sou · GWB3129 · 2008-12-15 00:00:00 — Piloterna inom Polisflyget ska också genomgå utbildningen. 9.1.2Program för efterforskning av försvunna personer i andra fall Förordningen om skydd mot olyckor anger att myndigheter med ansvar för statlig räddningstjänst ska ha program för räddnings- tjänst. Programmet ska innehålla uppgifter om vilken förmåga myndigheten har och avser att skaffa sig för att göra räddnings- insatser. Som en del av förmågan skall anges vilka resurser myn- digheten har och avser att skaffa sig. Ett fåtal polismyndigheter har väl utvecklade program för efterforskning av försvunna personer. Programmen innehåller sällan någon bedömning av vilka flygande resurser som är nöd- vändiga för att man ska kunna utföra sitt uppdrag. Enligt Förordningen om skydd mot olyckor ska polisen inom fjällområden: Efterforska och rädda den som har försvunnit under sådana omständigheter att det kan befaras att det föreligger fara för hans liv eller allvarlig risk för hans hälsa. Rädda den som har råkat ut för en olyckshändelse eller drabbats av en sjukdom och som snabbt behöver komma under vård eller få annan hjälp. Ansvaret för fjällräddningen ligger hos polismyndigheterna i , , samt . I polismyndigheterna finns funktionen Polischef i beredskap. Vid räddningstjänst blir Polischef i beredskap räddningsledare, alterna- tivt den som denne utser. Larm om fjällräddning mottas av vakthavande befäl (VB) vid polisens länskommunikationscentraler (LKC). Vakthavande befäl ska vara utbildade till förundersökningsledare. Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall Fjällräddningspatrullerna består av poliser och frivilliga fjäll- räddare. De frivilliga fjällräddarna utgörs av fjällvan ortsbefolkning som utrustas och utbildas av polisen. Civila Fjällräddarnas Riks- organisation (CIFRO) bildar tillsammans med polisen organisa- tionen Fjällräddningen. En fjällräddningspatrull kan ledas av en polisinsatschef eller av en frivillig fjällräddare som är utbildad till insatsledare för fjäll- räddning. Det finns alpina fjällräddningsgrupper i och med specialkompetens för räddningsuppdrag i fjällbranter, raviner, glaciärer, linbanor etc. Den alpina fjällräddningsgruppen i vinschtränar med Polisflyget i . Inom fjällområdet finns det en mängd grottor som besöks av turister och speleologer. Dykning förekommer också om än i mindre omfattning. Polisen utbildar och utrustar särskilda grott- räddargrupper. Grotträddargrupper finns i , och i . Polisen har egna eller hyr in snöskotrar vid tjänstgöring i fjäll- området. De frivilliga fjällräddarna tillhandahåller mot ersättning egna skotrar. På strategiska platser finns det depåer med utrustning som bl.a. innehåller belysning, tält, räddningspulkor, lavinsondrar, spadar, och hjulbårar. I finns det 25–30 hundar som är utbildade för lavinsök och efterforskning av personer i fjällområde. finns ett samordnande ansvar för fjällräddningen hos . En tjänst är avsatt för att samordna fjällrädd- ningen. Tjänstemannen har sin placering hos en polismyndighet i fjällkedjan. genomförde utredningen räddningens framtid – Hur skall fjällräddningen organiseras? Utred- ningen föreslår att det samordnande ansvaret ska flyttas från till . Den samordnande funktionen ska fortfarande finnas lokaliserad hos en polismyndig- het i fjällkedjan. Vidare föreslås att de fjällräddningssamordnare som finns i respektive fjällräddningsansvarig polismyndighet ska få ett tydligare uppdrag. Utredaren konstaterar vidare att fjällrädd- ningen styrs av en mängd olika dokument, som sinsemellan inne- håller motstridiga uppgifter. Utredaren föreslår därför att nya föreskrifter och allmänna råd ska utarbetas. Antalet fjällräddningsinsatser varierar mellan åren, vilket fram- går av tabell 9.2. Fjällräddningsfallen delas upp i efterforskning av Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall personer som försvunnit i fjällvärlden, samt räddning av personer som är sjuka eller är råkat ut för en olycka. Antal rapporterade fall av fjällräddningTPF FPT Räddning vid sjukdom/olycka Förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor anger att myndig- heter med ansvar för statlig räddningstjänst ska ha program för dessa verksamheter. har emellertid bara två av fyra polis- myndigheter upprättat program för fjällräddningstjänst. De pro- gram som finns innehåller ingen närmare bedömning av vilka helikopterresurser som är nödvändiga för att man ska kunna utföra sitt uppdrag. 9.2.2Gränsdragningsproblem mellan sjuktransporter och fjällräddning När det gäller fjällräddningen finns problem i samverkan mellan landstingen och polisen avseende helikopter- användning. Landstingen har hävdat att polismyndigheterna i allt för stor utsträckning anser att olyckor i fjällterräng kräver sjukvårdsresurser i samband med transporten och där- med är att betrakta som sjuktransport. Därmed faller kostnads- ansvaret på istället för på polismyndigheten. Polisen å sin sida anser att merparten av alla utryckningar i fjällterräng som kräver helikopterresurser också kräver medicinska åtgärder, dels i samband med att den vårdsökande påträffas, dels även under 2TP PT Statistik finns inte tillgänglig hos . Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall transporten till vårdinrättning. Därmed ska kostnaden för såväl tranport som vårdpersonal belasta landstingen. Efter diskussioner mellan Kommuner och Landsting (SKL) och () har man kommit överens om följande ordning: och polismyndigheten ska gemensamt instruera SOS Alarm att alla nödsamtal som berör fjällräddning ska kopplas till polisens länskommunikationscentral (LKC), oavsett om det handlar om en olycka, en försvunnen person eller annat. Vakthavande befäl vid LKC avgör därefter om larmet medför krav på medverkan från hälso- och sjukvården. Om så bedöms vara fallet ska vakthavande befäl hos LKC kontakta SOS Alarm, så att de tillsammans med helikopterläkaren gemensamt kan bedöma vilka vårdresurser som kan behövas. I många fall krävs ingen medverkan av vårdpersonal. I vissa lägen kan vårdbehovet inskränkas till att vårdpersonal följer med polisens helikopter i samband med ett eftersök. I andra fall kan det krävas avancerade vårdresurser, t.ex. vid en svår skoter- olycka. I ett tredje fall kan det vara sjuktransport- ansvar, t.ex. vid en olycka på en fjällstation eller annat hus med övernattningsmöjlighet. Kostnaden för tranporten fördelas i förhållande till behovet av särskilt anpassade transportmedel och var olycksplatsen är belägen. Är olycks/sjukplatsen okänd är det naturligt att utryck- ningen rubriceras som fjällräddning oavsett fortskaffnings- medel. Medföljer vårdpersonal på utryckningen efter samråd med helikopterläkare är detta en fråga för . Kost- nadsansvar för alla sjuktransporter där olycksplatsen är känd och bebyggd åvilar . Gemensamma instruktioner ska ha tagits fram av berörda landsting och polismyndigheter. Likväl har vid besök i såväl som kunnat konstatera att det fortfarande finns samverkansproblem. Vid SOS Alarm i menade man att det fortfarande saknas tydliga instruktioner. Vidare har man problem med ny personal vid LKC som inte känner till rutinerna. har från SOS-centralerna i och fått beskedet att SOS Alarm kan larma en ambulans- Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall helikopter för fjällräddningsuppdrag utan att först kontakta LKC, i det fall en person befaras vara skadad. Det är uppenbarligen en annan beslutsordning än den som beskrivs utifrån överenskom- melsen mellan SKL och RPS. 9.2.3Gränsdragningsproblem mellan och fjällräddning Det finns också gränsdragningsproblem mellan rädd- ningstjänst och fjällräddning. Ett exempel på detta finns beskrivet i från en olycka med en linbana i : Ett larm inkom till SOS-centralen i via 112-samtal. Från SOS- centralen larmades ambulansorganisation och larmcentra- len vid räddningstjänsten i . larmades polismyndigheten om olyckan. Ledningen av insatsen utfördes av räddningstjänstens brandbefäl som agerade räddningsledare och bedömde hela insatsen som . Det visade sig under insatsen att olycksplatsen låg mer än 400 m från farbar väg, där polismyndigheten är ansvarig för fjällräddningstjänst enligt överens- kommelsen mellan den kommunala räddningstjänsten och polismyn- digheten. klassade polismyndigheten insatsen som statlig fjällräddningstjänst och utsåg också en räddningsledare. Det innebar att en räddningsledare och en statlig rädd- ningsledare arbetade ovetande om varandra. Vid den här typen av olycka kan det inte vara två räddningsledare som arbetar enligt gällande lagstiftning. Någon samordning av ledningen mellan räddningstjänsten och polisen skedde aldrig. I detta fall fick det inte några större negativa konsekvenser. lämnade bland annat följande rekommenda- tioner: att tillse att programmen för fjällräddningstjänst, enligt för- ordningen (2003:789) om skydd mot olyckor, fastslår att ledningsförhållanden alltid ska klargöras vid samverkan mellan kommuner, landsting, statliga myndigheter och berörda orga- nisationer. (RO 2006:02 R3). Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall att i samråd med berörda myndigheter verka för en effektivare fortsatt hantering av inkommande larm, vid olyckor i geo- grafiska gränsområden mellan statlig fjällräddningstjänst och samt vid sjuktransport i dessa om- råden. (RO 2006:02 R5). Enligt finns det inget formellt avtal med grannländerna som specifikt reglerar samarbetet vid fjällräddning och efterforskning av försvunna personer. Det nordiska räddningstjänstsamarbetet Nordred används i viss mån för erfarenhetsutbyte avseende fjällräddning och efterforsk- ning av försvunna personer. 2007 genomfördes Gräns- överskridande fjällräddning mellan fjällräddningsaktörer i Helge- land i och i . Projektet syftade till att öka förmågan att genomföra gemensamma fjällräddningsinsatser, bl.a. genom etablerandet av en gemensam fjällräddningsresurs. Projektet har bland annat inneburit olika kompetenshöjande åtgärder och anskaffning av utrustning. I har ett liknande EU-projekt genomförts tillsammans med norska samarbetspartners under benämningen Fjällräddning i gränsfjäll. SOU 1998:59 i , Rädda och skydda före- slog att ansvaret för och utförandet av eftersökning av försvunna personen som operativ räddningsinsats, oavsett om de försvunnit i eller utanför fjällområdet, skulle flyttas från polisen till den kommunala räddningstjänsten. Om försvinnandet misstänktes bero på brottsliga orsakar skulle det dock fortsätta vara en fråga för polisen. SOU 1998:59 menade att den inre spaning (spaning genom intervjuer, efterlysning, registerslagning m.m.) som sker i samband med att personer försvinner inte borde hänföras till räddnings- insatser och räddningstjänstförfattningar, utan borde fortsatt betraktas som ordinarie polisarbete. Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall Förslagen motiverades med att den kommunala räddnings- tjänsten är bättre lämpad att leda själva insatsen att fysiskt leta i terrängen. SOU 1998:59 hänvisade till ansvarsprincipen samt när- hetsprincipen och menade att den kommunala räddningstjänsten har den nödvändiga lokalkännedomen. Man menade vidare att fjällräddning i stor utsträckning bygger på en organisation upp- byggd kring frivilliga, för vilka det inte spelar någon större roll huruvida polis eller är huvudman. Då flera remissinstanser, däribland och Civila Fjällräddares (), avstyrkte förslaget om ändrat ansvar för eftersökning av försvunna personer föreslog Proposition 1998/99:74 Förändrad omvärld – omdanat försvar att: Eftersökning av försvunna personer bör alltjämnt vara en polisiär uppgift, men ökad samordning med den kommunala räddningstjänsten bör eftersträvas. 9.5Användning av flygande resurser Enligt utför polismyndigheterna drygt 200 uppdrag avseende efterforskning av försvunna personer i andra fall. Vid av dessa fall används helikopter som en eftersöksresurs. Enligt utför polismyndigheterna cirka 200 fjällräddningsuppdrag . av dessa uppdrag utförs med helikopter. Till exempel utförde polismyndigheten i cirka 80 fjällräddningsuppdrag, varav 38 ut- fördes med helikopter. Av dessa utfördes 14 av Polisflyget, 19 av svenska ambulanshelikoptrar, 2 av norska ambulanshelikoptrar och 5 av civila helikopteroperatörer. Polisflyget lade av sin flygtid på rädd- ningstjänst, där efterforskning av försvunna personer och fjällrädd- ning utgjorde en stor del. Baserna i och utför en större andel räddningstjänstuppdrag än baserna i och . Helikoptrarna är utrustade med värmekamera, som i vissa situationer är ett bra hjälpmedel för att hitta försvunna. Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall kan också flyga med Night Vision Goggles, vilket ökar förmågan att hitta någon i mörker. Vidare är cockpiten på helikoptrarna utformad så att besättningen har bra sikt nedåt. Samtliga piloter har genomgått MSO-utbildningen. Helikoptrarna i , och har ingen fastställd beredskap . Vid Göteborgsbaseringen försöker man ändå ha personal tillgänglig. Vid baseringarna i och händer det att länskommunikationscentralen i akuta fall kontakter lediga piloter för att se om de kan flyga ett uppdrag. Detta är dock inget formellt joursystem, och det finns ingen fastställd anspänningstid. Vid fjällräddningsuppdrag uppstår behov av vinschning vid ett fåtal tillfällen . I regel handlar det om färre än tio fall. Vissa år förekommer inga vinschningsfall alls. Nästan samtliga fall inträffar i . finns bara vinsch för polishelikoptern i . Vinschen ligger hos polisen i och monteras vid behov på helikoptern. Om det skulle uppstå vinschbehov i används helikoptern från . Det krävs mycket övningstid för att hålla igång vinschningsfärdigheten. Det är avgiftsfritt för en polismyndighet att använda Polis- flyget. används sällan för efterforskning av försvunna personer och fjällräddning. Enligt statistiken från flygräddnings- centralen skedde det endast . Helikopt- rarna står i beredskap dygnet runt med 15 minuters anspänningstid och har en låg nyttjandegrad. Därmed finns en potential att använda helikoptrarna mer för såväl fjällräddning som efter- forskning av försvunna personer. bedömer att den låga nyttjandegraden till stor del beror på att polismyndig- heterna faktureras . Personalen vid länskommunikationscentralerna (LKC) kan vidare ha bristfällig kunskap om och deras beredskap och förmåga. har fått många exempel på att polisen tackat nej till att använda när det stått klart att de kostar pengar. En pilot har berättat om en händelse som inträffade utanför : Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall Två barn hade försvunnit då det var snöigt och dåligt väder. i kontaktades av ARCC som ville höra om man kunde delta i ett eftersök. Besättningen gjorde sig klar att delta, men man fick då besked om att polisen hade egna resurser och inte behövde hjälp av . En polishelikopter var på väg från , men den fick halvvägs avbryta flygningen på grund av det dåliga vädret. Flygtiden mellan och är och med helikopter. I det här läget accepterade polisen erbjudandet om att använda . Besättningen på helikoptern hade då erbjudit att klassa insatsen som en övning, om finansieringen skulle utgöra ett problem. Helikopter- insatsen hade då försenats med . tilldelades ett sökområde och besättningen kunde se ett svagt ljus från en jaktstuga. Barnen hittades välbehållna i jaktstugan. Ett annat exempel är hämtat från en logg från ARCC: ringer polisen i till ARCC och ber att få använda i för ett eftersök efter en man som försvunnit från ett äldreboende. ARCC informerar om att detta kostar pengar. Efter att ha fått reda på timpriset tackar polisen nej till att använda , eftersom man tycker att det är för dyrt. I det läget bestämmer befälhavaren på att man ska genomföra en övning i området där mannen är försvunnen. ger sig iväg mot sökområdet. Mannen återfinns senare av andra enheter. Ytterliggare ett annat exempel är hämtat från en logg från ARCC: kontaktar LKC i ARCC och ber om hjälp med att söka efter en försvunnen 88-årig kvinna med i . ARCC informerar om att detta medför en kostnad för polisen. Tjänstemannen från LKC säger då att han fått klartecken från sin ledning för att använda . ringer LKC upp ARCC och meddelar att man fått beskedet att man ska använda egen resurs istället. i , och har täckning över ett område där det är relativt långt till närmaste polisheli- kopter. saknar värmekamera, som i vissa lägen är ett användbart verktyg vid eftersök. Man kan inte använda Night Vision Goggles, men ett arbete pågår för att införa sådan utrustning. Vidare har besättningarna inte genomgått MSO- utbildningen. När det gäller fjällräddning har besättningar ingen planerad flygövningstid i fjällmiljö. Detta är en brist Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall som påtalar under kapitel 8. Alla SAR- helikoptrar är utrustade med vinsch och ytbärgare. Vid vinschning följer man flygregelverket JAR OPS 3. För att kunna vinscha i fjällmiljö krävs särskild övningstid. Det är en verksamhet som inte ingår i uppgifter. i , och används i vissa fall för fjällräddningsuppdrag. Övriga ambulanshelikoptrar kan undantagsvis användas för efterforskning av försvunna personer. Samtliga ambulanshelikoptrar har beredskap dygnet runt. Anspänningstiden varierar mellan baserna. När det gäller de norrländska ambulanshelikoptrarna så är både enheterna i och utrustade med Night Vision Goggles. Helikoptrarna i och kan också lyfta skadade med Static Rope-metoden. kan utgöra en viktig resurs för att t.ex. inleda ett eftersök innan andra flygande resurser finns på plats. Många ambulanshelikoptrar har dock en hög frekvens av ambulans- uppdrag, vilket kan begränsa deltagandet i längre eftersök. användes ambulanshelikoptrarna för följande antal fjällräddningsinsatser: Om en ambulanshelikopter används för räddningstjänst fakturerar det aktuella polisen. Kostnaden som faktureras varierar mellan landstingen, men kan ligga kring per flyg- timme. Det relativt höga priset beror bl.a. på att man utöver flygoperativ personal även medför sjukvårdspersonal. Underutnyttjande av ambulanshelikopter vid eftersök? Under besök i framförde per- sonal vid ambulanshelikoptern att man allt för sällan larmas för eftersök i samband med fjällräddningsinsatser. De menade att polisen har bristande kunskap om ambulanshelikopterns kapacitet. Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall har beredskap dygnet runt, kort anspän- ningstid, tvåpilotsystem, Night Vision Goggles och kan använda Static Rope-metoden. ligger mitt emellan Polis- flygets baseringar i och , vilket gör att det kan ta tid innan en polishelikopter finns på plats. Personal vid ambulanshelikoptern har i en skrivelse till Heli- kopterutredningen (Dnr Fö 2007:05/118) redovisat tre exempel där man menat att dåligt fungerande larmrutiner och okunskap hos polisen om ambulanshelikopterns kapacitet inneburit att resursen inte tagits i bruk inom rimlig tid. Enligt författarna till skrivelsen har man stämt av innehållet med SOS Alarm i . Ett fall är , och gäller en man som under en fisketur drabbats av akut diskbråck. SOS Alarm larmades och det besluta- des att polisen skulle hämta den skadade. Polisen fick inte fram någon egen helikopter och det dröjde innan man larmade ambulanshelikoptern i . Mannen hade då väntat under svåra smärtor. Ett annat exempel är och gäller eftersök av en person som försvunnit i fjällen. I det fallet dröjde det cirka 8 tim- mar innan ambulanshelikoptern användes, efter att polisen förgäves försökt få fram egna resurser. Författarna till skrivelsen ger flera förslag på hur samordningen av fjällräddningsinsatser skulle kunna förbättras. Bland annat föreslår man att de larmtelefoner som finns utplacerade i fjäll- terrängen borde vara kopplade till SOS Alarm istället för till polisen, som de är . 9.5.4Frivilliga flygkåren (FFK) Frivilliga flygkåren (FFK) har särskilda flyginsatsgrupper (FIG) som finns i 18 län. FIG kan användas för olika uppdrag, däribland eftersök. Varje FIG har ständigt en besättning i beredskap med en anspänningstid . Vid uppdrag använder man sig av olika lätta flygplan. Flygkostnaden faktureras till den aktuella polismyndigheten. En timmes flygtid kostar 1 500 3 000 kro- nor. FFK och () har haft ett sam- verkansavtal som innebär att flyginsatsgrupperna kan användas för eftersök. Nyttjandet var dock varit lågt från polisens sida. Avtalet betraktas som vilande. Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall genomfördes ett pilotprojekt i och , som gick ut på att utvärdera om FFK kunde utgöra en kompetent resurs vid efterforskning av försvunna per- soner. Piloterna fick en dags teoriutbildning och två dagars flyg- träning. Slutligen genomfördes med testverksamhet. I teoriutbildningen ingick en anpassad MSO-utbildning. Slutsatsen från projektet var att FFK kan utgöra en kompetent sökresurs. konstaterades att frågor avseende flygsäkerhet och kom- munikation behövde utvecklas. Vidare måste flyginsatsgrupperna fortlöpande öva på eftersök enligt MSO-metoden. RPS föreslog en ettårig försöksverksamhet för att FFK skulle kunna fortsätta att utveckla sin förmåga. (RPS, 2006) RPS har avvaktat att gå vidare med samarbetet med FFK, bl.a. i väntan på den egna utredningen av Polisflyget. har polisens användning av FFK varit begränsad. RPS har i sin projekt- utvärdering konstaterat att FFK som resurs är relativt okänd inom polismyndigheterna. I fjällkedjan finns i många dalgångar kommersiella helikopterope- ratörer som sysslar med taxiflygning och Aerial Work. Opera- törerna används ibland för fjällräddningsuppdrag. Uppdragen kan både gälla eftersök och att hämta skadade på fjället. Vid sådana uppdrag följer i regel en polis eller fjällräddare med i helikoptern. I är flera operatörers helikoptrar utrustade med GPS-transpondrar, vilket gör att man från SOS Alarm och läns- kommunikationscentralen kan följa deras rörelser. Av tabell 9.3 framgår i vilken utsträckning de olika fjällrädd- ningsansvariga polismyndigheterna använde kommersiella heli- kopteroperatörer . i har meddelat att användningen ökat . hade man redan flugit för . Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall Tabell 9.3 Användning av kommersiella helikopteroperatörer vid fjällrädd- ning Källa: Polismyndigheterna i respektive län. Några kommersiella operatörer som varit i kontakt med tycker att deras helikoptrar sällan dras, trots att de kan befinna sig alldeles i närheten av ett sökområde, som den närmaste polis- eller ambulanshelikoptern befinner sig på långt avstånd från platsen. har även talat med representanter för polismyndigheter med fjällräddningsansvar som inte tycker att denna bild stämmer. De menar att kommersiella helikoptrar används när det finns behov. Polismyndigheterna har inte ramavtal med de kommer- siella operatörer som används. Piloterna har inte genomgått MSO- utbildning. Försvarsmaktens helikoptrar engageras relativt sällan i fjällräddning och efterforskning av försvunna personer, då huvuddelen av helikoptrarna inte är beredskapssatta. deltog Heli- kopterflottiljen i 10 eftersök, med en total flygtid . Den som finns vid F 21 i övar flygning och vinschning i fjällmiljö. Helikoptern har beredskap under militär övningstid. Försvarsmaktens nya helikoptersystem och kommer att vara utrustade med värmekamera och Night Vision Goggles. är en lätt helikoptertyp som är väl lämpad för eftersök. Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra fall Inom fjällräddningen används vid behov norska SAR- och ambulanshelikoptrar. Polismyndigheterna kontaktar då Hoved- redningssentralen i . Användningen av norska helikoptrar kan dock begränsas av att det i vissa väderförhållanden kan vara svårt att flyga över fjällkedjan på grund av risk för isbildning på rotor- bladen. 9.6Fjällräddning och efterforskning av försvunna personer i andra länder I används både , ambulanshelikoptrar och landets enda polishelikopter för fjällräddning och efterforskning av försvunna personer.