sou · GVB372 · 2008-01-01 00:00:00 — blir huvudman för de frågor som medlemmarna flyttar över till förbundet. De frågor medlemmarna överlämnar till för- bundet faller efter överlämnandet utanför deras egen kompetens.53 Förbundet har i mångt och mycket samma organisatoriska upp- byggnad som en kommun eller ett landsting och benämns ibland specialkommun eller minikommun. Ett kommunalförbund kan organiseras med fullmäktige eller med direktion. I det förstnämnda fallet tillsätts både fullmäktige, styrelse och eventuellt nämnder. I kommunalförbund med direk- tion är direktionen både beslutande församling och verkställande organ. Valet av organisationsform styrs bl.a. av verksamhetens art, antal kommuner, behovet av politiskt inflytande och kravet på representativitet. För större förbund som kan ha stor strategisk betydelse i en region är oftast fullmäktigemodellen en lämpligare form.54 I och med den modernisering av regelverket som skedde när bestämmelserna fördes in i kommunallagen ökade friheten för kommuner och landsting att organisera sin verksamhet. Parterna kan själva reglera sin samverkan i förbundsordningen med utgångs- punkt i kommunallagens bestämmelser. Enligt 3 kap. 28 § KL ska exempelvis uppgifter om förbundets organisation, antal ledamöter och ersättare i den beslutande församlingen och förbundsmedlem- marnas representation i den beslutande församlingen framgå. För- bundsordningen fastställs genom samstämmiga beslut i medlem- marnas fullmäktige. Ändring av förbundsordningen sker i princip på samma sätt. Det gäller t.ex. om medlemmarna vill lyfta in nya uppgifter i förbundet. Samverkan om alla kommunala angelägenheter Enligt 3 kap. 20 § KL kan kommuner och landsting bilda kommunalförbund och överlämna vården av kommunala ange- lägenheter till sådana förbund. I förarbetena fastslår regeringen att 1996/97:105 samverkan. 53Kommunal IT i samverkan – Juridiska förutsättningar för olika samverkansformer, Kommuner och Landsting, s. 53. 54Hilborn, I. och Riberdahl, C. Kommunala samverkansformer, s. 61. det enda krav som bör ställas på den verksamhet man vill samverka om i kommunalförbund är att uppgiften faller inom den över- lämnande kommunens eller det överlämnande kompe- tens. Samverkan i kommunalförbund ska alltså vara möjlig för alla kommunala angelägenheter.55 Regeringen tar även upp frågan om överlämning av hela verk- samheter eller avgränsade uppgifter till kommunalförbundet:56 Mot bakgrund av den frihet kommunerna har att organisera sin verksamhet är det naturligt att det också klargörs att kommunerna skall kunna ta kommunalförbundet i anspråk för samverkan om upp- gifter som är begränsade på ett annat sätt än som förutsattes när kommunalförbundslagen kom till. Enligt regeringens mening bör därför kommunerna få lämna över till kommunalförbund att sköta hela verksamheter eller verksamhetsgrenar samt verksamheten vid en eller flera anläggningar som betjänar samtliga medlemmar eller vissa medlemmar. Detta har bl.a. i en skrift publicerad av Kommuner och Landsting tolkats som att det är möjligt att överlämna s.k. utförar- uppgifter på förbundet som beställarfunktionen och ansvaret för verksamheten ligger kvar på respektive medlems- kommun och ansvarig nämnd. Avgränsningen av förbundets verk- samhet sker vid utformning av förbundsordningen. I de fall där hela verksamheten är överlämnad på förbundet har det också hela det juridiska och politiska ansvaret. endast utförandeuppgifter fattar respektive förbundsmedlem beslut om verksamhetens mål, inriktning och omfattning. De politiska priori- teringarna görs då av varje förbundsmedlem.57 Regeringen såg vid moderniseringen av kommunalförbunds- reglerna inget hinder för att bilda s.k. flersaksförbund i sådana fall då det finns verksamhetsmässiga skäl för det.58 Det finns flera exempel på flersaksförbund, t.ex. (turism, räddningstjänst, konsumentvägledning m.m.), kommuners kommunalförbund (affärsutveckling, gemensamt växelsystem, ekonomisystem m.m.) och kommunal- förbund (förmedling av högskoleutbildning, energirådgivning, inköp, upphandlingar m.m.). De kommunala samverkansorganen som bildas med stöd i lagen (2002:34) om samverkansorgan i länen 1996/97:105 samverkan, s. 67. 1996/97:105 samverkan, s. 68. 57Kommunal IT i samverkan – Juridiska förutsättningar för olika samverkansformer, Kommuner och Landsting, s. 1996/97:105 samverkan, s. 67. organiseras som kommunalförbund (med undantag för ). Samverkansorganen är i praktiken flersaksförbund, även om de inte brukar benämnas så. Nedan redovisas antalet kommunalförbund efter verksamhets- område. Uppgifterna är sammanställda av Kommuner och Landsting i februari 2007.59 I uppgifterna ingår inte de kommunala samverkansorganen (dessa är 13 till antalet fr.o.m. ). Tabell 9.1 efter verksamhetsområde Gator/park/teknik 59 , T. och Wikell, och gemensamma nämnder. Dnr Fi2006:04/2006/15. Kommuner och landsting kan samverka i gemensam nämnd enligt bestämmelserna i 3 kap. 3 a–c §§ kommunallagen. En gemensam nämnd tillsätts i någon av de samverkande kommunerna eller lands- tingen (s.k. värdkommun) och ingår i denna kommuns eller lands- tings organisation. Till skillnad från ett kommunalförbund så är en gemensam nämnd ingen egen juridisk person. Varje kommun eller landsting bibehåller sitt huvudmannaskap för de frågor man över- lämnar till den gemensamma nämnden. Även om den gemensamma nämnden ingår i värdkommunens organisation, ska övriga ingående kommuner (eller landsting) ha lika mycket inflytande på nämnden som värdkommunen har. Genom att den gemensamma nämnden är att betrakta som en företrädare för alla de samverkande huvudmännen, kan inte nämnden fatta beslut, ingå avtal eller anställa personal i eget namn. Beslut fattas formellt av den kommun eller det landsting som till- satt nämnden. En gemensam nämnd företräder samtliga sina huvudmän och kan ingå avtal för deras räkning. Gentemot externa avtalsparter är det de samverkande kommunerna och landstingen som är ansvariga för att avtal följs m.m. Varje huvud- man är gentemot sina invånare ansvarig för nämndens verk- samhet.60 och ifrågasätter förarbetenas uttalanden om relationen till huvudmannen och till utomstående, med hänvisning till 3 kap. 3 b § KL vari stadgas att vad som gäller för en nämnd enligt kommunallagen även ska gälla en gemensam nämnd, om inget annat sägs. De anser att en gemensam nämnd har samma möjlighet att ingå avtal eller anställa personal m.m. som vilken annan nämnd som helst i värdkommunen. De menar vidare att en utomstående som vill rikta civilrättsliga krav på grund av avtal som den gemensamma nämnden ingått har att hålla sig till enbart värdkommunen.61 De samverkande kommunerna ska ha en överenskommelse om samverkan (3 kap. 3 c § KL). Liksom andra kommunala nämnder ska den gemensamma nämnden också ha ett reglemente. Regle- mentet ska antas av fullmäktige i samtliga samverkande kommuner (6 kap. 32 § KL). Av reglementet ska bl.a. framgå vilka uppgifter som överlåts till den gemensamma nämnden. 1996/97:105 samverkan, s. 61Hilborn, I. och Riberdahl, C. Kommunala samverkansformer, s. Ledamöterna och ersättarna i den gemensamma nämnden väljs av de samverkande kommunerna. Var och en av de samverkande parterna ska välja minst en ledamot och en ersättare. Genom kravet på representation säkras de samverkande parterna ett politiskt inflytande över den gemensamma nämndens verksamhet. I en gemensam nämnd blir vanligen antalet ledamöter från varje kom- mun mindre än i en inomkommunal nämnd. Det kan skapa pro- blem både vad gäller förhållandet mellan de samverkande parterna och när det gäller proportionalitet mellan partier. kan inte nämnden bli för stor av praktiska skäl.62 Fullmäktige i värdkommunen utser ordförande och vice ord- förande i en gemensam nämnd. Det finns dock inget som hindrar att fullmäktige utser en nämndledamot från någon annan av de samverkande kommunerna till ordförande. Eftersom valfrågor reg- leras i lag går det inte att i avtal bestämma eller binda upp hur ett framtida fullmäktige ska utse ordförande i en gemensam nämnd. Regeringen tar dock i förarbetena upp möjligheten att reglera frågor om roterande ordförandeskap och liknande i överenskom- melsen, även om det inte skulle vara juridiskt bindande utan snarare fungera som parternas rekommendationer till det fullmäktige som har att formellt förrätta valen.63 Vilka uppgifter kan överlåtas till en gemensam nämnd? Vilka uppgifter som överlåts till nämnden ska framgå av regle- mentet. Närmare detaljer om samverkan ska framgå av överens- kommelsen, vanligen ett avtal om samverkan. En gemensam nämnd kan samverka kring i princip alla kommunala angelägenheter. Sådana uppgifter som kommun- styrelsen har vid höjd beredskap enligt lagen (2006:544) om kom- muners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära hände- lser i fredstid och höjd beredskap får dock inte fullgöras av en gemensam nämnd. Den gemensamma nämnden kan, liksom andra nämnder, inte heller ges uppgifter som faller inom ramen för full- mäktiges exklusiva beslutanderätt enligt 3 kap. 9 § KL. För viss specialreglerad verksamhet finns uttryckliga krav i lag om att det för verksamheten ska finnas en eller flera nämnder i varje kommun. Det gäller t.ex. lag (2003:778) om skydd mot 1996/97:105 samverkan, s. 1996/97:105 samverkan, s. olyckor samt (1987:10). Regeringen har inte sett något hinder för att samverka i gemensam nämnd även i dessa fall. Inte heller på område, där socialtjänstlagen (2001:453) stadgar att fullmäktige ska bestämma vilken eller vilka nämnder som ska fullgöra vissa uppgifter, är en kommun för- hindrad att överlåta uppgifter till en gemensam nämnd.64 I övrigt kan nämnas att kommuner med stöd i 19 kap. 16 § (1949:381) får besluta att de ska ha en gemensam överförmyndarnämnd. Föreskrifter om en gemensam nämnd i kommunallagen gäller också en gemensam överförmyndarnämnd. En gemensam nämnd ska i princip kunna tilldelas uppgifter i samma omfattning som en inomkommunal nämnd. Uppgifterna som överlämnas måste dock vara gemensamma för de samverkande kommunerna. Att uppgifterna ska vara gemensamma definieras i förarbetena som att uppgiften som lämnas till den gemensamma nämnden skall vara en och en av de samverkande.65 Att uppgiften ska vara en och en av de samverkande utgjorde tidigare ett hinder för samverkan mellan kommuner och landsting inom vård- och omsorgsområdet. finns dock möjlighet för ett landsting och en eller flera kommuner som ingår i att i en gemensam nämnd samverka kring både kommunens och landstingens upp- gifter på vård- och omsorgsområdet.66 Samverkan behöver inte gälla gemensamma uppgifter men däremot krävs att varje samverkans- part lämnar över någon uppgift inom det i lagen uppräknade områ- det till den gemensamma nämnden.67 Kravet på att uppgifter som överlämnas måste vara gemen- samma för de samverkande parterna kan dock tolkas på flera sätt när det gäller samverkan kommun-kommun eller landsting-lands- ting, i och med att dessa per definition ansvarar för samma kom- munala angelägenheter. Å ena sidan kan det anses begränsa kom- munernas möjligheter att överlämna olika uppgifter utan att dessa ska vara gemensamma för alla kommuner. Det skulle innebära att en kommun eller ett landsting inte kan överlämna mer än vad som överlämnas från de andra kommunerna eller landstingen. Å andra sidan kan en mindre långtgående tolkning göras där olika 1996/97:105 samverkan, s. 40. 1996/97:105 samverkan, s. 41. 66Lag (2003:192) om gemensam nämnd inom vård- och omsorgsområdet. 67Kommunallagen – Kommentarer och praxis, Kommuner och Landsting, s. samarbetspartners lämnar över delvis olika uppgifter till den gemensamma nämnden.68 I underlag till utredningen skriver , att det när det gäller avtalssamverkan kan göras skillnad mellan rena köp-säljsituationer och renodlad samverkan där det finns ett ömsesidigt intresse hos flera parter. hänvisar bl.a. till (SOU 1994:139 Ny socialtjänstlag) som när det gällde samverkansavtal på område ville förhindra kommunala åtaganden som inte hade sin huvudsakliga grund i den egna kommunens behov, utan endast handlade om att sköta arbets- uppgifter åt en eller flera andra kommuner.69 Eventuellt går det att dra en parallell mellan detta resonemang och frågan om begreppet gemensam uppgift vid samverkan i gemensam nämnd, där en uppgift för att betraktas som gemensam bör hanteras av sam- verkande parter utifrån ett ömsesidigt intresse. Det tycks med andra ord finnas vissa oklarheter kring tolk- ningen av begreppet gemensam uppgift. Utredningen anser inte att en gemensam nämnd bör få skapas enbart för att göra det möj- ligt för en kommun eller ett landsting att sköta arbetsuppgifter åt en eller flera andra kommuner eller landsting. I ett sådant tillväga- gångssätt saknas inslag av gemensam uppgift. Det torde dock enligt utredningens uppfattning inte heller ha varit lagstiftarens mening att ställa krav på att ansvaret för exakt samma uppgifter överlåts till en gemensam nämnd, med tanke på att olika kom- muners eller landstings verksamheter varierar i omfattning och inriktning. Givet är att det ska röra sig om uppgifter inom samma verksamhetsområde. Vidare vill utredningen uppmärksamma frågan om möjligheten för en gemensam nämnd att samverka kring avgränsade uppgifter. Som framgick av föregående avsnitt är det enligt regeringens mening möjligt för ett kommunalförbund att sköta såväl hela verk- samheter som verksamhetsgrenar. Regeringen går dock i för- arbetena inte närmare in på frågan om samverkan i gemensam nämnd kring avgränsade uppgifter. (S 1999:05) tar i sitt slutbetänkande upp frågan om möjligheten att avgränsa en gemensam nämnds verksamhet till vissa sakfrågor eller geografiska områden. Sam- verkansutredningen menar att det bör vara tillåtet att i gemensam 68Kommunal IT i samverkan – Juridiska förutsättningar för olika samverkansformer, Kommuner och Landsting, s. 37. 69Hjert, C. Generell författningsreglering kring avtalssamverkan. Dnr Fi 2006:04/2006/8. nämnd samverka kring en begränsad verksamhet. De hänvisar till 3 kap. 4 § KL70 vari stadgas att fullmäktige ska bestämma nämndernas verksamhetsområden samt till 3 kap. 3 b § KL som slår fast att vad som gäller för en nämnd enligt kommunallagen även ska gälla en gemensam nämnd. De ser heller inte att likställighetsprincipen i 2 kap. 2 § KL sätter upp hinder mot att inrätta en gemensam nämnd som omfattar exempelvis en del av en kommun.71 I regeringens proposition om samverkan mellan kommuner och landsting inom vård- och omsorgsområdet fastslogs att möjligheter ges att avgränsa ansvarsområdet för den gemensamma nämnden så att nämnden inte behöver vara totalansvarig för ett helt område såsom all hälso- och sjukvård, utan en del av ansvaret kan ligga kvar hos huvudmännen i andra nämnder.72 Frågan om avgränsning av en uppgift kring vilken samverkan sker har bl.a. aktualiserats kring samverkan om sådana uppgifter där även privata aktörer har möjlighet att utföra uppgifterna på uppdrag av kommuner eller landsting, t.ex. olika administrativa tjänster. Det har då diskuterats om en administrativ tjänst är att betrakta som en angelägenhet, bl.a. med hänsyn till behovet av att upphandla den typen av tjänster. Dagens lagstiftning förhindrar inte samverkan i gemensam nämnd kring uppgifter som innefattar myndighetsutövning. Huru- vida det är lämpligt eller inte att överlåta sådana beslut till ett gemensamt organ är en fråga för respektive kommun. Å ena sidan kan det upplevas olämpligt att förtroendevalda beslutar i ärenden som direkt rör invånare i en annan kommun, men å andra sidan är det i de flesta fall fråga om tillämpning av lag och utrymmet för olika tolkningar är litet. För de kommuner som vill att besluts- fattande ska ligga kvar på en nämnd i den egna kommunen kan det 70 3 kap. 4 § KL: Fullmäktige skall, om inte något annat är föreskrivet, bestämma nämndernas verksamhetsområden och inbördes förhållanden. Fullmäktige får därvid besluta 1.att en nämnd skall ha hand om en eller flera verksamheter i hela kommunen eller , 2.att en nämnd skall ha hand om en eller flera verksamheter för en del av kommunen eller , 3.att en nämnd skall ha hand om verksamheten vid en eller flera anläggningar, 4.att en nämnd skall vara underställd en annan nämnd, och 5.att en nämnd skall vara gemensam med en annan kommun eller ett annat landsting. 71SOU 2000:114 Samverkan – Om gemensamma nämnder på vård- och omsorgsområdet, m.m., s. 87, 178. 2002/03:20 Samverkan mellan kommuner och landsting inom vård- och omsorgsområdet, s. 24. vara av intresse att få inrikta samverkan på utredning och beredning av ärenden. Utredningen instämmer i Samverkansdelegationens bedömning att kommuner eller landsting med stöd i 3 kap. 4 § KL samt 3 kap. 3 b § KL kan samverka i gemensam nämnd kring såväl hela verk- samheter som verksamhetsgrenar, förutsatt att uppgiften är att anse som en angelägenhet. En och samma gemensamma nämnd kan samverka kring flera olika uppgifter. Kommuner eller landsting som önskar samverka behöver således inte bilda en ny politisk överbyggnad för varje enskild uppgift de önskar samverka kring, på samma vis som s.k. flersaksförbund. Det kan invändas att en gemensam nämnd som samverkar kring olika uppgifter får svårt att planera och prioritera bland verksamheterna. Utredningen vill i det sammanhanget refe- rera till den diskussion som fördes i förarbetena i samband med införandet av den fria nämndorganisationen i och med nya kommunallagen 1992. Regeringens mening var då att kommuner och landsting skulle ges möjlighet att organisera sin verksamhet på ett friare sätt, t.ex. avseende fördelningen av uppgifter på olika nämnder. Regeringen betonade att en ökad organisatorisk frihet inte innebär att nationella mål eller statliga regler överges, samt att myndighetsutövningens speciella krav i fråga om kompetens och integritet särskilt ska beaktas. Regeringen framhöll även att varje enskilt ärende givetvis ska behandlas med utgångspunkt i lag- stiftningen på respektive område:73 Man behöver därför inte enligt vår mening befara att det uppstår några oförenliga myndighetsroller. Tvärtom är det en normal uppgift för ett politiskt organ att göra avvägningar mellan olika samhällsintressen. När det gäller möjligheten att samverka kring flera uppgifter eller verksamheter inom en och samma gemensamma nämnd, bör även noteras att en nämnd inte får utöva i lag eller annan författning föreskriven tillsyn över sådan verksamhet som nämnden själv bedriver (3 kap. 5 § KL). Nämnden får m.a.o. inte granska sig själv. 1990/91:117 Ny kommunallag, s. Delegering från gemensam nämnd till anställd i de samverkande kommunerna En gemensam nämnd får uppdra åt en anställd i någon av de sam- verkande kommunerna att besluta på nämndens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av ärenden (6 kap. 33 § KL). Liksom för övriga kommunala nämnder finns vissa begränsningar för dele- geringen, t.ex. när det gäller ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda, om de är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt (6 kap. 34 § KL). En gemensam nämnd kan inte anställa personal i eget namn. Per- sonalen måste vara anställd av någon av huvudmännen. Regeringen skriver följande angående anställningsförhållanden:74 Rimligen bör den kommun eller det landsting som tillsätter nämnden i första hand komma i fråga som arbetsgivare. En annan möjlighet är att i överenskommelsen om samverkan lösa frågor om villkor för anställda och hur de organisatoriskt skall samarbeta trots att de har olika arbetsgivare. Frågor om vem som skall svara för pensioner m.m. måste då lösas. Enligt 3 kap. 3 b § KL ska vad som gäller för en nämnd enligt kommunallagen, om inget annat sägs, även gälla en gemensam nämnd. Med grund i denna bestämmelse menar och att en gemensam nämnd har samma möjligheter att ingå avtal eller anställa personal m.m. som vilken annan nämnd som helst i värdkommunen. och skriver följande angående gemensamma nämnder som arbetsgivare:75 Används modellen med gemensam nämnd uppstår normalt inga speciella arbetsrättsliga problem, om man låter en av de berörda kommunerna vara värdkommun också i arbetsgivarhänseende. Då anställer värdkommunen samtliga arbetstagare som berörs av nämndens verksamhet. Dessa arbetstagare kan sedan mot ersättning arbeta för övriga berörda kommuner. Kollektivavtalsfrågor liksom frågor om försäkringar och pensioner eller liknande behöver inte alls påverkas av organisationsformen gemensam nämnd. 1996/97:105 samverkan, s. 55. 75Hilborn, I. och Riberdahl, C. Kommunala samverkansformer, s. 44, 84. (S 1999:05) förordar att all personal anställs av värdkommunen eller värdlandstinget. Samverkansutred- ningen menar att det är fullt möjligt att även de övriga samverkande huvudmännen anställer viss del av den personal som ska arbeta i den verksamhet som den gemensamma nämnden ska svara för. Detta kan ske under förutsättning att de samverkande parterna genom en överenskommelse knyter den personal som är anställd hos någon av huvudmännen till den gemensamma nämn- dens verksamhet och förvaltning.76 Finansieringen av den gemen- samma nämndens verksamhet bestäms i den överenskommelse som träffas mellan huvudmännen.77 Budgeten för en gemensam nämnd upprättas av den kommun som tillsatt nämnden, dvs. värdkommunen (8 kap. 4 § KL). Det är sty- relsen i värdkommunen som ansvarar för budgetprocessen. Värd- kommunen förvaltar också den gemensamma nämndens medel. Övriga samverkande parter får ta in en post i sina budgetar avse- ende de ekonomiska medel som kommunen bidrar med till den gemensamma nämndens verksamhet. Enligt förarbetena ska kommunerna i överenskommelsen om samverkan ange procentsatser för de olika huvudmännens till- skjutande av medel. Denna fördelning ska beaktas när budgeten fastställs.78 Offentlighet och sekretess m.m. (S 1999:05) tar i sitt slutbetänkande upp frågor om sekretess vid samverkan i en gemensam nämnd. De hän- visar i sin framställning till , som sammantaget menar att de sekretessproblem som kan uppstå genom att ärenden från olika sekretessområden handläggs i samma nämnd får lösas praktiskt genom en förnuftigt utformad förvalt- ningsorganisation.79 ser inte sekretess- 76SOU 2000:114 Samverkan – Om gemensamma nämnder på vård- och omsorgsområdet, m.m., s. 90. 2002/03:20 Samverkan mellan kommuner och landsting inom vård- och omsorgsområdet, s. 25. 1996/97:105 samverkan, s. 53. 79SOU 1992:140 Sekretesslagen i en fri nämndorganisation. frågornas hantering i en integrerad nämndorganisation som ett specifikt problem för en gemensam nämnd, utan mer som en gene- rell fråga som hänger ihop med införandet av den fria organisa- tionsmöjligheten på det kommunala området.80 Kom- muner och Landsting beskriver ett liknande problem vad gäller integrerad verksamhet i kommundelnämnder, om förtroendevalda och anställda kan få kunskap om en persons för- hållande från ett område som inte får utnyttjas vid handläggningen av ett ärende inom ett annat område.81 I den efterföljande propositionen om samverkan inom vård- och omsorgsområdet fastslår regeringen att sekretessbelagda uppgifter som inhämtats i ett verksamhetsområde inte utan vidare kan läm- nas till ett annat verksamhetsområde i en gemensam nämnd. Regeringen lägger inte några förslag i frågan utan hänvisar till Offentlighets- och sekretesskommitténs översyn av sekretess- lagen.82 Offentlighets- och sekretesskommittén föreslår i sitt huvud- betänkande att en ny modell införs inom nämnder i kommuner och landsting när det gäller utformningen av sekretessgränser mellan verksamheter som är av olika slag. Kommittén framhåller bl.a. att det är viktigt med preciserade sekretessgränser med hänsyn till de stora möjligheter som finns att låta en och samma nämnd hantera verksamheter av vitt skilda slag.83 Betänkandet har remiss- behandlats.84 I regeringens proposition 2005/06:161 Sekretess- frågor – Skyddade adresser, m.m. behandlas dock endast vissa delar av huvudbetänkandet.