sou · GWB33 · 2008-02-28 00:00:00 — Emellertid bör dessa bestämmelser ses som lex specialis inom sina områden, vilket innebär att artikel 8 endast tillämpas på de aspekter av privatlivet som faller utanför dessa specialbestämmelser (, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 3 uppl., s. 302, härefter ). En närmare redogörelse för det materiella skyddet för den personliga integriteten enligt artikel 8 och den rätt till ett effektivt rättsmedel som följer av andra bestämmelser i konventionen lämnas nedan. Vid Europeiska rådets möte i antogs en stadga om de grundläggande rättigheterna. Åtskilliga av de rättigheter som anges i stadgan är sådana som skyddas också genom Europakonven- SOU 2008:3 Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh Stadgan går emellertid i flera avseenden längre och reglerar även områden som inte direkt omfattas av EU:s lagstiftningsbehörighet, såsom utbildning, arbetsförmedling, för- äldraledighet, socialhjälp, sjukersättning, förebyggande hälsovård och medicinsk vård. Stadgan är så utformad att den vänder sig direkt till medborgarna, exempelvis genom att förklara att de har rätt till betald semester. Stadgan har haft karaktär av ett politiskt åtagande från medlemsstaternas sida. Någon rättslig rele- vans har stadgan alltså inte haft. Vid Europeiska rådets möte i gavs emellertid ett förhandlingsmandat till en regeringskonferens av innebörd att stadgan skall ingå som en integrerad del av ett nytt unionsfördrag (det s.k. reformfördraget) avsett att träda i kraft . accepterade för sin del att stadgan skulle bli rättsligt bindande. En fråga som därvid särskilt diskute- rades gällde sambandet mellan stadgan och . Sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet bedömde inte konfliktrisken som ett hinder och hänvisade till att stadgan själv föreskriver att i den mån stadgan omfattar rättigheter som mot- svarar sådana som garanteras av skall de ha samma innebörd och räckvidd som i konventionen. Utskottet påpekade att denna föreskrift inte hindrar unionsrätten från att tillförsäkra ett mer långtgående skydd. Vidare hänvisade utskottet till att det i stadgan sägs att i den mån grundläggande rättigheter enligt medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner erkänns i stadgan, skall rättigheterna tolkas i samstämmighet med dessa traditioner (bet. 2003/04:KUU1 s. 68). I artikel II-63 (enligt den numrering som användes i Fördraget om upprättande av en ) anges att var och en har rätt till fysisk och mental integritet och särskilt att människors fria och informerade samtycke skall respekteras inom medicin och biologi, på de villkor som föreskrivs i lag. Artikel II-67 i stadgan är den artikel som närmast motsvarar artikel 8 i . I artikeln slås sålunda fast att var och en har rätt till respekt för sitt privatliv och familjeliv, sin bostad och sina kommunikationer. Artikeln kompletteras av artikel II-68, där det inledningsvis anges att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. Artikel II-71 om yttrande- och informations- friheten motsvarar artikel 10 i och innefattar liksom denna en rätt att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning. Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh Stadgan innehåller ytterligare ett antal övergripande bestäm- melser avsedda att begränsa dess räckvidd i förhållande till Europa- konventionen och medlemsstaternas egna rättighetssystem. Så- lunda anges att stadgan riktar sig till medlemsstaterna endast när dessa tillämpar unionsrätten och att den inte utvidgar unionens befogenheter. Det förutsätts också att de i stadgan angivna rättig- heterna skall kunna begränsas genom lag, om begränsningarna är förenliga med det väsentliga innehållet i stadgans rättighetssystem och, med beaktande av proportionalitetsprincipen, är nödvändiga och faktiskt svarar mot mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen (artikel II-112). 3.2Det materiella skyddet enligt artikel 8 i Artikel 8 i innebär ett skydd för enskildas privatliv: Var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutande av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. Artikeln innebär en rätt till skydd mot ingrepp av många skilda slag. Skyddet enligt artikel 8 i avser privat- livets område. Även om det kan vara svårt att avgränsa vad som är att hänföra till det området faller alltså angelägenheter som hänför sig till en persons offentliga liv i princip utanför skyddsområdet. Så länge det är frågan om privata angelägenheter saknar det däremot i sig betydelse vilken karaktär som uppgifterna i övrigt har. Skyddet gäller i sådana fall även om ingreppet inte i sig är känsligt på annat sätt än att det angår privatlivet. Kommittén har emellertid avgrän- sat sitt arbete till att i huvudsak omfatta den personliga integriteten i ideell mening. Av intresse i detta sammanhang är således framför allt skyddet för privatlivet och skyddet för hem och korrespon- dens. Utanför kommitténs arbete faller däremot i huvudsak det skydd som artikeln ger för den fysiska integriteten, för sexuella SOU 2008:3 Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh relationer och för familjelivet. Inte heller de sociala rättigheter eller utlänningars rättigheter som anses följa av artikeln omfattas av kommitténs arbete. I centrum för kommitténs överväganden står frågor som hör samman med informationen om den enskilde och den enskildes rätt att få vara i fred. Av intresse är särskilt hur den personliga integriteten skyddas i samband med insamling och offentliggörande av uppgifter och hur identifieringsdata såsom namn och bild skyddas. Det är därför nödvändigt att analysera vilka krav artikel 8 ställer på konventionsstaterna i detta avseende. Rätten till skydd mot kränkning av privatlivet innebär naturligt- vis inte att varje ingrepp i en persons privatsfär är förbjudet. Individen utgör själv en del av samhället och vissa ingrepp måste därför vara tillåtna. Skyddet enligt artikel 8 får enligt artikel 8.2 inskränkas med stöd av lag bl.a. om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till andra personers fri- och rättigheter. En sådan rättighet som kan föranleda inskränkningar är den i artikel 10 skyddade yttrandefriheten. Rätten till skydd för privatliv omfattar en rätt till skydd för en persons rykte. Detta innebär att konventionsstaterna har en skyl- dighet att ha en lagstiftning som skyddar enskilda mot förtal eller andra nedsättande uttalanden. Som ovan nämnts kan rättigheten dock bli föremål för inskränkningar till följd av den i artikel 10 skyddade yttrandefriheten. avgöranden ger vid handen att om det föreligger ett tillräckligt starkt intresse av att negativa uppgifter om en person publiceras, får skyddet i artikel 8 vika för yttrandefriheten. Målet mot (dom ) gällde frågan om svensk rätt gav ett tillräckligt skydd mot ärekränkande uppgifter. hade i kvällspressen beskyllts för bl.a. inblandning i mordet på . fann emellertid att den bild som sammantaget förmedlats var balanserad och att intresset av publicitet varit starkare än Whites intresse av att skydda sitt rykte. Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh 3.2.2Skydd mot närgången uppmärksamhet Artikel 8 innefattar också en rätt att bli lämnad i fred. Denna rätt inbegriper ett skydd mot att bli fotograferad eller avlyssnad och att få fotografier, filmer eller ljudinspelningar av privat karaktär publicerade eller använda för ovidkommande syften (s. 309). Rätten att få bli lämnad i fred kan dock få ge vika för starka motstående intressen, främst i form av behovet att kunna före- bygga och utreda brott, vilket kan motivera tvångsmedelsanvänd- ning, men också till förmån för yttrandefriheten. I målet Wisse mot (dom ) hade samtal mellan en intagen och dennes släktingar i ett besöksrum i fängelset avlyssnats utan deras vetskap. Inspelningarna användes sedan som bevisning mot den intagne som begärde att dessa skulle förklaras ogiltiga som bevismedel. fann att när samtal i fängelsets besöksrum systematiskt spelades in av andra anledningar än att bevara säkerheten på fängelset så undanröjdes syftet med besöksrummen, nämligen att ge intagna ett visst mått av privatliv innefattande privata samtal med sina familjer. De samtal som fördes i besöksrummen kunde därför anses falla inom ramen för begreppen privatliv och korrespondens enligt konventionen. Att spela in sådana samtal mellan de intagna och deras släktingar och därefter använda inspelningarna innebar ett ingrepp i de intagnas privatliv som inte var förenligt med konventionen i den mening som avses i artikel 8.2. konstaterade att förfarandet innebar ett ingrepp i privatlivet och att fransk lag inte med tillräcklig tydlighet angav hur och i vilken utsträckning myndigheterna kunde ingripa i de intagnas privatliv eller i vilken omfattning eller på vilket sätt myndigheterna fick utöva sin bestämmanderätt på detta område. Domstolen fann att det därför skett en kränkning av artikel 8. I målet Peck mot Förenade (dom ) hade klaganden försökt beröva sig livet på en offentlig plats utanför hans hem. Händelsen hade filmats av en övervaknings- kamera. För att illustrera nyttan med övervakningen hade sedan kommunen publicerat bilderna, bl.a. i TV. Detta ansågs vara en allvarlig och oproportionerlig kränkning av rätten till privatliv. I avgörande i det uppmärksammade målet mot (dom ) prövade domstolen frågan om staternas skyldighet att upprätthålla en skyddslagstiftning i detta avseende också i förhållande till andra SOU 2008:3 Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh Målet gällde bilder av prinsessan av som s.k. paparazzi-fotografer hade tagit av henne i helt privata situa- tioner. Tyska domstolar hade kommit fram till att sådana bilder fick publiceras i yttrandefrihetens namn. fann att bilderna visserligen omfattades av yttrandefriheten men att de var känsliga utifrån integritetsaspekter, varför en avvägning mellan dessa intressen måste göras. Domstolen uttalade att gränsen mellan yttrandefriheten och skyddet för den personliga integriteten skall dras med hänsyn till om bilderna kan anses ha ett allmänintresse. Offentliga personer måste visserligen utstå mer än vanliga människor, men inte när det saknas ett legitimt allmänt intresse av den information som bilderna förmedlar. I detta fall gällde det bilder som tagits på prinsessan i hennes privatliv och i vardagliga situationer. Domstolen menade att spridningen av bilderna hade som enda syfte att tillfredsställa nyfikenheten hos läsare med detaljer om prinsessans privatliv och att de inte kunde anses bidra till en debatt om allmänna frågor. Domstolen menade därför att det i sådana fall är berättigat med en snävare tolkning av yttrandefriheten och att tidningarnas kommersiella intressen fick stå tillbaka för skyddet för den personliga integriteten. Enligt domstolen innebär skyddet i artikel 8 att varje person skall ha en rätt att utvecklas i förhållande till andra människor utan inblandning från utomstående och att detta skydd gäller även i ett offentligt sammanhang. ansågs ha brutit mot artikel 8 då det inte hade utförts en rättvis avvägning mellan de två rättig- heterna i artikel 8 och 10 och det därmed inte vidtagits tillräckliga positiva åtgärder för att skydda den enskildes privatsfär. Europa- domstolens konklusion blev således att rätten till skydd för privatlivet innebär att konventionsstaterna har en skyldighet att upprätthålla ett skydd mot fotografering även av offentliga perso- ner i privata sammanhang. I målet Antunes mot (dom ) hade en statlig myndighet gjort en utredning om en anställd, vilket bl.a. inneburit att hennes hem ställts under bevakning och att frågor om henne ställts till hennes bekanta. Syftet, att utröna om hon kunde anförtros hemliga handlingar, var i och för sig legitimt enligt , men lagstödet och kontrollmekanismerna för förfarandet befanns vara otillräckligt. I Verliere mot (dom ) gällde frågan om schweizisk lag gav ett tillräckligt skydd för rätten att vara i fred. Ett försäkringsbolag hade övervakat och filmat en kvinna för att utröna Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh om hon hade så allvarliga skador som hon påstått i en begäran om försäkringsersättning. fann att syftet var legitimt och att artikel 8 inte hade kränkts. 3.2.3Behandling av personuppgifter och information om privata förhållanden Personregister som innehåller uppgifter av känslig art såsom politisk uppfattning, religionstillhörighet, sexuell läggning, sjuk- domar, brottslighet eller missbruk, kan i många fall anses beröra rätten till respekt för privatlivet. Beroende på omständigheterna kan artikel 8 anses ställa krav på behandlingen av sådana uppgifter i tre avseenden; dels i fråga om det berättigade i att alls registrera dem, dels i fråga om rätt för den enskilde att själv få del av upp- gifterna och dels slutligen i fråga om skydd mot att andra får till- gång till uppgifterna. Intrång i privatlivet kan vara tillåtet enligt artikel 8.2 om det sker med lagstöd och om det är nödvändigt i ett demokratiskt samhälle för att skydda ett legitimt intresse. domar i fråga om personregistrering handlar därför ofta om huru- vida förutsättningarna för sådana nödvändiga undantag har varit uppfyllda. I åtskilliga fall har domstolen konstaterat att kravet på lagstöd inte har varit uppfyllt eller att registreringen inte längre kunnat anses berättigad då uppgifterna gällt händelser långt tillbaka i tiden. I målet mot (dom ) hade snickaren nekats anställning på grund av uppgifter som Säkerhetspolisen hade om honom och som han själv inte fick ta del av. fann att förvarandet och utlämnandet (till den presumtive arbetsgivaren) av informationen om privatliv i förening med vägran att låta honom bemöta uppgifterna, utgjorde ett ingrepp i hans privatliv. Emellertid var det intresse som skulle skyddas (rikets säkerhet) legitimt och kravet på rättslig reglering ansågs uppfyllt. Eftersom innehållet i Säkerhetspolisens register inte var känt för var det svårare att avgöra om kravet att ingreppet skall vara nödvändigt i ett demokra- tiskt samhälle, var uppfyllt. fann emellertid att den rättsliga regleringen och förekomsten av viss parlamentarisk kontroll gav tillräckliga garantier mot missbruk. I målet Segerstedt- m.fl. mot (dom ) ansåg domstolen däremot att de uppgifter om klagandena som hade registrerats i SOU 2008:3 Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh Säkerhetspolisens register och som avsåg deltagande i möten och i demonstrationer långt tillbaka i tiden, samt medlemskap i ett vänsterparti, beträffande vissa delar inte hade sådan vikt att det var berättigat att ha uppgifterna registrerade. Rätten att få ta del av handlingar som gäller en själv framgår till viss del av artikel 10 (rätt till information). Denna rättighet anses emellertid inte medföra rätt att ta del av exempelvis sekretess- belagda handlingar (s. 313). Frågan om artikel 8 ger en mer långtgående rätt att ta del av handlingar om en själv har varit uppe i flera mål, bl.a. i ovan nämnda m.fl. mot . I det fallet ansåg att säkerhetspolisens vägran att lämna ut uppgifter ur registren inte utgjorde brott mot artikel 8, eftersom intresset av att skydda nationell säkerhet vägde tyngre än klagandenas intresse av att få ta del av uppgifter som registrerats om dem. har också haft att ta ställning till enskildas rätt att få del av uppgifter om sitt ursprung eller sin uppväxttid. Domstolen har i dessa mål ofta konstaterat att rätten till privat- och familjeliv i princip berättigar klagandena att ta del av personlig information om dem själva, men att detta kan komma i konflikt med exempelvis uppgiftslämnarnas rättigheter. I många fall har domstolen ansett att artikel 8 har kränkts om det inte har funnits någon möjlighet att få frågan om utlämnandet av uppgifterna prövad av en oberoende instans, se t.ex. Gaskin mot Förenade (dom ). När det slutligen gäller frågan om skyddet mot att andra får tillgång till uppgifter om enskilda som finns hos exempelvis myn- digheter, anses konventionsstaternas frihet vara förhållandevis stor. Artikel 8 anses inte medföra andra krav än att särskilt känslig information, t.ex. om medicinska förhållanden behandlas på ett ansvarsfullt sätt (s. 317). Att som i offentliggöra inkomst- och förmögenhetsförhållanden kan i andra länder upp- fattas som stötande. Någon enhetlig uppfattning om vad som är att betrakta som särskilt känslig information finns dock knappast. I målet Z mot (dom ) hade upp- gifter om en HIV-smittad kvinna betydelse i ett brottmål mot hen- nes man. Vissa uppgifter omfattades av sekretess , medan andra offentliggjordes direkt i domen. fann att både offentliggörandet och den begränsade sekretessen stred mot artikel 8. I målet M.S. mot (dom ) menade en kvinna att hennes rätt enligt artikel 8 hade kränkts sedan ett sjukhus lämnat ut vissa medicinska uppgifter om henne Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh till i samband med att kassan prövade en begä- ran om arbetsskadeersättning. kom inledningsvis fram till att artikeln var tillämplig på förfarandet och att ett intrång skett i klagandens rätt enligt den. Efter att ha konstaterat att intrånget skett med stöd av inhemsk lag och tjänat ett legitimt syfte i konventionens mening (att se till att allmänna medel i form av arbetsskadeersättning kom behövande till del), kom domstolen fram till att intrånget i klagandens rättssfär stått i proportion till syftet med åtgärden. Slutligen klagade kvinnan på att hon saknat ett inhemskt rättsmedel som kunde göras gällande innan informa- tionen lämnades från sjukhuset till . Domstolen ansåg emellertid att de rättsmedel som stod klaganden till buds sedan överföringen av informationen väl ägt rum uppfyllde kraven i artikel 13. I målet Craxi (nr 2) mot (dom ) fann att underlåtenhet att utreda och straffa personer som läckt sekretessbelagda uppgifter till pressen utgjorde ett brott mot artikel 8. De sekretessbelagda uppgifterna var utskrif- ter av privata telefonsamtal som hade åberopats i en rättegång och inga försök hade gjorts att utesluta avsnitt som saknade betydelse i målet. mot (dom ) handlade om fransk domstols hantering av läkarintyg. L.L:s hustru hade begärt skilsmässa med hänvisning till att denne varit våldsam och att han dessutom var kronisk alkoholist och hade till stöd för dessa påståenden åberopat vissa läkarintyg. menade att domstolen grundat sitt avgörande på sekretessbelagt medicinskt material om honom och att detta kränkte hans rätt till privatliv enligt artikel 8. fann att de franska domstolarna genom att grunda sina avgöranden på det medicinska materialet och citera delar av detta hade offentliggjort persondata om L.L. Det hade enligt mening varit möjligt att på grundval av vittnesmål och annan bevisning avgöra frågorna om äktenskaps- skillnad och vårdnad utan de sekretessbelagda personuppgifterna. De franska domstolarna hade härigenom gjort ett ingrepp i L.L:s rätt till respekt för privatlivet som inte hade varit nödvändigt i ett demokratiskt samhälle. konstaterade också att fransk lag inte hade gett tillräckligt skydd mot användning av sådant personmaterial vid domstol. Slutsatsen blev att rätten i artikel 8 i konventionen till respekt för privatlivet hade kränkts. SOU 2008:3 Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh 3.2.4Skydd för hem och korrespondens Skydd för hemmet är en viktig aspekt av rätten till en privat sfär. Ingrepp i denna rättighet anses därför kräva särskilt starka skäl. Många mål i har berört denna rätt i samband med expropriation, bosättningsregler, miljöförstöring m.m. Från integritetsskyddssynpunkt är det emellertid snarare andra åtgärder som är av intresse, nämligen sådana ingrepp i rätten till hemmet som innebär att information inhämtas om enskilda genom exempelvis avlyssning, kameraövervakning eller husrann- sakan. Under skyddet för korrespondens faller telefonavlyssning, brevkontroll och buggning som i många fall kan vara tillåtna inom ramen för straffprocessuella tvångsmedel med stöd av artikel 8.2. I flera fall har emellertid konstaterat att den natio- nella regleringen varit otillräcklig och att kravet att de inskränkande åtgärderna skall ha stöd i lag inte har varit uppfyllt. Med korrespondens avses olika sätt att överföra meddelanden mellan individer. Överföring av meddelanden med hjälp av telefon, telefax, radio och datorer omfattas av konventionens skydd för korrespondens. Normalt gäller skyddet endast som meddelandet befordras. När det väl kommit fram till mottagaren kan det emellertid skyddas av andra regler av betydelse för skyddet för privatlivet. Ett ingrepp i skyddet är för handen bl.a. när någon hindrar eller kontrollerar kommunikation mellan personer. Målet M och R mot (dom ) gällde ett beslut av en socialnämnd om inskränkningar i föräldrarnas umgängesrätt med en son som var omhändertagen för samhällsvård. Beslutet som innefattade bl.a. förbud mot brev och telefonkontakter ansågs vara oproportionerligt inskränkande i förhållande till syftet att skydda barnet och utgjorde därmed en kränkning av artikel 8. Även kontroll i form av övervakning av annans kommunikation omfattas av bestämmelsen. I målet mot Förenade Konunga- riket (dom ) uttalade att en arbetsgivare inte har rätt att kontrollera telefonsamtal på arbets- platsen. I fallet hade en offentlig arbetsgivare avlyssnat de anställ- das telefoner med sin egen utrustning. I målet mot Före- nade (dom ) var klaganden anställd vid en statlig skola, där hon hade ett nära samarbete med den biträdande rektorn. På dennes initiativ gjordes under hennes anställningstid en kontroll av hennes telefonsamtal, hennes e-post- Skyddet för den personliga integriteten enligt och EU:s rättigh användning och hennes uppkopplingar på Internet, enligt uppgift i syfte att fastställa i vilken utsträckning hon använde dessa kommu- nikationsmedel för privat bruk. fann att det enligt engelsk rätt hade saknats tillräckligt lagstöd för dessa ingrepp i hennes rätt till respekt för privatliv och korrespondens och att artikel 8 i konventionen därför blivit kränkt. 3.2.5Tillåtna inskränkningar i de skyddade rättigheterna Artikel 8.2 innebär att inskränkningar i de skyddade rättigheterna får ske under vissa förutsättningar. En sådan inskränkning måste ske med stöd av lag och den måste vara ägnad att tillgodose något av de uppräknade allmänna eller enskilda intressena. Statens säkerhet, den allmänna säkerheten och förebyggande av oordning eller brott är exempel på sådana intressen som kan föranleda inskränkningar, liksom även andra personers fri- och rättigheter. Att inskränkningarna måste ha stöd i lag innebär att det måste finnas ett författningsmässigt stöd för inskränkningen, men det innebär inte ett krav på någon viss normgivningsnivå. Inskränk- ningen måste även kunna betraktas som nödvändig i ett demo- kratiskt samhälle för att tillgodose detta intresse. Detta kan i huvudsak sägas innebära att det måste finnas ett angeläget sam- hälleligt behov av inskränkningen och att denna måste stå i rimlig proportion till det syfte som skall tillgodoses genom ingreppet (s. 305). Det lagstiftade undantaget måste vidare vara utformat med sådan precision att inskränkningen av rättigheten är förutsebar i rimlig utsträckning. 3.2.5.1Inskränkningar tillåtna inom ramen för straffprocessuella tvångsmedel Många mål i som berört frågan huruvida en inskränkning i artikel 8 har varit tillåten med stöd av artikel 8.2, har handlat om tillåtligheten av tvångsmedel som används i brotts- bekämpande syfte.