sou · GWB341 · 2008-04-23 00:00:00 — 3.Ministerkommittén ska överväga den föreslagna ändringen och det yttrande som lämnat och kan anta ändringen sedan parterna i denna konvention efter samråd gett sitt enhälliga samtycke. 4.Texten till varje ändring som ministerkommittén antar enligt punkten 3. i denna artikel ska vidarebefordras till parterna för godkännande. 5.Varje ändring som antas enligt punkten 3. i denna artikel ska träda i kraft i den månad som följer efter utgången av en period om efter den dag då samtliga parter har underrättat generalsekreteraren om att de godtagit ändringen. konvention om bekämpande av handel med människor Kapitel X, Slutbestämmelser I artikel 42 regleras undertecknande och ikraftträdande. 1.Denna konvention ska vara öppen för undertecknande av medlemsstater, de icke-medlemsstater som har deltagit i dess utarbetande och Europeiska gemenskapen. 2.Denna konvention ska ratificeras, godtas eller godkännas. Ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrument ska deponeras hos generalsekreterare. 3.Denna konvention ska träda i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då tio undertecknande stater, av vilka minst åtta är medlemsstater i , har uttryckt sitt samtycke till att vara bundna av konventionen enligt bestämmelserna i punkten 2. 4.För varje stat som nämns i punkten 1 eller Europeiska gemenskapen som senare ger sitt samtycke till att vara bunden av konventionen ska denna träda i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då dess ratifikations-, godtagande- eller godkän- nandeinstrument deponerades. Artikel 43 reglerar anslutning till konventionen 1.Sedan denna konvention trätt i kraft kan minister- kommitté, efter samråd med parterna i konventionen och efter att ha fått deras enhälliga samtycke, erbjuda en stat som inte är medlem av och som inte har deltagit i utarbetandet av konventionen att ansluta sig till den genom ett beslut som tas med den majoritet som föreskrivs i artikel 20 d) i stadga och genom enhälligt beslut av ombuden för de fördrags- slutande stater som är berättigade att vara ledamöter i minister- kommittén. 2.För varje stat som ansluter sig till konventionen ska denna träda i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då dess anslutningsin- strument deponerades hos generalsekreterare. konvention om bekämpande av handel med människor I artikel 44 regleras den territoriell tillämpningen genom att det där uttalas att 1.Varje stat eller Europeiska gemenskapen kan när den underteck- nar denna konvention eller när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument ange för vilket eller vilka territorier konventionen ska gälla. 2.Varje part kan , genom en förklaring ställd till generalsekreterare, utvidga konventio- nens tillämpning till varje annat territorium som anges i för- klaringen och för vars internationella förbindelser den är ansva- rig eller för vars räkning den är bemyndigad att ingå förpliktel- ser. För ett sådant territorium ska konventionen träda i kraft i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då generalsekreteraren mottog förklaringen. 3.Varje förklaring som har lämnats enligt de båda föregående punkterna får återtas med avseende på ett i förklaringen angivet territorium genom en anmälan ställd till general- sekreterare. Återtagandet ska gälla från och med i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då generalsekreteraren mottog underrät- telsen. Artikel 45 rör förbehåll och där uttalas att inga förbehåll får göras med avseende på någon bestämmelse i denna konvention med undantag av förbehållet till artikel 31.2. I artikel 46 behandlas uppsägning och där uttalas att 1.En part får när som helst säga upp denna konvention genom en anmälan ställd till generalsekreterare. 2.Uppsägningen ska gälla från och med i den månad som följer efter utgången av en period efter den dag då generalsekreteraren mottog underrättelsen. Artikel 47 rör underrättelser och där sägs att general- sekreterare ska underrätta medlemsstater, alla undertecknande stater, stater som är parter, Europeiska gemenska- pen, varje stat som erbjudits underteckna denna konvention enligt bestämmelserna i artikel 42 samt varje stat som erbjudits att ansluta sig till konventionen enligt bestämmelserna i artikel 43 om: konvention om bekämpande av handel med människor a)undertecknanden, b)deponering av ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument, c)datum för konventionens ikraftträdande enligt artiklarna 42 och 43, d)ändringar som antagits enligt artikel 41 och datum för deras ikraftträdande, e)uppsägningar i enlighet med bestämmelserna i artikel 46, f)andra akter, underrättelser eller meddelanden som rör konven- tionen, samt g)förbehåll gjorda enligt artikel 45. 6.1Lagstiftningsbehovet i anledning av konventionen 6.1.1Förebyggande av handel med människor Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionens i den del som avser förebyggande av handel med människor. Artikel 5 är en målsättningsbestämmelse där det bl.a. uttalas att parterna ska vidta åtgärder för att förebygga och bekämpa männi- skohandel genom att t.ex. införa och stärka nationellt samarbete mellan de organ som ansvarar för att förebygga och bekämpa män- niskohandel, ordna utbildning riktade till personer som riskerar att bli föremål för handel med människor och till yrkespersoner som berörs av handel med människor. Enligt artikeln ska parterna vidta särskilda åtgärder för att minska barns utsatthet för människohan- del. Artikeln föreskriver också att parterna ska sprida tillförlitlig information om gällande bestämmelser för inresa och vistelse i respektive land. Artikeln har utformats som en målsättningsbestämmelse, vilket innebär att den inte innehåller något krav på att den nationella lag- stiftningen ska vara av visst innehåll för att en part ska uppfylla kraven i konventionen. Redan härav följer alltså att det inte förelig- ger något hinder att tillträda konventionen i denna del. Som vi sär- skilt lyft fram i den del av betänkande som rör bl.a. människohan- del finns det ett stort behov av att sprida informa- konvention om bekämpande av handel med människor tion och att utbilda olika yrkeskategorier som kommer i kontakt med frågor som rör människohandel. Vi vill därför peka på att det är av största betydelse att vidtar åtgärder av sådan karaktär som nämns i bestämmelsen. 6.1.2Åtgärder för att motverka efterfrågan Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionen i den delen som avser åtgärder för att motverka efterfrågan. Artikel 6 tar sikte på att motverka efterfrågan som främjar utnytt- janden som leder till människohandel. Av artikeln framgår att de åtgärder som åsyftas bl.a. kan bestå i att förstärka lagstiftningsmäs- siga eller utbildningsmässiga åtgärder med t.ex. informationskam- panjer och förebyggande utbildningar som riktar sig till ungdomar. I artikeln nämns uttryckligen också att parterna bör höja med- vetenheten om mediernas och det civila samhällets ansvar och vik- tiga roll i att identifiniera efterfrågan som en av de grundläggande orsakerna till människohandel. har det i allt större omfattning uppmärksam- mats och diskuterats att utnyttjandet av offer för människohandel utgör en av de avgörande förutsättningarna för att människohandel överhuvudtaget ska kunna förekomma. Detta förhållande framhålls också särskilt i förklaranderapporten och har motiverat införandet av artikel 6.TPF2FPT har det såväl nationellt som internationellt diskuterats metoder och strategier för att motverka främst utnyttjande som består i prostitution. Inte minst i anslut- ning till kriminaliseringen av köp av sexuella tjänster, som återfinns i 6 kap. 9 § om köp av sexuell handling av barn och 6 kap. 11 § om köp av sexuell tjänst, har frå- gorna uppmärksammats i en rad olika sammanhang. Det har också startats projekt, myndighetssamverkan och förebyggande arbete, såsom informations- och massmediekampanjer som avser alla de former av utnyttjanden som omfattas av konventionens artikel 4.TPF3FPT Även om artikeln enligt förklaranderapporten anger en minimi- standard i frågan bör det framhållas att det finns ett stort behov av 2TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 108. 3TP PT Prop. 2003/04:111 s. 38 f. konvention om bekämpande av handel med människor att ytterligare föra ut kunskap om vilka mekanismer som möjliggör människohandel.TPF4FPT De informations- och utbildningsåtgärder som enligt vår mening bör vidtas utifrån de krav som uppställs i artikel 6 skiljer sig från de som bör följa i anledning av artikel 5, eftersom de åtgärder som vidtas utifrån artikel 6 bör vara mer inriktade på att nå ut till medierna och allmänheten. Det bör dock framhållas att den information som bör spridas för att generellt öka kunskapen om att människohandel förekommer i såväl kan vara förebyggande som motverka efterfrågan på de tjänster som erbjuds som en kon- sekvens av handeln. Vi anser därför att det finns ett behov av nationellt heltäckande informationsåtgärder beträffande människo- handel. Det är av stor vikt att innehållet i artikeln beaktas i sam- band med utarbetandet av utbildnings- och informationsstrategier. Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionen vad avser kraven om åtgärder vid gränsen och transportörsansvar. Artikel 7 stadgar att parterna, utan att det påverkar internationella åtaganden avseende fri rörlighet för personer, så långt möjligt ska stärka sådana gränskontroller som kan behövas för att förebygga och upptäcka människohandel. Varje part ska anta lagstiftning eller vidta andra lämpliga åtgärder för att så långt möjligt förebygga att yrkesmässiga fraktförares transportmedel används i sådan brottslig verksamhet som avses i denna konvention. I förekommande fall och utan att det påverkar tillämpningen av gällande internationella konventioner ska bland dessa åtgärder ingå fastställande av skyl- dighet för yrkesmässiga fraktförare, innefattande varje transportfö- retag eller ägare eller brukare av transportmedel, att se till att alla passagerare innehar de resehandlingar som krävs för inresa i den mottagande staten. Varje part ska i enlighet med sin nationella lag föreskriva påföljder vid överträdelse av den skyldighet som avses i punkten 3 i artikeln. Varje part ska anta lagstiftning eller vidta andra åtgärder som kan behövas för att, i enlighet med dess natio- nella lag, medge avvisning eller återkallelse av visering för personer 4TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 110. konvention om bekämpande av handel med människor som medverkar i förövande av brott som avses i denna konvention. Parterna ska förstärka samarbetet mellan gränskontrollmyndighe- terna, bl.a. genom att inrätta och upprätthålla direkta kommunika- tionskanaler. Den uppräkning som finns i artikel 7 överensstämmer i stort med vad som stadgas i artikel 11 i Palermoprotokollet. Skillnaden mellan de båda instrumenten består i att det i artikel 7 punkten 5 uppställs krav på att parterna ska vidta lagstiftningsåtgärder för att uppfylla konvention. I det lagstiftningsärendet som behandlade Palermoprotokollet har regeringen tagit ställning till att uppfyller de krav som uppställs i Palermoprotokollet artikel 11.TPF5FPT Vad gäller artikel 7 punkterna 1-4 och 6 har alltså regeringen redan bedömt att uppfyller de här redovisade kraven. Vi ansluter oss till bedömningen i den delen. De situationer som nämns i artikel 7 punkten 5, nämligen att parterna ska vidta lagstiftningsåtgärder för att möjliggöra att gär- ningsmän avvisas eller att deras visering återkallas, regleras i 8 kap. om avvisning och utvisning och 7 kap. återkallelse av tillstånd i utlänningslagen. I t.ex. 8 kap. 2 § 3 punkten sägs att en utlänning får avvisas om han eller hon p.g.a. tidigare frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antas komma att begå brott i Sve- rige eller något annat nordiskt land. Vidare sägs i 8 kap. 8 § utlän- ningslagen att en utlänning får utvisas ur om han eller hon döms för brott som kan leda till fängelse, vilket alltså innefattar gärningsmän som döms för ett människohandelsbrott eller någon osjälvständig brottsform av sådant brott. Som ytterligare förutsätt- ning för att en gärningsman ska kunna utvisas med stöd av 8 § upp- ställs också att gärningen är av sådant slag och övriga omständig- heter är sådana att det kan antas att han eller hon kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet eller att brottet med hänsyn till den skada, fara eller kränkning som det inneburit för enskilda eller allmänna intressen är så allvarligt att gärningsmannen inte bör få stanna kvar. I 8 kap. 12 § utlänningslagen stadgas att också utlänning som vistas i med permanent uppehållstill- stånd kan utvisas på den i 8 § angivna grunderna om det föreligger synnerliga skäl. Bestämmelserna i artikel 7 punkten 2 är därmed reglerade i svensk lag på ett sätt som enligt vår mening innebär att det inte föreligger hinder att tillträda konventionen i denna del. 5TP PT Prop. 2003/04: 111 s. 40. konvention om bekämpande av handel med människor Med hänsyn till regeringens tidigare ställningstagande i frågan och vår bedömning beträffande artikel 7 punkten 5 kan utan att anta ny lagstiftning leva upp till kraven i artikel 7. 6.1.4Säkerhet och kontroll av handlingarna Bedömning: Det finns inte några hinder mot att tillträ- der konventionen vad avser säkerhet och kontroll av handlingar. I artikel 8 stadgas att varje part ska vidta nödvändiga åtgärder för att garantera säkerhet och kontroll av rese- och identitetshand- lingar. Artikeln överensstämmer med artikel 12 i Palermoproto- kollet. Enligt förklaranderapporten tar artikeln sikte på handlingar som enligt den nationella lagen krävs för att resa in eller ut ur landet eller för att fastställa en persons identitet i landet. I tidigare lag- stiftningsärenden har detta ansetts ta sikte på pass.TPF6FPT Bestämmelser om utfärdande av pass återfinns i huvudsak i passlagen (1978:302). De föreskrifter som finns kring utfärdandet av pass har i det lag- stiftningsärende där regeringen gjorde en bedömning av om svensk lag uppfyllde kraven i artikel 12 i Palermoprotokollet ansetts till- räckliga.TPF7FPT har därefter bedömts uppfylla de riktlinjer som utfärdat för pass. De pass som utfärdas nu är också harmoniserade i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2252/04 av den 13 december 2004.TPF8FPT Det bör här nämnas att regeringen kommer att se över frågan om ytterligare lagstiftning för att öka säkerheten i passhandlingar. Lagstiftningsarbetet motiveras av att enligt en rättsakt som antogs inom EU om stan- darder för säkerhetsdetaljer och biometri i pass och resedokument senast måste införa biometri i form av fingeravtryck i pass. Regeringen har i tidigare lagstiftningsärende konstaterat att Sve- rige uppfyller åtaganden som överensstämmer med de i artikel 8. Med hänsyn härtill och med hänsyn till att efter regeringens bedömning ansetts uppfylla de internationella krav som ställs på 6TP PT Prop. 2003/04:111 s. 42. 7TP PT Prop. 2003/04:111 s. 42. 8TP PT Prop. 2003/04:111 s. 42. konvention om bekämpande av handel med människor pass anser vi att det inte föreligger något hinder att tillträda kon- ventionen beträffande artikel 8.TPF9FPT 6.1.5Handlingars äkthet och giltighet Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionen i den del som avser handlingars äkthet och giltig- het. I artikel 9 föreskrivs att en part, på begäran av annan part, i enlighet med sin nationella lag inom skälig tid ska kontrollera äktheten och giltigheten för rese- och identitetshandlingar som har utfärdats eller som påstås ha utfärdats i dess namn och misstänks användas vid människohandel. Artikeln överensstämmer med artikel 13 i Palermoprotokollet. I det tidigare lagstiftningsärendet gjorde regeringen bedöm- ningen att de då gällande rutinerna vid begäran om kontroll av gil- tighet och äkthet uppfyllde de krav som uppställs i Palermoproto- kollet.TPF10FPT De nu gällande rutinerna, som vi fått beskrivna för oss av RKP, överensstämmer med de som beskrivs i det tidigare lagstift- ningsärendet och består av ett inarbetat kontaktnät mellan den frågande och den lokala polismyndigheten i . Exempelvis brukar frågor från handläggas av Polismyn- digheten i . Om den lokala polismyndigheten inte kan besvara en fråga om en handlings äkthet kan myndigheten vidare- befordra den till RPS. Frågor beträffande handlingars äkthet och giltighet behandlas regelmässigt med stor skyndsamhet. Med beaktande av regeringens tidigare ställningstagande och av att de rutiner som då ansågs uppfylla åtagandet i Palermoprotokol- let fortfarande gäller, anser vi att det inte föreligger något hinder för att tillträda konventionen beträffande artikel 9. 9TP PT Prop. 2003/04:111 s. 42. 10TP PT Prop. 2003/04:111 s. 42. konvention om bekämpande av handel med människor Bedömning: Det finns inte några hinder för att ska kunna tillträda konventionen i den del som avser identifiering av brottsoffer. I artikel 10 stadgas om identifiering av offer för människohandel. I artikeln uttalas bl.a. att varje part ska se till att deras behöriga myn- digheter har utbildad och kvalificerad personal för att kunna iden- tifiera offer för människohandel, att offren inte ska avvisas innan de identifierats och erbjudits sådan hjälp som stadgas om i artikel 12.1 och 12.2 samt hur parterna ska förfara när ett ensamkommande barn identifierats som offer. I förklaranderapporten sägs att offer för människohandel ofta fråntas sina rese- och identitetshandlingar och att det finns en risk för att offren därför inledningsvis behandlas som utlänningar som vistas olagligt i landet, prostituerade eller olaglig arbetskraft samt att de blir straffade eller hemskickade utan att de får den hjälp som de är berättigade till som människohandelsoffer. Vidare uttalas att parterna för att undvika detta bör skapa kompetens för att identifi- era offren. Beträffande punkten 1 framgår av rapporten också att artikeln i den delen tar sikte på offentliga myndigheter såsom polis, tull, ambassader och konsulat.TPF11FPT finns ett flertal myndigheter i , bl.a. polismyndigheter, sociala myndigheter och , som arbetar dels generellt med frågor om människohandel, dels med identifiering av offren för sådan handel. Det arbete som pågår har varit inriktat på att samla in och strukturera erfarenhe- ter och kunskap inom området. De berörda myndigheterna har enligt de uppgifter vi tagit del av också ett väl fungerande samar- bete såväl sinsemellan som med olika organisationer. I artikeln i denna del sägs också att parterna i förekommande fall ska bevilja uppehållstillstånd enligt bestämmelserna i artikel 14. I avsnittet som rör den bestämmelsen konstaterar vi att uppfyller de åtaganden som följer av den artikeln. Bestämmelsen i artikel 10 punkten 1 har huvudsakligen karaktär av en målsättningsbestämmelse. Beträffande den del av artikeln som kan anses innebära krav på lagstiftning uppfyller dock 11TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 128 – 129. konvention om bekämpande av handel med människor redan kraven genom regleringen i 5 kap. 15 § utlänningslagen. Vi bedömer alltså att det inte finns några hinder att tillträda konven- tionen beträffande punkten 1 i artikeln. Som vi framhållit i den del av betänkandet som avser människohandel finns det ett behov av att fortsätta med den kompetensutveckling som redan pågår beträffande människohandel inom olika myndigheter. I punkten 2 i artikel 10 förpliktas parterna att vidta de lagstift- ningsåtgärder eller andra åtgärder som krävs för att identifiera offer för människohandel och se till att offret inte avlägsnas förrän iden- tifieringen avslutats. Parterna förpliktas också att se till att offren får sådan hjälp som det talas om i artikel 12.1, dvs. fysisk, psykisk och social rehabilitering i olika avseenden, och i artikel 12.2, dvs. trygghet och skydd. Enligt 23 kap. 1 § ska förundersökning inledas så snart det finns anledning anta att brott som hör under allmänt åtal har förövats, vilket torde uppfylla kravet på åtgärder för att identifiera offer för människohandel. Bestämmelsen i 23 kap. 1 § innebär emellertid också att det redan under identifie- ringsprocessen finns lagliga möjligheter att fatta beslut om betän- ketid enligt 5 kap. 15 § andra stycket utlänningslagen om förunder- sökningsledaren anser att offret behövs för brottsutredningen. får ett beslut om avvisning eller utvisning inte verkställas. För att offret ska kunna komma ifråga för ett tidsbe- gränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § andra stycket krävs dock att förundersökningsledaren agerar skynd- samt i den frågan. Att en ansökan görs skyndsamt är dock inte bara av vikt för att offret inte ska avvisas eller utvisas, utan också för att han eller hon ska få tillgång till fysiskt, psykiskt och socialt stöd som ska erbjudas . I och med att offret beviljas uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § utlänningslagen har han eller hon nämligen också rätt till sådant bistånd som nämns i artiklarna i 12.1 och 2. Vad gäller det särskilda kravet i artikel 10 på att ensamkom- mande barn som identifieras som offer för människohandel ska erbjudas särskilt stöd kan nämnas lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn. Enligt 2 § ska underåriga, som av flyk- tingskäl eller av andra skäl kommer ensamma till eller efter ankomsten blivit ensamma och söker uppehållstillstånd här, skynd- samt förses med en god man som träder i både barnets förmynda- res och vårdnadshavares ställe. Den gode mannen ska om det inte är uppenbart obehövligt ansöka om uppehållstillstånd för barnet. konvention om bekämpande av handel med människor Om barnet därefter beviljas uppehållstillstånd ska den gode man- nen ersättas av en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt föräld- rabalken. Ansökan om god man får göras av och av socialnämnden i den kommun där barnet vistas. Överförmynda- ren i kommunen får också självmant ta upp frågan om god man. Genom den nu nämnda lagstiftningen bör kunna sägas uppfylla de krav på lagstiftningsåtgärder som uppställs i artikeln. Även i de delar där det inte finns något sådant krav, men där arti- keln ändå får anses innebära ett åtagande för , får den nuva- rande ordningen anses innebära att kan tillträda konventio- nen. Bedömning: Det finns inte några hinder mot att tillträ- der konventionen i den del som avser värnande om privatlivets helgd. I artikel 11 behandlas frågor om skydd för offrens privatliv och identitet och hur offrens personuppgifter ska skyddas. I artikeln berörs också frågor om medierna och hur parterna ska vidta åtgär- der, t.ex. genom självreglering, för att främja att medierna värnar om offrens privatliv och identitet. I förklaranderapporten uttalas att skyddet av offrens privatliv och personuppgifter är väsentligt både för hans eller hennes fysiska säkerhet och för den sociala återanpassningen. Vad gäller den fysiska säkerheten nämns särskilt den fortsatta risken att utsättas för övergrepp från gärningsmännen. Beträffande den sociala åter- anpassningen nämns särskilt att offret och hans eller hennes familj ska slippa skamkänslor och att utsättas för stigmatisering.TPF12FPT Det första ledet i artikel 11 punkten 1 tjänar, enligt förklarande- rapporten, som utgångspunkt för artikeln i övrigt. Mot bakgrund av det uttalandet och av hur konventionstexten utformats i den delen kan den inte antas innebära något krav på parterna att införa absolut sekretess. Här bör det dock framhållas att det i svensk lag- stiftning finns bestämmelser om sekretess som efter en sedvanlig prövning kan ge ett skydd för människohandeloffers privatliv och 12TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 138. konvention om bekämpande av handel med människor