sou · GWB381 · 2008-10-08 00:00:00 — 5. har meddelats besöksför- bud enligt lagen (1988:688) om besöksförbud eller tillträdesför- bud enligt lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsar- rangemang. 5. har meddelats kontaktför- bud enligt lagen (200x:xxx) om kontaktförbud eller tillträdesför- bud enligt lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsar- rangemang. En uppgift i registret skall En uppgift i registret ska 1.om en överrätt genom dom eller beslut frikänt den registre- rade för den åtalade gärningen, 2.om en domstol efter resning har meddelat dom eller beslut som avses i 1, 3.om dom, beslut, strafföreläggande eller föreläggande av ord- ningsbot har undanröjts, 4TP PT Senaste lydelse SFS 2005:322 5TP PT Senaste lydelse SFS 2005:322 4.om överrätt har upphävt ett beslut om förvandlingsstraff för böter, 5.om åklagares beslut att meddela åtalsunderlåtelse har återkal- 6. om besöksförbud eller 6. om kontaktförbud eller till- trädesförbud har upphävts eller 7. när den registrerade har avlidit. Utöver vad som följer av 16 § ska uppgifter om 1.fängelse- eller förvandlingsstraff för böter gallras efter frigivningen, 2.fängelsestraff som ska anses helt verkställt genom tidigare fri- hetsberövande eller från vilket någon genom beslut om nåd helt har befriats gallras efter domen eller beslutet, 3.fängelsestraff som har fallit bort enligt 35 kap. 8 eller 9 § eller förvandlingsstraff för böter som har fallit bort enligt 18 eller 21 § bötesverkställighetslagen (1979:189) gallras efter det att straffet föll bort, 4.skyddstillsyn eller villkorlig dom gallras efter domen eller beslutet, 5.sluten ungdomsvård gallras efter det att påföljden helt verkställts, 6.ungdomsvård eller överlämnande till vård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall gallras efter domen eller beslutet, 7.överlämnande till rättspsykiatrisk vård gallras efter utskrivningen, 8.ungdomstjänst gallras efter domen eller beslutet, 9.böter gallras efter domen, beslutet eller godkännandet av strafföreläggandet eller föreläggandet av ordningsbot, 10.att någon enligt 30 kap. 6 § har förklarats fri från påföljd gallras efter domen eller beslutet, 11.åklagares beslut att inte åtala en person för brott om han eller hon var för brottet, gallras efter beslutet, 12.åklagares beslut att inte åtala för brott i andra fall än som avses i 11, gallras efter beslutet, 6TP PT Senaste lydelse 2008:47 13 beslut om besöksförbud 13. beslut om kontaktförbud gallras efter beslutet, och gallras efter beslutet, och 14. beslut om tillträdesförbud gallras efter beslutet. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller i fråga om besöksförbud som har beslutats före ikraftträdandet. 1 Uppdrag och genomförande Regeringen beslutade att utse en särskild utredare för att utreda vilka skyddsåtgärder som är lämpligast för att för- stärka skyddet för personer som utsätts för hot eller förföljelse. Utredaren skulle också överväga om det finns ett behov av ett kompletterande ekonomiskt stöd i vissa fall då personer utsätts för upprepade, allvarliga hot eller annan allvarlig brottslighet i sådan omfattning att deras livssituation påtagligt påverkas. Av direktiven (bilaga 1) framgår att det finns mycket kvar att göra för att för- stärka skyddet för t.ex. kvinnor och barn som trakasseras och för- följs eller personer som hotas på grund av sitt ursprung, sin trosbe- kännelse eller sin sexuella läggning. Ett första steg för att förstärka utsatta personers skydd har tagits genom regeringens proposition Personsäkerhet (prop. 2005/06:138, bet. 2005/06:JuU36, rskr. 2005/06:297) där det föreslogs att särskilt personsäkerhetsarbete får bedrivas beträffande vittnen och andra hotade personer, dvs. i synnerhet sådana som berörs av den grova och organiserade brotts- ligheten. Det var emellertid enligt regeringen också angeläget att skydda andra grupper i samhället som lever under hot om våld eller andra former av förföljelse av en närstående eller andra perso- ner. Enligt direktiven kan det förstärkta skyddet för dessa personer eventuellt vara annorlunda utformat än när det handlar om att bedriva ett särskilt personsäkerhetsarbete för att skydda personer som lämnar uppgifter i samband med utredningar om allvarlig brottslighet. Skyddet ska dock vara lika effektivt. I uppdraget ingår bl.a. att analysera straffbestämmelsernas tillämplighet vid upprepade tra- kasserier och förföljelser (stalkning) och överväga om lagstift- ningen bör förändras för att förstärka skyddet mot sådana bete- enden, analysera vilka verktyg de brottsbekämpande myndigheterna har för att bekämpa upprepade trakasserier och förföljelser och överväga behovet av ytterligare åtgärder för att förebygga och förhindra sådana samt förbättra stödet till offren för sådana tra- kasserier och förföljelser, belysa hur lagen om besöksförbud tillämpas och föreslå för- ändringar som kan leda till en bättre och mer ändamålsenlig användning av besöksförbud, överväga och lämna förslag på en rättslig lösning som medger att besöksförbud kan kontrolleras med elektronisk övervakning, överväga och lämna förslag som syftar till att underlätta varda- gen för personer med skyddade personuppgifter, överväga om dagens metoder för att skydda hotade och för- följda personers personuppgifter är ändamålsenliga eller om det finns behov av förändringar av det nuvarande regelverket och överväga om ett generellt tillämpligt sekretesskydd för bostads- adresser m.m. hänförliga till hotade och förföljda personer bör omfatta beteckningar på fastigheter och tomträtter. Det står utredaren fritt att ta upp även andra frågor inom ramen för utredningsuppdraget. Enligt direktiven ska utredaren redovisa sitt uppdrag . Utredningen påbörjade sitt arbete . har sammanträden hållits , varav två som tvåda- gars seminarier. Utredningen har deltagit i on Electronic Monitoring i aan Zee i . Studiebesök har skett vid Brottsofferenheten vid Polismyndig- heten i län och vid polismästardistrikt, Polis- myndigheten i . Utredningens sekreterare har besökt i Östergöt- lands län, med anledning av frågorna om patienter med skyddade personuppgifter och hot mot sjukhuspersonal och Inskrivnings- myndigheten i , med anledning av frågan om sekretess för fastighets- och tomträttsbeteckningar. Vidare har utredningen deltagit i Brottsförebyggande rådets seminarium om besöksförbud , Stiftelsen seminarium om barn som lever med skyddade personuppgifter och Rikspo- lisstyrelsens seminarium om strukturerade hot- och riskbedöm- ningar vid stalkning . Utredningen har även deltagit i temadag för att uppmärksamma interna- brottsofferdagen . I syfte att få ett bredare underlag för våra bedömningar har utredningen arrangerat två seminarier respektive febru- ari 2008. Till seminarierna inbjöds bl.a. för Kvinno- och tjejjourer i (ROKS), Riksforum för anhöriga till våldsdödade (RAV), (), (), Socialchefernas före- ning, på , Kvinnofridsteam, Relationsvåldscentrum vid Västerorts- polisen i och Kommuner och Landsting. Vid det första seminariet behandlades frågor om stalkning och besöks- förbud. Professorn vid Rättspsykiatriska kliniken i höll föredrag om pågående projekt om stalkning och enhetschefen vid före- läste om slutsatserna i Brå:s rapport om stalkning. Vid det andra seminariet diskuterades förhållandena för de personer som tvingas lämna sina hem p.g.a. allvarliga hot eller våld och möjligheterna till ekonomiskt stöd och sekretesskydd för personuppgifter. Vid detta seminarium deltog även och . har bistått utredningen med underlag som inte har inhämtats eller publicerats kring besöksför- bud. överlämnade regeringen till utredningen om förstärkt besöksförbud genom elektronisk övervakning. Utredningen har inhämtat synpunkter från och samrått med (Ju 2007:4), utredningen och sekretess inom vissa delar av rättsväsendet, m.m. (Ju 2007:13), utredningen (Fi 2007:11) och (S 2008:02). Det material som presenteras i kapitel 3 avseende olika myndig- heters pågående arbete har lämnats av myndigheterna själva. Utredningen har därutöver haft ett stort antal informella kon- takter med personer som har utsatts för olika brott och förföljelse samt med andra myndigheter, bl.a. , Åkla- garmyndigheten, och några polismyndigheter, samt forskare. 2Stalkning och dess konsekvenser Ett stort antal personer i utsätts för hot och förföl- jelse. En del av dem uppfattar inte förföljelsen som så allvarlig och bara ca en tredjedel anmäler trakasserierna till polisen. Många lever dock ständigt i rädsla och tvingas på olika sätt skydda sig eller fly. Förföljelsen inrymmer också ett antal olika brott av olika allvarlig- hetsgrad. De studier som finns har visat att ju närmare relationen är eller har varit mellan förföljaren och den förföljde desto allvarligare är trakasserierna och risken för våld större (Brå Rapport 2006:3, s. 7). Av det kan man utläsa att det oftast finns en djupare probl- ematik bakom förföljelsen, t.ex. att det har förekommit våld i en nära relation men att den förföljde har lyckats bryta upp från förhållandet. Även om den största delen av dem som förföljs är kvinnor som trakasseras av tidigare partners, finns det flera andra utsatta grup- per. Det kan t.ex. röra sig om personer som har vittnat om brotts- lighet, förtroendevalda politiker, personer som är utsatta för s.k. hedersrelaterade hot och andra som hotas av släktingar. Det finns också en relativt stor andel studenter som förföljs av andra stu- denter. En del förföljs av personer som de har mött inom ramen för sitt arbete eller för att de är kända personer. Den här sistnämnda formen är den mest kända, eftersom kändisförföljelse får stor massmedial uppmärksamhet. Relativt sett är denna form av stalk- ning inte särskilt vanlig. Det finns ett antal åtgärder som kan vidtas när en person är förföljd. En del av dessa rår personen själv över, t.ex. vissa skydds- åtgärder. Andra, t.ex. utredningar om brott, skydd för personupp- gifter och besöksförbud, kräver att myndigheter agerar och ger stöd och hjälp. Stalkning och dess konsekvenser finns det en omfattande skyldighet för kommunen att hjälpa brottsoffer. Polisen har självklart en skyldighet att agera om det har förekommit brott. Trots det är problemet med stalkning utbrett. 2.2Vad avses med begreppet stalkning? Beteenden som bör omfattas av verbet stalka är att någon, mer än rent tillfälligt, förföljer eller kartlägger en person för egna syften genom att smyga sig på, övervaka eller förfölja en person i lönn- dom. Beteendet kan också innefatta att gärningsmannen tar uppre- pade kontakter med sitt offer. Dessa kontakter uppfattas av den utsatte som störande, hotfulla, kränkande och skrämmande genom sitt innehåll, sättet det äger rum på och sin omfattning. språkexpert anser att ordet stalkning kan motsva- ras av den svenska termen systematisk förföljelse. Ordet stalk- ning togs in i dåvarande Svenska språknämndens nyords- lista. Problemet med stalkning har uppmärksammats allt mer, eftersom massmedias intresse för företeelsen har ökat, men också för att det innebär ett mycket stort lidande för dem som drabbas. Detta har medfört att det allt oftare har framförts krav på lagstiftningsåtgär- der för att förhindra och beivra stalkning. uttryckte i sitt betänkande 2004/ 05:JuU20 att det var angeläget att inhämta mer kunskap inom detta område för att därigenom få ett bättre kunskapsunderlag. Detta ledde till att regeringen gav (Brå) i uppdrag att arbeta fram ett sådant underlag. Brå presenterade sin redovisning av uppdraget (Brå Rapport 2006:3). Den innehöll en genomgång av internationell lagstiftning och erfa- renheter, men också presentation av en egen undersökning av svenska förhållanden. Brå lät 4 000 slumpvis utvalda personer svara på frågor om de hade blivit utsatta för någon form av förföljelser. Brå erbjöd också samtliga ledamöter i , samtliga närmare 800 åklagare i landet och samtliga drygt 1 700 medlemmar i psykiatriska föreningen fylla i en enkät med frågor om stalkning. Stalkning och dess konsekvenser Brå:s slutsats var att de svenska förhållandena i mycket hög grad påminde om det man tidigare hade funnit i internationella studier från och . i det slumpvist utvalda underlaget uppgav att de utsatts för stalkning. Detta kan jämföras med 8–i de internationella studierna. Brå:s undersökning visade också att två av tre av dem som hade drabbats hade upplevt stalkningen som skrämmande. Antalet som hade drabbats av stalkning var . De flesta, ungefär två av tre, hade blivit förföljda av en för dem känd person, inte sällan en före detta partner, medan en av tre hade blivit drabbade av en för dem helt okänd person. En tredjedel av dem som drabbats hade polisanmält trakasserierna. Bland riksdagsleda- möter, åklagare och psykiatriker var bilden inte lika klar eftersom svarsfrekvensen var så låg som 6–. Internationella studier tyder dock på att vissa yrkesgrupper drabbas betydligt hårdare än andra t.ex. personer som arbetar i rättsväsendet och personal inom hälso- och sjukvården. Brå:s undersökning visade, överfört på hela befolkning, att mer än 600 000 personer i åldern 18–har blivit utsatta för stalkning, varav 105 000–165 000 personer (Brå Rapport 2006:3, s. 69). En amerikansk studie har visat att systematisk förföljelse i genomsnitt pågår (Tjaden och Thoennos, Stalking in Ame- rica: Findings from the national violence against women survey, , 1998). Av polismyndigheterna i och läns utvecklingsarbete kring ett risk- bedömningsinstrument vid stalkning bekräftas de siffrorna (Riks- polisstyrelsen, Slutrapport för riskbedömning av stalkingrelaterad brottslighet, 2007). Brå visade i sin omfattnings- studie av stalkning i att av dem som hade utsatts för förföl- jelse upplevde att deras tillvaro påverkades i ganska stor eller mycket stor utsträckning av förföljelsen (Brå Rapport 2006:3, s. 70). En australisk studie visade att i av fallen med systematisk förföljelse förekom skadegörelse riktad mot offrets egendom och i en tredjedel av fallen attackerades offret fysiskt. I många fall rörde det sig om sexuella övergrepp (Mullen m.fl., , volym 156, sid 1244–1249). Brå konstaterade i sin studie att stalkningsbeteendet inrymmer både brottsliga och icke brottsliga handlingar enligt dagens straffbe- stämmelser. Någon speciell lag mot förföljelse finns inte, däremot Stalkning och dess konsekvenser bedömde Brå att systematisk förföljelse i många fall omfattas av besöksförbudslagstiftningen (Brå Rapport 2006:3, s. 48 och 55 f.). Riksåklagaren har beslutat att granska tillämpningen av lagen om besöksförbud. Vid kontakt med åklagare i olika delar av landet hade framkommit att lagen om besöksförbud medför till- lämpningsproblem. Lagens förarbeten ansågs i vissa avseenden knapphändiga. Dessutom hade det framförts att det i väsentlig utsträckning saknas vägledande praxis från domstolarna. Osäkerhet vid tillämpningen bedömdes medföra en risk för att lagen inte till- lämpas på ett enhetligt sätt. Vikten av en enhetlig rättstillämpning och att likartade fall bedöms lika motiverade en kartläggning av till- lämpningen av lagen. Syftet med kartläggningen var att undersöka om tillämpningen är i linje med lagens syfte och att identifiera eventuella skillnader i åklagares handläggning av besöksförbuds- ärenden. Sex åklagarkammare ingick i projektet: och Citys åklagarkammare i samt åklagarkamrarna i Linkö- ping, , och . Granskningen har skett i samband med kammarbesök –. Kartläggningen redovisades i en rapport . Av de granskade 369 ansökningarna om besöksförbud konstate- rades avse ordinärt besöksförbud. 15 av ansökningarna berörde besöksförbud i gemensam bostad och fem avsåg ansökan om utvidgat besöksförbud. av ansökningarna beviljades. Enligt föreskrifter för tillämpning av lagen om besöksförbud ska beslut i fråga om besöksförbud med- delas inom från det att ansökan om besöksförbud har kommit in eller av annan anledning har tagits upp vid en åklagar- kammare, om inte särskilda skäl föreligger med hänsyn till utred- ningens beskaffenhet eller andra omständigheter. Vid granskningen konstaterades att av ärendena inte hade avgjorts , varav av besluten hade överskridit . Vid granskningen konstaterades också att Justitieombudsman- nens beslut (dnr. 2005–2005), i vilket han uttalade kritik mot en åklagare för bristfällig beslutsmotivering inte hade fått ett generellt genomslag vid åklagarkamrarna. Justitieom- budsmannen poängterade i beslutet att det vid besöksförbud, till skillnad från den brottsbekämpande verksamheten, finns ett Stalkning och dess konsekvenser uttryckligt krav på att ange de skäl som har bestämt utgången för det enskilda beslutet. I av de beviljade besöksförbuden hade det inte fun- nits någon tidigare lagföring mot den ansökan riktat sig emot. Det kunde inte konstateras att Polisens hot- och riskbedömningar hade kommit till användning i någon större utsträckning vid hantering av besöksförbudsärendena. Det poängterades dock att hot- och riskbedömningar kan medföra risker i sekretesshänseende, p.g.a. rätten till partsinsyn. Vid granskningen konstaterades en sammanblandning mellan besöksförbud och tvångsmedel. I propositionen till lagen om besöksförbud klarläggs att besöksförbud inte är avsett att ersätta eller komplettera de straffprocessuella tvångsmedlen i brottmål utan att besöksförbud fyller ett helt annat syfte (prop. 1987/88:137, s. 20). Det framkom också att det i vissa fall förekom att beslut om besöksförbud saknade uppgift om namn på den som beslutet ska skydda. I stället hade det angivits att förbudet innebar att den per- son som beslutet riktades mot inte fick kontakta skyddad person. Endast i , dvs. tio ärenden, av de granskade ärendena hade rättens prövning begärts. Generellt konstaterades brister avseende dokumentationen i ärendena och av omprövningar. Av de granskade överträdelserna av besöksförbud hade en över- vägande del av överträdelserna skett genom kontakt via telefon eller sms. Den näst vanligaste typen av överträdelser hade varit fysisk kontakt i eller i närheten av skyddspersonens bostad. Endast vid en av åklagarkamrarna fanns det någon övergripande strategi för hanteringen av anmälningar om överträdelser av besöksförbud. Vid den åklagarkammare där det fanns en strategi fanns bl.a. en praxis att alltid hämta in den misstänkte till förhör, oavsett typ av överträdelse eller tidsperiod mellan brottstidpunkt och inlottning av ärendet. Granskningsgruppen konstaterade att i av ärendena med överträdelser hade förhör med målsäganden inte hållits. I av fallen hade inte förhör med den misstänkte hållits. Det konstaterades att bedömningen av vad som är ringa fall skiljer sig åt mellan enskilda åklagare. Detsamma gäller bestämmel- sen om besöksförbud i gemensam bostad. Denna osäkerhet kring vad som ska betecknas som gemensam bostad bedömde gransk- Stalkning och dess konsekvenser ningsgruppen ha begränsat tillämpningen av lagen mer än vad som förutsågs när bestämmelsen infördes. Bland de skillnader som granskningsgruppen ansåg fanns mellan de olika åklagarkamrarna var bl.a. att andelen beviljade besöksför- bud skilde sig och bedömningen av hur besöksförbudens längd ska avgöras var olika. Det fanns också stora skillnader när det gäller åklagarens utformning av beslutsmotiveringar för besöksförbud. Endast en åklagarkammare hade uttalad en strategi att arbeta aktivt med omprövningar i varje skede av en parallellt löpande förunder- sökning. Handläggningen av anmälningar om överträdelse av besöksförbud skiftade inte bara mellan åklagarkammare utan också mellan enskilda åklagare. Granskningsgruppen konstaterade att åklagarnas tillämpning kan tyckas restriktiv, men att det är svårt att med nuvarande regel- verk fatta offensiva beslut. Förarbetena ger i vissa delar intryck av att lagen ska användas till att förebygga brott men andra delar begränsar en sådan tillämpning. En annan slutsats var att de åkla- garkammare som hade fört diskussioner om tillämpningen av lagen om besöksförbud hade handlagt ärendena mer enhetligt. I övrigt har enhetligheten mellan kamrarna och vid kamrarna brustit. Granskningen ska avslutas med att en handledning, en rätts- promemoria, upprättas för att ge åklagarna stöd i handläggningen av besöksförbudsärenden. Vid Polismyndigheterna i läns och läns arbete med att utveckla en ny metod för strukturerade hot- och riskbe- dömningar utgjorde av de polisanmälda brotten vid stalkningsfall av anmälningar från kvinnor som har haft en nära relation till den anmälde mannen (och , Polisi- ära bedömningar och åtgärder vid stalkning – ett utvecklingspro- jekt i och län, 2007, s. 16). Problematiken sammanfaller därför till mycket stora delar med arbetet kring våld i nära relationer. Det bör här dock påminnas om att enligt Brå:s omfattningsstu- die berörde av fallen den situationen att förfölja- ren och den förföljde tidigare hade haft en kärlekssituation. Det förefaller dock som att bortfallet, dvs. de som inte gör någon polis- anmälan, i övriga kategorier är större. Det kan enligt vår mening Stalkning och dess konsekvenser bero på att riskerna för våld ökar om parterna har haft en relation. Det kan också bero på att många andra som utsätts för stalkning har möjlighet att få hjälp på andra sätt än genom att gå till polisen, t.ex. har arbetsgivaren ett visst ansvar för den som utsätts för förföljelse p.g.a. sitt arbete. Man kan inte heller utesluta att den som har ekonomiska möjligheter vänder sig till ett privat säker- hetsföretag, eftersom Polisen ofta inte har resurser eller rutiner att ingripa mot alla de enskilda brott som sker under förföljelsen. Ofta har de enskilda gärningarna inte något högt straffvärde. sak- nas en lagstiftning i som ser till förföljelsens systematiska karaktär. Det finns ett antal forskare som har beskrivit de reaktioner som ofta drabbar brottsoffer. De flesta brottsoffer agerar i allmänhet rationellt, eftersom individens handlingsmönster är inriktat på överlevnad. Panikreaktioner kan dock uppkomma direkt i anslut- ning till brottet. Brottsoffret söker även en förklaring till det inträffade och till varför just han eller hon drabbades. Självankla- gelse, skam och är vanligt. Mycket av uppmärksamheten kretsar kring den egna upplevelsen och de egna känslorna, varför det kan vara svårt att ge en detaljerad beskrivning av händelseför- loppet, t.ex. vid ett initialt polisförhör. Allt eftersom tiden går kan brottsoffret drabbas av bl.a. ångest, sömnsvårigheter, koncentra- tionssvårigheter och ökad vaksamhet. Det utvecklas inte sällan olika försvarsmekanismer, som t.ex. förnekelse och intellektualise- ring. För många som drabbas av dessa typer av brott blir livet kan- ske aldrig som det var innan brottet. Först och främst yttrar sig dessa förändringar i att grundtryggheten har försämrats och man har utvecklat en ökad misstänksamhet mot andra personer, dvs. det som ibland kallas post-traumatiskt stressyndrom (M. , Brottsoffer i rättsprocessen Om ideala brottsoffer och goda myn- digheter, , 2004, s. 73 ff.). Stalkning som följer efter det att en kvinna har lämnat en våld- sam partner innebär självfallet att kvinnan inte kan återhämta sig psykiskt och bygga upp en nödvändig trygghet kring sig själv och sina eventuella barn. I Brå:s studie anförde även de som hade utsatts för stalkning, men som inte hade haft något kärleksförhållande med gär- ningsmannen, att de var rädda. av samtliga offer för stalkning upplevde att trakasserierna var ganska eller mycket skrämmande. Trakasserierna hade för av gruppen påver- kat tillvaron i mycket stor utsträckning (Brå Rapport 2006:3, s. 33). Stalkning och dess konsekvenser 2.6Uppgifter om de som förföljer Gärningsmännen, dvs. de som utsätter någon för stalkning, skiljer sig en del från våldsbrottslingar. Andelen kvinnor, , är mycket högre. Gärningsmännen är något äldre, har i genomsnitt högre utbildning, mer välordnad ekonomi och färre sociala belast- ningsfaktorer än våldskriminella (M. Grann, , 19 okto- ber 2003). finns det en bild av stalkaren som psykiskt sjuk eller personlighetsstörd.