sou · GWB363 · 2008-06-11 00:00:00 — Undantag gäller också för meddelande av uppgift som utgör uppsåtligt utlämnande av hemlig handling eller tillhandahållande av sådan handling i strid med myndighets förbehåll vid dess utläm- nande, eller uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt i de fall som anges i 16 kap. 1 § sekretesslagen (7 kap. 3 § TF och 5 kap. 3 § YGL). 39TP PT Se SOU 2006:96, Ett nytt grundlagsskydd för tryck- och yttrandefriheten? – Tryck- och yttrandefrihetsberedningen inbjuder till debatt, s. 49. I nu uppräknade fall gäller inte TF respektive YGL utan vad som föreskrivs i lag om sådant brott, dvs. i och special- straffrätten. Det är också att märka att utan hinder av TF och YGL gäller vad som föreskrivs i lag om ansvar och ersättningsskyldighet som avser det sätt på vilket uppgift eller underrättelse anskaffats (1 kap. 9 § 5 TF och 1 kap. 12 § YGL). Vanliga straffbestämmelser om exempel- vis stöld och olaga intrång är alltså tillämpliga på tillvägagångssättet vid anskaffandet av en uppgift som i och för sig omfattas av TF och YGL. Om däremot enbart själva informationsanskaffandet omfattas av en straffbestämmelse i vanlig lag är anskaffaren skyddad mot straffansvar i alla fall utom då anskaffandehandlingen utgjorde ett sådant grövre brott mot rikets säkerhet som anges i 7 kap. 3 § TF och 5 kap. 3 § YGL.TPF40FPT Tillämpningsområdet för TF och YGL TF och YGL är tillämpliga endast om vissa formella, materiella och territoriella krav är uppfyllda. De formella kraven avser kommuni- kationstekniken och spridningen. Sålunda omfattar som framställts i tryckpress. TF tillämpas också på skrift som mång- faldigats genom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande, om utgivningsbevis gäller för skriften eller den är för- sedd med beteckning som utvisar att den är mångfaldigad samt i anslutning därtill tydliga uppgifter om vem som har mångfaldigat skriften och om ort och år för detta (1 kap. 5 § TF). Vidare måste skrift som sagts vara utgiven för att anses som tryckt skrift i grundlagens mening. En skrift anses utgiven då den blivit utlämnad till försäljning eller för spridning på annat sätt i (1 kap. 6 § TF). Enligt den s.k. bilageregeln (1 kap. 7 § TF) omfattas även t.ex. taltidningar för synskadade av TF fast de har formen av ett radio- program eller annan teknisk upptagning.TPF41FPT YGL omfattar ljudradio, television och vissa liknande överför- ingar samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upptagningar. Vad som sägs om radioprogram gäller förutom pro- gram i ljudradio även program i television och innehållet i vissa andra överföringar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektro- magnetiska vågor (1 kap. 1 § YGL). 40TP PT SOU 2006:96, s. 51. 41TP PT Se SOU 2006:96 s. 55. avses upptagningar som innehåller text, bild eller ljud och som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel. YGL är tillämplig på sändningar av radioprogram om de är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. Med sådana sändningar av radioprogram avses även tillhandahål- lande av direktsända och inspelade program ur en databas (1 kap. 6 § YGL). För att grundlagen ska vara tillämplig på andra överför- ingar från en databas än sådana som sagts måste förutsättning- arna i den s.k. databasregeln (1 kap. 9 § YGL) vara uppfyllda. YGL är vidare tillämplig på tekniska upptagningar som är utgivna, dvs. som sprids till allmänheten genom att spelas upp, säljas eller till- handahållas på annat sätt (1 kap. 10 § YGL). De territoriella kraven innebär att ett yttrande måste ha viss an- knytning till för att det ska vara skyddat av TF respektive YGL. De materiella kraven avser innehållet i yttranden. Vi åter- kommer till det materiella tillämpningsområdet i det följande. På de områden de är tillämpliga är TF och YGL exklusiva på det sättet att ingripanden på grund av missbruk av tryck- eller yttrandefriheten inte får göras i annan ordning eller i annat fall än de som anges i dessa båda grundlagar (1 kap. 3 § TF och 1 kap. 4 § YGL). Denna s.k. exklusivitetsprincip innebär att TF och YGL är exklusiva som straff- och processlag i fråga om missbruk av tryck- och yttrandefriheten. Om ett yttrande omfattas av TF eller YGL kan det alltså inte bestraffas annat än om det är straffbart enligt någon av bestämmelserna i dessa grundlagar, dvs. om det utgör ett tryckfrihetsbrott enligt brottskatalogen i TF (med tillägg för olaga våldsskildring gäller denna även YGL). Exklusivitetsprincipen anses även förbjuda sanktioner som upp- sägning, avskedande och disciplinära åtgärder samt skadestånds- skyldighet som inte grundas på tryck- eller yttrandefrihetsbrott eller på arbetsrättsliga avtal om brott mot tystnadsplikt i förhållan- det mellan enskilda eller på liknande åtaganden.TPF42FPT 42TP PT SOU 2006:96 s. 42. Var gränserna för TF:s och YGL:s materiella tillämpningsområde går är i vissa fall oklart. Det är därför osäkert om företagsspioneri, olovlig befattning med företagshemlighet, trolöshet mot huvudman och mutbrott omfattas av TF:s och YGL:s materiella tillämpnings- område. Om de inte gör det, innebär det att straff kan ådömas enligt bestämmelser i vanlig lag. Omfattas de, är de däremot straffria i den mån de inte utgör ett sådant brott som finns med i TF:s eller YGL:s brottskatalog. Närmare redogörelser för de materiella förutsättningarna för tillämpning av TF och YGL finns bl.a. i betänkande SOU 2001:28 s. 405 ff., Tryck- och yttrandefrihetsberedningens betänkande SOU 2006:96 s. 57 f. och , 1984, s. 68 ff. behandlar i Exklusivitetsfrågan. Om förhållandet mellan tryckfrihet, yttrandefrihet och annan rätt, 2002, s. 250 ff., förhållandet mellan FHL och TF. För tryck- och yttrandefrihetsbrott gäller en särskild rättegångs- ordning. Justitiekanslern är ensam åklagare i mål om dessa brott och det är endast Justitiekanslern som är behörig att inleda för- undersökning rörande tryckfrihets- eller yttrandefrihetsbrott (9 kap. 2 § TF respektive 7 kap. 1 § YGL). Vidare gäller särskilda forumregler för dessa fall och rättens sammansättning är annor- lunda än i ordinära brottmål genom att frågan huruvida brott före- ligger prövas av en jury om nio medlemmar (12 kap. 1 och 2 §§ TF respektive 9 kap. 1 § YGL). Finner juryn att brott inte föreligger, ska den tilltalade frikännas. Först om juryn funnit att brott före- ligger, ska även rätten pröva frågan. FHL och det grundlagsskyddade området Det är tydligt att meddelar- respektive anskaffarfriheten kan få betydelse vid tillämpning av FHL. De förfaranden som sanktio- neras i den lagen är dels anskaffande, dels röjande (och dessutom utnyttjande) av viss slags information. Vad som ovan anförts om tillämpningsområdet för TF och YGL innebär att om ett yttrande som rör en företagshemlighet faller under TF eller YGL kan detta föranleda straff- eller skadeståndsrättsliga sanktioner mot den som anskaffat uppgiften eller meddelat den endast i de fall då yttrandet utgör ett sådant meddelar- eller anskaffarbrott som anges i 7 kap. 3 § TF respektive 5 kap. 3 § YGL (högförräderi, spioneri, uppsåt- ligt oriktigt utlämnande av allmän handling etc.) samt när det sätt på vilket uppgiften anskaffades var brottsligt enligt vanlig lag (1 kap. 9 § 5 TF, 1 kap. 12 § första stycket YGL). Detta gäller emellertid endast i de fall då anskaffandet eller röjandet skett i publiceringssyfte på det sätt som anges i 1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena TF och 1 kap. 2 § YGL. Problematiken behandlades i förarbetena till FHL. Där konsta- terades att anskaffarfriheten går före straffbestämmelserna i . Det innebär att ansvar enligt FHL inte kan utkrävas om någon an- skaffar en företagshemlighet i syfte att sedan publicera uppgifterna. TF och YGL medger nämligen inte att anskaffarfriheten begränsas i vanlig lag annat än när det gäller sättet för anskaffandet (1 kap. 9 § 5 TF och 1 kap. 12 § första stycket YGL). Om emellertid någon anskaffar uppgifter och därvid använder ett sådant tillvägagångssätt som i sig är straffbart, t.ex. enligt bestämmelser, kan ansvar för det brottet dömas ut utan hinder av att yttrandet om- fattas av TF eller YGL. De allvarligaste fallen av företagsspioneri skulle därmed kunna bestraffas enligt om tillväga- gångssättet var straffbart.TPF43FPT Det måste understrykas att meddelarfriheten och anskaffarfri- heten endast gäller i de fall meddelandet eller anskaffandet skett i syfte att offentliggöra uppgiften eller underrättelsen i ett grundlags- skyddat medium. Därtill krävs att uppgiften lämnas till en sådan person som anges i 1 kap. 1 § tredje stycket TF eller 1 kap. 2 § YGL, dvs. författare eller annan upphovsman, utgivare, redaktion, nyhets- byrå etc. Vidare är att märka att gränserna för meddelarfriheten påverkas av bedömningen av vad som utgör det materiella tillämpningsom- rådet för TF och YGL. Även om det inte kan sägas vara så att med- delarfriheten är inskränkt till meddelanden av tryckfrihetsrättsligt eller yttrandefrihetsrättsligt skyddat innehåll föreligger ändå i praktiken en viss sådan begränsning. Begränsningen gäller för pub- licerade meddelanden samt för opublicerade meddelanden som är så konkret avfattade att det är möjligt att bedöma hur de skulle ha sett ut om de offentliggjorts. Sådana meddelanden som nämnts 1989/90:LU37 s. 36 f. som faller utanför TF:s och YGL:s exklusiva tillämpningsområde – och därmed är straffbara enligt allmän lag utan hinder av TF eller YGL – omfattas inte av meddelarfriheten.TPF44FPT Som exempel på detta kan anges en vilseledande annons som utgör ett moment i ett bedrägeri. En sådan annons omfattas inte av TF:s eller YGL:s skydd och meddelaren, dvs. den som låtit införa annonsen, kan därför straffas enligt regler.TPF45FPT Yttrandefriheten gäller för medborgarna gentemot det allmänna. Detta innebär att privatanställda inte har någon meddelarfrihet eller anskaffarfrihet i förhållande till sin arbetsgivare. Det betyder i sin tur att det inte finns något hinder mot att privatanställda i avtal förbinder sig att inte yppa viss information som de får del av i arbetet. Ett sådant avtal om tystnadsplikt kan ingås mellan enskild arbetsgivare och arbetstagare eller finnas i kollektivavtal. Tystnads- plikten kan också vara underförstådd och följa av anställningsför- hållandet som sådant.TPF46FPT För anställda och uppdragstagare i aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner och landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande (samt vissa andra organ som vid tillämpning av sekretesslagen jämställs med myndighet) föreskrivs i 1 kap. 9 a § sekretesslagen ett undantag från vad som sagts om privatanställda. Enligt nämnda lagrum gäller för anställda och uppdragstagare i sådana bolag m.m., i förhållandet till arbets- givaren, vad som föreskrivs i TF och YGL om rätt att lämna upp- gifter i vilket ämne som helst för offentliggörande, om förbud mot att ingripa mot missbruk av tryckfriheten eller yttrandefriheten eller medverkan till sådant missbruk och om förbud mot att efter- forska upphovsman eller meddelare. Alla privatanställda är dock – i egenskap av medborgare – skyddade från ingrepp av det allmänna för sådant anskaffande eller meddelande av uppgifter och andra underrättelser som sker i pub- liceringssyfte, även om det rör sig som uppgifter som på något sätt har att göra med anställningen. I dessa fall är det alltså – som ovan nämnts – inte möjligt att fälla någon till ansvar för brott för med- 44TP PT , Tryckfrihetens gränser, 1984, s. 316 f. 45TP PT Se även härtill a.a. s. 73 och 316 f. 46TP PT Se bet. 1988/89:LU30 s. 110, AD 1994 nr 79 och Ds 2001:9 s. 30. delande eller anskaffande av en uppgift, om detta skett i publicer- ingssyfte. Vad nu sagts gäller under förutsättning att förfarandet faller inom TF:s eller YGL:s materiella tillämpningsområde och att det inte utgör sådant brott mot rikets säkerhet eller innebär sådant oriktigt utlämnande av hemlig handling eller uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt som anges i 7 kap. 3 § TF och 5 kap. 3 § YGL. Under denna rubrik beskriver vi de arbetsrättsliga regler som på- verkar arbetstagares rätt att offentligt framföra kritik mot arbets- givaren eller en företrädare för arbetsgivaren eller mot förhållan- dena på arbetsplatsen. 3.4.1Allmänt om arbetstagares lojalitetsplikt Vid sidan av de mer uttalade förpliktelser som följer av ett anställ- ningsavtal finns även en plikt för arbetstagaren att vara lojal mot arbetsgivaren. Denna lojalitetsplikt innebär att arbetstagaren inte får vidta åtgärder som är ägnade att skada eller på annat sätt för- svåra arbetsgivarens verksamhet.TPF47FPT Vad som utgör rimliga krav på lojalitet måste enligt Arbetsdomstolen variera bl.a. beroende på förhållandena inom branschen, den aktuella verksamhetens beskaf- fenhet, arbetsuppgifternas art, arbetstagarens ställning i företaget och om arbetstagaren på något sätt äventyrat arbetsgivarens kund- relationer.TPF48FPT Det är således svårt att ange vad som gäller om arbetstagarens lojalitetsplikt i normalfallet. Arbetsdomstolen har i flera domar (bl.a. i 1993 nr 18) hänvisat till följande beskrivning av lojalitetsplikten formulerad av : Den grundläggande synpunkten är att arbetstagaren inte får skada arbetsgivaren. Gemen- samt för de skilda aspekterna på kravet på lojalitet är tanken att anställningsavtalet inte enbart består i ett utbyte av vanliga för- mögenhetsrättsliga prestationer, utan att det skapar ett personligt förhållande mellan parterna. Anställningen grundar förpliktelser som går längre än vad som gäller i kontraktsförhållanden i allmänhet; de ligger vid sidan av själva arbetsprestationen och skulle därför kunna karaktäriseras som biförpliktelser. Skall man söka ange en gemensam 47TP PT Se bl.a. AD 1989 nr 90 och 1993 nr 18. 48TP PT AD 1993 nr 18. synpunkt är det att arbetstagaren är skyldig att sätta arbetsgivarens intressen framför sitt eget samt att undvika lägen, där han kan komma i pliktkollision.TPF49FPT Arbetstagare som är anställda i offentlig verksamhet har tystnads- plikt enligt lag. Denna regleras i sekretesslagen. Tystnadsplikten innebär ett förbud mot att lämna ut allmänna handlingar som om- fattas av sekretess och mot att muntligen eller på annat sätt röja sekretesskyddade uppgifter (1 kap. 1 § sekretesslagen). Arbetstagare som röjer eller olovligen utnyttjar en uppgift som omfattas av tystnadsplikt ådrar sig straffansvar enligt 20 kap. 3 § . Såväl uppsåtligt som oaktsamt handlande är straffbart. Observera att i de fall arbetstagaren utnyttjar sin meddelarfrihet enligt 1 kap. 1 § tredje stycket TF eller 1 kap. 2 § YGL straffansvar kan bli aktuellt endast i vissa fall, se 7 kap. 3 § TF och 5 kap. 3 § YGL. Bestämmelserna om tystnadsplikt är tvingande till sin natur. Det är därför inte möjligt att inskränka den lagstadgade tystnadsplikten genom avtal. Inte heller kan en arbetsgivare och arbetstagare med bindande verkan avtala om en mer långtgående tystnadsplikt än den som följer av lagreglerna.TPF50FPT Det har att göra med att offentlig- anställdas meddelar- och anskaffarfrihet gäller även i förhållande till arbetsgivaren. Även vissa privatanställda omfattas av lagstadgad tystnadsplikt. Det gäller t.ex. privatanställd hälso- och sjukvårdspersonal, anställda på advokatbyråer och anställda i sådana organ som avses i 1 kap. 8 och 9 §§ sekretesslagen som förvarar allmänna handlingar, t.ex. kom- munala företag. Såvitt gäller lagstadgade tystnadsplikter har privat- anställda samma skyldigheter som offentliganställda och kan på samma sätt ådra sig straffansvar vid brott mot tystnadsplikten. 49TP PT , t.ex. i Löntagarrätt, 1994, s. 257 f. 50TP PT Se t.ex. , Löntagarrätt, 1994, s. 261, och Ds 2001:9, Yttrandefrihet för privat- anställda, s. 20. En arbetstagare kan också vara bunden av tystnadsplikt till följd av avtal. Ett sådant avtal kan vara uttryckligt eller underförstått. Det förekommer att det i kollektivavtal eller i anställningsavtal finns särskilda bestämmelser som reglerar vad arbetstagare är skyldig att hålla hemligt. Om ett sådant uttryckligt avtal inte finns, anses det under alla omständigheter följa en underförstådd tystnadsplikt av den lojalitetsplikt som, i enlighet med vad som ovan angetts, ingår som ett led i anställningsförhållandet.TPF51FPT Vad innebär då den tystnadsplikt som följer av avtal, uttryckligt eller underförstått? Är varje röjande av en uppgift att anse som ett brott mot denna? Här kommer man till en början in på frågan om tystnadsplikten innebär att meddelarfriheten har avtalats bort. Rätts- läget var länge oklart på denna punkt. I samband med tillkomsten av FHL menade att det var klart att ett ut- tryckligt avtal om tystnadsplikt bröt meddelarskyddet, men tvek- samt huruvida den underförstådda tystnadsplikt som är ett utflöde av lojalitetsplikten i anställningsförhållanden har denna effekt.TPF52FPT Lagrådet hade för sin del tagit ställning för att det generellt sett inte var möjligt att skilja mellan fall av uttryckligt avtal om tyst- nadsplikt, fall då den följer av en tolkning av vissa avtalsbestämmel- ser och fall då den utgör en grundförutsättning för . Oavsett avtalets form bröt detta enligt Lagrådets mening igenom meddelarfriheten.TPF53FPT Även lagutskottet delade denna uppfattning men menade att det i avsaknad av vägledande praxis inte kunde an- ses klart huruvida en inte klart uttryckt tystnadsplikt kunde bryta igenom meddelarskyddet.TPF54FPT Genom Arbetsdomstolens praxis får numera anses klarlagt att det, i likhet med den uppfattning Lagrådet gav uttryck för i för- arbetena till FHL, inte har någon betydelse för den privatanställdes meddelarskydd om denne är bunden av en uttryckligt avtalad tyst- nadsplikt eller om tystnadsplikten anses följa av den lojalitetsför- pliktelse som är ett led i anställningsförhållandet. Oavsett vilken avtalsform det är fråga om ger meddelarskyddet vika. I den s.k. Bruk-domen (AD 1994 nr 79) uttalade Arbetsdomstolen att reglerna i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen inte kunde anses utgöra ett hinder mot uppsägning eller avsked- ande av en arbetstagare med anledning av brott mot den tystnads- 51TP PT Se t.ex. AD 1994 nr 79 och , Löntagarrätt, 1994 s. 247 f. 52TP PT . 1989/90:LU37 s. 121. 1988/89:LU30 s. 110. 54TP PT A. bet. plikt som anses vara förenad med en anställning på den privata arbetsmarknaden. Arbetsdomstolen förklarade vidare att det inte framstod som en uppgift för domstol att genom rättspraxis införa en meddelarrätt för privatanställda. Detta ställningstagande vidhölls av Arbetsdomstolen i den s.k. Samariten-domen (AD 1997 nr 57). framhöll Arbets- domstolen att sådana omständigheter som att en privat verksamhet är skattefinansierad och att den är av väsentlig betydelse för allmän- heten, är sådant som Arbetsdomstolen har anledning att beakta när det gäller att ta ställning till om kritikrätten överskridits i ett enskilt fall. Från den tystnadsplikt som gäller för arbetstagare finns undantag dels på grund av 2 § andra stycket FHL (om rätt att anskaffa, ut- nyttja eller röja en företagshemlighet hos en näringsidkare för att offentliggöra eller inför en myndighet e.d. avslöja vissa allvarliga missförhållanden i näringsidkarens rörelse), dels på grund av den kritikrätt som arbetstagare anses ha.TPF55FPT Kritikrätten har utvecklats i Arbetsdomstolens praxis. I bl.a. den ovannämnda Bruk-domen förklarade domstolen att en i prin- cip långtgående kritikrätt ligger i linje med den allmänna yttrande- friheten och att anställningsavtalet inte innebär något avgörande hinder för en arbetstagare att hos behörig myndighet påtala miss- förhållanden som råder i arbetsgivarens verksamhet. Kritikrätten har förklarats enligt följande i domen AD 1986 nr 95. Utgångspunkten måste vara att de förpliktelser som följer av anställningsavtalet inte innebär något avgörande hinder för en arbetstagare att hos behörig myndighet påtala missförhållanden som råder i arbetsgivarens verksamhet. Däremot förhåller det sig så att en anmälan till en myndighet e.d. kan ske under sådana förhål- landen eller på sådant sätt att handlandet måste anses innebära att arbetstagaren åsidosätter den lojalitet som han eller hon är skyldig att visa arbetsgivaren. I sådana fall kan arbetstagaren också allvarligt rubba förutsättningarna för fortsatt samarbete i anställningsförhål- landet. Allt beror på omständigheterna i det enskilda fallet. Vid bedömningen av om kritikrätten överskridits måste bakgrunden till och syftet med en anmälan e.d. till myndighet beaktas. 55TP PT Fahlbeck, a.a. s. 117. missförhållanden det är fråga om, desto större frihet har arbets- tagaren att agera utan att ta hänsyn till arbetsgivaren. Likaså ökar arbetstagarens handlingsfrihet ju större betydelse ett missförhållande har för arbetstagaren eller för arbetstagarnas intressen rent allmänt, såsom i arbetsmiljöfrågor. Vidare måste vid bedömningen avsevärd vikt läggas vid om arbetstagaren före anmälan e.d. genom kontakter med arbetsgiv- aren försökt få denne att vidta åtgärder eller rättelse. Arbetsdom- stolen uttalade härvid att om det inte var fråga om mycket allvarliga regelöverträdelser eller missförhållanden arbetstagaren normalt på ett seriöst sätt bör försöka påtala missförhållandena för arbets- givaren eller dennes ställföreträdare innan han anmäler saken till myndighet. Detta är särskilt viktigt i de fall arbetsgivarens verk- samhet är beroende av tillstånd från myndighet och arbetsgivaren därför är särskilt utsatt om en anmälan görs. Arbetsdomstolen påpekade vidare att det naturligtvis måste tas hänsyn till vilka grunder arbetstagaren haft för uppgifterna i en anmälan e.d. I detta avseende ska enligt domstolen en betydande marginal ges åt arbetstagaren. Störst vikt bör fästas vid om upp- gifter o.d. lämnas utan godtagbar faktisk grund och på ett sätt som får anses vittna om bristande hänsyn och lojalitet mot arbetsgiv- aren. Även i detta fall måste beaktas i vilken utsträckning arbetstag- aren före anmälan försökt påtala missförhållandena för arbetsgivaren. Arbetsdomstolen uttalade i Bruk-domen (AD 1994 nr 79) att för att det ska vara fråga om ett brott mot en tystnadsplikt som inte är uttryckligt avtalad utan endast underförstådd, det torde krävas att det är fråga om yppande av sådana uppgifter som det ligger i arbetsgivarens intresse att inte ge spridning åt. Den grundläggande synpunkten bakom lojalitetskravet har ju beskrivits så att arbets- tagaren inte får skada arbetsgivaren. Ett yppande av uppgifter som är ägnat att skada arbetsgivaren kan i enlighet därmed betecknas som ett brott mot en sådan inte uttryckligen reglerad tystnadsplikt. Omvänt torde gälla att ett yppande av uppgifter som inte är ägnat att skada arbetsgivaren inte kan betecknas som ett brott mot denna. En anställd har givetvis i princip också möjlighet att delta i debatter rörande frågor som är av allmänt intresse och därvid ut- trycka en annan uppfattning än den som arbetsgivaren hyser. Om arbetsgivaren har en annan uppfattning kan arbetsgivaren själv gå in i debatten och argumentera för sin inställning. Även i en sådan debatt finns det dock gränser för vad som är tillåtet. Det är således inte acceptabelt att en anställd bryter sin tystnadsplikt eller att den anställde gör uttalanden som har till enda syfte att skada arbets- givaren. Den ena parten i anställningsförhållandet kan inte heller rimligen behöva tolerera allvarliga, osanna beskyllningar eller djupt kränkande tillmälen från motparten.TPF56FPT Sammanfattningsvis kan konstateras att kritikrätten har följande begränsningar.TPF57FPT Arbetstagaren måste i första hand försöka påtala missförhållandena för arbetsgivaren. Först om han inte får gehör från arbetsgivaren är det tillåtet att offentliggöra kritiken. Allvar- liga, osanna beskyllningar, djupt kränkande tillmälen eller kritik som har som enda syfte att skada arbetsgivaren omfattas över huvud taget inte av kritikrätten.