sou · GVB360d2 · 2008-01-01 00:00:00 — Klimatförändringarnas effekter på havs- och sötvattenstränder, överväganden och åtgärder I stort sett saknas sammanställningar om hur isförhållanden och stormfrekvens i och våra sjöar påverkar strandeko- systemen. Med minskande vårflod och högre vinterflöden torde de strandnära våtmarkernas utbredning komma att minska. Möjlig- heterna till islyft kommer också att minska vilket skulle kunna minska mekanisk påverkan på vass. Mer vass missgynnar den biolo- giska mångfalden i många sjöars strandekosystem och öka behoven av skötselåtgärder. Kunskapen är begränsad om vilken roll tidpunkten för vatten- tillförsel spelar för olika ekosystem. I reglerade vattendrag skulle en större årsvariation eventuellt kunna kompensera utebliven islyftning. Dessa frågor bör dock studeras vidare. Ökad havsnivå kan förväntas ha liten påverkan på biologisk mångfald i områden där det råder landsänkning. I områden med betydande land- höjning kan stora effekter på den biologiska mångfalden förväntas om landhöjningen och därmed nybildningen av strandängar och andra strandzonsekosystem upphör. Havsstrandängar, i främst , kommer att klämmas mellan ökad havsnivå och Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Utökade skötselåtgärder kan bli nödvändiga för att upprätthålla vissa arters livsrum. Vattenbrist, direkt eller genom ökat behov av bevattning, kan leda till utarmning av ekosystem i vattendrag, framför allt i . En kartläggning av områden där vattenresurser riskerar bli särskilt ansträngda bör genomföras och risk för negativa effekter på miljön inklusive den biologiska mångfalden bör beaktas, se avsnitt 4.4.2 och 4.4.4. Behov av ökad kunskap, forskning och utveckling Trots växande insikt om att ekosystemen förändras i ett förändrat klimat råder generellt stor brist på kunskap om hur olika eko- system kommer att förändras och vilken roll markanvändningen spelar. Det är svårt att med nuvarande kunskap lägga fast över- gripande riktlinjer för hur skyddet av naturmiljön och biologisk mångfald bör förändras med hänsyn till klimatförändringarna. En sammanställning utifrån dagens kunskap om klimatföränd- ringarnas effekt på olika ekosystem bör komma till stånd (se ovan) och skulle utgöra en bra grund också för att identifiera ytterligare forskningsbehov. Redan nu kan vi emellertid se ytterligare behov av kunskapshöjande insatser som både innefattar forskning inklu- sive modellering, fältförsök och långliggande försök, miljöövervak- ning och sammanställningar av befintlig kunskap. Det gäller bl.a.: Nedskalning av klimatmodeller på ekosystemnivå utifrån för- hållanden och processer som är av avgörande betydelse för biologisk mångfald. Arters spridningsbenägenhet, tillgång på spridningsvägar samt arternas förmåga att etablera sig. Klimatförändringars och extremers betydelse för populations- förändringar och nyckelarter kontra, och i interaktion med, människans/markanvändningens roll. Nya arters grad av invasivitet i olika ekosystem och befintliga arters känslighet. Utökad miljöövervakning bl.a. i fjällen samt stöd till relevant forskningsinfrastruktur, t.ex. forskningsstationer i fjällen. Kunskap om förändringar i migrerande arters mönster. Landhöjningens och isens betydelse för strandekosystem samt i vilken utsträckning utökad skötsel kan bidra till att upprätthålla ekosystemens värden. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Effekter av biobränsleproduktion, inklusive regional påverkan och alternativa produktionsmetoders betydelse för biologisk mångfald samt deras ekonomiska förutsättningar. Effekter av förändrad markanvändning som intensifierad turism, infrastrukturbyggande, förändrad intensitet i renbete. Risker med och behov av strategier för aktiv flytt av arter. Fältstudier t.ex. områden med lågt liggande skogs- respektive jordbruksmark i syfte att beskriva vilka typer av sumpskog/våt- mark som kan komma att bildas vid fri utveckling i ett blötare klimat och som underlag för planering av insatser inom jord- och skogsbruk. Flera av forskningsinsatserna som nämns i avsnitt 4.4.1 är också av intresse här. bör få i uppdrag att i samråd med SLU kartlägga olika ekosystems/arters känslighet för ett förändrat klimat med beaktande av markanavändningen samt därvid peka ut starkt klimatberoende arter, arter med särskilda krav på livsmiljö, nyckelarter, hotade arter regionalt i , ansvars- arter för och föreslå åtgärder för skydd av dessa inklu- sive eventuella förändringar i Habitatdirektivet. och bör få i uppdrag att med utgångspunkt i olika ekosystems/arters klimatkänslighet utvär- dera dagens skyddssystems effektivitet för skapandet av sprid- ningskorridorer för ekosystem/arter i förändrat klimat, föreslå förändringar i regelverk, riktlinjer och stödsystem, t.ex. möjlig- heterna att införa förstärkt skydd i produktionsskog, utvecklade skogsvårdsavtal, uppskalning av verksamheten med landskaps- strategier till regional, nationell eller gränsöverskridande skala. bör få i uppdrag att utvärdera och bedöma huruvida möjligheten att uppnå de miljömål vilka verket är ansvarigt för påverkas av klimatförändringarna dels inom de tidsperioder målen gäller, dels på samt huruvida miljömålen och delmålen är relevanta i ett föränderligt klimat. bör vid behov föreslå förändringar i målfor- muleringar och åtgärdsprogram. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser bör få i uppdrag att i samråd med utveckla skötselanvisningar och stödformer för kombination av biobränsleproduktion och naturvård. Ökad temperatur i sjöar och vattendrag, en tidigare islossning och en ökad avrinning kommer att öka utlakningen av närsalter och humus. Resultatet i form av färgade vatten, ökad övergödning och sannolikt ökad förekomst av alger och cyanobakterier medför en försämrad vattenkvalitet och gör det mycket svårt att nå miljömålen. Sjöar och vattendrag är ett viktigt inslag i det svenska landskapet och är en viktig resurs för hela samhället. Användningen av sjöar och vattendrag är viktig för en rad olika sektorer och områden, dricksvattenförsörjning, fiske, jordbruk, industri, sjöfart, vatten- kraft, rekreation och bevarande av arter och naturmiljöer. De olika verksamheterna påverkar miljön kring sjöarna och vattendragen. Enligt beslut om miljömålen, Miljömålsproposi- tionen, prop. 2004/05:150, innebär ett hållbart brukande av mark och vatten att biologisk mångfald värnas som produk- tionsförutsättningarna inte försämras, att miljö- och naturresurser samt kulturmiljön och de historiska värden tas tillvara som till- gångar i samhällsutvecklingen och att skador som inte kan undvikas återställs. På lång sikt är ett hållbart brukande en förutsättning för en sund ekonomisk utveckling. Miljömålet Levande sjöar och vattendrag innebär att sjöar och vattendrag ska vara ekologiskt hållbara, och deras variationsrika livsmiljöer ska bevaras. Naturlig produktionsförmåga, biologisk mångfald, kulturmiljövärden samt landskapets ekologiska och vattenhushållande funktion ska bevaras, som förutsätt- ningar för friluftsliv värnas. Inriktningen är att miljökvalitetsmålet ska nås inom en generation. Förutsättningarna för att uppnå målet Levande sjöar och vattendrag är beroende av måluppfyllelse för miljömålen, Ingen övergödning, Bara naturlig försurning och Giftfri miljö. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Miljömålet Ingen övergödning innebär att halterna av gödande ämnen i mark och vatten inte ska ha någon negativ inverkan på människors hälsa, förutsättningarna för biologisk mångfald eller möjligheterna till allsidig användning av mark och vatten. Inrikt- ningen är att miljökvalitetsmålet ska nås inom en generation. Vattenkvalitén är avgörande för uppnåendet av miljömålet Levande sjöar och vattendrag. Övergödningen är tydligt kopplad till klimatförändringen. Den förändrade temperaturen och avrinningen kommer sannolikt att innebära ökade halter av kväve och fosfor i våra vattendrag, vilket leder till ökad algtillväxt och igenväxning. En ökad temperatur och avrinning påverkar sannolikt även försur- ningen negativt, storleken på denna påverkan är dock osäker. Omsättningen av miljögifter i miljön påverkas också, se avsnitt 4.3.6. Miljökvalitetsnormerna är ett styrmedel för att genomföra vissa EG-direktiv och kunna uppnå de nationella miljökvalitetsmålen. Miljökvalitetsnormerna skall utgå ifrån vad människan och naturen tål och är bindande. För vatten finns än så länge bara miljökvalitets- normer för fisk- och musselvatten. Vattendirektivet är ett EG-direktiv som syftar till att få en sammanhållen och övergripande lagstiftning som utgår från avrin- ningsområden. Målet är bevarad och förbättrad vattenkvalitet. En viktig princip är att inget vatten får försämras. Förutom vatten- kvaliteten så handlar det om att sörja för vattenmiljön i sin helhet, tillgång på rent vatten, vattenplanering etc. Administrationen skall byggas upp vattendragsvis vilket ställer krav på samarbete för alla parter inom området. Fem vattenmyndigheter har inrättats i vid olika länsstyrelser. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Påverkan på vattenkvaliteten av hittillsvarande förändringar I bilaga B 32 beskrivs klimatförändringens påverkan på ytvatten- kvaliteten, bilagan har utgjort underlag för nedanstående analys. I har årsmedeltemperaturen i genomsnitt stigit med 2004, det vill säga med ungefär . Vattenkemiska förändringar sker i första hand på grund av depositions- och klimatförändringar. En jämförelse över tiden visar att av alla testade kemiska variabler visar vattenfärg den starkaste kopplingen till klimatförändringen. Vattenfärg är dessutom den kemiska variabel som ökat snabbast 2004 med ökning i och mer än 1 pro- cent i norr. Ökningen av vattenfärg orsakas mest av ökade humus- halter. Konsekvenserna av en ökad humushalt är många. Den påverkar bland annat energibalansen i ekosystemen, transporten av miljögifter, vattnets ljusklimat och därmed förekomsten av alger. Dessutom påverkar humushalten dricksvattenkvaliteten. Humus- haltigt råvatten är svårt att rena i vattenverken och kan också leda till mikrobiologisk tillväxt i dricksvattennätet, se avsnitt 4.2.5. Utom vattenfärg påverkas förmodligen även de flesta andra vattenkvalitetsvariabler, t.ex. ökar totalkvävehalterna trots att den atmosfäriska kvävedepositionen minskar. De biologiska processerna är mer komplicerade och en tydlig koppling till klimatförändringarna är därför svårare att göra. Det har dock visat sig att biomassan av guldalger ökar i takt med klimatförändringarna. Det finns också tecken på att den biologiska mångfalden minskar och att fiskbeståndets artsammansättning förändras. En tidigare utveckling av cyanobakterier i takt med högre sommartemperaturer har observerats. Konsekvenser av framtida klimatförändringar Enligt de scenarier vi studerat kommer lufttemperaturerna att stiga, särskilt , och även nederbördsmängden kommer att öka. Skyfall med stora regnmängder kommer att bli mer intensiva och värmeböljor blir hetare och vanligare. Nedanstående två figurer illustrerar hur vattenkvalitet kan komma att förändras när lufttemperaturen, figur 4.46 och avrin- Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser ningen, figur 4.47, ökar. Figurerna är baserade på internationella studier. Figur 4.46 Konsekvenser för vattenkvalitén av en gradvis ökad lufttemperatur - mindre snö på isen - tidigare och minskat vårvattenflöde - bättre ljusförhållande under vatten - starkare och längre vattenskiftning - mer närsalter under isen - tidigare minskning av minskat tillflöde av när- Källa: Bilaga B 32. - tidigare uppkomst av - tidigare uppkomst av - dominans av varmvatten- - utbredning av främmande - dominans av varmvatten- - utredning av främmande Högre lufttemperaturer leder till en tidigare islossning, som leder till bättre ljusförhållanden under vatten. Detta i sin tur leder till en tidigare våralgblomning och en tidigare uppkomst av djurplankton. I samband med att det biologiska livet utvecklas tidigare förbrukas även närsalter tidigare. Varmare vintrar kan även leda till en ökad vattenfärg på grund av en ökning av den mikrobiella aktiviteten. Fisksammansättningen och fiskens livs- Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser cykler kommer att förändras, se avsnitt 4.4.3. I samband med ökade sommartemperaturer kommer framförallt vattenskiktningen att förändras vilket kan leda till syrgasbrist i bottenvatten och närsaltbrist i ytvatten. En ökning av skadliga algblomningar på grund av en intensivare vattenskiktning har redan observeras. Detta leder förmodligen till att fler badplatser behöver stängas under extremt varma perioder på grund av en ökad bakterietillväxt. En uppvärmning kommer även att leda till en utbredning av främmande arter. Simuleringar har bl.a. visat att 6 nya makrofyt- arter kan tillkomma . Figur 4.47 Konsekvenser för vattenkvaliteten av en ökad avrinning -försämrat ljusklimat under vatten p.g.a. ökad partikel- tillförsel -ökad tillförsel av närsalter -ökad tillförsel av skadliga ämnen t.ex. pesticider och kvicksilver -minskad biodiversitet p.g.a. eutrofiering och försämrat ljusklimat Källa: Bilaga B 32. Konsekvenserna av ökad avrinning är i allmänhet en ökning av partikelmängd, vattenfärg och närsalthalter. En konsekvent ökad övergödning och ett försämrat ljusklimat kommer förmodligen att minska den biologiska mångfalden. Dessutom är det känt att översvämningar kan leda till en ökad frigöring av skadliga ämnen som t.ex. kvicksilver. I uppmättes höga kvicksilverhalter i fisk och även i människor när bygget av det stora vattenkraftverket i ledde till stora översvämningar. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Inom VASTRA projektet (Vattenstrategiska forsknings- programmet) beskrivs vattenkvalitet i ett framtida klimat på följande sätt: I medeltal beräknades kväveläckaget från öka med 15 beroende på vilket klimatscenario som användes. Ökningen berodde främst på den ökade avrinningen och ökad mineralisering när kväve inte tas upp av grödor. Även om växtsäsongen förlängdes och tidpunkten för till exempel jordbearbetning, skörd och skötsel anpassades till det nya klimatet, så kompenserade detta inte för det ökade läckaget. (Jöborn et al, 2006) Det ökade markläckaget leder till förhöjda kvävekoncentrationer i vattendragen med 7 , beroende på scenario, och till en ökning med 20–i den årliga kvävetransporten som påverkar även havsvattnet. Deras resultat stämmer överens med den observerade ökningen i totalkvävekoncentrationer , trots den minskade kvävedepositionen. Dock verkar nitratkvävehalterna minska över tiden så prognoserna bör behandlas med försiktighet när det gäller att dra slutsatser om det biologiska livet. En studie som gjorts för vår räkning, se bilaga B 24, kommer till liknande resultat angående läckaget från jord- bruksmark. Alla framtidssimuleringar visar mycket tydligt att markläckaget kommer att öka i ett varmare och blötare klimat. Därmed krävs kraftfulla åtgärder för att nå miljömålen och miljökvalitetsnor- merna. är många sjöar i behov av åtgärder för att de uppnå god ekologisk status, särskilt i . Läget är sämst för vattenfärg där av alla sjöar i de södra delarna av landet behöver någon form av åtgärd. Läget riskerar att fortsätta försämras i takt med klimatförändringen. Även totalkvävehalterna är alldeles för höga för att en god ekologisk status ska kunna uppnås, men eftersom det atmosfäriska nedfallet troligen fortsätter att minska förväntas ingen drastisk försämring av nuvarande situation. Läget för totalfosforhalterna är något bättre än för kväve- halterna men i behöver många sjöar minskade total- fosforhalter för att kunna nå god ekologisk status. Om fosfor- halterna ökar kommer många sjöar få problem med Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser växtplankton och i 20 av sjöarna i behöver åtgärder vidtas. Det minskade kvävenedfallet innebär sannolikt att fosfor- halterna ökar snabbare än kvävehalterna, vilket leder till att risken för skadliga algblomningar ökar. Sammanfattningsvis kommer klimatförändringen att göra det mycket svårare för att inte säga omöjligt att nå miljömålen om övergödning och levande sjöar och vattendrag. För att nå målen kommer behovet av åtgärder att öka jämfört med dagens situation. Vi vill särskilt peka på vikten av åtgärder för att minska utsläppen av kväve och fosfor. Det innebär bl.a. att. åtgärder för att minska kväve- och fosforavgången från jordbruk, luftnedfall och punktkällor behöver intensifieras. En genomgång behöver göras av det framtida miljömålsarbetet mot bakgrund av klimatförändringarna, särskilt på lång sikt. Åtgärdsstrategier och delmål kan komma att behöva revideras. Detta gäller en stor del av delmålen och åtgärdsstrategierna. En genomgång bör göras av respektive miljömålsansvarig myndighet. Kunskapen om klimatförändringens påverkan på övergödning, försurning, miljögifters omsättning och den biologiska mångfalden är till stora delar bristfällig. En intensifiering och en ökad inriktning mot klimataspekten i pågående forskning är väsentlig. Forskning om processer kring och konsekvenser av den ökade vattenfärgen och de ökade humushalterna är viktig. Forskning och utveckling om åtgärder för att motverka eller anpassa sig till de förändringar som följer av ett ändrat klimat bör initieras. Det gäller bl.a. den ökade färgningen av ytvattnet på grund av ökade humushalter. Förslag angående översyn av miljömålen lämnas i avsnitt 4.5.1. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser 4.5.3Östersjön och den miljön Temperaturen i ökar med flera grader och istäckets utbred- ning minskar kraftigt. Detta tillsammans med förändringar i tillför- seln av näringsämnen leder sannolikt till storskaliga konsekvenser och en ökad belastning på ett redan förorenat hav. Om vi får ökade västvindar och kraftigt ökad nederbörd kommer salthalten i stort sett att halveras. Detta leder till dramatiska förändringar där nästan alla arter inklusive torsken försvinner. är ett unikt innanhav med bräckt vatten och speciella ekosystem. Förhållandena styrs till stor del av faktorer som har en potential att förändras om klimatet ändras. Havsvattentempe- raturen påverkas direkt av en stigande lufttemperatur. Salthalt och syrehalt påverkas av vattenomsättningen som i sin tur styrs av nederbörd och vindförhållanden. Tillförseln av kväve, fosfor och organiskt material liksom omsättningen i Österjön styrs delvis av klimatparametrar och har en stor påverkan på ekosystem och på t.ex. algblomning. är kraftigt påverkad av mänskliga aktiviteter. Övergödningen har inneburit stora förändringar av ekosystemen. Vattnet har blivit grumligare på grund av ökad mängd växtplankton och utbredningen av blåstång i Egentliga och södra minskade . På grunda mjukare bottnar har vassbältet istället ökat i utbredning. Artsammansättningen av växtplankton har förändrats och algblom- ningar blivit vanligare. Vi har vant oss vid återkommande stora årliga blomningar av cyanobakterier (blågrönalger) under som- maren i egentliga . blomning var den mest omfattande som registrerats . talet är blomningar av cyanobakterier vanliga även i . Övergödningen orsakar också syrebrist på bottnarna och utslagning av bottenfaunan i stora delar av . Tillfälliga förbättringar har inträffat i samband med saltvatten- inbrott från . I ett långsiktigt perspektiv är dock trenden entydig mot allt lägre syrgashalter över allt större områden. Syre- brist förekommer också i stora delar av och tidig höst. Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser Utsläppen av kväve och fosfor från framför allt jordbruk och avloppsrening har dock minskat . Effekterna i miljön av denna minskning är emellertid långsamma och förbätt- ringarna än så länge små. Det finns en potential att framöver minska utsläppen betydligt i de forna , i vilken grad och när detta kan åstadkommas är dock osäkert. Halterna av många organiska miljögifter i svensk natur har minskat . Till exempel har halten PCB minskat påtagligt i sillgrisslans ägg i . Skadorna på djurlivet minskar också och både havsörn och säl som drabbades kraftigt av DDT och PCB har återhämtat sig. Men bilden är inte enbart positiv. Halten dioxin i Östersjöfisk är så gott som oförändrad . fortsätter användningen av kemikalier att öka, ämnen som återfinns bland annat i olika produkter och som riskerar att hamna i naturen. Situationen för flera kommersiellt viktiga fiskbestånd, särskilt bottenlevande arter är kritisk. Kollaps hotar särskilt bestånden av torsk i , och . Det höga fisketrycket har lett till att fisken har minskat i medelstorlek och att storvuxna exemplar numer utgör en mindre del av den totala biomassan, se avsnitt 4.4.3. Överfiskningen av torsk i är tillsammans med den goda rekryteringen av skarpsill under de senaste årens varma vintrar den troligaste orsaken till att det pelagiska ekosystemet i har övergått från att vara torskdominerat till att vara dominerat av skarpsill. Minskningen av torsk kan också kopplas till förändringar längre ner i näringsväven i östra bassänger, där mängden djurplankton under vår försommar minskat, vilket korrelerar med betningen från det stora beståndet av skarpsill. Det finns också ett samband mellan mängden växtplankton och de låga tätheterna av djurplankton. Mycket tyder på att torskens minskade betydelse i ekosystemet har gett konsekvenser i flera steg, vilket inneburit att ett regimskifte ägt rum i . Skarpsillens betning på djurplankton, som också är föda för torsklarver och ungtorsk, riskerar också att befästa denna situation. Sammantaget medför det att återuppbyggnadsplanerna för torskbe- stånd i högsta grad är osäkra, se bilaga B 33. Regimskiftet i kan också ha ett samband med rekry- teringsproblemen för kustfiskbestånden av bland annat abborre och gädda som är kraftigt försvagad i Egentliga ytter- skärgårdsområden. Fältstudier och experiment indikerar att till- Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser gången på lämplig föda (djurplankton) under fiskarnas tidiga livs- stadier kan vara orsaken till rekryteringsproblemen. Sammantaget blir det svårt att nå miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård , möjligen kan vi uppfylla förutsättningarna för en god havsmiljö . De ekosystemens återhämtningsförmåga och kommande förändringar i belastningen samt klimatförändringarna är avgörande för när miljökvalitetsmålet kan uppnås i sin helhet. Den globala uppvärmningen har varit per decennium , medan den i har varit per decennium. Detta har visat sig bl.a. i att antalet mycket kalla dagar har blivit färre. Scenarierna för det framtida klimatet visar att atmosfären kommer att fortsätta att bli varmare i alla delar av . Regionala modeller visar en upp- värmning med cirka 3 för hela området under detta århundrade. Den största uppvärmningen förväntas norr och öster om och söder om . Se avsnitt 3.5.4. Det finns också en trend mot minskad förekomst av havsis. Den största förändringen har skett genom att issäsongen blivit kortare, den har minskat med under det . Den största förändringen har skett under andra halvan av seklet och har alla varit genomsnittliga, milda eller extremt milda. genomsnittliga ytvattentemperatur förväntas öka med enligt de scenarier vi använt. Detta leder bl.a. till en drastisk minskning i havsisens utbredning. Vid slutet av detta århundrade kommer , stora delar av , och de yttre delarna av sydvästra skärgård ett genomsnittsår att vara isfria även under högvintern. Det varmare klimatet i leder enligt de regio- nala klimatmodellerna till förändrade nederbördsmönster, generellt ökar årsnederbörden i den norra delen av avrinningsområdet och ökningen väntas bli större än . Regionalt kan de södra delarna bli torrare, särskilt . Dessa nederbörds- förändringar ökar tillrinningen till på årsbasis från de Konsekvenser av klimatförändringar och extrema väderhändelser norra delarna medan den minskar i de sydligaste delarna. (Commission, 2007).