sou · GVB360d3 · 2008-01-01 00:00:00 — Länsstyrelserna bör få en central roll i klimatanpassningen och samordna arbetet gentemot kommuner, näringsliv och regionala sektorsmyndigheter. Regionala analyser bör utföras i länen som underlag för planering, bl.a. bör den långsiktiga vattenförsörj- ningen analyseras tillsammans med vattenmyndigheterna. En särskild klimatanpassningsdelegation bör inrättas i varje län med uppgift att stödja kommunernas insatser, bidra till kunskaps- försörjningen, sammanfatta, tillhandahålla, tolka och vidare- förmedla information samt samordna, driva på och följa upp arbetet. Bl.a. ingår att initiera bildandet av och att stödja arbetet i älvgrupper. bör få ansvaret för kunskapsförsörjning om klimat- förändringar och bör skapa en förstärkt informationsfunktion gentemot olika grupper, särskilt kommuner, sektorsmyndig- heter och länsstyrelser. bör få ansvar för en samlad nationell och internationell uppföljning och rapportering av klimatanpass- ningsarbetet. Berörda sektorsmyndigheter bör få ett tydligt ansvar för anpass- ningen till ett ändrat klimat inom sitt eget ansvarsområde. Ansvaret omfattar både risken för extremhändelser och konti- nuerliga klimatförändringar. I instruktionen för respektive myn- dighet införs att myndigheten ska initiera, stödja och följa upp arbetet med anpassning till klimatförändringar inom sitt verksamhetsområde. , , Naturvårds- verket, SGI, och Livsmedelsansvaret bör dessutom få ett uttalat ansvar att bistå länsstyrelserna i deras arbete med klimatanpassning. Se vidare förslag till författningstext i kapitel 1. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet 5.11Förslag till åtgärder på EU-nivå Anpassning till ett förändrat klimat kommer att behöva ske över hela världen. Internationellt samarbete kring metodik för anpass- ning och erfarenhetsutbyte kan underlätta anpassningsarbetet. Vilken sorts anpassning som fordras och hur omfattande den behöver vara styrs i hög grad av hur system och strukturer är utformade i olika länder och regioner. Vad som är en lämplig anpassningsåtgärd i ett land eller en region, är det inte nödvän- digtvis i en annan. Vissa åtgärder, som översvämningsskydd längs en stor flod, kan kräva internationellt samarbete. Samarbetet på EU-nivå kring anpassning bör därför i första hand komplettera det nationella, regionala och lokala anpassnings- arbetet. I några fall kan gemensamma åtgärder vara till stor nytta. Integrering av klimat och anpassning i EU:s lagstiftning och finansieringsmekanismer Inom EU finns ett mycket stort antal rättsakter. EG-direktiv och förordningar finns på ett stort antal politikområden. I EU:s grön- bok om anpassning KOM(2007)354 föreslås en systematisk genomgång av EU:s lagstiftning med förslag på hur befintlig lagstiftning bör förändras för att ta hänsyn till klimatföränd- ringarna. Vi anser att bör stödja en sådan genomgång, i syfte att se till att EU:s rättsakter inte hindrar anpassningsåtgärder och, där så är möjligt, främjar att sådana kommer till stånd. Integrering av klimatanpassning i och andra finansieringsmekanismer är en möjlig utveckling av EU:s politik. Vi anser att bedömningar av vilka anpassningsåtgärder som kan vara nödvändiga för att t.ex. ett infrastrukturprojekt ska klara temperatur, nederbörd och vattennivåer i ett förändrat klimat bör ingå som en naturlig del i beslutsunderlaget för EU-medel till sådana projekt. bör verka för en översyn av regelverket för EU:s finansieringsinstrument med detta som utgångspunkt. I om anpassning nämns också möjligheten att tillskapa nya finansiella system för att stödja anpassning i samhällsplaneringen. I finns redan systemet med stöd för skydd till kommunerna för förebyggande insatser mot över- svämning, ras och skred. Vi föreslår vissa förändringar i detta system, se avsnitt 5.7. Vi anser att ett system på EU-nivå kan vara Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet motiverat men att det i så fall bör finnas möjligheter till nationella avvägningar. Kompletterande system, likt vårt för förebyggande åtgärder, bör få existera parallellt. Insatser till stöd för och andra känsliga ekosystem , dess ekosystem och de ekosystemtjänster detta hav erbjuder, riskerar att drabbas hårt av klimatförändringarna. Det finns en ökande förståelse för att åtgärder som påverkar hela avrinningsområde måste komma till stånd för att stärka förutsättningarna för att åter ska bli det rika innanhav det än gång var. Enligt klimatscenarierna och de analyser av bl.a. biogeokemiska processer, marinekologi vi studerat är det en ökande övergödning i kombination med klimatdrivna salthalts- minskningar och temperaturhöjningar som utgör de största hoten mot . Medan det finns få rimliga anpassningsåtgärder som kan hindra en uppvärmning och minskad salthalt finns desto fler möjligheter att påverka tillförseln av näringsämnen. Det hand- lar om åtgärder för att minska punktutsläpp, från bl.a. industrier och reningsverk, åtgärder för att minska utsläpp från hushåll och inte minst åtgärder i jordbruket. EU har en tydlig roll att spela för att minska tillförseln av näringsämnen till . EU:s strategi och det till strategin knutna EG-direktivet ökar i någon mån förutsättningarna för insatser till stöd för . En gemensam aktionsplan aktionsplan för , Baltic Sea Action Plan, som () diskuteras kan ytterligare bidra till att skapa förutsättningar för utökade insatser. Åtgärder på EU nivå bör ges fortsatt hög prioritet och bör vara pådrivande på EU-nivån. EU:s gemensamma jordbrukspolitik har utvecklats mot mer miljöstöd på bekostnad av rena prisstöd och liknande direkta subventioner. Vid kommande översyn bör denna utveckling fortsätta. Särskilt viktigt för att minimera näringsämnestillförseln är att incitament skapas för att bevara och nyskapa våtmarker och utveckla odlingssystem med mindre näringsämnesläckage. Låga förluster av näringsämnen m.m. bör vara en förutsättning för att stöd ska kunna utgå. Fler våtmarker kan också vara betydelsefulla för att bevara biologisk mångfald. Även i övrigt bör verka för att politiken utformas så att miljömålet ett rikt odlingslandskap kan nås även i ett förändrat klimat. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet Åtgärder för att minska diffusa utsläpp av näringsämnen från hushåll mm bör också komma till stånd. Förbud mot fosfater i tvättmedel är ett exempel på en åtgärd med detta syfte. Fisket i , liksom i andra hav gränsande till EU:s territorium styrs av ett kvotsystem som beslutas på EU-nivå. EU:s strategi är en grund för åtgärder även inom fiskeförvalt- ningen. Klimatförändringarna och deras effekter bör i fortsätt- ningen utgöra en viktig utgångspunkt för fiskeförvaltningen och för insatser på EU-nivå inom det området. Behovet av att minska dagens överfiskning blir än större. Flera infrastruktursatsningar, inte minst i de medlemsländer som kommit till vid de senaste utvidgningarna av unionen, finan- sieras delvis med EU-medel. Satsningar av detta slag kan påverka miljön i , men också andra känsliga ekosystem, bebyg- gelse och infrastruktur. Klimatförändringarna kan delvis ändra förutsättningarna för infrastruktursatsningar. Regelverket för bör utvecklas så att klimathänsyn tas. Åtgärder för anpassning till ett förändrat klimat bör utformas så att de inte ökar och helst bidrar till att minska näringsämnes- tillförseln till . Gemensamma eller koordinerade anpass- ningsåtgärder för översvämningsskydd kring de floder och vatten- system som rinner ut i är ett exempel på åtgärder där sådana hänsyn bör tas. Insatser för att bevara biologisk mångfald Klimatförändringarna innebär snabba förskjutningar av vegeta- tionszoner och ekosystem i nordlig riktning. Hotade konkurrens- svaga arter riskerar att slås ut när mer konkurrenskraftiga arter i ökad utsträckning slipper den klimatstress de utsätts för. Behovet av reträttvägar norrut kommer att bli stort för många arter. I ett förändrat klimat kommer vissa naturtyper att gå förlorade oavsett vilka insatser som vidtas för att skydda dem. I Att stoppa förlusten av biologisk mångfald till 2010 och därefter, KOM(2006)216 slutlig, nämns klimatför- ändringarna som ett hot mot biologisk mångfald. Några konkreta förslag för hur den biologiska mångfalden bättre kan skyddas i ett förändrat klimat, utöver komplettering av Natura 2000-nätverket, finns inte. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet Vi anser att en översyn av EU:s naturvårdspolitik behövs för att till fullo ta hänsyn till det faktum att vissa klimatförändringar är oundvikliga och för att prioritera insatser för skydd av ekosystem och arter så att reträttvägar norrut skapas. Bl.a. bör Habitat- direktivet (92/43/EEG), som styr arbetet med EU:s bevarande- program Natura 2000, ses över. Direktivet bygger på att områden där naturtyper och arter återfinns ska skyddas. Ökad tyngd bör läggas på att skapa miljöer som kan fungera som reträttkorridorer för arter som retirerar norrut. Behovet av aktiv flytt av arter bör också utredas. Insatser inom EU:s externa politik Väl genomförda anpassningsåtgärder på den europeiska nivån med synliga, positiva, resultat kan också tjäna som exempel för andra länder och regioner och kan stärka unionens trovärdighet. Sam- arbete med andra länder och regioner, såväl bilateralt som i inter- nationella fora som klimatkonventionen kan därigenom stärkas. Detta gäller särskilt anpassningsåtgärder som kommer EU:s grann- länder till nytta. I stort sett drar samma slutsatser i sin grönbok om anpassning. EU bör också fortsatt ta ledningen i det internationella arbetet främst inom klimatkonventionen och aktivt bidra till att det femåriga arbetsprogrammet genomförs och att arbetet med anpassningsfrågor utvecklas vidare inom ramen för klimat- konventionen. Inom EU:s biståndsbudget bör anpassningsfrågorna ges en framskjuten roll. Klimatförändringarna och deras påverkan på mottagarländerna, de projekt och program som unionen avser stödja bör vara en viktig faktor i avvägningen av vilka satsningar som unionen gör. Insatser för forskning och kunskapsuppbyggnad Forskning och kunskapsuppbyggnad kring anpassning kan i viss mån vinna på samordning. Många frågeställningar kring anpassning är specifika för landet eller området i fråga men ibland förekommer mer gränsöverskridande frågeställningar. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet Insatser på EU-nivå inom forskningen kring klimat och anpass- ning kan vara särskilt lämpade där effekter av en klimatförändring liknar varandra över unionen. Ett sådant område är påverkan på hälsan, t.ex. från höga temperaturer i kombination med ökade halter partiklar och ozon eller från vektorburna sjukdomar. Ett annat område där EU-nivån kan spela en viktig roll är för utvärderingar och kunskapsuppföljningar. Dessa områden nämns också i . I nämns också insatser för att bättre förstå effekterna av klimatförändringarna på olika områden. Särskilt pekar man på bättre förståelse av förändringar i ett antal havsområden, nämns dock inte. Vi anser att forskning kring föränd- ringar i bör vara ett av de centrala områdena för EU- gemensam kunskapsuppbyggnad, särskilt mot bakgrund av att , med dess unika miljö, i stort sett är omgivet av åtta EU-länder. bör verka för en översyn av samtliga EU:s rättsakter så att de dels inte hindrar anpassningsåtgärder, dels, där så är möjligt, främjar sådana åtgärder. bör vara pådrivande för åtgärder på EU-nivå som minskar sårbarhet i ett förändrat klimat inklusive: fosfatförbud för tvättmedel i hela EU, utbyggd rening av punktkällor, integrering av klimathänsyn i fiskeförvaltningen, hänsyn till näringsämnesproblematiken vid EU-finansierade infrastrukturprojekt och anpassningsåtgärder. bör särskilt verka för att ökat fokus läggs vid närings- ämnesproblematiken och påverkan på vid kommande översyner av EU:s jordbrukspolitik. bör verka för en översyn av EU:s naturvårdspolitik i syfte att öka fokus på klimatförändringarnas effekter vid skyd- det av ekosystem och arter. bör verka för att klimathänsyn integreras i EU:s finan- sieringsinstrument, inklusive strukturfonderna. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet bör verka för att EU fortsatt är aktivt i de internationella förhandlingarna kring anpassningsfrågor, för att genomföra anpassningsprojekt som också ger nytta för unionens grann- länder och för att klimat och anpassning ges en framskjuten plats i EU:s biståndsarbete. bör verka för att EU:s forskningsfinansiering inkluderar forskning kring anpassning till klimatförändringar, inklusive kunskapssammanställningar och uppföljningar. (2005). Förändringar under ytan. havsmiljö granskad på djupet. (2006). Vad händer med kusten – Erfarenheter från kom- munal och regional planering samt EU-projekt i Sveriges kust- områden. , univer- sitet (2007). Fallsvik, J., Hågeryd, A.-C., , B., , H., Edsgård, S., Löfling, P., , H., Thunholm, B. (2007). Klimat- förändringens inverkan i . Översiktlig bedömning av jord- rörelser vid förändrat klimat. SGI dnr 1-0611-0652. (2007). Naturskador och försäkringsskydd för småföretag. PM till utredningen. (2007). PM till Klimat- och sårbarhetsutred- ningen. (2003). Statens ansvar för skördeskador i samband med naturkatastrofer. PM Dnr Jo2003/1612. (2003). STUDS – Större utbrott av smittsamma djursjukdomar. (2007). Länsstyrelserna i (2006). Översvämningsrisker i fysisk planering. Rekommendationer för markanvändning vid ny- bebyggelse. (2007). Omprövning av vattenverksamhet. Natur- vårdsverket, Fakta, 8287, . Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet 2004/05:1. Utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar. 1985/86:150. Förebyggande åtgärder m.m. mot jordskred och andra naturolyckor. 2006/07:122. Ett första steg för en enklare plan- och bygglag. Riksdagsmotioner rörande naturskadefond: Riksdagsprotokoll, övriga: Interpellation 2000/01:291 Om ersättning för enskilda vägar betänkande 2005/06:FöU12 Behandlades i kammaren 060504, protokoll 2005/06:116 Interpellation 2006/07:172, protokoll 2006/07:51. (2007). (2002). Nationell databas för geotekniska undersökningar SGI nr 518. (2002). Regeringsuppdrag, Naturolyckor. PM till Försvarsdepartementet . (2005). Regleringen av bidrag och ersättningar som belastar anslagen 7:2 och 7:3 inom utgiftsområde 6. PM till Försvarsdepartementet, . (2007). Personlig kommunikation , och . (2007b). rapportserie översiktliga stabilitetskarteringar. (2007c). rapportserie översiktliga översvämningskarteringar. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet SGI (2001). Nationell översiktlig kartdatabas över skredförutsätt- ningar i ler- och siltjordar – Utveckling av databasprototyp och förslag till produktion. SGI (2006). På säker grund för hållbar utveckling – förslag till hand- lingsplan för att förutse och förebygga naturolyckor i vid förändrat klimat. SGI (2007). Personlig kommunikation och . (2006). Stormen 2005 en Skoglig analys. Skogs- styrelsens meddelande 1. (1994). Ansvars- och ersättningsfrågor vid ras och skred. Rapport 3:94, . (2007). (2007b). SOU 1995:40 Älvsäkerhet. SOU 2002:50 under utveckling, ett principbetänkande. SOU 2005:77 Får jag lov? Om planering och byggande. SOU 2006:94 Översvämningshot. Risker och åtgärder för , och . Delbetänkande Klimat- och sårbarhets- utredningen. (2007). Seminarium om försäkringar mot naturskador 070418. Viehhauser, M., , , , H., , P. (2006). Inventering av kommunernas hantering av översvämning, ras och skred inom den kommunala planeringsprocessen. 6 Slutsatser och förslag Klimatförändringen – vad vet vi och vilka osäkerheter finns? FN:s klimatpanel IPCC har dragit slutsatsen att den hittillsvarande uppvärmningen globalt uppgår till . Uppvärmningen har gått nästan dubbelt så snabbt jämfört med hela och det är mycket sannolikt att detta till största delen är orsakat av mänskliga aktiviteter. Den globala medeltemperaturen kommer med stor sannolikhet att öka med ytterligare 1,8 till slutet av detta sekel, jämfört med . I de internationella framtidsscenarier som sammanställts av IPCC styrs utsläppen av drivkrafter som befolkningsutveckling, ekonomisk tillväxt, teknikutveckling osv. Inga antaganden har lagts in om bestämda utsläppsminskningar. Osäkerhetsintervallet blir bredare med hänsyn till att naturliga kolsänkor påverkas av klimatförändringarna, och uppgår då till mellan 1,1 och . Med bestämda utsläppsminskningar kan temperaturhöjningarna begränsas . En viss fortsatt uppvärm- ning går dock inte att undvika. Som ett räkneexempel på detta har IPCC visat att om man antar att växthusgaskoncentrationerna i atmosfären frystes nivå, vilket skulle kräva att utsläppen upphörde helt, så skulle ändå temperaturen stiga med ytterligare . Det finns en relativt stor överensstämmelse mellan ett stort antal modeller att temperaturen i och kommer att stiga mer än det globala genomsnittet. Nederbörds- mönstren kommer också att förändras, med ökningar av neder- börden i , men här finns en större osäkerhet. Det är också mer osäkert hur vindar och stormar utvecklas i vår del av världen. Havsnivån kommer enligt IPCC:s senaste rapport globalt att stiga med 0,2 0,6 meter , något mer i Nord- sjön och . Nivån kommer sedan att fortsätta att stiga under många . Den osäkra ytterligare havsnivåhöjning som härrör från avsmältning av isarna på och är då inte inräknad. Sammantaget är det uppenbart att de vetenskapliga resultaten visar att kommer att påverkas kraftigt av en klimat- förändring. Säkerheten i denna slutsats är tillräcklig för att kunna avgöra att långtgående anpassningsåtgärder kommer att krävas. De scenarier som vi tagit fram om hur klimatet kommer att förändras i innehåller en del osäker- heter. Huvuddragen i scenarierna är dock så pass robusta att de kan användas som planeringsunderlag för att påbörja en klimat- anpassning av det svenska samhället. De scenarier vi analyserat visar på dramatiska förändringar i klimat vid slutet av seklet. Vinterklimatet i stora delar av kommer att likna det vi har i norra . Nederbörden ökar i större delen av landet , vinter och vår. får vi ett varmare klimat och torrare klimat särskilt i . Skyfallen kommer att bli mer intensiva. Analyser gjorda utifrån de scenarier vi studerat visar bl.a. följande kon- sekvenser. Översvämningsrisken i sjöar och vattendrag ökar främst i och västra samt i delar av . Be- byggelse och teknisk infrastruktur, särskilt vägar, järnvägar och dagvattensystem drabbas. Bland annat är utsatt. Kostnaderna för ökningen av översvämningar av byggnader uppskattas till . Högre flöden och ändrat tillrinningsmönster riskerar att minska dammsäkerheten, särskilt vid mindre dammar. Havsnivåhöjningen leder till en ökad översvämningsrisk vid högvatten i kustområden särskilt i , bland annat är och Falsterbonäset utsatt. finns risk för omfattande kusterosion, till exempel på . Ökningen av intensiv nederbörd över större delen av landet påverkar dagvattensystemen. Källaröversvämningar på grund av överfulla avloppssystem riskerar därmed att öka. Ras- och skredrisken ökar på många håll i landet på grund av ökad nederbörd, intensivare nederbörd och ökade flöden. Utsatt är framför allt bebyggelse och infrastruktur i , östra och Norrlands kustland. En följdkonsekvens är en ökad risk för förlust av människoliv och för ekonomiska förluster. Den ökade nederbörden leder till förutsättningar för ökad vattenkraftproduktion, framförallt i landets norra delar, med uppskattningsvis 15 . Temperaturförändringarna leder till ett minskat uppvärmnings- behov. Beräkningar visar på en minskning med . ökar kylbehovet cirka fem gånger. Vegetationssäsongen blir längre och temperaturen ökar vilket gynnar skogstillväxten, som ökar med 20 . Jord- brukets förutsättningar förbättras också. Risken för skador av insektsangrepp ökar dock. Den ökade skogstillväxten kombinerat med blötare mark och mindre tjäle leder till ökad stormfällning av skog, vilket drabbar system med luftledningar, detta oavsett stormarnas intensitet och frekvens. Förutsättningarna för rennäringen förändras. Längre vegeta- tionssäsong och mer bete uppväger knappast försvårade vinter- betesförhållanden. Turistnäringen kan bli en vinnare men vinterturismen får det svårt på med försämrad snötillgång. Årstidernas förändrade längd och klimat ändrar förutsättningar- na för markekosystemen med en förskjutning mot norr av ekosystem och arter. Den biologiska mång- falden och den lokala förekomsten av växt- och djurarter, inklusive insekter påverkas. Nya arter kommer att få fotfäste i landet. Övergödningen av sjöar och vattendrag ökar. Fisket påverkas starkt genom förändring i artsammansättning och förskjutning mot varmvattenarter. Främmande arter kommer också att breda ut sig. Totala fiskuttaget kan möjligen öka, särskilt i vissa insjöar. Torskfisket i riskerar helt försvinna. Framställningen av dricksvatten försvåras med mer humus i vattnet och större risk för både kemisk och mikrobiell för- orening av vattentäkter vid översvämningar. En ökad risk för högre medelvind samt ökad nederbörd minskar salthalten i och vi får i så fall en dramatisk förändring av ekologin. Biologin i egentliga kommer då att likna den vi har i . Den biologiska mångfalden minskar och många arter försvinner, bland annat torsken. Vid mindre dramatiska förändringar av salthalten kommer temperatur, närsaltbalans och ekosystem även att påverkas starkt. Extremt höga temperaturer blir allt vanligare och leder till en ökad dödlighet för utsatta grupper som sjuka och äldre. En ökad frekvens av översvämningar ökar risken för smittspridning, bl.a. genom överspolning av betesmark och bräddning av avlopps- vatten. Ett varmare klimat ökar också risken för spridning av både gamla och nya sjukdomar. Bortom kommer klimatförändringen att fortsätta. Bland annat kommer havsnivån att fortsätta stiga under många . Stora kustområden kommer på lång sikt att hotas. Ökade skadekostnader men också ökade intäkter De totala skadekostnaderna av kommande klimatförändringar som vi beräknat utifrån sektors-områdesanalyserna uppgår till i stor- leksordningen 1 , enligt de antaganden som redovisas i avsnitt 4.8.3. Detta är naturligtvis en ansenlig summa. Utslaget och mot bakgrund av den förmodade ekonomiska tillväxten är det dock ingen kostnad som på något avgörande sätt påverkar eko- nomi. Inom vissa sektorer eller områden är emellertid påverkan på ekonomin så stor att det kan ge konsekvenser för näringars över- levnad eller kraftigt förändra strukturen. Exempel på detta är vinterturismen och rennäringen. Enskilda kan också drabbas hårt. Vi bedömer att det finns vissa brister i försäkringsskyddet mot naturolyckor. Dessa brister motiverar dock inte ett särskilt statligt stöd för sådana olyckor. De luckor som finns bedöms vara av en art som kan hanteras av privata försäkringsbolag. Det privata försäkringsskyddet behöver dock utvecklas vad gäller skador på grund av naturolyckor. Det bör också påpekas att de beräknade skadekostnaderna sannolikt är underskattade. Detta kan bland annat gälla för järn- vägar, dammar, skyfall och stormar. Vi kan också räkna med kon- sekvenser för ett antal verksamheter som vi överhuvudtaget inte fångat in. De indirekta samhällskostnaderna är inte heller med- räknade. ökar intäktspotentialen till följd av klimatförändringar med i storleksordningen 1 . Framför allt är det minskade kostnader för upp- värmning, ökad vattenkraftproduktion, skogstillväxt och ökade skördar som bidrar till detta. De tre senare posterna kräver dock anpassningsåtgärder och i viss utsträckning investeringar för att potentialen ska kunna realiseras. Turismen är ytterligare ett område där det finns en stor potential till expansion, även om delar av vinterturismen hotas. Se vidare avsnitt 4.8.3. Det är vanskligt att jämföra kostnader och intäkter på grund av de betydande osäkerheterna. Dessutom är osäkerheterna i kost- nadsberäkningarna mycket större än i intäktsberäkningarna. En övergripande slutsats är att posterna i stort sett är av samma storleksordning om klimatförändringarna ligger inom ramen för de scenarier vi utgått i från. Intäkter och kostnader kan dock inte kvittas mot varandra, eftersom de till stor del uppstår i olika sektorer och hos olika aktörer.