sou · GVB36 · 2008-01-01 00:00:00 — Biträdet märkte hur hårt händelsen hade tagit henne och hjälpte till att få henne på andra tankar. Hon ordnade allt det praktiska och var ett stort stöd känslomässigt. Målsägandebiträdet hjälpte henne även att utforma skadestånds- anspråket. visste att hon kunde få skadestånd men inte hur mycket. Så vitt hon kan komma ihåg fick hon ingen samhällsinformation, t ex om hälsovård och socialtjänst. På eget initiativ tog kontakt med en kurator och en psykolog för att få hjälp att bearbeta det hon hade varit med om. upplevde det som att hon inte fick något stöd hos polisen. Om poliserna hade varit mer insatta i problematiken kring sexuella övergrepp hade de varit mer försiktiga. De manliga poliser som förhörde henne gjorde allting på rutin och var totalt okänsliga för Hon kände sig nästan mer kränkt under polisförhören än vid själva händelsen. Hon hade velat ha en kvinnlig polis vid förhören eftersom en kvinna lättare hade kunnat sätta sig in i hennes situation och förstå vad hon hade utsatts för. Hon hade inget målsägandebiträde eller någon stödperson närvarande vid polisförhören. Hon hade velat ha ett målsägande- biträde närvarande för att känna stöd och för att polisen inte skulle köra över henne på det sätt de gjorde. Förordnandet av målsägandebiträde skedde enligt väldigt sent och hon hade velat ha ett målsägandebiträde redan vid början av rättsprocessen. Målsägandebiträdet hade då kunnat se hur dåligt hon mådde inledningsvis och stöttat henne så att hon inte hade brutit ihop och blivit sjukskriven. Hon hade förträngt mycket vid själva huvudförhandlingen. Hon tror att biträdet hade kunnat hjälpa till med att se till att huvudförhandlingen hade blivit av tidigare så att hon hade kunnat få upprättelse. Ett tag upplevde hon det som att hon blev totalt överkörd av rättsväsendet. Hon tyckte det var jobbigt att behöva sitta i samma rättssal som den tilltalade och hon var rädd för honom, bland annat för att han var storväxt. Hon bröt ihop före rättegången när hon mötte den tilltalade och hans släktingar utanför tingsrättssalen. Den tilltalade var inte häktad och hon var rädd att han skulle ge sig på henne efter rättegången. Fram till dess att rättegången började fick hon sitta i ett eget rum. Eftersom målsägandebiträdet hade gett henne mycket infor- mation om vad som skulle hända under huvudförhandlingen kände hon sig väl förberedd. Hon hade krävt att förhandlingen skulle hållas inom stängda dörrar, vilket målsägandebiträdet hade framfört till åklagaren och till rätten. Rätten förordnade om stängda dörrar men hennes föräldrar fick vara med som stöd. Det var oerhört skönt att den tilltalades släktingar inte närvarade vid rättegången samt en stor trygghet att åklagaren och målsägandebiträdet satt bredvid henne och att hennes föräldrar satt bakom henne. anser att hon bemöttes bra av åklagaren och domaren och kände stöd av dem. Hon visste att åklagaren skulle stå på hennes sida under huvudförhandlingen och göra allt för att den tilltalade skulle fällas till ansvar för brottet. Trots att den offentlige försvararen hade blivit tillsagd av målsägandebiträdet att han skulle vara försiktig i sina frågor till målsäganden kände hon sig ändå kränkt av hans frågor under rättegången. Han försökte vara snäll och lugn mot henne men ställde frågor t ex om hennes klädsel och att hon var berusad. Enligt framställde han allt som att det var hennes fel, även att hon hade blivit utsatt för våldtäktsförsök, och fick henne att känna att hon fick skylla sig själv. På samma sätt som vid polisförhören kände hon sig nästan mer kränkt vid rättegången än vid själva händelsen. Målsägandebiträdet och åklagaren avbröt frågor av den här typen med motiveringen att de inte var relevanta i sammanhanget. Hon kände ett stort stöd av sitt målsägandebiträde och från åklagaren. Målsägandebiträdet stöttade henne under hela huvudförhandlingen och berömde henne för att hon var så duktig. Biträdet var beredd på allting, t ex att hon kunde börja gråta och när hon gjorde det tog hon då hand om . Målsägandebiträdet satte sig även i vägen för den tilltalade så att han inte skulle kunna se henne. Hon saknade ingenting under själva huvudförhandlingen. Eftersom tingsrätten friade den tilltalade överklagades domen av åklagaren till hovrätten, men det tog mellan och innan det blev rättegång. tvingades då gå igenom samma sak igen, men hon upplevde det inte som att hon blev kränkt eller överkörd vid denna rättegång. Hon fick ett stort stöd av både domaren och åklagaren. kände sig otrygg både före och efter huvudförhandlingen. Hon inte visste om hon skulle träffa den tilltalade eftersom han inte var häktad under någon del av rättsprocessen. Dessutom hade han hållit sig undan efter det att anmälan hade gjorts. såg den tilltalade på en restaurang och ringde polisen. och föräldrar stöttade henne men hon kände sig otrygg i sin lägenhet eftersom händelsen hade utspelat sig där. Vid gärningstillfället hade den tilltalade hotat att slå ihjäl henne om hon berättade för någon vad som hade hänt. Hon vågade inte gå ut och hon har varit rädd sedan händelsen inträffade. Den tilltalades kompisar har också trakasserat henne i viss mån. Det har tagit oerhört för henne att lita på män igen. Hon berättade för målsägandebiträdet att hon var rädd för den tilltalade. Målsägandebiträdet berättade att hon kunde begära medhörning vid huvudförhandlingen och att den tilltalade kunde sitta i ett annat rum vid förhöret med henne. Även om hon var rädd ville hon ändå sitta med i rättegångssalen under hela huvudförhand- lingen Efter det att tingsrätten hade meddelat dom gick målsägande- biträdet genom domen med henne. Hon kände sig oerhört ledsen och besviken över att tingsrätten hade friat den tilltalade. Målsägandebiträdet hjälpte henne med alla papper hon behövde för att överklaga domen till hovrätten. Hon och målsägandebiträdet hade kontakt fram till rättegången i hovrätten och de träffades också . Bland annat ringde målsägande- biträdet och kontrollerade till vilken dag rättegången var utsatt och meddelade det. Den tilltalade fälldes till ansvar för gärningarna i hovrätten och skadeståndsanspråket bifölls. Eftersom den tilltalade inte kunde betala ersättning i enlighet med det utdömda skadeståndsanspråket hjälpte målsägandebiträdet henne att skriva till kronofogde- myndigheten. Då den tilltalade endast hade socialbidrag hjälpte brottsofferjouren henne att fylla i ansökan om ersättning hos . Utöver ersättning för kränkning och sveda och värk fick hon även ersättning för mediciner och läkarbesök. Hon vet inte om hon har saknat något stöd efter rättegången. Hennes föräldrar har stöttat henne och hon har även haft sporadisk kontakt med målsägandebiträdet. Hon pratade med målsägande- biträdet för sedan och hon frågade då hur det gick för henne. Sammanfattningsvis anser hon att målsägandebiträdets hjälp var oerhört värdefull. Hon lyssnade, hjälpte och uppmuntrade . På det viset har fått distans till händelsen och bearbetat den. Genom att prata mycket med målsägandebiträdet har insett att det inte var hennes fel. Hon önskar att fler brottsoffer hade fått tillgång till ett sådant målsägandebiträde och vill rekommendera biträdet till andra som blivit utsatta för samma sak. Även om hon själv fick ett oerhört stöd av målsägandebiträdet vet hon att det finns ett stort mörkertal som inte anmäler sexuella övergrepp eftersom de inte litar på rättsväsendet. Om hon skulle bli utsatt för något liknande igen hade inte anmält händelsen eftersom hon kände sig oerhört kränkt av både polisen och den offentliga försvararen. anser att ett målsägandebiträde bör förordnas för dem som utsätts för brott redan från början så att målsäganden kan känna sig trygg och har någon att prata med och ställa frågor till, t ex om vad som kommer att hända och vad som kan hända. Saker som kan verka enkla kan ha en stor betydelse för målsäganden. Inledningsvis hade hon själv ingen att vända sig till, men hon anser att hon genom målsägandebiträdets hjälp har fått upprättelse och kunnat gå vidare med sitt liv. En 55-årig kvinna, berättar att hon anmälde sin före detta make för att han ringt till henne. Därutöver hade blivit utsatt för både psykisk och fysisk misshandel av honom. Hon polisanmälde honom för grov kvinnofridskränkning men åtalet lades ned på grund av preskription. Vid det första förhöret hos polisen , som ägde rum med anledning av den anmälan som gjorde om telefonsamtalen, berättade hon att hon också hade misshandlats av sin make. Med anledning av det hade hon bott på Kriscentrum och 2003. Hon tror att det var igenom Kriscentrum som hon hade fått veta vad ett målsägandebiträde gjorde. framställde därför önskemål hos polisen om att en särskild person, en manlig advokat skulle utses som målsägandebiträde för henne. Eftersom telefonsamtalen ansågs som ringa brott fick hon i beslut ett besked från tingsrätten att det inte fanns skäl att förordna ett målsägandebiträde. Hon vände sig till sin advokat som hjälpte henne att överklaga beslutet till hovrätten. De papper som fanns på Kriscentrum med hennes berättelser bifogades överklagandet, som skickades till rätten. Med anledning av en polisanmälan angående grov kvinnofridskränkning av den före detta maken förväntade sig att hon skulle bli kallad till fler förhör. Familjevåldsroteln kontaktade henne per telefon och frågade om hennes make hade misshandlat henne 2001. Hon kommer inte ihåg vad hon svarade. Åklagaren beslutade därefter att lägga ned åtalet avseende den sistnämnda anmälan på grund av att brottet var preskriberat. Tid för huvudförhandling avseende den polisanmälan som gällde telefonsamtalen sattes ut till . Eftersom hennes advokat inte hade möjlighet att närvara vid huvudförhandlingen kontaktade han en kvinnlig kollega som åtog sig att vara målsägandebiträde. I överklagandet till hovrätten om tingsrättens beslut att avslå framställan om förordnande av målsägandebiträde, hemställde att den kvinnliga advokaten skulle förordnas som målsägandebiträde för henne. På grund av parternas tidigare relation fann hovrätten skäl att förordna målsägandebiträde för och utsåg i beslut , den kvinnliga advokaten som önskat som målsägandebiträde för henne. som väntade på besked från hovrätten mådde hon väldigt dåligt eftersom hon inte visste om ett målsägandebiträde skulle kunna närvara vid rättegången Inte heller visste hon om den tilltalade hade en advokat och hon oroade sig över att hon i så fall skulle vara helt ensam och inte få något stöd. Hon fick inte ta del av beslutet förrän då hennes manliga advokat ringde till henne. , vilket var , kontaktades hon per telefon av det kvinnliga målsägandebiträdet. Eftersom rättegången skulle äga rum fanns det inte tid att träffa målsägandebiträdet personligen förrän vid rättegången. ringde till Kriscentrum eftersom hon inte hade fått besked från hovrätten i frågan om målsägande- biträdet. Hon frågade om någon från Kriscentrum kunde följa med henne till rättegången. blev hon uppringd av en kvinna på Kriscentrum som sade att hon skulle följa med som stöd vid rättegången. ville veta hur en rättegång gick till och kvinnan informerade henne om det och gav henne en broschyr. Den här kvinnan var också närvarande vid rättegången, fast ett målsägandebiträde senare förordnades. fick stöd av målsägandebiträdet när hon kontaktade henne per telefon den första gången. Målsägandebiträdet bemötte henne bra och hon fick möjlighet att berätta en kort historia om de bakomliggande händelserna och misshandeln. varit i kontakt med Brottsofferjouren eftersom hon hade fått papper som hon behövde hjälp med angående yrkande om eventuellt skadestånd. Eftersom hon då inte hade något måls- ägandebiträde hängde frågan om skadeståndet i luften. Måls- ägandebiträdet ansåg att hon skulle begära skadestånd med anledning av de upprepade telefonsamtalen, och hjälpte henne att utforma ett sådant anspråk. Målsägandebiträdet ansåg även att hon skulle begära överprövning av beslutet att lägga ned åtalet beträffande anmälan om grov kvinnofridskränkning, eftersom hon ansåg att brottet inte borde vara preskriberat. Det ansåg även hennes manliga advokat. Hon vet inte så här efteråt vilka förväntningar hon hade på målsägandebiträdet men hon kände trygghet och var väldigt lättad över att någon skulle följa med henne på rättegången och sitta bredvid henne, eftersom hennes kontaktperson från Kriscentrum endast var åhörare. Hon anser att målsägandebiträdet gav henne den hjälp hon kunde men hon hade velat ha ett målsägandebiträde från början. Med anledning av den anmälan som hon gjorde om grov kvinnofrids- kränkning hade hon velat ha ett målsägandebiträde närvarande vid förhör hos polisen. Eftersom hon blev kontaktad av målsägande- biträdet hon först innan huvudförhandlingen fanns det inte tid för målsägandebiträdet att informera henne om vad den tilltalade hade uppgett i förhör under förundersökningen. Hon fick inte heller någon samhällsinformation men eftersom hade varit i kontakt med Kriscentrum tidigare så hade de hjälpt henne, bland annat genom att hon fick vara med i kvinnogrupper. Vid den första polisanmälan som hon gjorde avseende telefonsamtalen och vid den andra polisanmälan om grov kvinnofridskränkning ansökte hon om besöksförbud och skyddstelefon. När hon gjorde ansökan blev hon blev otrevligt behandlad och fick beskedet att andra personer behövde den typen av hjälp bättre än henne. fick avslag på sin begäran om såväl som besöksförbud som skyddstelefon. Det kändes skönt att ha med sig ett målsägandebiträde vid rättegången. kom i taxi och målsägandebiträdet och kvinnan från Kriscentrum väntade på henne utanför tingsrätten. Den tilltalade satt i foajén och därför gick de och satte sig längre bort. Den tilltalade kom efter och hälsade på henne. Det upplevde hon som oerhört jobbigt och frustrerande. Hon hälsade inte tillbaka för det kändes som att han skulle komma innanför hennes skal igen. Målsägandebiträdet och kvinnan från Kriscentrum satt på varsin sida om henne. Även de tyckte att det var obehagligt och de bad om ett enskilt rum i receptionen och fick det. När målet ropades på gick de ut från rummet och såg den tilltalade stå och prata med åklagaren. tyckte det var mycket märkligt eftersom åklagaren inte hade pratat med henne och åklagaren skulle stå på hennes sida. Det kändes som att den tilltalade manipulerade åklagaren. Hon förväntade sig mer av åklagaren och tyckte att åklagaren borde ha förstått det. Hon kommer inte ihåg hur hon blev bemött av åklagaren och domaren under rättegången. Själva huvudförhandlingen upplevde hon som mycket stressande, bland annat med anledning av händelserna innan rättegången. Det var väldigt jobbigt bara att se den tilltalade och det blev inte bättre av att han hälsade på henne. Den tilltalade hade ingen advokat. kände sig förberedd vid rättegången på så sätt att hon var klar över att åtalet endast gällde telefonterrorn, och att hon endast skulle svara på frågor om det. Hon förväntade sig att målsägandebiträdet skulle föra hennes talan under rättegången och det gjorde hon. Biträdet lät även henne berätta något om vad som hade hänt i parternas relation bakåt i tiden. Det var ingen som avbröt henne när hon redogjorde för det. Under själva huvudförhandlingen var hon inte rädd för den tilltalade eftersom åklagaren och målsägandebiträdet satt på varsin sida om henne. Det största stödet under rättegången var måls- ägandebiträdet och kvinnan från Kriscentrum. Efter huvudförhand- lingen var hon rädd och skakig och målsägandebiträdet körde henne därför till Kriscentrum. hade Kriscentrum ansett att hon skulle anmäla sin make för grov kvinnofridskränkning men eftersom hennes make hade medverkat till att genomgå behandling flyttade hon hem igen. Hon orkade inte göra någon anmälan då. bröt hon kontakten med sin make och fick skyddad adress. ringde maken henne vid Efter det att hon hade gjort polisanmälan fram till rättegången ringde han dock inte. Dagen efter det att tingsrätten meddelade sin dom ringde han till henne igen och talade in ett meddelande på hennes telefonsvarare. Anled- ningen till att hon har kvar sitt gamla mobilnummer är att hon kan se om han ringer från sin hemtelefon och då vågar hon gå ut. Hon är livrädd att möta den tilltalade och det gör att hon aldrig känner sig trygg. måste hon begära omprövning för att få skyddad adress, eftersom det måste finnas en hotbild för att få det. oroar sig för att myndigheterna inte längre skall anse att det finns någon hotbild eftersom anmälan om grov kvinnofridskränkning inte ledde någonstans och på grund av att tingsrätten inte ansåg att det fanns tillräcklig bevisning för en fällande dom avseende telefonsamtalen. Tingsrätten meddelade dom och friade den tilltalade. Eftersom hon var väldigt upprörd tog målsägandebiträdet god tid på sig för att prata med henne om domen. Målsägandebiträdet hade lika svårt att förstå att tingsrätten inte hade fällt den tilltalade och förstod att detta störde målsägandens sinnesfrid. Målsägandebiträdet ringde även till åklagaren och ville få åklagaren att överklaga domen men det gjorde åklagaren inte eftersom målsägandens ord stod mot den tilltalades. Målsägandebiträdet har bett henne att begära in läkarutlåtanden för att hon skall kunna begära överprövning angående åtalsbeslutet om grov kvinnofridskränkning, som lades ned på grund av preskription. Hon väntar på läkarutlåtandena och målsägande- biträdet kommer att hjälpa henne med detta. anser att målsägandebiträdets hjälp var värdefull för henne under rättsprocessen. Biträdet ordnade ett enskilt rum åt henne innan rättegången, var ett stöd under huvudförhandlingen och skjutsade henne till Kriscentrum efter rättegången. har kontakt med Kriscentrum. Hon tycker att hon får stöd därifrån och de tror på hennes berättelse. Hennes kontaktperson på Kriscentrum har diskuterat domen med henne. Den friande domen upplever hon som en kränkning från samhället. Om domaren hade trott på hennes berättelse och den tilltalade hade blivit dömd hade hon känt att hon hade fått upprättelse. Hon vet att hon inte kommer att få någon upprättelse av den tilltalade men det känns kränkande att samhället inte tror på hennes berättelse. upplever det inte heller som att åklagaren står på hennes sida eftersom åtalet beträffande grov kvinnofrids- kränkning lades ned. påpekar att det tar väldigt att bygga upp sig själv innan man vågar ta sig ur en sådan situation som hon har befunnit sig i. Personen som misshandlar bryter ner all självtillit och självkänsla och försvagar den som blir utsatt. I ett sådant förhållande är man ständigt rädd eftersom man aldrig vet när man kan bli misshandlad men man tror att det skall bli bättre. Till slut blir misshandeln vardagsmat. är glad att hon har tagit sig ur situationen och att hon lever men hon har fortfarande mycket ångest och är rädd. Hon ville medverka i intervjun därför att hon anser att kunskapen om brottsoffers situation måste föras ut till allmänheten. 2.Från socialbidrag till arbete. 3.Föräldraskap vid assisterad befrukt- ning. – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. 5.Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ett aktivt stöd i rättsprocessen. Föräldraskap vid assisterad befrukning. Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ett aktivt stöd i rättsprocessen. Från socialbidrag till arbete. – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet.