sou · GVB360d10 · 2008-01-01 00:00:00 — Med utgångspunkt från tidigare resonemang kan vi räkna med ett ökat bekämpningsbehov under följande förutsättningar: Andelen konkurrenssvaga grödor, t.ex. majs och solros, förväntas öka i . Den svagare konkurrensen i kombination med det gynnsammare klimatet medför att ogräsfloran blir mer artrik. Detta ställer större krav på breda verkningsmekanismer hos herbicider och i vissa sammanhang högre doser. Den svagare konkurrensen i sig gör också att dosen vid kemisk bekämpning måste höjas för att uppnå samma kontrolleffekt som i ett slutet stråsädesbestånd Nya arter i ogräsfloran med senare och mer utdragen uppkomst medför att såväl mekaniska som kemiska bekämpningar måste upprepas, i synnerhet i grödor med stora radavstånd och sen utveckling. Under torra förhållanden gynnas C4-ogräs i konkurrensen med C3-grödor, vilket eventuellt kan kräva större bekämpningsinsats. Nederbördsfattiga somrar med vattenunderskott i marken kommer sannolikt att medföra att andelen höstsådda grödor ökar. Detta kommer att starkt gynna vinterannuella ogräs. finns det starka tecken som tyder på att den plöjningsfria odlingen ökar i omfattning. Detta kommer ytterligare att gynna arter som renkavle, åkerven och sandlosta. När det gäller de två förstnämnda utgör risken för herbicidresistens ett allvarligt problem. Denna risk ökar kraftigt med andelen höstsådd och leder till ett större bekämpningsbehov. Kvalitet Samhället efterfrågar produkter som jordbruket levererar speciellt kategorierna livsmedelsråvara, foder, teknisk råvara, t.ex. oljor, och bränsle- och energiprodukter. För att möta denna efterfrågan definieras inom jordbruket ett antal kvalitetsparametrar, varav de viktigaste är: näringsmässig, sensorisk, frihet från oönskade ämnen, hygienisk, fysikalisk, teknisk användbarhet, samt hållbarhet och lagringsduglighet. Den kemiska sammansättningen i växtprodukter kategoriseras ytterliggare i: Bilaga B 24 SOU 2007:60 54 Innehåll av proteiner, fett, stärkelse, socker Aminosyrasammansättning i proteiner, fettsyrasammansättning, stärkelsens sammansättning Innehåll av bioaktiva ämnen såsom ß-glukan, vitaminer, antioxidanter Mineralinnehåll Innehåll av oönskade ämnen: tungmetaller, toxiner, pesticidrester och deras nedbrytningsprodukter Ovan nämnda kvaliteter produceras i växtodlingen och möjligheterna att uppnå önskvärda värden på respektive kvaliteter beror på hur grödorna odlas i samspel med andra grödor, markegenskaper, odlingsåtgärder och klimat. Klimatet påverkar kvalitetsparametrar dels direkt via fysiologiska kvalitetsetablerande processer i växten, dels indirekt via förändrade näringsförhållanden i marken, växtskadeangrepp och markanvändning. Effekter av klimatförändring Proteinhalterna i växter beror på näringstillförselln. Kvävemineraliseringen kommer troligen att öka vid en klimatförändring och frågan är i vilken utsträckning detta täcker grödans ökade behov. Resultatet från ett fåtal analyser av gödslad gräsvall under avsnittet Vattentillgång antyder att behovet av kvävegödsling ökar. I klövervall försörjs växten genom fixering av atmosfäriskt kväve som troligen kommer att öka i proportion till tillväxtökningen, men den ökade CO2-halten sänker troligen ändå proteinhalten något. Den förhöjda CO2-halten riskerar också att ge lägre proteinhalter i framförallt brödvete, maltkorn, foderspannmål och oljeväxtråvara till foder. Förändrad aminosyrasammansättning kan bli ett problem som påverkar bakningsegenskaperna negativt i brödvete vid för höga temperaturer under inlagringen. De tidigare utvecklade höstgrödorna torde lida mindre risk, då inlagringsperioden ligger tidigare på säsongen än hos vårgrödorna och temperatur- och torkstress inte hunnit bli alltför stor. Detta kan antas gälla generellt för höstgrödor jämfört med vårgrödor. I havre och våroljeväxter kan balansen mellan innehåll av olja, protein och stärkelse påverkas i oönskad riktning, liksom även fettsyrasammansättningen Å andra sidan kan proteinhalterna och därigenom bakningskvaliteten öka i vetegrödor om själva mognadsförloppet SOU 2007:60 Bilaga B 24 55 sker , vilket kan bli fallet i synnerhet för höstgrödor. Kraftiga regnskurar vid värmeböljor under mognaden kan komma att ge stärkelsen dåliga egenskaper (kraftigt försämrat falltal) då groningsenzym aktiveras och stärkelsen börjar brytas ned. Detta kan bli problem i framförallt brödvete och maltkorn. Utvintringsskadorna kan öka och det leder till ojämna bestånd med grönskott och mer ogräs att bekämpa och ojämn mognad med sämre kvalitet som följd. Grönskott ger hög klorofyllhalt och sämre oljekvalitet hos höstoljeväxter. Problemet bedöms bli störst i landets nordliga delar, dvs. slättbygder och uppåt. Större skadegörareangrepp förväntas och kan ge direkta skador på plantan och kärnan som kan bli förkrympt, men också påverka den hygieniska kvaliteten med bakterier och andra smittämnen i kärnan som följd. Detta är extra allvarligt vid livsmedels-, foder och utsädesproduktion. I synnerhet maltkorn är avhängigt av mycket god hygienisk kvalitet. Högre risker för toxiner från skadegörare samt risk för bekämpningsmedelsrester i skördeprodukterna efter intensivare kemisk kontroll av skadegörare, kan också bli fallet. Problemen kan bli liknande i både höst- och vårgrödor, men höstgrödornas tidigare utveckling bör vara en fördel och generellt sett kan antas att höstgrödor kommer att få ett försteg kvalitetsmässigt, före vårgrödor. Problemen bedöms kunna bli störst för landets södra hälft där skadegörareangrepp förväntas bli störst. Snötäcke utan tjäle, kan ge ökade problem med fusariuminfektioner i höstvete under snön och därmed mycket potenta toxiner i vetekärnan, ett problem som kan antas bli störst i . Anpassning För att möta framtida klimatförändrigar med bl.a. högre temperaturer men oförändrat ljusklimat, och ändå få den avkastning och kvalitet som man önskar, kommer växtförädling, både traditionell och genmodifierande – bli ett nödvändigt verktyg. För nya grödor, sorter och nya förhållanden behövs också nya odlingsmetoder och odlingssystem framtagna på plats. För att erhålla samma proteinhalter som i dagens odlingar kommer troligen ökad kvävegödsling behövas. För att erhålla rätt foderkvaliet från slåttervallen kommer skörden att tidigareläggas. I ~2085 skulle första Bilaga B 24 SOU 2007:60 56 skörden kunna ske redan 20:e maj och andra skörden och det skulle alltså finnas utrymme för en tredje skörd som dock får börja sin tillväxt under torra förhållanden. Växtnäringsläckage Kväve Många faktorer pekar på att en klimatförändring kommer att medföra risk för ökat kväveläckage från svensk jordbruksmark: Ökad temperatur kommer att bidra till ökad mineralisering av kväve i jordbruksmark /vinter. Ökade nederbördsmängder /vinter kommer att bidra till mer omfattande utlakning av lättrörligt kväve från jordbruksmark . Av vinternederbörden kommer andelen snö att minska liksom snötäckets varaktighet och därmed ökar andelen av vinternederbörden som infiltrerar marken, vilket troligen ökar kväveutlakningen ytterligare. Ökad sommartorka, i vissa regioner, kan fördröja nedbrytningen av färskt organiskt material till vilket medför risk för större utlakning. De direkta förändringar i klimatet som förväntas kommer alltså sannolikt att leda till en generell ökning av kväveläckaget från jordbruksmark. Klimatförändringen kommer även att påverka andra faktorer, som indirekt kan bidra till ökad kväveutlakning: Produktionsnivåerna per arealenhet kommer sannolikt att öka, vilket ökar mängden skörderester och därmed även kvävemineralisering och kväveutlakning och vinter. Större diskrepans mellan grödans kvävebehov och markens förmåga att leverera kväve under växtsäsongen kan medföra behov av ökad kvävegödsling, och därmed risk för ökat kväveläckage i samband med nederbörd. En minskning av vallarealen och en större areal mark i öppen odling medför att en större areal bearbetas och plöjs , vilket i sin tur bidrar till större kväveläckage. En ökning av arealen välgödslade grödor, t.ex. fodermajs, på bekostnad av vallodling medför risk för större kväveläckage. SOU 2007:60 Bilaga B 24 57 Ökad risk för utvintring av höstgrödor, i vissa regioner, ökar risken för kväveläckage och tidig vår. Faktorer som minskar risken för kväveutlakning bedöms inte kunna kompensera för de faktorer som leder till ökad risk. En längre växtsäsong ger viss möjlighet att bortföra en större andel kväve via skörd, men effekten är svårbedömd. En ökad areal höstsådd mark kan i viss mån minska kväveläckaget genom att höstsådda grödor kan fungera som fånggrödor under milda höst/vinter perioder. Höstgrödornas effektivitet som fånggrödor är emellertid osäker och beror både på bearbetningstidpunkt, gödslingsstrategi och övervintringsförhållanden. De få kvalificerade studier som genomförts med avseende på kväveläckage från svensk jordbruksmark i ett förändrat klimat indikerar att kväveläckaget med stor sannolikhet kommer att öka väsentligt. De bekräftar därmed de mer generella resonemang och slutsatser som här presenterats och som baserats på befintlig kunskap om de processer som styr kväveutlakningen och på information från aktuella klimatscenarier. De demonstrerar också behovet av att genomföra kvalificerade beräkningar som beaktar det komplexa samspelet mellan olika faktorer som påverkar kväveutlakningen. genomförda studier omfattar endast ett fåtal geografiska platser/områden och har av naturliga skäl flera begränsningar. Den direkta återkopplingen mellan grödornas tillväxt och klimat beaktades ej i den ena studien. Effekter av ökad variabilitet och större extremer i klimatet har inte studerats och ej heller potentiella effekter av förändringar i markanvändning, produktions- och gödslingsnivåer. Fosfor Flera faktorer förväntas leda till risk för ökat fosforläckage från jordbruksmark: Ökad nederbörd och ökad frekvens av intensiv nederbörd kommer att öka risken för partikelerosion och därmed partikelbunden förlust av fosfor från jordbruksmark. Ökad frekvens av perioder med omväxlande frysning/tining kan bidra till ökad utlakning av fosfor från höstsådda grödor och . Bilaga B 24 SOU 2007:60 58 Högre produktionsnivåer medför ökad fosforgödsling och därmed ökad risk för större fosforförluster. Arealen fodermajs förväntas öka på bekostnad av vallarealen, vilket medför ökad gödsling och större andel obevuxen mark och därmed risk för större fosforförluster. Några faktorer kan även tänkas bidra till minskat fosforläckage: Minskad vallareal kan bidra till minskning av fosforutlakningen från fryst växtmaterial. En eventuell ökning av arealen höstoljeväxter leder dock i motsatt riktning. Minskat snötäcke leder till en minskning av ytavrinningen i samband med snösmältning, vilket i sin tur kan minska fosforförlusterna kopplat till snösmältning. Totalt sett bedöms dock fosforförlusterna från jordbruksmark öka pga klimatförändringen, vilket bekräftas av preliminära siffror från en pågående studie. Anpassning För en mer heltäckande bild av riskerna för växtnäringsläckage i ett framtida klimat och den potentiella effekten av olika anpassningsåtgärder i olika regioner, krävs studier som beaktar den sammanvägda effekten av olika faktorer som påverkar såväl kväve- som fosforläckage. Det krävs därför dels kvalificerade studier som omfattar beräkningar av kväve- och fosforläckage i varje region med avseende på klimat, grödor, jordar och klimatrelaterade förändringar i tidpunkter för olika gödslings- och bearbetningsåtgärder, och dels att dessa kopplas till studier om förändrade produktionsnivåer, proteinhalter och ändrad markanvändning. Resultat från en forskningsstudie har indikerat att det kan bli svårt att uppnå nationella miljömål (minskning av kväveläckaget och av fosfor) , i ett jordbruksdominerat avrinningsområde i , genom enbart åtgärder inom jordbruket, De mest effektiva jordbruksåtgärderna för reduktion av kväveläckaget var: sen brytning av vall och träda, insådd fånggröda i vårsådd spannmål och oljeväxter, samt vårspridning (istället för höstspridning) av stallgödsel. När dessa åtgärder kombinerades uppnåddes en total reduktion av kväveläckaget . Om arealen fånggrödor ökades (höstsäd ersattes med vårsäd+fånggröda) , ökade reduktionen av kväveläckaget till . SOU 2007:60 Bilaga B 24 59 av handelsgödselgivan till stråsäd minskade läckaget , men medför sannolikt även en skördesänkning. Beräkningarna är baserade på klimatet år 19802000. En klimatförändring kommer därför att medföra att ytterligare åtgärder krävs för att uppnå och bibehålla de nationella miljömålen avseende fosfor och kväveläckage från jordbruksmark. En ökning av arealen höstsådd mark kommer, med nuvarande odlingsmetoder och grödor, att minska möjligheterna att uppnå dessa miljömål. Det blir därför angeläget att utveckla odlingssystem och växtföljder som ger utrymme för olika typer av insådda fånggrödor eller andra grödor med effektivt kväveupptag och vinter, liksom att utveckla system där höstbearbetning av marken sker i så liten omfattning som möjligt. I en framtida klimatsituation kommer jordbruksåtgärder, i ännu högre utsträckning , att behöva kompletteras med andra åtgärder t.ex. anläggning av våtmarker och kantzoner längs vattendragen, förbättrad rening av industriavlopp och enskilda avlopp och förbättring av reningstekniken i reningsverk. Växtförädling och förbättrad odlingsteknik i syfte att förbättra grödornas kväveutnyttjande kan också bidra till reduktion av näringsläckaget på . Bilaga B 24 SOU 2007:60 60 Introduktion Målet med rapporten är att bedöma.effekterna av klimatförändringsscenarier för (, ) på specifika delar av växtproduktion inom svenskt jordbruk. Avsnitt 1 är dock speciell och behandlar markanvändning i och är en analys av resultat från två stora forskningsprojekt kring klimatförändring och användning av jordbruksmark. Målet har här varit att analysera på vilka grunder dessa scenarier gjorts och möjligheterna att bedöma konsekvenser för svensk markanvändning. De andra avsnitten (26) avser alltså att bedöma effekter av klimatförändringsscenarier. Första steget har varit att avläsa värden från regionala klimatförändringskartor för perioden 20712100 (betecknad ~2085), framtagna mha socioekonomiska scenariet A2, den globala klimatmodellen Echam4, och den regionala klimatmodellen RCA3 (från , ; se t.ex. Fig. 2). I allmänhet är det differenskartorna mellan perioden 20712100 (~2085) och referensperioden 196190 (betecknad ~1975) som utvärderats. I vissa fall har absoluta värden från referensperioden använts (dvs. ej differenser). De är också modellerade värden men som kalibrerats mot observerat klimat 196190 (ERA40; , ). Dessa värden har betecknats med ~1975ERA40. Denna typ av värden har också använts i de fall vi kommenterar skillnader mellan 15-års perioden 19912005 (betecknad ~1998ER40) och ~1975ERA40. I ett fall har vi dessutom på motsvarande sätt använt differenser mellan observerad klimatstatistik från (~1998Obs ~1975Obs). I vissa fall har gjorts en bedömning av effekter av motsvarande scenarier för perioden 20112040 (betecknad ~2025), och i enstaka fall har effekter av klimatscenariekartor (, ) som baserar sig på en alternativ global klimatmodell (HADAM4) utvärderats. SOU 2007:60 Bilaga B 24 61 Figur 1: Total åkerareal 2006 per län (SCB) Röda cirklar symboliserar avläsningsområden på kartorna som ska ungefärligt motsvara SCB:s "produktionsområden : 1: södra slättbygder (Gss) 2: mellanbygder (Gmb) 3: norra slättbygder (Gns) 4: slättbygder (Ss) 7: Nedre (Nn) 8: (Nö) Kartorna har avlästs visuellt för 6 områden i som grovt motsvarar , men ej skogsbygderna (se Fig. 1). Exakta avläsningar är omöjliga eftersom områdena inte överensstämmer med kartmönstren. Dessutom har det i vissa fall varit svårt att bedöma färgskalorna korrekt och avläsningen kan vara en skalenhet fel. Det tillkommer dessutom osäkerheter förknippat med skalans noggrannhet, t ex. har värdet 3 antecknats för intervallet 05. I de fall som det observerats tydliga mönster inom regioner är detta noterat. Gmb Ss Gns Gss Nn Nö Bilaga B 24 SOU 2007:60 62 Figur 2: Exempel på de klimatförändringskartor som använts som indata till denna studie: Ändringen av nederbörd från perioden 196190 (~1975) till perioden 20712100 (~2085) för april (mm/månad), framtagna mha socioekonomiska scenariet A2, den globala klimatmodellen Echam4, och den regionala klimatmodellen RCA3. (, ) För att erhålla ett underlag för bedömningar av klimatförändringseffekter på vattentillgång, skadegörare, utlakning och kvalitet har vi först försökt utvärdera odlingssäsongens förändring i termer av tidpunkt för vårbruk, skörd och höstbruk för vår- respektive höstgröda, se vidare avsnittet för Vattentillgång. Speciellt att tänka på när du läser denna rapport: Vi ber läsaren att hålla i minnet att alla redovisade resultat är förutsägelser, som dessutom bygger på klimatscenarier som också är förutsägelser, och resultaten bör användas med detta i åtanke. Trots att alla beräkningar alltså i grunden är ytterst osäkra uttrycker vi oss oftast säkert, t ex. det blir så här och så här. Skälet till detta är att det blir onödigt tyngande att ständigt upprepa osäkerheten. Vi ber läsaren tänka på detta. SOU 2007:60 Bilaga B 24 63 Alla klimatscenarier avser medelvärden över en , men av praktiska skäl uttrycker vi dem med enbart ett årtal och beteckningen ~ som här alltså betyder att årtalet representerar medelförhållanden kring detta år (ett undantag för ~1998 som avser en ). Studien är ett tidsbegränsat utredningsuppdrag som utförts av vetenskapligt utbildade forskare. Bedömningarna kan dock ej betraktas vara strikt vetenskapliga eftersom vi avläst klimatförändringskartorna visuellt och oftast saknat väldokumenterade analysmetoder. Vi ber läsaren beakta detta vid bedömningar av informationens vetenskapliga värde. Bilaga B 24 SOU 2007:60 64 1 Markanvändning 1.1 Bakgrund Faktorer som påverkar användningen av jordbruksmark Den faktor som ytterst bestämmer bondens val av gröda och användning av jordbruksmark anses oftast vara ett önskemål om högsta möjliga lönsamhet för gårdens ekonomi. Detta innebär att bonden försöker maximera vinsten, det vill säga skillnaden mellan intäkter från produktion av grödor och bidrag, å ena sidan, och kostnader för insatsmedel, skötsel mm, å den andra. Man kan tänka sig att också andra preferenser kan styra den enskilde bondens val av markanvändning, och i vissa fall beaktas t.ex. en viss benägenhet hos bonden att hålla sig till ettåriga grödor och en ovilja att t.ex. börja odla vedartade växter med . Speciellt kan detta tänkas bli fallet i händelse av att framtiden ter sig osäker. Vidare kan det finnas en viss tröghet i anpassningen till nya omständigheter, men antagandet om vinstmaximering är sannolikt en bra utgångspunkt för att beskriva genomsnittligt beteende på . Vinsten för olika typer av markanvändning, och därmed valet av markanvändning, bestäms alltså av intäkter från försäljning av produkter och eventuella bidrag och kostnader för produktionen. De ekonomiska villkoren för markanvändningen styrs av både socioekonomiska och naturliga förutsättningar. Bland de naturliga förutsättningar ingår klimatet som kanske främst påverkar produktiviteten (vanligen skörden per hektar, men i princip avkastningen relaterat till också andra insatsmedel). Därmed påverkar klimatförutsättningarna åtgången av insatsmedel (bland annat mark) per producerad enhet och därmed produktionskostnaderna. Ett mer gynnsamt klimat leder därmed, allt annat oförändrat, till lägre produktionskostnader. För den enskilde lantbrukaren finns också en indirekt påverkan av klimatförändringar genom att priserna på produkter förändras till följd av förändrade produktionsvillkor för övriga lantbrukare som bjuder ut produkter på samma marknad. Allmänt kan de föreslagna klimatscenarierna karaktäriseras av en temperaturhöjning vilken kan förmodas ha en gynnsam effekt på produktiviteten eftersom vegetationsperioden i är starkt temperaturreglerad. Också den ökade koldioxidhalten i atmosfären förväntas ge en viss positiv SOU 2007:60 Bilaga B 24 65 effekt på produktiviteten. Effekterna av förändrade vatten- och näringstillgång är dock ej nödvändigtvis produktivitetshöjande. Klimatförändringar kan också förmodas påverka jordbrukets produktionskostnader, till exempel genom ökade problem med skadegörare (vilket leder till sänkta skördar, ökade kostnader för bekämpning och/eller förändrade odlingsmetoder, t.ex. alternativa växtföljder). Förändrat klimat kan vidare medföra ett ökat behov av insatsmedel t ex. genom ökat behov av gödsling för att upprätthålla proteinhalter, och kostnader relaterade till negativa miljöeffekter såsom näringsutlakning. Markanvändningen styrs till betydande del av bidragssystem. erhålls det arealstöd oavsett vad som odlas på marken. Summan är i många fall betydande i jämförelse med intäkter från försäljning av den skördade grödan i avsikt att styra markanvändningen bort från hög produktion av matråvara. På liknande sätt kan man tänka sig att även kan politiska faktorer påverka markanvändningen i riktning mot alternativa målsättningar, såsom produktion av specificerade ekosystemtjänster. Markegenskapernas effekter på markanvändning Markens egenskaper påverkar dess produktivitet bland annat genom sin vattenhållande förmåga och som näringskälla och därmed gårdens produktionskostnader. Vid sjunkande produktpriser, exempelvis på spannmål, är det först och främst de lågproduktiva markerna, med stort behov av insatsmedel per producerad enhet, som ställs om till alternativ markanvändning. Sannolikt skulle minskad vattentillförsel och ökat vattenbehov vid en klimatförändring ge marker med en högre lerhalt en ekonomisk fördel relativt mer sandig mark. Även behovet av gödsling kan tänkas öka mindre på en mark med god vattenhållande förmåga därför att den mikrobiella nedbrytningen av organiskt material ofta kan vara vattenbegränsad . Marker med hög mullhalt har god näringsleveransförmåga, förutsatt att vattenförhållandena är relativt goda. De marginella arealerna för jordbruksproduktion bestäms slutligen av möjligheterna för rationellt jordbruk (t.ex. arrondering etc. kan omöjliggör utnyttjande av stordriftsfördelar) och att kostnaderna för insatsmedlen blir högre än inkomsterna från produktionen. Bilaga B 24 SOU 2007:60 66 Markanvändningens historiska utveckling Den totala åkerarealen uppgick i genomsnitt till 2,8 miljoner ha (SCB, 2000). Den största delen användes för vall- och stråsädesodling, medan grödor som potatis, sockerbetor, oljeväxter och baljväxter upptog en mindre del (Figur 1.1). Ca en tiondel av åkermarken var ej utnyttjad för produktion (uttagen träda eller outnyttjad ). Fördelningen av produktionsvärdet liknar i stort fördelningen av odlingsarealen och vall och stråsäd står för största delen av det totala produktionsvärdet, men högavkastande grödor som potatis och sockerbetor utgör också en betydande del trots att de odlas på relativt små arealer (Figur 1.2). Det totala värdet av vegetabilieproduktionen åren 19941999 uppgick till ca /år (Tabell A1.1). Dessutom uppgick växtodlingsrelaterade EU-stöd till totalt . (3,i arealersättning och ersättning för uttagen areal samt i miljöstöd) (SCB, 2000). SOU 2007:60 Bilaga B 24 67 Figur 1.1 Åkerarealens användning (genomsnitt åren 19941999). Total areal 2,8 miljoner ha. (SCB, 2000; Efter m.fl. 2001) Vete Korn Övrigt Potatis och sockerbetor Baljväxter Träda, obrukad åker Oljeväxter Havre Övrig spannmål Figur 1.2 Genomsnittligt värde av vegetabilieproduktionen åren 19941999. Totalt värde ca . Data från Tabell A1.1. (Efter m.fl. 2001) Variation i avkastning och användningen av åkermarken varierar beroende på prissättning och väderleksförhållanden. minskade t.ex.arealen oljeväxter medan arealen baljväxter ökade. har dock arealen oljeväxter ökat med i storleksordningen och var uppe i 90 tusen ha. Arealen korn i visar en neråtgående trend men är fortfarande större (ca 400 tusen ha) än arealen höstvete som visar en uppåtgående trend, speciellt i (Fig. 1.3).