sou · GWB3116 · 2008-12-16 00:00:00 — Begreppen försäljningsprogram och programtjänst definieras i 3 kap. 1 §. Med hänsyn till AV-direktivets bestämmelser om s.k. teleshoppingblock i artikel 18a måste sändningstiden för programtjänsten vara minst . 2 § Den sammanlagda annonstiden i TV-sändningar får vid ett givet tillfälle inte understiga en minut sedan sändningstiden för annonssignaturen enligt 6 § har räknats bort. Paragrafen motsvarar 7 kap. 6 § i den nuvarande radio- och TVlagen. Författningskommentar SOU 2008:116 förarbeten finns i prop. 1995/96:160 s. 179. Program som inte får avbrytas av annonser 3 § I TV-sändningar och beställ-TV får program som innehåller gudstjänster eller program som huvudsakligen riktar sig till barn inte avbrytas av annonser. Paragrafen motsvarar 7 kap. 7 b § första stycket i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2002:116) med tillägget att den även gäller för beställ-TV. Övervägandena finns i avsnitt 6.13.4. Paragrafen genomför delvis artikel 11.2 i AV-direktivet. Innebörden av bestämmelserna är att det är förbjudet med annonsavbrott i program som huvudsakligen vänder sig till barn och program som innehåller gudstjänster. Med gudstjänst avses en religiös ceremoni enligt den ordning som gäller för respektive trossamfund. I fråga om program som huvudsakligen riktar sig till barn är reglerna strängare än vad som följer av direktivet. När det gäller program med gudstjänster motsvarar förbudet vad som gäller enligt artikel 11.2. När program får avbrytas av annonser 4 § Andra program i TV-sändningar än sådana som avses i 3 § får avbrytas av annonser bara om det kan ske på ett sådant sätt att avbrottet – med hänsyn till naturliga avbrott i programmet och programmets längd och karaktär – inte påverkar programmets integritet och värde eller kränker rättighetshavarnas rättigheter. Vid sändning av biograffilmer, filmer producerade för TV och nyhetsprogram gäller utöver kraven i första stycket att det måste vara minst mellan avbrotten. Paragrafen motsvarar delvis 7 kap. 7 § i den nuvarande radio- och TV-lagen och genomför i svensk rätt artikel 11.1 och delvis artikel 11.2 i AV-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.13.4. De föreslagna bestämmelserna i paragrafens första stycke gäller andra program än sådana som avses i 8 kap. 3 §, dvs. program som inte huvudsakligen vänder sig till barn eller innehåller 510 SOU 2008:116 Författningskommentar gudstjänster. För sådana program är det tillåtet med avbrott för annonser, om vissa förutsättningar är uppfyllda. Som grundläggande förutsättning gäller att avbrottet inte får kränka programmets integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter. Motsvarande gäller enligt såväl artikel 11.1 TV-direktivet som 7 kap. 7 § radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2002:116). De förarbetsuttalanden som gjordes då bestämmelserna infördes i radio- och TV-lagen gäller fortfarande (se prop. 2001/02:82 s. 14). Någon ändring i förhållande till vad som gäller är inte avsedd. Andra stycket gäller sändningen av program med biograffilmer, filmer producerade för TV och program som handlar om nyheter eller innehåller nyhetskommentarer. För dessa program gäller – utöver kraven i första stycket – att det måste gå minst mellan avbrotten. Bestämmelserna har en direkt motsvarighet i artikel 11.2 i AV-direktivet. Annonssignatur 5 § Före och efter varje sändning av annonser i TV-sändningar och beställ-TV ska det sändas en särskild signatur som tydligt skiljer annonserna från övriga sändningar. Signaturen ska bestå av både ljud och bild. I sökbar text-TV, försäljningsprogram och vid annonsering med delad skärm ska signaturen alltid vara löpande. Den behöver dock bara anges i bild. I fråga om TV-sändningar som regeringen lämnar tillstånd till får regeringen medge undantag från skyldigheten enligt första stycket och kravet på kortaste annonstid enligt 2 §. Undantag får även medges av Radio- och i fråga om sändningar av TV-program som verket lämnar tillstånd till. Bestämmelser om reklamidentifiering finns i 9 § marknadsföringslagen (2008:486). Paragrafen motsvarar delvis 7 kap. 1 § i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2007:1289) med tillägget att den även gäller för beställ-TV och vid annonsering med delad skärm. Den genomför i svensk rätt artikel 10.1 i AV-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.12.3. Författningskommentar SOU 2008:116 I första stycket finns bestämmelser om annonssignatur som i huvudsak stämmer överens med vad som gäller enligt radio- och TV-lagen. Bestämmelserna i andra stycket motsvarar 7 kap. 1 § andra stycket i den nuvarande radio- och TV-lagen. I tredje stycket finns en påminnelse om bestämmelserna om annonsidentifikation i 9 § marknadsföringslagen. Motsvarande påminnelse finns i 7 kap. 2 § andra meningen i den nuvarande radio- och TV-lagen. Uppgift om i vems intresse en annons sänds 6 § Av en annons som inte är reklam och som förekommer i TV-sändning, sökbar text-TV eller beställ-TV ska det framgå i vems intresse den sänds. Paragrafen motsvarar i sak 7 kap. 2 § första meningen i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2008:419) med tillägget att den också omfattar sökbar text-TV och beställ-TV. förarbeten finns i prop. 1995/96:160 s. 177. Reklam och barn 7 § I TV-sändningar och beställ-TV får reklam inte syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn . Reklam får inte heller förekomma före eller efter ett program eller en del av ett program som huvudsakligen vänder sig till barn . Paragrafens första stycke motsvarar 7 kap. 4 § första stycket i den nuvarande radio- och TV-lagen med tillägget att den även gäller för beställ-TV. Andra stycket motsvarar nuvarande 7 kap. 7 b § tredje stycket (senaste lydelse SFS 2002:116). förarbeten finns i prop. 1990/91:149 f. och prop. 1995/96:160 s. 115 f. 512 SOU 2008:116 Författningskommentar Personer som inte får förekomma i reklam och andra annonser 8 § I reklam i en TV-sändning eller beställ-TV får det inte förekomma personer som spelar en framträdande roll i program som huvudsakligen vänder sig till barn . Paragrafen motsvarar 7 kap. 4 § andra stycket i den nuvarande radio- och TV-lagen med tillägget att den även gäller för beställTV. förarbeten finns i prop. 1990/91:149 s. 117 f. och prop. 1995/96:160 s. 115 f. 9 § I annonser i TV-sändningar eller beställ-TV får det inte uppträda personer som spelar en framträdande roll i program som huvudsakligen handlar om nyheter och nyhetskommentarer. Paragrafen motsvarar i sak 7 kap. 3 § i den nuvarande radio- och TV-lagen med tillägget att den också omfattar beställ-TV. förarbeten finns i prop. 1990/91:149 s. 88 f. och prop. 1995/96:160 s. 178. Annonsering med delad skärm 10 § I en TV-sändning som består av direktsända evenemang som pågår utan avbrott får annonser sändas med delad skärm, om det sker på ett sådant sätt att programmets integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter inte kränks. Första stycket gäller även vid återutsändning av ett program i oförändrat skick i TV-sändning eller beställ-TV. Paragrafen är ny. Den genomför inte någon artikel i . Övervägandena finns i avsnitt 8.6. Innebörden av paragrafen är att det i vissa typer av program och under särskilda förutsättningar är tillåtet att sända annonsering med delad skärm. Begreppet annonsering med delad skärm definieras i 3 kap. 1 § (se författningskommentaren till denna bestämmelse). I första stycket anges under vilka förutsättningar annonsering med delad skärm får ske. Ett grundläggande krav är att programmet 513 Författningskommentar SOU 2008:116 är ett direktsänt evenemang som fortgår oavsett om programföretaget väljer att göra annonsavbrott eller inte. Exempel på sådana evenemang är maratonlopp, cykeltävlingar och , liksom direktsända kulturevenemang där det inte görs pauser för publiken. Gemensamt för dessa evenemang är att det finns en livepublik och att det inte är möjligt för programföretaget att göra pauser i programmet för att sända annonser utan att TV-publiken går miste om en del av handlingen. Om däremot evenemanget utformas så att programföretagens behov av avbrott för reklam tillgodoses, t.ex. genom särskilda pausinslag för livepubliken som saknar samband med evenemanget i övrigt, får reklamavbrott inte ersättas med annonsering med delad skärm. Annonsering med delad skärm är vidare tillåten bara om annonseringen kan ske utan att programmets integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter kränks. Programföretaget kan självt bestämma om annonssändningen på delad skärm ska förenas med ljud eller inte och hur stor del av skärmbilden som annonserna ska uppta. Sådana överväganden måste dock ske utifrån kraven på att programmets integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter inte kränks. Publiken ska ha möjlighet att ta del av programmet så ostört som möjligt. Det kan därför vara mer acceptabelt att visa en sekvens med annonser på delad skärm och låta annonssändningen ta upp mera plats under delar av en sändning från t.ex. en idrottstävling då det inte händer så mycket. Under sådana delar av tävlingen då tittarna har större intresse av att se vad som inträffar bör eventuella annonssändningar bara få uppta en mindre del av bilden. Vid målgång i kortdistanslopp som sker under ett kortvarigt förlopp bör det normalt sett inte vara tillåtet med annonsering med delad skärm. Om målgången håller på under ett längre tidsförlopp kan dock bedömningen bli en annan och annonseringen vara tillåten. Övriga annonsbestämmelser, dvs. om högsta tillåtna annonstid, annonssignatur, förbud mot viss reklam och mot visst innehåll samt om annonsplacering, gäller även annonser som sänds med delad skärm. I de fall då det är tillåtet att sända reklam med delad skärm enligt denna bestämmelse är det enligt andra stycket också tillåtet att reprisera programmet i samma skick, trots att det då är direktsänt. Detta gäller dock endast i de fall då evenemanget i fråga först har visats i direktsändning och programmet därefter repriseras i sin helhet. Om det däremot är ett sammandrag av den tidigare direktsändningen får annonser inte sändas med delad 514 SOU 2008:116 Författningskommentar skärm. Annonsavbrott får då i stället läggas in i enlighet med de allmänna reglerna för annonsplacering. I 5 § finns bestämmelser om annonssignatur och annonsering med delad skärm som innebär att signaturen alltid ska vara löpande. Virtuell annonsering 11 § Virtuell annonsering får förekomma i TV-sändningar och beställ-TV under förutsättning att annonseringen inte 1. är mer framträdande än den annonsering som normalt förekommer på den plats varifrån sändningen sker eller på något annat sätt inverkar störande på tittarnas möjligheter att uppfatta programmet, eller 2. innebär att programmets integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter kränks. Före och efter varje sändning av program som innehåller virtuell annonsering ska programföretaget på lämpligt sätt upplysa om att sådan annonsering förekommer. Bestämmelserna i 1–5 §§ tillämpas inte vid virtuell annonsering. Paragrafen är ny och genomför inte någon artikel i . Övervägandena finns i avsnitt 9.5 (se även SOU 2005:62, avsnitt 4). Begreppet virtuell annonsering definieras i 3 kap. 1 §. Av definitionen framgår att därmed avses annonser som på elektronisk väg fogas in i TV-bilden på fasta föremål eller på marken där annonsmeddelanden kan placeras ut fysiskt och som normalt också används för sådana annonser. Till skillnad från annonser, som utgör särskilda utsända meddelanden, ingår virtuell annonsering i ett TVprogram där den ersätter andra delar av TV-bilden. Innebörden av bestämmelserna i paragrafens första stycke är att virtuell annonsering är tillåten, om de krav som anges i punkterna 1 och 2 är uppfyllda. I punkt 1 anges att virtuella annonser inte får vara mer framträdande än den annonsering som normalt förekommer på den plats varifrån sändningen sker eller på något annat sätt inverka störande på de mottagandes möjligheter att uppfatta programmet. Det betyder att det inte är tillåtet att exempelvis göra de virtuella meddelandena större eller ge dem en mer iögonfallande färgsättning än skyltar som normalt förekommer på platsen eller på marken. Ett annat exempel på när annonseringen strider mot kravet 515 Författningskommentar SOU 2008:116 i punkt 1 är att den virtuella annonseringen använder sig av rörliga bilder i större omfattning än den verkliga annonseringen. Virtuell annonsering får inte heller i övrigt inverka störande på tittarnas möjligheter att uppfatta programmet. Bildkvaliteten får således inte bli sämre än om virtuell annonsering inte förekommer i sändningen. Virtuell annonsering ska således inte medföra någon skillnad när det gäller tittarnas möjligheter att uppfatta programmet jämfört med om det är verkliga annonser som avbildas. I punkt 2 slås fast att virtuell annonsering inte får användas på ett sådant sätt som innebär att programmets integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter kränks. I viss mån överlappar bestämmelserna i denna punkt vad som gäller enligt punkt 1. I andra stycket finns bestämmelser med krav på att programföretaget före och efter sändningen ska informera om att sändningen kommer att innehålla eller har innehållit virtuell annonsering. Informationen ska lämnas på lämpligt sätt. Den får inte visas alltför hastigt, med för liten text eller tillsammans med så mycket annan information att det blir svårt för tittarna att ta till sig upplysningen. I tredje stycket anges att bestämmelserna om annonstid, annonssignatur och annonsplacering i 1–5 §§ inte gäller vid virtuell annonsering. Däremot gäller – som framgår av andra stycket – att information ska lämnas att det förekommer virtuell annonsering. Elektroniska företagsskyltar 12 § I sportprogram i TV-sändningar och beställ-TV får namnet på eller logotypen för det eller de företag som tillhandahållit den utrustning eller de tjänster som är nödvändiga för att producera information om resultat, matchställning eller dylikt fogas in i TV-bilden elektroniskt under förutsättning att följande villkor uppfylls. Namnet eller logotypen visas i samband med sändningen av den information som företaget i fråga tillhandahållit. Programföretaget eller leverantören av beställ-TV får inte någon ersättning för visningen. Företagsnamnet eller logotypen förenas inte med ljud och tar bara upp en liten del av bilden. Företagsnamnet eller logotypen visas i rimlig omfattning. SOU 2008:116 Författningskommentar Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande radio- och TVlagen och genomför inte någon särskild bestämmelse i AV-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 10.4 (se även SOU 2005:62, avsnitt 5). I paragrafen finns bestämmelser som innebär att det är möjligt att i sportprogram på elektronisk väg foga in namnet på eller logotypen för det eller de företag som tillhandahåller den utrustning eller de tjänster som är nödvändiga för att producera information om resultat, matchställning eller liknande i TV-bilden (s.k. elektroniska företagsskyltar). En elektronisk företagsskylt är inte att betrakta som reklam. Så får ske om vissa förutsättningar som räknas upp i punkterna 1–4 är uppfyllda. Av punkt 1 följer att det måste vara det eller de företag vars namn som visas i bild som också har tillhandahållit den utrustning eller de tjänster som används vid t.ex. tidtagning eller resultatsammanställning. Att infoga ett namn på ett annat företag som kanske visserligen sponsrat tävlingen som sådan men utan att tillhandahålla sådan teknisk utrustning eller tjänst som avses är således inte tillåtet. Enligt punkt 2 får programföretaget eller leverantören av beställ-TV inte heller ta betalt eller få någon annan ersättning för att visa dessa företagsskylten. Om företaget får ersättning omfattas meddelandet av reklambegreppet så som det har definierats i 3 kap. 1 §. I punkt 3 föreskrivs att det är bara företagets namn eller logotyp som får visas. Produktnamn, slogans, bilder eller dylikt får alltså inte förekomma. Infogandet av ett företagsnamn eller en logotyp i bild får inte heller förenas med ljud av något slag. Det krävs också att företagsnamnet bara tar upp en liten del av bilden. Normalt utgörs en företagsskylt av en liten del av en ruta med tid- och resultatinformation som i sin tur bara tar upp en mindre del av bilden. Av punkt 4 framgår slutligen att företagsnamnet eller logotypen bara får visas i rimlig omfattning. Däri ligger ett krav på att skylten visas bara åt gången, såsom några till ett tiotal sekunder. Det är i övrigt varken möjligt eller lämpligt att närmare reglera innebörden av begreppet i rimlig omfattning. Frågan får överlämnas till rättstillämpningen. Det måste i stor utsträckning bli fråga om en prövning i det enskilda fallet. Om Europeiska radiounionen (EBU) medverkat vid besluten om placering och omfatt517 Författningskommentar SOU 2008:116 ning av företagsskyltar i en viss sändning bör vad som har överenskommits normalt kunna accepteras. I andra fall kan de rekommendationer som EBU utfärdar tjäna till ledning för bedömningen av vad som är rimligt. Reklam för alkohol och tobak 13 § Bestämmelser om förbud mot reklam för alkoholdrycker och tobaksvaror finns i 4 kap. 10 § alkohollagen (1994:1738) och i 14 § tobakslagen (1993:581). Paragrafen motsvarar 7 kap. 9 § första meningen i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 1999:1009). förarbeten finns i prop. 1995/96:160 s. 181. Reklam för läkemedel och medicinsk behandling 14 § Reklam för medicinsk behandling som bara är tillgänglig efter ordination får inte sändas i TV-sändningar och beställ-TV. Försäljningsprogram för läkemedel eller för medicinsk behandling får inte förekomma i TV-sändningar och i beställTV. Bestämmelser om förbud mot vissa slag av marknadsföring av läkemedel finns i läkemedelslagen (1992:859). Av läkemedelslagen följer att bestämmelserna övervakas av . Paragrafen motsvarar 7 kap. 10 § första, tredje och fjärde styckena i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2006:255). förarbeten finns i prop. 1995/96:160 s. 117 f. Reklamförbud för lokala kabelsändarorganisationer 15 § En lokal kabelsändarorganisation får inte sända reklam. Paragrafen motsvarar 7 kap. 11 § i den nuvarande radio- och TVlagen. Den enda skillnaden är att ett tidigare undantag för sponsringsmeddelanden strukits, eftersom sponsringsmeddelanden inte 518 SOU 2008:116 Författningskommentar längre omfattas av reklambegreppet och något undantag därför inte längre behövs. Vi föreslår att begreppet lokal kabelsändarorganisation ersätter begreppet lokalt kabelsändarföretag (se vidare 9 kap. 5 §). Undantag för reklam för den egna programverksamheten 16 § Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte för sådan reklam som en leverantör av medietjänster gör för sin egen programverksamhet. Paragrafen motsvarar 7 kap. 12 § första stycket i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2002:116). förarbeten finns i prop. 1995/96:160 s. 182. 9 kap. Vidaresändningar i kabelnät Skyldighet att vidaresända program 1 § Var och en som äger eller på annat sätt förfogar över ett elektroniskt kommunikationsnät som används för överföring av TV-sändningar till allmänheten genom tråd ska, om ett betydande antal hushåll som är anslutna till nätet använder det som sitt huvudsakliga medel för att ta emot TV-sändningar, se till att de boende i de anslutna hushållen kan ta emot TVsändningar som sker med tillstånd av regeringen och som kan tas emot i området utan villkor om särskild betalning. Skyldigheten gäller bara för TV-sändningar för vilka sändningstillståndet har förenats med krav på opartiskhet och saklighet samt ett villkor om ett mångsidigt programutbud där det ska ingå nyheter. En sådan sändningsplikt gäller bara om förutsättningarna för vidaresändning enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk är uppfyllda. TV-sändningar enligt första stycket ska kunna tas emot på ett tillfredsställande sätt och utan kostnad för själva mottagningen. Sändningsplikten enligt första stycket gäller även TVsändningar som en tillståndshavare genomför för att uppfylla 519 Författningskommentar SOU 2008:116 skyldigheten att sända till hela landet eller till delar av landet, men där sättet att sända inte kräver regeringens tillstånd. Paragrafen motsvarar 8 kap. 1 § första–tredje styckena i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2007:1333). förarbeten finns i prop.2004/05:105 s. 18 f. och s. 36 f. Antalet programtjänster som omfattas av sändningsplikten 2 § Sändningsplikten enligt 1 § omfattar inte fler än fyra programtjänster som sänds av tillståndshavare vars verksamhet finansieras genom TV-avgifter enligt lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Paragrafen motsvarar 8 kap. 1 § fjärde stycket i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2007:1333). förarbeten finns i prop. 2004/05:105 s. 22 f. och s. 38 f. Teknik som ska användas vid vidaresändning 3 § I nät där TV-sändningar sker med både analog och digital teknik ska vidaresändning ske med analog teknik av minst två programtjänster som avses i 2 §, om de sänds eller har sänts ut med analog teknik. I övrigt får vidaresändning ske med digital teknik. Paragrafen motsvarar 8 kap. 1 § femte stycket i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2007:1333). förarbeten finns i prop. 2004/05:105 s. 22 f. och s. 38 f. Undantag från sändningsplikten 4 § Sändningsplikten enligt 1 § gäller inte för en anläggning där ett begränsat antal TV-program förs fram till abonnenterna genom ett allmänt kommunikationsnät, som består av parkabel av metall, med hjälp av digital teknik. SOU 2008:116 Författningskommentar Sändningsplikten enligt 1 § första stycket omfattar inte sändningar som sker med stöd av tillstånd till vidaresändning enligt 4 kap. 7 §. Paragrafen motsvarar 8 kap. 1 § sjätte–sjunde styckena i den nuvarande radio- och TV-lagen (senaste lydelse SFS 2007:1333). förarbeten finns i prop. 1995/96:160 s. 124 f. och s. 183, prop. 1997/98:184 s. 57 f. och 73 f. samt i prop. 2004/05:105 s. 22 f. och s. 38 f. Sändningsutrymme för TV-program från lokala kabelsändarorganisationer 5 § De som äger eller annars förfogar över ett elektroniskt kommunikationsnät som används för överföring av TVsändningar till allmänheten genom tråd och som minst 100 av de hushåll som är anslutna till nätet använder som sitt huvudsakliga medel att ta emot TV-sändningar ska, i varje kommun där de har ett sådant kommunikationsnät, kostnadsfritt tillhandahålla ett särskilt bestämt utrymme för sändningar av TV-program från en eller flera lokala kabelsändarorganisationer som har förordnats av Radio- och . I nät där TV-sändningar sker med både analog och digital teknik ska utrymme för sändningar av en lokal kabelsändarorganisation tillhandahållas med både analog och digitalt sändningsteknik. Första stycket motsvarar i sak 8 kap. 2 § i den nuvarande radio- och TV-lagen. Bestämmelsen om vilka som har skyldighet att tillhandahålla sändningsutrymme har, i likhet med vad som redan gäller enligt 1 §, anpassats till artikel 31 i direktiv /22 EG om samhällsomfattande tjänster. Vidare har lokala kabelsändarföretag fått en ny benämning, lokala kabelsändarorganisationer. Enligt andra stycket, som är nytt, ska sändningsutrymme för lokala kabelsändarorganisatorer tillhandahållas både analogt och digitalt i nät som använder båda sändningsteknikerna. Överväganden finns i avsnitt 16.3.4. förarbeten finns i prop. 1991/92:53 s. 42 och prop. 1995/96:160 s. 183 f. 521 Författningskommentar SOU 2008:116 Undantag 6 § Vad som sägs i 1–3 och 5 §§ gäller inte om vidaresändningarna i anläggningen bara avser TV-program från sändare på jordytan på lägre frekvens än 3 gigahertz. Paragrafen motsvarar 8 kap. 3 § i den nuvarande radio- och TVlagen. förarbeten finns i prop. 1995/96:160 s. 124 f. och s. 184.