sou · GVB324 · 2008-01-01 00:00:00 — Antalet djur av övriga djurslag samt vilka lager av foder, djurprodukter och lik- nande, som finns i anläggningen, skall också journalföras (2 kap 7§). Smittskyddsveterinären ansvarar för att varningsanslag sätts upp i den omfattning och på de platser som framgår av 3 kap 11 §. Anslagen skall vara utformade enligt bilaga till föreskrifterna. Smittskyddsveterinären ansvarar för att djur avlivas i den utsträckning som beslutas av . Både smittskydds- veterinären och annan personal, t.ex. personal från ett slakteri, får avliva djur i samband med epizootiutbrott. I det senare fallet skall smittskyddsveterinären övervaka att arbetet sker på ett sätt som är godtagbart från smittskydds- och djurskyddssynpunkt. Alla avli- vade djur skall journalföras med avseende på identitet och antal samt med uppgift om vilka djur som blivit föremål för provtagning. Avlivning kan, efter tillstånd av , ske redan innan värdering av djuren skett. I sådana fall skall smittskyddsveterinä- Regler för veterinär verksamhet rens journalföring även omfatta uppgift om ålder, avelsvärde, pro- duktionsförmåga, kondition, eventuella sjukdomssymptom och andra uppgifter som kan vara av betydelse vid värderingen. I sam- band med slakt eller avlivning ansvarar smittskyddsveterinären för att provtagning sker på djuren på det sätt och i den omfattning som beslutar i det enskilda fallet. Avlivade djur skall i normalfallet grävas ned i en s.k. epizooti- grav. Kommunen anvisar plats för epizootigrav, som skall vara belägen så att skada eller olägenhet inte uppkommer. Graven får t.ex. inte ha negativ inverkan på miljön eller vara så belägen att smittspridning kan ske till andra anläggningar eller gårdar där det finns djur som är mottagliga för smittan. Gravens placering skall markeras på en karta som sänds till . Kopia av kar- tan skall tillställas . Smittrening är en viktig åtgärd för att förhindra spridning av smittan. Smittskyddsveterinären skall därför utarbeta en sanerings- plan för smittrening av den drabbade anläggningen. Planen skall enligt 6 kap. 12 § fastställas av . Enligt 6 kap 8 § 2 st. ansvarar smittskyddsveterinären för att smittreningsutrustning placeras ut i den omfattning och på de platser som närmare anges i föreskrifterna och för att smittrening sker i enlighet med sane- ringsplanen. Rapportering av att smittrening utförts enligt planen skall ske till på särskild blankett genom smitt- skyddsveterinärens försorg. Enligt 17 § djurskyddslagen (1988:534) får djur inte tränas för eller användas vid tävlingar eller annan förevisning för allmänheten på ett sätt så att de utsätts för lidande. Förevisning för allmänheten kan t.ex. avse film- och TV-inspelning eller cirkusföreställning. Regeringen har bemyndigat att utförda närmare föreskrifter om under vilka förutsättningar djur får använ- das vid tävling och annan förevisning för allmänheten. Enligt 33 § djurskyddsförordningen (1988:539) skall det vid offentlig tävling med djur finnas en veterinär som förordnats av (tävlingsveterinär). Det krävs inte att veterinären är anställd vid . Om myndig- heten bestämmer det kan förordna tävlingsveterinä- ren. Regler för veterinär verksamhet Tävlingsveterinärens huvuduppgift är att se till att djurskyddet inte åsidosätts vid tävlingen. De har rätt att förbjuda att ett visst djur deltar i tävlingen och de kan även stoppa hela tävlingen om det är nödvändigt av djurskyddsskäl. Av 33 § djurskyddsförordningen framgår att tävlingsveterinären skall besiktiga tävlingsområdet och de deltagande djuren. Tävlingsveterinärens beslut gäller omedel- bart. Tävlingsveterinärer vid trav- och galoppbanor (även kallade ban- veterinärer) är i regel fast anställda av . Vid trav- och galoppbanorna skall finnas en förste banveterinär, vars uppgift bl.a. är att upprätta tjänstgöringsschema och sammanställa en årsrapport avseende djurskyddssituationen vid banan. Vid övriga, i regel tillfälliga, tävlingar förordnas en tävlingsveterinär för det enskilda uppdraget. Alla tävlingsveterinärer skall fylla i en tävlingsrapport efter varje tävling som underlag för uppföljning av djurskyddet vid tävlingar med djur. har utfärdat föreskrifter om vilka täv- lingar som kräver närvaro av en tävlingsveterinär. Inga särskilda kompetenskrav följer av författningarna. 3.3.5Veterinära uppgifter vid internationell handel Vid internationell handel med djur och djurprodukter krävs att dju- ret åtföljs av ett djurhälsointyg. krävs också särskilda under- sökningar och karantänsvistelse. Regeringen har i förordning (1994:1830) om införsel av levande djur m.m., bemyndigat Jord- bruksverket att utförda föreskrifter om bl.a. officiell veterinär, krav på särskilt tillstånd och om andra villkor för handel med djur och djurprodukter. I förordning (1994:542) om utförsel av levande djur m.m. har bemyndigats att utfärda föreskrifter om de villkor som skall vara uppfyllda för att djur skall få föras ut ur landet när det gäller t.ex. besiktning genom officiell veterinär, djur- hälsointyg och identitetsmärkning av djur. Båda förordningarna har till syfte att förhindra spridning av smittsamma djursjukdomar och att tillgodose djurskyddsintresset. har utfärdat särskilda föreskrifter om in- respektive utförsel av bl.a. djurslagen nötkreatur och gris, häst, får och getter, fjäderfä och kläckägg och sällskapsdjur. Införsel av övriga djurslag samt sperma, ägg och embryon från övriga djurslag, Regler för veterinär verksamhet regleras i föreskrifter (SJVFS 1996:24) om inför- sel av djur, sperma, ägg och embryon. Delvis olika regler gäller för handel med djur inom EU respektive för handel mellan EU-länder och tredje land. I samtliga fall krävs dock medverkan av en officiell veterinär. Begreppet officiell veterinär har här en från praktiska utgångs- punkter annorlunda betydelse än inom livsmedelslagstiftningen. Definitionsmässigt gäller dock, liksom i livsmedelslagstiftningen, att en officiell veterinär är en veterinär som utses av den behöriga myndigheten. En huvuduppgift för den officielle veterinären, i detta sammanhang, är att undersöka djuren och utfärda djurhälsointyg på särskilda blanketter. Andra kontrollåtgärder förekommer också, t.ex. beträffande djurens identitet och doku- mentation, beslut om karantänisering, återsändning till ursprungs- landet etc. Vid införsel av djur skall den officielle veterinären kon- trollera att djurhälsointyg utfärdats enligt EG-reglerna och av en officiell veterinär i avsändarlandet. Det framgår av EG-reglerna att vissa åtgärder får utföras av en officiell veterinär eller av en annan veterinär, som förordnats för en viss uppgift, t.ex. att godkänna och utfärda intyg om att djuren är vaccinerade på föreskrivet sätt.TPF14FPT Varken i de EG-bestämmelser som reglerar den internationella handeln med djur eller djurprodukter eller i nationella svenska regler finns några närmare anvisningar om vad som skall avses med begreppet officiell veterinär. I motsats till vad som gäller inom livsmedelskontrollen finns här inte några närmare krav på behörighet, kompetens och examina- tion. har dock utfärdat vissa föreskrifter om offi- ciella veterinärer där också frågan om behörighet berörs. Av föreskrifter (SJVFS 1997:127) om officiella veterinärer framgår att en officiell veterinär är en veterinär som 14TP PT Se t.ex. artikel 10.2 i rådets direktiv /65/EEG av om fastställande av djurhälsokrav i handeln inom och importen till gemenskapen av djur, sperma, ägg och embryon som inte faller under de krav som fatställts i de specifika gemenskapsregler som avses i bilaga A.I. till rådets direktiv /425/EEG. Regler för veterinär verksamhet efter särskilt förordnande får utföra sådana i förordnandet närmare angivna arbetsuppgifter, som skall utföras av en officiell veterinär. Verket kan besluta att distriktsveterinär skall vara officiell veteri- när. Annan veterinär, t.ex. en privatpraktiker, kan också, efter ansökan, förordnas att vara officiell veterinär. Detta förutsätter enligt 2 § 2 stycket i nämnda föreskrifter att det finns behov av bistånd med officiella veterinäruppgifter från veterinär som inte är distriktsveterinär. För att ett förordnande skall vara möjligt skall veterinären ha svensk veterinärlegitimation och goda kunskaper i det svenska språket. Den officielle veterinären skall, i den utsträck- ning som fordras för uppdraget, hålla sig informerad om smittläget inom och utom landet och om vilka djurbesättningar som finns inom det geografiska område som förordnandet avser. Den officielle veterinären skall delta i utbildning som Jordbruks- verket anordnar för officiella veterinärer och följa verkets beslut om arbetsfördelning och andra anvisningar om hur arbetet skall utföras. En officiell veterinär är skyldig att utföra samtliga arbets- uppgifter som omfattas av förordnandet. Veterinären får dock inte utföra arbetsuppgifter som veterinären saknar behörighet eller nödvändiga kunskaper för. Det finns en rad föreskrifter om vad som skall iakttas vid handel med djur och djurprodukter. De flesta omfattar uppgifter som skall utföras av veterinär. I det följande pekas på några av de veterinära arbetsuppgifterna vid internationell handel med djur och djur- produkter. Djurprodukter är t.ex. sperma, ägg och embryon. har utfärdat särskilda föreskrifter som reglerar de officiella veterinära kontrolluppgifterna vid handel med djur och djurprodukter inom EU (SJVFS 1996:25). Föreskrifterna gäller inte sällskapsdjur som åtföljs av sin ägare och inte heller handel med djurprodukter som regleras i föreskrifter. Vid utförsel av djur skall den officielle veterinären förvissa sig om att ursprungsbesättningen eller anläggningen är registrerad hos för utförsel när detta krävs. I samband med utför- seltillfället skall den officielle veterinären utfärda djurhälsointyg varav skall framgå att djuren uppfyller alla hälsokrav som gäller inom EU. Detta förutsätter i regel att en klinisk undersökning genomförs. Veterinären skall också intyga att djuren uppfyller alla Regler för veterinär verksamhet hälsokrav som det mottagande landet har rätt att ställa. Veterinären skall förvissa sig om att djurtransporten kommer att ske på ett sätt som är tillfredsställande från djurskyddssynpunkt. Intyget skall avse ett och samma sändningstillfälle, djur från samma besättning, anläggning, uppsamlingsplats eller region samt djur som är avsedda för samma mottagare och transporteras i samma transportmedel. Vid införsel av djur från EU-länder skall den officielle veterinä- ren, efter egen bedömning eller på begäran av , göra stickprovskontroller på de importerade djuren. Särskilda regler finns också för respektive djurslag. Ett sådant exempel är föreskrifter (SJVFS 2001:50) om export av levande nötkreatur och grisar till länder inom EU eller till , och . Härav följer att djurhälsointyg skall utfärdas som en klinisk undersökning av djuren skett och från avsändandet. Den kliniska undersök- ningen får utföra i avsändarbesättningen eller på en godkänd upp- samlingsplats. Det åligger den officiella veterinären att kontrollera djurens identitet. Allmänna krav på djur som skall exporteras inom gemenskapen är att djuren är märkta på föreskrivet sätt, att de inte har visat kli- niska sjukdomssymptom vid hälsoundersökningen, att de inte får vara avsedda till slakt till följd av ett bekämpningsprogram för smittsam sjukdom, inte kommer från en besättning som står under djurhälsorestriktioner. Djuren skall också härröra från något land inom gemenskapen eller ha importerats dit från ett godkänt tredje land. Nötkreatur som exporteras för avelssyfte skall komma från en besättning som är officiellt fri från vissa sjukdomar, t.ex. tuberku- los. Handel med tredje land Införsel av djur och djurprodukter från tredje land får enligt Jord- bruksverkets föreskrifter (SJVFS 1999:134) ske endast vid en god- känd gränskontrollstation på vissa orter i . Vid gränskontrollstationen skall djuren genomgå veterinära kontroller som utförs av en gränskontrollveterinär. Det är ett benämning som av tradition fortfarande används. Den korrekta benämningen bör dock vara officiell veterinär vid gränskontrollsta- tion. Denne är anställd av . Regler för veterinär verksamhet Varje djur i sändningen skall genomgå identitetskontroll. Hov- och klövdjur skall lastas av vid gränskontrollstationen i gräns- kontrollveterinärens närvaro och undersökas visuellt. Veterinären skall bedöma om djuren är i sådant skick att de kan transporteras vidare. Den kliniska undersökningen skall, förutom okulär undersök- ning, varvid djurets allmänna hälsotillstånd, förmågan att röra sig fritt, hudens och slemhinnornas tillstånd och tecken på onormal utsöndring undersöks, även avse kontroll av andnings- och mat- smältningsapparaten samt stickprovsmässig kontroll av kropps- temperatur. Palpation skall dessutom ske om avvikelser noteras vid dessa kontroller. Prover skall tas på en viss andel av djuren för att kontrollera riktigheten av de hälsointyg som skall åtfölja djuren, även vid import från tredje land. Verksamheten vid gränskontroll- stationerna beskrivs närmare i kapitel 4. Vid införsel av nötkreatur och svin skall djuren genomgå karan- tänsbehandling. Detta gäller inte, under vissa villkor, djur som sedan födseln har befunnit sig i , eller . Under karantänsvistelsen, som sker i en av god- känd karantän, skall djuren undersökas i avseende på förekomst av vissa sjukdomar, bl.a. paratuberulos. KarantänenT ska utformas i samråd med länsveterinären och statsepizootologen vid (). Dessa skall också formellt till- styrka karantänen. godkänner därefter karantänen och utser, efter rekommendation av länsveterinären, en karantäns- veterinär. KarantänsveterinärenT utövar tillsyn över djuren under karantäns- vistelsen och utför de åtgärder, t.ex. provtagningar, som skall ske i karantänen. När resultaten av kontrollåtgärderna, t.ex. provsvar, föreligger skall karantänsveterinären utfärda en slutrapport till , som beslutar om hävning av karantänen. EnligtT 14 och 15 §§ i förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur skall karantänsveterinären vara en av utsedd officiell veterinär enligt de särskilda föreskrifterna om offici- ella veterinärer. Regler för veterinär verksamhet 3.3.6Provtagning på djur m.m. Enligt lagen (2006:806) om provtagning på djur m.m. får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer föreskriva om provtagning på djur. Syftet är att kunna kartlägga och kontrol- lera smittsamma djursjukdomar och vissa ämnen och restsubstanser i djur och djurprodukter. Enligt 4 § förordningen (2006:815) om provtagning på djur m.m. får provtagning utföras av veterinär eller annan som utses av Jord- bruksverket eller . Detaljerade regler om hur provtagning på djur skall utföras finns i flera föreskrifter hos . Ett exempel är Jordbruks- verkets föreskrifter (SJVFS 2003:64) om obligatorisk hälso- övervakning avseende sjukdomen enzoonotisk bovin leukos (EBL) i nötkreatursbesättningar. Av 3 § framgår att djurhållaren är skyldig att se till att provtagning sker i enlighet med föreskrifterna. Prov- tagningen skall utföras av en veterinär. Med veterinär avses i före- skrifterna en distriktsveterinär eller en annan veterinär, om Jord- bruksverket beslutar det (2 §). Veterinären skall med mellan fyra och åtta månaders intervall ta prov på samtliga nötkreatur i besättningen, som är . Djuren skall vid provtagning vara fixerade så att provtagningen kan ske på ett säkert sätt. Liknande förhållningsregler för djurägaren, och för veterinären som genomför provtagningen, finns i en rad föreskrifter från Jord- bruksverket om olika djursjukdomar. En viktig hörnsten i den svenska salmonellakontrollen utgörs av regelbunden provtagning. Föreskrifter om salmonellakontroll finns för flera olika djurslag. Störst praktisk betydelse har de som avser fjäderfä. Fjäderfä i besättningar som drivs yrkesmässigt skall bli föremål för provtag- ning för salmonellaförekomst. Reglerna gäller för besättningar som är större än 500 djur med undantag för t.ex. struts och emu där provtagning skall ske oavsett besättningsstorlek. Sådan provtagning sker ofta genom djurägarens försorg. skall prov- tagning ske genom distriktsveterinär.TPF15FPT 15TP PT Se t.ex. 8 § 1 st i föreskrifter (SJVFS 1995:78) om obligatorisk salmonellakontroll av yrkesmässig produktion av konsumtionsägg och 6 § 1 st i Regler för veterinär verksamhet Djurägare har möjlighet ett ansluta sig till fri- villiga, förebyggande salmonellakontroll enligt verkets föreskrifter (SJVFS 1995:79). Anslutna besättningar skall kontrolleras av en kontrollveterinär, som har förordnats särskilt för uppgiften. När det gäller värphönsbesättningar är det i regel en distriktsveterinär som förordnas för uppgiften. I fråga om fjäderfä avsedda för slakt är kontrollveterinären oftast en besiktningsveterinär inom Livsme- delsverkets besiktningsveterinärorganisation. Särskilda regler gäller för fjäderfä som föds upp i avelssyfte. Dessa är i regel anslutna till de frivilliga salmonellakontroll- programmen och därmed finns en kontrollveterinär utsedd. Enligt föreskrifter (SJVFS 1994:93) om obligatorisk salmonellakontroll vid uppfödning av avelsfjäderfä och produktion av kläckägg skall dock alla veterinära kontrolluppgifter utföras av en officiell veterinär som utsetts enligt verkets särskilda föreskrifter om officiella veterinärer. Orsaken härtill är att EG-direktiv på området ställer krav på officiell salmonellaprovtagning. Seminverksamhet är uppsamling, lagring och distribution av djur- sperma för avelsändamål. Vid seminverksamhet skall en ansvarig veterinär utföra de veterinära uppgifter som följer av Jordbruks- verkets olika föreskrifter om seminverksamhet. Seminverksamhet kräver särskilt tillstånd från och av detta skall bl.a. framgå vem som är ansvarig veterinär. Vissa kontrollmoment skall också utföras av officiell veterinär. Med officiell veterinär avses en veterinär som av utsetts att vara officiell veterinär enligt samma regler som beträffande utfärdande av djurhälsointyg vid internationell handel med djur. Särskilda föreskrifter om seminverksamhet finns för djurslagen nötkreatur, häst, får och getter samt hund och katt. Generellt gäller att den ansvarige veterinären i förväg och skrift- ligen skall ha åtagit sig att vara ansvarig veterinär. Beträffande nöt- kreatur skall detta åtagande ske på särskild blankett. föreskrifter (SJVFS 1994.92 om obligatorisk salmonellakontroll av fjäderfä som föds upp till slakt. Regler för veterinär verksamhet Anordnaren ansvarar för att den personal som sköter seminverk- samheten har erforderlig utbildning. Den ansvarige veterinären skall ha genomgått särskild utbildning som skall vara godkänd av . Särskilda utbildningskrav ställs på ansvariga vete- rinärer vid seminverksamhet med nötkreatur. Ansvarig veterinär för tjurstation, spermalagringsstation eller organiserad seminverk- samhet med nöt skall ha den särskilda seminutbildning, med inrikt- ning på nötkreatur, som anordnar för legitimerade veterinärer. Detta gäller dock inte vid enskild verk- samhet, dvs. seminverksamhet som avser anordnarens egen besätt- ning. En utländsk utbildning kan prövas och godkännas av Jord- bruksverket och därmed ge behörighet för seminverksamhet. Den ansvarige veterinärens uppgifter Anläggning där seminverksamhet bedrivs, t.ex. hingst-, tjur- eller spermalagringsstation, skall stå under fortlöpande tillsyn av den ansvarige veterinären Det gäller även verksamheten vid stationerna. Den ansvarige veterinären skall påpeka brister för anordnaren och rapportera bristerna till om inte rättelse sker. utövar tillsyn över den seminverksam- het som bedrivs i länet. I vissa fall skall kliniska undersökningar och medicinska bedöm- ningar göras i verksamheten. Exempelvis får seminering av sto med sperma från hingst som används för naturlig betäckning endast ske på medicinska grunder, som skall bedömas av den ansvarige veteri- nären. Sto skall före seminering alltid genomgå en gynekologisk hälsokontroll, som skall utföras av den ansvarige veterinären. Ansvarig veterinär vid seminverksamhet med nöt skall en gång , vid verksamhetsårets slut, lämna en rapport till om den övervakning som skett inom ramen för uppdraget. Semineringen och insamling av sperma får utföras av annan vete- rinär eller av en person utan veterinärlegitimation. Detta förutsätter att de genomgått en kurs i seminteknik, som anordnats i enlighet med en av godkänd kursplan. De är skyldiga att följa den ansvarige veterinärens anvisningar. Insamling av sperma från hund och katt får endast utföras av veterinär. Regler för veterinär verksamhet Vissa inspektioner av seminverksamhet skall ske genom officiell veterinär. Hingststationer där insamling av sperma avsedd för län- der inom EU sker skall inspekteras en gång av officiell vete- rinär. Genom inspektionen skall säkerställas att alla villkor för verksamheten, t.ex. journalföring, är uppfyllda. Motsvarande gäller för tjurstationer, som har tillstånd att handla med sperma inom EU. Sådana tjurstationer skall dock inspekteras . Behörighetskraven för den officiella veterinären är desamma som redovisats i det föregående i fråga om utfärdande av djurhälsointyg för export och framgår av föreskrifter (SJVFS 1997:127) om officiella veterinärer. Som berörts i det föregående kan både distriktsveterinärer och andra veterinärer, t.ex. privat- praktiker, utses att vara officiell veterinär. De senare dock endast i den utsträckning behov föreligger och förutsatt att veterinären bedöms lämplig. Djurskyddslagstiftningen innehåller i första hand förhållningsregler för djurägare och andra som håller, eller handskas med, djur. Den veterinära yrkesutövningen berörs också i viss mån av innehållet i djurskyddslagstiftningen. En grundläggande bestämmelse i djurskyddslagen (1988:534) innebär att djur skall behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. (2 §). Av 4 § framgår att djur skall hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sätt som främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. Djur får inte hållas bundna på ett sätt som är plågsamt för dem eller så att de inte får den vila eller den rörelsefrihet de behöver eller ett tillräckligt skydd mot väder och vind. Vissa regler finns också om djurtransporter. Dessa skall ske så att djuren får skydd mot värme och köld och mot stötar, skavning och liknande. Om ett djur är sjukt eller skadat skall det ges nödvändig vård om inte sjukdomen eller skadan är så svår att djuret måste avlivas . Om det behövs skall vården ges av en veterinär. Enligt 10 § skall en veterinär anlitas för operativa ingrepp och injektioner på djur. Det gäller även andra åtgärder, t.ex. diagnos- tiska eller förebyggande åtgärder, om åtgärden kan orsaka mer än obetydligt lidande hos djuret. Undantag gäller verksamhet med Regler för veterinär verksamhet försöksdjur, för vilken speciella regler tillämpas. Även då åtgärden är så brådskande att en veterinär inte kan anlitas, får den utföras av någon annan. Vissa yrkesverksamheter som innefattar djurhållning kräver till- stånd från kommunens hälso- och miljöskyddsnämnd. Sådana verksamheter är t.ex. uppfödning, försäljning och förvaring av säll- skapsdjur och hästar. Särkskilda regler finns om användning av djur som försöksdjur eller vid vetenskaplig forskning, undervisning, sjukdomsdiagnos etc. För att en sådan användning skall vara tillåten skall syftet med verk- samheten inte kunna uppnås på annat sätt än genom användning av djur. Verksamheten skall också utformas så att djuren inte utsätts för större lidande än nödvändigt. Andra djur än sådana som fötts upp för att användas som försöksdjur får inte användas. Använd- ning av försöksdjur kräver tillstånd från . Vid prövning av ansökan skall särskild vikt läggas vid om sökanden är lämplig att bedriva verksamheten och om de anläggningar där verksamheten skall bedrivas är lämpliga från djurskyddssynpunkt. För verksamheten skall finnas en föreståndare, som Djurskydds- myndigheten godkänt.