sou · GWB359 · 2008-06-05 00:00:00 — Ett tydligt fokus läggs dock på allas lika möjlighet att utöva motions- och idrottsaktiviteter (oavsett ålder, kön, härkomst eller funktionshinder) och värdet av att skapa ett livslångt intresse för idrott och fysisk aktivitet. Vidare understryks vikten av idrotts- utövarnas möjlighet till inflytande och ansvar samt att verk- samheten ska utgå från vars och ens egna fysiska och psykiska förutsättningar. Förordningen undviker emellertid frågan om idrottsrörelsens självständighet. Varken bland syftena eller i förut- sättningarna för statsbidrag återfinns formuleringar om att idrotts- rörelsen utgör en fri och självständig rörelse. Däremot fastslås att RF har till uppgift att pröva och administrera statens idrottsstöd. Den statliga idrottspolitikens mål och syften Syften och mål uttryckta i budgetpropositioner Medan förordningen fastslår den statliga idrottspolitikens över- gripande syften, ger budgetpropositionerna en möjlighet för regeringen att konkretisera politikens inriktning. Som styr- dokument är budgetpropositionerna således centrala eftersom de inte bara preciserar motiven bakom statens idrottsstöd, utan även redogör för specifika insatser inom politikområdet och bedöm- ningar av vilka resultat som uppnåtts. Budgetpropositionerna kan således ses som fördjupningar och konsekvensanalyser av de idrottspolitiska mål och syften som fastslogs med riksdagsbeslut och i förordningen från . I de delar av budgetpropositionerna till som rör idrottspolitikens inriktning märks dock mycket få förändringar sedan idrottspolitiska beslut . Idrottspolitikens tre grundstenar markeras vanligtvis med den övergripande och inle- dande formuleringen att målen för idrottspolitiken är att ge flickor och pojkar, kvinnor och män möjlighet att motionera och idrotta för att främja en god folkhälsa, att stödja en fri och självständig idrottsrörelse samt att ge kvinnor och män positiva upplevelser av idrott som underhållning.TPF24FPT Därefter följer kortare resonemang med utgångspunkt i dessa grundstenar. I frågan om folkhälsa framhålls vanligtvis värdet av att barn och ungdomar tidigt utvecklar goda och bestående motionsvanor. Viktigt är även att staten, kommunerna och idrottsrörelsen sam- verkar för att bryta den utveckling som innebär att många människor i olika åldrar inte motionerar i behövlig omfattning, vilket riskerar att leda till sämre hälsa.TPF25FPT I formuleringarna rörande folkrörelseidrotten framhålls återkom- mande att den fria och självständiga idrottsrörelsen med sitt omfat- tande ideella engagemang och sin breda verksamhet är väl förtjänt av statens aktiva stöd. Detta stöd bör vidare vara inriktat på: sådan verksamhet som främjar bredd- och motionsidrott, värnar om god etik och ger lika möjligheter för kvinnor och män med olika social bakgrund och ekonomiska förutsättningar. Flickor måste ges lika möjligheter som pojkar att delta utifrån sina intressen och förutsättningar. Syftet skall också vara att främja demokrati, aktivt 24TP PT Se t.ex. prop. 2005/06:1 Utgiftsområde 17, s. 139. 25TP PT Prop. 2006/07 Utgiftsområde 17, s. 138. Den statliga idrottspolitikens mål och syften eftersträva integration och god tillgänglighet för funktionshindrade samt en god folkhälsa.TPF26FPT I frågor kopplade till den kommersiella underhållningsidrotten går det att skönja en viss förändring . I budgetpropositionerna för åren 2001–2003 vidareutvecklades idrottspropositions delvis kritiska anmärkningar rörande idrottens kommersialisering. Som exempel påpekades 2001 att det inom idrottsrörelsen uppdagats flera fall av tvivelaktiga ageranden i frågan om skatter och sociala avgifter. Mot denna bakgrund framhölls det som en trovärdighetsfråga för idrottsrörelsen att balansera det ideella och kommersiella perspektivet så att folkrörelsens karaktär inte går förlorad. Det är vidare angeläget att idrotten hanterar mötet mellan det ideella och det kommersiella på ett sådant sätt att det är tydligt vilken verksamhet som är ideell respektive kommersiell. En sammanbland- ning riskerar att skada såväl idrottens egen identitet som dess relationer med omvärlden.TPF27FPT saknas liknande uttalande om marknadskrafternas potentiellt negativa inverkan på föreningsidrottens ideella karaktär. Istället konstateras kortfattat – och i mer positiva tongångar – att underhållningsidrotten har sitt värde genom att skapa förströelse och glädje för många idrottsintresserade och att elitidrottare är bra förebilder som kan inspirera barn och ungdomar till att själva börja idrotta.TPF28FPT Sammanfattningsvis kan konstateras att statens idrottspolitik inne- håller ett antal och delvis skilda målformuleringar, fördelat över tre områden. Det första området är folkhälsa. Kännetecknande för detta perspektiv är att idrotten kopplas till den övergripande välfärdspolitiken och en samhällsutveckling präglad av stigande ohälsa och minskad fysisk aktivitet. Mot denna bakgrund framhålls samhällsnyttan av motions- och idrottsaktiviteter för alla med- borgare utifrån deras egna intressen och förutsättningar. Känne- tecknande är vidare att ansvaret för att förverkliga detta folk- 26TP PT Se t.ex. prop. 2002/03 Utgiftsområde 17, s. 126. 27TP PT Prop. 2000/01 Utgiftsområde 17, s. 126. 28TP PT Prop. 2006/07 Utgiftsområde 17, s. 139. Den statliga idrottspolitikens mål och syften hälsomål är delat mellan staten, kommunerna och de frivilliga organisationer som bedriver idrotts- och friluftsaktiviteter. Inom detta område utgör således idrottsrörelsen endast en av flera parter. Ett andra område utgör de mål som är explicit inriktade på den frivilligt organiserade idrottsrörelsen. Flera av dessa mål har det primära syftet att stärka idrottens tillgänglighet med utgångspunkt i att alla människor oavsett faktorer som ålder, kön, socioekonomi, härkomst och funktionshinder ska ha lika möjlighet, resurser och villkor att delta i idrottsrörelsens breda verksamhet. Därtill finns mål med fokus på hur idrottsrörelsens bedriver och organiserar sina aktiviteter. Ett sådant exempel är demokrati, det vill säga tanken att alla medlemmar ska ha lika möjlighet till inflytande och delaktighet i såväl föreningarnas mötesverksamhet som den praktiska idrotts- utövningen. Det tredje och sista området är främst en principiell markering rörande den s.k. underhållningsidrotten, det vill säga elitidrott på rent kommersiella villkor. Utgångspunkten här är att sådan verk- samhet visserligen kan vara positiv som förströelse för många idrottsintresserade, men att statligt stöd inte kan komma ifråga för kommersiellt bedrivna idrottsverksamheter. Det kan konstateras att samtliga idrottspolitiska mål – liksom den övergripande folkrörelsepolitiken – utgår från idéer om att idrottsverksamhet genererar s.k. positiva externa effekter. Utgångspunkten är således inte att idrott som kultur- och samhällsfenomen har ett egenvärde som i sig är värt statligt stöd. I detta avseende skiljer sig idrottspolitiken från exempelvis kultur- politiken där statens stöd åtminstone delvis ska främja konstnärlig förnyelse och kvalitet och ett bevarande av det svenska kultur- arvet. Idrottsrörelsen betraktas inte som en kulturyttring i denna mening. Däremot kan idrottsrörelsen vara till gagn för samhället – till exempel genom att generera folkhälsa och en meningsfull tillvaro för många människor, integrera marginaliserade grupper och främja demokratiska och etiska ideal. Lite tillspetsat kan man således säga att idrottsrörelsen inte får statligt stöd för att man finns – utan för vad man faktiskt åstadkommer. Mot denna bakgrund skapas en viss dubbelhet i statens för- hållande till idrottsrörelsens självständighet. Å ena sidan markeras återkommande att idrottsrörelsens är en obunden folkrörelse med rätt att självständigt utforma sin verksamhet. Å andra sidan baseras statens idrottspolitik på tydliga förväntningar på att idrottsrörelsen ska producera samhällsnytta i olika former. Den statliga idrottspolitikens mål och syften staten rätt att formulera mål och syften för sin bidragsgivning med följd att den potentiella konflikten mellan statlig styrning och idrottsrörelsens autonomi är och förblir en integrerad del av svensk idrottspolitik. 5Den statliga politikens omfattning och finansiering I detta kapitel analyseras den statliga idrottspolitikens omfattning och finansiering. Kapitlet inleds med en allmän diskussion om de många och skilda resurser som tillförs idrottsrörelsen från sam- hällets olika sektorer. Därefter koncentreras framställningen till det offentliga idrottsstödet – dess omfattning, finansiering och fördel- ning. 5.2Resursströmmarna till idrotten ur ett fågelperspektiv Idrottsrörelsen tillförs resurser i många former och från samtliga samhällssektorer. I en analys av det statliga stödets omfattning och inriktning är det således rimligt att inledningsvis placera in statens bidrag i ett större sammanhang – som en del av de totala resurs- strömmarna till idrottsrörelsen. Detta är dock förknippat med flera svårigheter. Ett första problem är brist på kunskap. I flera aspekter av idrottsrörelsens finansiering saknas aktuella och tillförlitliga uppgifter. Detta gäller inte minst idrottsrörelsens intäkter från marknadssektorn. Trots att den tilltagande kommersialiseringen och professionaliseringen utgör en av senare decenniers viktigaste förändringsprocesser, saknas nästan helt vetenskapliga studier av exempelvis idrottsrörelsens intäkter från sponsringsmarknaden. Av detta följer att många uppgifter om idrottens totala ekonomi base- ras på uppskattningar och bedömningar – och i vissa fall är inte ens detta möjligt. Ett andra problem är att avgöra vilka intäktskällor som bör ingå i en redogörelse av resursströmmarna till idrottsrörelsen. Den statliga politikens omfattning och finansiering lönebidrag ett tydligt exempel. Enligt uppgifter framtagna av den föregående statliga idrottsutredningen mottog idrottsrörelsens förbund och föreningar 1996 från landets länsarbetsnämnder i form av lönebidrag.TPF1FPT Detta innebar att lönebidrag utgjorde en av idrottsrörelsens största, enskilda inkomstkällor.TPF2FPT Tyvärr saknas aktuella jämförbara siffror. Mer intressant är dock den principiella frågan om lönebidrag alls bör betraktas som en resurs till idrottsrörelsen. Lönebidrag är en löne- subvention till arbetsgivare i syfte att främja anställning av personer med nedsatt arbetsförmåga. Därmed bör idrottsrörelsens intäkter via lönebidrag snarare betraktas som ett uttryck för de ideella orga- nisationers samhällsengagemang än som ett indirekt stöd till idrottslig verksamhet. Som ytterligare exempel på svårbedömda och svåruppskattade resursströmmar till idrottsrörelsen kan nämnas samhällskostnader för polisbevakning i samband med större evenemang och sjukvårdskostnader för enskilda individers skador i samband med idrottsutövning. Slutligen återstår svårigheten att tolka uppgifter om idrotts- rörelsens intäkter på ett rimligt sätt. Här är problemet att idrotts- rörelsens förbund och föreningar är synnerligen olika till utform- ning, omfattning och inriktning. Medan vissa föreningar bedriver storskalig verksamhet i flera idrottsgrenar, äger sina egna anlägg- ningar och har hundratals aktiva medlemmar är andra föreningar närmast en formaliserad organisering av ett mindre kamratgängs sociala samvaro och gemensamma idrottsintresse. Medan vissa idrottsföreningar är starkt beroende av kommersiella intäkter i form av reklam och sponsorer är andra nästan uteslutande egen- finansierade genom medlemmarnas frivilliga insatser och årsav- gifter. Även om det vore möjligt att kartlägga de aggregerade resursströmmarna till idrottsrörelsen återstår således att analysera hur resurserna fördelas inom idrottsrörelsen. Först därefter är det möjligt att bedöma föreningars och förbunds reella existensvillkor och deras olika beroendeförhållanden till det civila samhället, staten och marknaden. Med dessa reservationer redogörs här kortfattat för de viktigaste resursströmmarna till idrottsrörelsen vid sidan av det offentliga 1TP PT , , Finansieringen av idrottsrörelsen. En kartläggning av idrottsrörelsens intäkter m.m. I SOU 1998:33, Historia, ekonomi, forskning. Fem rapporter om idrott. 2TP PT Jfr. SOU 1998:76, Idrott och motion för livet, s. 114. Den statliga politikens omfattning och finansiering stödet och – om möjligt – bedömningar av deras omfattning och relativa betydelse. Resurser från det civila samhället Intuitivt likställs ofta resurser och stöd med sådana direkta ekono- miska flöden som kan noteras i bokföringar och årsredovisningar. Det enskilt största stödet till idrottsrörelsens verksamhet är dock något helt annat och består av de många medlemmarnas frivilliga och oavlönade arbete. Om samtliga ideella ledare i idrottsrörelsen hade krävt betalt för sina insatser skulle kostnaderna bli betydande. Enligt RF uppgår värdet av idrottsrörelsens drygt 600 000 ledares frivilliga arbete till årligen.TPF3FPT Andra studier indikerar än högre belopp. Enligt en omfattande medborgarunder- sökning av utfördes närmare ideellt arbete inom idrottsrörelsen . Om alla dessa timmar skulle ersättas med en genomsnittslön för arbetare och tjänstemän inom privat sektor skulle resultatet bli närmare 30 miljarder kronor.TPF4FPT Detta resonemang är självklart enbart teoretiskt eftersom det inte tar hänsyn till vad köpare av dessa tjänster skulle vara beredda att betala. Idrottsrörelsens medlemmar bidrar inte enbart med ideella insatser. En betydande intäktskälla för landets idrottsföreningar är även medlemmars direkta ekonomiska stöd i form av medlems- och träningsavgifter. Enligt en föreningsstudie utförd av RF 2003 utgjorde dessa av en genomsnittlig (lokal) idrottsförenings totala intäkter.TPF5FPT Uppräknat till aggregerad nivå handlar det om strax . En bety- dande del av idrottsrörelsens verksamhet finansieras således via de egna medlemmarnas (eller deras föräldrars) privatekonomi. Inom föreningarna utförs även många aktiviteter med syfte att finansiera den egna idrottsverksamheten. Som exempel kan större evenemang och tävlingar ge inkomster i form av publikintäkter, startavgifter och försäljning av olika slag. Enligt RF:s förenings- studie uppgick detta till av de lokala föreningarnas 3TP : http://wwwH .rf.se/t3.asp?p=14549H , tillgänglig . 4TP PT Beräkningarna har utförts i samarbete med på . För en mer ingående redogörelse av ideella insatser inom idrottsrörelsen, se , Fri- villigt arbete inom idrotten. 5TP PT Idrottens föreningar – en studie om idrottsföreningarnas situation. , FOU- rapport 2005:3, s. 18. Den statliga politikens omfattning och finansiering samlade intäkter.TPF6FPT bör det understrykas att variationen inom idrottsrörelsen är stor. Startavgifter är naturligtvis av särskild betydelse för klubbar som återkommande arrangerar större cuper eller breda motionsarrangemang. Likaså förutsätter publikintäkter vanligtvis att föreningen har idrottsutövare eller lag i publik- dragande idrotter. kan det inte förnekas att idrottsföre- ningarnas totala intäkter genom olika publika arrangemang är bety- dande. En fingervisning ges i RF:s årliga enkätundersökning om det svenska folkets tävlings- och motionsvanor som bland annat inne- håller frågor om hushållens utgifter för att titta på olika idrotts- evenemang. Resultatet mätning visade att det svenska folket i genomsnitt betalade för att titta på idrott.TPF7FPT Uppräknat till att omfatta hela den svenska befolkningen (i åldern 7–) blir resultatet att enbart publikintäkter ger idrotts- rörelsen . Även spelmarknaden utgör en viktig inkomstkälla för idrotts- rörelsen. En betydande del av statens nuvarande idrottsstöd baseras på det statliga spelbolaget vinstöverskott (se mer nedan). Därutöver genererar landets idrottsföreningar stora intäkter genom att själva arrangera lotterier och bingospel. Det senare är att betrakta som en form av egenfinansiering och ett bidrag från det civila samhället eftersom intäkterna förutsätter att föreningarnas egna medlemmar är aktiva som lottförsäljare eller arrangörer av spelformerna i fråga. Idrottsrörelsens egenfinansiering via spelmarknaden ökade markant . Den främsta förklaringen var Bingo- , ett lotteri i det folkrörelseägda spelbolaget regi byggt på principen att ideella föreningar avyttrar lotter mot provi- sion. BingoLotto lanserades på nationell nivå 1991 och blev en av mest populära spelformer. Kulmen nåddes 1997 med en total omsättning på och ett överskott till idrottsrörelsens på . har dock idrottsrörelsens egengenererade intäkter från spelmarknaden minskat. Bidragande till denna negativa utveckling är att både BingoLotto och traditionellt bingospel förlorat i popu- laritet. Men detta innebär inte att BingoLotto och annan lottför- säljning saknar betydelse för det lokala idrottslivets finansiering. 6TP PT Ibid. 7TP PT Uppgift från RF. Den statliga politikens omfattning och finansiering produkter (BingoLotto, Sverigelotten m.m.).TPF FPT vilket innebar en total behållning på cirka 150 miljoner kronor.TPF FPT vinsten som tillföll landets idrottsföreningar är I frågan om övriga lotterier kan tilläggas att idrotts- föreningar 2005 erhöll på s.k. rikslot- terier.TPF10FPT Även om idrottsrörelsens egengenererade intäkter från spel- marknaden således har minskat uppgår dessa intäkter alltjämt till – uppskattningsvis – . Marknadens stöd till idrottsrörelsen utgörs av olika former av kommersiella överenskommelser till ömsesidig nyttig för samtliga parter. Kännetecknande för dessa intäkter är att de företrädesvis tillfaller förbund och elitidrottsklubbar inom kommersiellt gång- bara idrotter. Av stor betydelse är inte minst sponsring och reklam- avtal. Som tidigare påpekats är detta i huvudsak ett outforskat område. Däremot är det uppenbart att dessa intäkter är betydande och i stark tillväxt. Enligt RF:s egna beräkningar uppgår idrotts- rörelsens sponsrings- och reklamintäkter till , varav specialförbundens del utgör drygt 180 miljo- ner kronor.TPF11FPT Det faktiska beloppet är troligtvis betydligt högre. En förklaring är att specialidrottsförbundens och de elitinriktade före- ningarnas sponsrings- och reklamintäkter ibland kanaliseras till närslutna aktiebolag vars intäkter inte ingår i RF:s beräkningar. Därtill baseras RF:s uppgifter delvis på uppgifter sam- tidigt som de totala reklaminvesteringarna i landet ökat kraftigt . Enbart noterade () en tillväxt på mediemarknaden med till totalt . Sponsringen, vars omfattning uppskattades till , var dessutom den sektor som ökade mest.TPF12FPT Ett ytterligare skäl att räkna upp beloppet är att analysföretaget (nuvarande Synovate) 2005 bedömde att idrotten mottar av 8TP PT Uppgift från Folkspel. 9TP PT Den svenska spelmarknaden , Lotteriinspektionen (2006), s. 9. 10TP PT Uppgift från Lotteriinspektionen. 11TP PT Uppgifter från RF. 12TP PT Reklammarknaden på högvarv, pressrelease från IRM daterad . Den statliga politikens omfattning och finansiering den totala sponsringen i Sverige.TPF13FPT I sådana fall bör idrottsrörelsens totala sponsringsintäkter snarare överstiga . Andra exempel på betydelsefulla men i huvudsak outforskade marknadsintäkter är förbundens och elitföreningarnas intäkter av TV-rättigheter, olika kommersiella samarbetsprojekt och försälj- ning/uthyrning av spelare. Som belysande exempel kan nämnas att analyserar de 14 allsvenska klub- barnas ekonomi. uppgick klubbarnas samlade intäkter till . Intäkterna kom nästan uteslutande från marknadssektorn. Störst intäkter genererade reklam och sponsring () och publikintäkter (). Därefter följde s.k. tips- och mediemedel () och intäkterna via försäljning och uthyrning av spelare ().TPF14FPT De olika samhällssektorernas relativa betydelse utförde och en bred och ingående kartläggning av hela den svenska ideella sektorn.TPF15FPT Källmaterialet bestod av en enkät som besvarades av närmare 2600 ideella och ekonomiska föreningar, stiftelser och samfälligheter. Dessa uppgifter kompletterades därefter med data från () och intervjuer med företrädare för den ideella sektorn och för stat och kommun. I undersökningen kartlades bland annat varifrån de frivilliga organisationerna fick sina pengar. Detta datamaterial bröts därefter ned i tre skilda kategorier. Den första kategorin var offentliga källor, det vill säga olika former av direkta transfereringar från stat, lands- ting och kommuner. I den andra kategorin, privata gåvor och dona- tioner ingick bland annat kollekt och gåvor men även olika former av företagssponsring. Den sista kategorin bestod av sådana intäkter som de ideella organisationerna genererade själva, såsom medlems- avgifter, försäljning av lotter och inträdesintäkter på evenemang. Resultatet blev följande: 13TP PT Kulturens del av sponsorkakan minskar, pressrelease från Synovate daterad . 14TP PT , Analys av allsvenska föreningarnas ekonomi 2006 (2007), s. 6. 15TP PT , The Nonprofit Sector in (1997). Se även , Den ideella sektorn. Organisationerna i det civila samhället (2002). Den statliga politikens omfattning och finansiering Tabell 5.1 De ideella organisationernas inkomstkällor 1992, i procent (%) Politik, identitet, intresse Källa: Wijkström & (2002), s. 169. Ett intressant resultat i studien var att resursströmmarna inom den ideella sektorn fördelade sig mycket olika. Idrottsrörelsen, liksom organisationer inom kategorierna arbetsmarknad, regional utveck- ling och boende samt fritid, kännetecknades av att de i huvudsak var egenfinansierade. Föreningar inom områden som social omsorg, utbildning och forskning samt kultur utmärkte sig på motsvarande sätt genom att till stor del finansieras med offentliga bidrag. I kategorin övriga återfanns bland annat frikyrkliga orga- nisationer, vilket förklarar den relativt stora andelen gåvor (kol- lekt). Inom idrottsrörelsen dominerade de egenfinansierade intäkterna starkt () medan det offentliga stödet () var i det närmaste dubbelt så stort som marknadens bidrag (). När RF 2003 genomförde sin senaste föreningsstudie blev resultatet likartat. Enligt föreningarnas egna bedömningar, fördelade sig nämligen deras intäkter på följande sätt: Den statliga politikens omfattning och finansiering Tabell 5.2 Idrottsföreningars uppskattning av det senaste verksamhetsårets intäkter (%) Kommunala bidrag, verksamhet Kommunala bidrag, lokal/drift Övriga bidrag/gåvor (projektbidrag, Egna arrangemang (publik, startavgifter) BingoLotto, bingo och lotterier Källa: Idrottens föreningar, s. 18. Som tabell 5.2 visar, uppgick de egengenererade intäkterna (med- lems- och träningsavgifter, startavgifter, publikintäkter, lottförsälj- ning samt annan försäljning) till 2003. Det offentliga stödet utgjorde av föreningarnas totala intäkter medan marknadens bidrag i form av reklam och sponsring var . Det finns skäl att hantera resultaten från båda dessa studier med viss försiktighet. och Wijkströms kartläggning utfördes . Dessutom studerades endast direkta ekonomiska transfereringar som bidrag och ersättningar men inte värdet av kommunala anläggningssubventioner eller olika former av skattelättnader. Om även sådana bidrag ingått i studien hade således det offentliga stödets relativa andel varit avsevärt större. För RF:s studie bör understrykas att endast lokala idrotts- föreningar ingick. Dessutom baserades undersökningen inte på ekonomiska data utan på föreningsföreträdares bedömningar av olika intäkters relativa storlek. Med dessa reservationer finns det ändå skäl att se studiernas resultat som indikatorer på olika samhällssektorers relativa bety- delse för idrottsrörelsens totala finansiering. Inte förvånande intar stödet från det civila samhället en särställning. På lokal förenings- nivå utgör frivilligt, oavlönat arbete och medlems- och träningsav- gifter de viktigaste tillgångarna. Av betydelse är även intäkter från Den statliga politikens omfattning och finansiering egna arrangemang och försäljning av lotter. Därefter följer stöd från offentlig sektor, såväl i form av direkta bidrag som indirekt stöd genom skattelättnader och subventionerade anläggningskostnader.