredningen ger klart vid handen att H.R. också uppfattade situationen på detta sätt. Besöket i H.R:s hem har, trots att något uttryckligt krav på betalning inte framställdes då, följt samma mönster och uppenbarligen utgjort ett led i de fort- löpande försöken att framtvinga en betalning som A.O. inte var be- rättigad till. Mot angiven bakgrund och då fara för brottets fullbordan uppenbarligen förelegat finner hovrätten, liksom tingsrätten, att åtalet för försök till utpressning i sin helhet är styrkt. Vad som förekommit här föranleder inte hovrätten att göra någon annan bedömning än den tingsrätten gjort i fråga om påföljd, straff- mätning, förverkande av villkorligt medgiven frihet eller skadestånd. Domstolarna påföljdspraxis vid vissa våldsbrott Regeringen beslutade och att ge i uppdrag att kartlägga domstolarnas straff- mätning och påföljdsval i mål om brotten misshandel, grov misshandel, grov fridskränkning, grov kvinnofridskränkning, olaga hot, grovt olaga hot samt rån och grovt rån. I uppdraget angavs att med hänsyn till att det inte nns någon sam- lad bild av hur straffmätning och påföljdsval ser ut vid våldsbrottslighet nns det skäl att nu skapa ett gediget kunskapsunderlag om domstolar- nas praxis i sådana mål. Uppdraget har handlagts av Utvecklingscen- trum . har under arbetet samrått med främst en särskild referensgrupp och med . För innehål- let i rapporten och de slutsatser som dras är dock ensam ansvarig. arbete redovisas i rapporten för vissa våldsbrott Genom överlämnandet av denna rapport är uppdraget avslutat. Uppdraget och dess genomförande Enligt regeringsbeslut och ck i uppdrag att kartlägga domstolarnas straffmätning och påföljdsval i mål om brotten misshandel, grov miss- handel, grov fridskränkning, grov kvinnofridskränkning, olaga hot, grovt olaga hot samt rån och grovt rån. I uppdraget angavs att med hänsyn till att det inte nns någon sam- lad bild av hur straffmätning och påföljdsval ser ut vid våldsbrottslighet nns det skäl att nu skapa ett gediget kunskapsunderlag om domstolar- nas praxis i sådana mål. En beskrivning av hur uppdraget har genomförts lämnas i kapitel 1. Sammanfattningsvis kan sägas att genom (BRÅ) har dels viss rättsstatistik tagits fram, dels listor över fällande tingsrättsdomar för aktuella brottstyper och 2005. Gene- rellt har domar avseende ungdomar uteslutits på grund av att det för den åldersgruppen gäller särskilda påföljdsregler. Beträffande vissa brottstyper, främst misshandel av normalgraden och olaga hot, har gjorts ytterligare begränsningar och slumpvisa uttag av domar. När det gäller de grövre brottstyperna (grov misshandel, grov fridskränkning, grov kvinnofridskränkning, rån och grovt rån) har i princip samtliga domar för de båda undersökningsåren hämtats in och granskats. Domarna har beställts in från respektive domstol. De har granskats efter en granskningsmanual och data har matats in i en särskilt upprät- tad granskningsmall. Materialet i den har utgjort en databas som har använts för vidare analyser i ett särskilt statistik- och analysprogram. Sammantaget har 2 285 tingsrättsdomar granskats. Därutöver tillkom- mer 333 hovrättsdomar som innebär att hovrätten i något för uppdraget relevant avseende har ändrat tingsrättens dom. Efter sammanfattande redogörelser för påföljdssystemet och huvudprin- ciperna för straffmätning och påföljdsval (kapitel 2) och en beskrivning av de brott som ingår i kartläggningen (kapitel 3) redovisas resultaten brott för brott (kapitel 4 – 10) med tyngdpunkten på de resultat som domsgranskningen har lett fram till. Resultaten nns också sammanfat- tade för varje typ av brott. För varje brottstyp nns också uppgifter från rättsstatistiken redovisade. Avslutningsvis åternns kapitel 11 med en mer generell sammanfatt- ning och kommentarer kring olika resultat från kartläggningen. Misshandel av normalgraden (kapitel 4) Sammantaget har 211 domar avseende misshandel av normalgraden granskats. Samtliga fall utom ett, där det dömdes för försök till misshan- del, var fullbordade brott. Andelen kvinnor som dömts för misshandel uppgår i undersöknings- materialet till (16 av 211). Medelåldern på gärningsmännen vid brottstillfället är (median ). Den yngste var och den äldste . Andelen tingsrättsdomar som har överklagats uppgår till . Skadestånd har dömts ut i av domarna. Den vanligast förekommande påföljden vid misshandel av normalgraden är villkorlig dom i förening med samhällstjänst eller dagsböter (59,). Därefter följer skyddstillsyn (19,) vars andel dock minskat . Fängelseandelen uppgår till de båda åren sammantagna. Andelen fängelsestraff var signikant högre än . Antalet fängelsedomar uppgår till 37. Medellängden på fängelsestraffen ligger (median 3 månader) de båda undersökningsåren sammantagna. Det föreligger ingen signikant skillnad i fängelsestraf- fens längd mellan och . Straffskalan vid misshandel av normalgraden är fängelse i högst . Vad gäller utnyttjad andel av straffskalan kan konstateras att 76,9 respektive av domarna ligger i den nedersta fjärdedelen av straffskalan, dvs. I 42 fall har påföljden bestämts till skyddstillsyn vid misshandel av nor- malgraden och i 132 fall har påföljden bestämts till villkorlig dom. Den villkorliga domen har i 62 fall förenats med dagsböter. Då påföljden bestämdes till villkorlig dom i förening med samhällstjänst, vilket skedde i 64 fall, var medelvärdet för alternativstraffet 1,75 måna- der (median 1 månad). Medelantalet samhällstjänsttimmar uppgår till drygt 60 (median 50). Betydelsen av gärningsmannens ålder Det nns ingen signikant korrelation mellan gärningsmannens ålder och längden på fängelsestraffet. Det är dock så få domar att enstaka fall kan ge ett stort genomslag. Försvårande och förmildrande omständigheter Det är ovanligt att omständigheter hänförliga till straffvärdet enligt 29 kap. 1 § uttryckligen åberopas i domarna. I de fall så sker är det den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit som lyfts fram. Det är också ovanligt att försvårande omständigheter enligt 29 kap. 2 § uttryckligen anges i domarna. Flertalet av de punkter som räknas upp i lagrummet har inte förekommit i undersökningsmate- rialet. När det gäller förmildrande omständigheter enligt 29 kap. 3 § brotts- balken är det inte heller särskilt vanligt att sådan uttryckligen anges. När det gäller de s.k. billighetsskälen i 29 kap. 5 § anges endast två sådana omständigheter i undersökningsmaterialet. Återfall och tidigare brottslighet När det gäller gärningsmannens tidigare brottslighet framgick det att denne var tidigare dömd i 65 fall. I 90 fall kunde utläsas av domen att den dömde var tidigare ostraffad. Om den dömde tidigare var dömd eller ostraffad kunde inte utläsas i 56 fall. I åtminstone av samtliga domar avseende misshandel av normalgraden var det således fråga om återfall i brott. Medeltiden som förutit sedan senaste dom var och de vanligast förekommande påföljderna i den tidigare domen var vill- korlig dom och skyddstillsyn följt av fängelse och dagsböter. Förverkande av villkorligt medgiven frihet har skett i 2 fall och i ett av dessa hade förverkats. Medelvärdet av den tid som förver- kades av . När det gäller frågan om hur återfallet har beaktats kan konstateras att det i 15 fall har angetts att återfallet har beaktats genom påföljds- valet och i 2 fall genom förverkande. 29 kap. 4 § har inte åberopats. Tid mellan brott och dom Tiden föruten mellan brott och dom varierar mellan olika påföljds- typer. Parvisa jämförelser visar att fängelse och skyddstillsyn skiljer sig signikant åt och att fängelse och villkorlig dom skiljer sig marginellt. Medelvärdet för föruten tid är kortare i de fall som påföljden har bestämts till fängelse än då den bestämts till en icke-frihetsberövande påföljd. Betydelsen av kön och relation Det kan konstateras att inte någon kvinna i undersökningsmaterialet ådömdes ett fängelsestraff. Skillnaden i andelen kvinnor och män som dömdes till fängelse är marginellt signikant. Andelen kvinnor som döms till skyddstillsyn respektive villkorlig dom är högre än motsva- rande andel för män, men skillnaden är inte signikant. Andelen gärningsmän och målsäganden som har en parrelation har minskat. När det gäller platsen för brottet kan konstateras en minskning av både målsägandens bostad och den gemensamma bostaden. Med tanke på att även andelen avseende nära relation mellan gärningsman och målsäganden har minskat kan det vara ett rimligt antagande att vissa misshandelsbrott som begåtts mot en nära anhörig numera bedöms som fridskränkningsbrott. Typ av våld och konsekvenser för målsäganden Det vanligaste våldet som utövas vid misshandel av normalgraden är slag utan tillhygge, följt av annat och sparkar. Slag med tillhygge lik- som knivstick är relativt ovanliga. De olika typerna av våld kan före- komma i kombination. De till antalet helt övervägande konsekvenserna för målsäganden är smärta och kroppsskada. Grov misshandel (kapitel 5) Sammantaget har 1 051 domar avseende grov misshandel granskats. Antalet domar har ökat med . I undersökningsmaterialet uppgår andelen kvinnor till . Gär- ningsmännens medelålder vid brottet uppgår till . Den yngste gärningsmannen i undersökningsmaterialet är och den äldste . Andelen tingsrättsdomar som överklagats uppgick till . Skadestånd har dömts ut i av domarna. Fördelningen mellan påföljderna är däremot relativt mellan åren när det gäller samtliga stadier av grov misshandel. Fängelseandelen uppgår till och andelen domar till skyddstillsyn till . Den därefter vanligaste påföljden är rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. Andelen som döms till fängelse för försök eller förberedelse till grov misshandel är lägre än fängelseandelen avseende fullbordade brott. Andelen som döms till skyddstillsyn för försöks- och förberedelsebrott är också högre jämfört med fullbordat brott. Antalet domar med fängelsestraff avseende grov misshandel, samtliga stadier, sammantagna, var 794 och dess medellängd uppgår . Vid en jämförelse mellan åren föreligger inte någon signikant skillnad i strafängd; medelvärdet upp- går och . När det gäller försök till grov misshandel skiljer sig fördelningen mellan påföljderna signikant åt mellan och . Skillnaden består i att andelen fängelsestraff var signikant högre än . för försök till grov misshandel leder till signikant kortare fängelsestraff än domar för fullbordad grov misshandel. Straffskalan för grov misshandel är fängelse i lägst ett och högst . När det gäller utnyttjad andel av straffskalan visar det sig att 94,5 () respektive 95,7 () procent av domarna ligger på den nedersta fjärdedelen av straffskalan. Den nedersta fjärdedelen går upp till fängelse 3 månader. I 121 fall har påföljden bestämts till skyddstillsyn vid fullbordad grov misshandel. I de 44 fall som skyddstillsynen har förenats med särskild behand- lingsplan, s.k. kontraktsvård uppgår medellängden på det alternativa fängelsestraffet . I de 26 fall som skyddstillsynen har kombinerats med fängelse upp- går medellängden på fängelsestraffet till cirka När skyddstillsynen har förenats med samhällstjänst, vilket skett i 24 fall, uppgår timmarnas medelantal till cirka 180 och det genomsnittliga alternativstraffet till fängelse . I de 22 fall som skyddstillsyn har förenats med annan föreskrift utgörs föreskriften i samtliga fall vård eller behandling. I 22 av de 25 fall som påföljden för fullbordad grov misshandel bestämts till villkorlig dom har denna förenats med samhällstjänst. Alternativstraffet uppgår i genomsnitt och medelantalet samhällstjänsttimmar till drygt 180. Enstaka fall av grov misshandel Av de genomgångna domarna innehåller merparten (729 domar motsvarande ) era brott i domen. Resterande 322 domar (30,) avser enstaka fall av grov misshandel. Fängelseandelen är något lägre vid de enstaka fallen medan andelen som döms till villkorlig dom är högre. Skillnaden i skyddstillsynsandelen är marginell. Medelvärdet på fängelsestraffen för ett enstaka fall av grov misshan- del är . I de fall som era brott förekommer är medelvär- det högre, drygt 21 månader. Det innebär att fängelsestraffen är signi- kant längre i de fall där ytterligare brott förekommer i domen. Straffskalan vid grov misshandel är fängelse i lägst ett, högst . När det gäller fördelningen på straffskalan vid enstaka fall av fullbordad grov misshandel kan konstateras att av domarna innebär fängelsestraff som ligger i den nedersta fjärdedelen av straffskalan. Betydelsen av gärningsmannens ålder Det nns en signikant positiv korrelation mellan gärningsmannens ålder och längden på fängelsestraffen. Korrelationen är dock tämligen svag. Statistisk jämförelse visar också att gärningsmän som är i snitt får signikant kortare fängelsestraff än gärningsmän . När det gäller fördelningen av påföljderna kan noteras att fängel- seandelen är lägre för gärningsmän . skyddstillsyn liksom till villkorlig dom är vidare högre än för äldre gärningsmän. Fängelsestraffet är signikant kortare i de fall där 29 kap. 7 § brotts- balken (den s.k. ungdomsrabatten) tillämpats. Försvårande och förmildrande omständigheter Det är relativt ovanligt att omständigheter hänförliga till straffvärdet enligt 29 kap. 1 § uttryckligen åberopas i domarna. I de fall så sker är det främst den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit som lyfts fram. Det är också ovanligt att försvårande omständigheter enligt 29 kap. 2 § uttryckligen anges i domarna. Sammantaget har så skett i 46 fall. Flera av de punkter som räknas upp i lagrummet har inte fö- rekommit i undersökningsmaterialet. Den omständighet som åberopats i est fall (29) är att gärningsmannen har visat särskild hänsynslöshet. Därefter har en hänvisning till att det rör sig om s.k. hatbrott, anförts i 13 fall. Fängelsestraffen är signikant längre när försvårande omständig- heter har angetts i domen. Olika försvårande omständigheter åberopas nästan uteslutande vid rubriceringen av brottet. De används för att rubricera misshandeln som grov. När det gäller förmildrande omständigheter enligt 29 kap. 3 § brotts- balken är det inte heller särskilt vanligt att sådan uttryckligen anges. Sammantaget har så skett i 56 fall. Fängelsestraffen är signikant kor- tare i de domar där minst en förmildrande omständighet enligt 29 kap. 3 § har åberopats. Vad gäller de s.k. billighetsskälen i 29 kap. 5 § är punk- ten 4 (gärningsmannen förorsakas men genom att han på grund av brottet utvisas ur riket) och punkten 7 (en i förhållande till brottets art ovanligt förutit sedan brottet begicks) som är vanligast före- kommande. Det föreligger en marginellt signikant skillnad som visar att kortare straff utdömts då en eller era omständigheter i 29 kap. 5 § första stycket åberopats. Återfall och tidigare brottslighet Vad gäller tidigare brottslighet framgick det att gärningsmannen var ti- digare dömd i 709 fall. I 194 fall kunde utläsas av domen att den dömde var tidigare ostraffad. Om den dömde var tidigare dömd eller ostraffad kunde inte utläsas i 147 fall. I åtminstone av samtliga do- mar avseende grov misshandel var det således fråga om återfall i brott. Tid mellan brott och dom Tiden som har förutit mellan brott och dom varierar mellan olika på- följdstyper. Parvisa jämförelser visar att villkorlig dom skiljer sig signi- kant från fängelse, skyddstillsyn och rättspsykiatrisk vård, vilket innebär att har förutit från brottet i de fall som påföljden bestämts till villkorlig dom. Fängelse skiljer sig marginellt från skyddstillsyn på så sätt att det är något som förutit från brottet i de fall som påföljden blir fängelse. Det var signikant som föröt mellan brott och dom hos fallen än hos de . Vidare föreligger det en signikant negativ korrelation mellan tiden mellan brott och dom längden på fängelsestraffet. Kortare föruten tid är alltså förknippad med längre fängelsestraff. Andelen kvinnor som ck fängelsestraff var signikant mindre än motsvarande andel män. Andelen skyddstillsynsdomar är också högre för kvinnorna. Medellängden på fängelsestraffen skilde sig dock inte åt mellan kvinnor och män. Relationerna mellan gärningsman och målsäganden har i stort inte har förändrats mellan de båda åren. En viss ökning för relationerna obekant och ytlig bekant kan dock iakttas. Platsen för brotten i princip är oförändrad mellan de båda åren. En mindre ökning av grov misshandel på allmän plats kan dock noteras. Typ av våld och konsekvenser för målsäganden Det vanligaste våldet som utövas vid grov misshandel är slag utan till- hygge följt av sparkar, knivstick, slag med tillhygge och annat. De olika typerna av våld förekommer inte sällan i kombination. De till antalet helt överväganden konsekvenserna för målsäganden är kroppsskada och smärta. De olika konsekvenserna för målsäganden förekommer ofta i kombination. Grov fridskränkning (kapitel 6) Totalt har 104 domslut ingått i undersökningsmaterialet. Gärningsmän- nens medelålder vid brottet uppgår till . och den äldste . Andelen tingsrättsdomar som överklagats uppgår till . Skadestånd har utgått i av do- Av de 104 domarna är gärningsmannen en kvinna i 11 fall vilket motsvarar . Antalet domslut för (6) är mycket få i förhållande till anta- let (98). Förklaringen till detta torde vara att lagstiftningen om grov fridskränkning trädde i kraft och alltså var förhål- landevis ny . Dessutom trädde en lagändring i bestämmelsen i kraft som kan sägas utvidga det straffbara området något. Med hänsyn till det lilla antalet domslut har de fall jäm- förelser görs mellan de båda åren ett begränsat värde. Ser man till undersökningsåren sammanslagna uppgår fängelseandelen till . Andelen som döms till skyddstillsyn uppgår till . Villkorlig dom och överlämnande till rättspsykiatrisk vård förekommer endast i några få fall. Fängelsestraff har dömts ut i 80 fall. Medelvärdet för strafftiden uppgår (median 10 månader)sett till de båda undersök- ningsåren sammantagna. Straffskalan för grov fridskränkning är fängelse och högst . När det gäller domar kan konstateras att av domarna åternns i den nedersta fjärdedelen av straffskalan, dvs. upp eller 10 månader . Återstående ligger i intervallet 25 – av straffskalan. motsvarar 39 månader eller 3 månader. De längsta utdömda fängelsestraffen uppgick till . Sammantaget 21 personer dömdes till skyddstillsyn för grov fridskränk- ning. I de 6 fall påföljden bestämdes till skyddstillsyn i kombination med samhällstjänst. uppgick genomsnittliga antalet timmar för sam- hällstjänsten till drygt 155 och medelvärdet på alternativstraffen var knappt 7 månader. I 7 fall blev påföljden skyddstillsyn med särskild behandlingsplan, s.k. kontraktsvård. Alternativstraffens medelvärde uppgick . Villkorlig dom har utdömts i sammantaget 2 fall för grov fridskränk- ning. Båda domarna är och den villkorliga domen har i båda fallen förenats med föreskrift om samhällstjänst. Det genomsnitt- liga antalet timmar för samhällstjänsten var 160 och de alternativa straf- fen bestämdes i båda fallen till fängelse 6 månader. Enstaka fall av grov fridskränkning Av de genomgångna domarna innehåller merparten (72 domar mot- svarande ) era brott i domen. Resterande 32 domar (30,) avser enstaka fall av grov fridskränkning. Medelvärdet på fängelsestraffen för ett enstaka fall av grov fridskränkning är 10,2 månader (median 9 månader). I de fall som era brott förekommer är medelvärdet högre, 13 månader (median 12 månader). När det gäller fördelningen på straffskalan vid enstaka fall av grov fridskränkning beträffande domar framgår att av domarna åternns i den nedersta fjärdedelen av straffskalan. Betydelsen av gärningsmannens ålder Fängelseandelen är lägre och andelen som döms till skyddstillsyn är högre i de fall som gärningsmannen är vid brottet. Det nns ingen signikant korrelation mellan gärningsmannens ålder och längden på fängelsestraffet. Försvårande och förmildrande omständigheter Omständigheter som hänför sig till straffvärdet enligt 29 kap 1 § brotts- balken har åberopats i sammantaget 5 fall, alla i domar . Totalt har försvårande omständigheter hänförliga till straffvärdet enligt 29 kap. 2 § åberopats i 18 fall, samtliga i domar . Den vanligast åberopade omständigheten är punkten 8, dvs. att brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person. Fängelsestraffen är signikant längre i de domar där minst en försvå- rande omständighet enligt 29 kap. 2 § har åberopats och även signikant längre i de domar där enbart punkten 8 har åberopats. Endast en förmildrande omständighet enligt 29 kap. 3 § har åberopats i en dom som lett till fängelsestraff. S.k. billighetsskäl enligt 29 kap. 5 § har åberopats i sammantaget 5 fall, samtliga . Signikant kortare straff utdömdes i de fall där en eller era omständigheter enligt 29 kap. 5 § har åberopats. Återfall och tidigare brottslighet I de 104 domarna framgår det att gärningsmannen är tidigare dömd i 40 fall och ostraffad i 38 fall. Uppgift om eventuell tidigare brottslighet saknas i 26 fall. I genomsnitt har drygt 33 månader förutit sedan den senaste domen. Den vanligast påföljden i den tidigare domen har varit fängelse följt av skyddstillsyn. Förverkande av villkorligt medgiven frihet har skett i 12 fall. I 8 av dessa har hela den villkorligt medgivna friheten förverkats. Medeltiden som förverkats uppgår . Av de 40 fall där det framgår att gärningsmannen är tidigare dömd har det i domen angetts att återfallet har beaktats genom förverkande i 11 fall och genom påföljdsvalet i 8 fall. 29 kap. 4 § har inte åberopats i något fall. Tid mellan brott och dom m.m. Tiden som förutit mellan brott och dom har beräknats med utgångs- punkt i den senaste av de gärningar som ingår i det grova fridskränk- ningsbrottet. Medelvärdet för den tid som brottet pågått är (median 21 månader). Den tid som förutit mellan brott och dom skiljer sig inte mellan olika påföljdstyper. Inte heller nns det någon signikant skillnad mellan tiden som förutit från brott till dom .