sou · GVB360d10 · 2008-01-01 00:00:00 — Den här rapporten beskriver hur vindförhållandena kring de svenska kusterna kan komma att ändras under det innevarande århundradet till Bilaga B 26 SOU 2007:60 40 följd av förändringar i klimatet. Fokus ligger då det råder friska eller hårda vindar. Vi har valt att studera frekvensen av antalet dagar med vindhastighet som överskrider 10 respektive som mått på dessa förhållanden. Klimatunderlag Underlagsmaterial är regionaliseringar utförda med regionala klimatmodeller RCAO och RCA3 (se exv. Räisänen et al., 2004, et al., 2005, et al., 2006). Den regionala klimatmodellen har körts med en horisontell upplösning av ca 50km vilket kan jämföras med 200–som är en vanlig upplösning i globala klimatmodeller. Tabell 1 sammanfattar de olika regionaliseringarna som använts. De globala klimatmodellerna som använts för att ge randvärden till den regionala modellen är HadAM3H från i samt ECHAM4 och ECHAM5 från i . Utsläppsscenarierna kommer från en specialrapport framtagen av FNs klimatpanel (Nakićenović et al., 2000). Alla scenarierna leder till kraftigt ökande koncentrationer av växthusgaser i atmosfären. B2-scenariet är det måttligaste och A2-scenariet det som ger störst förändring. Skillnaderna mellan scenarierna är liten under de närmaste decennierna och blir framträdande först från mitten av seklet. En mer genomgripande beskrivning av scenarierna finns i et al. (2007). Tabell 1 Sammanfattning av olika scenarier som använts i denna rapport. Kolumnerna avser 1) benämning i denna rapport, 2) regional modellversion, 3) global modell, 4) utsläppsscenarie och 5) vilken tidsperiod som simulerats. Benämning RCM GCM Utsläppsscenarie Tidsperiod RCAO-H-B2 RCAO HadAM3H B2 1961–1990, 2071–2100 RCAO-H-A2 RCAO HadAM3H A2 1961–1990, 2071–2100 RCAO-E-B2 RCAO ECHAM4 B2 1961–1990, 2071–2100 RCAO-E-A2 RCAO ECHAM4 A2 1961–1990, 2071–2100 RCA3-E-B2 RCA3 ECHAM4 B2 1961–2100 RCA3-E-A2 RCA3 ECHAM4 A2 1961–2100 RCA3-E5-A1B RCA3 ECHAM5 A1B 1961–2100 RCA3-ERA40 RCA3 ERA40 Observerat 1961–2005 SOU 2007:60 Bilaga B 26 41 Det är alltså frågan om fyra olika scenarier med den äldre modellversionen RCAO (två globala klimatmodeller på ränderna och två olika utsläppsscenarier). Alla dessa gäller för slutet av seklet jämfört med en kontrollperiod . Dessutom finns tre klimatförändringsscenarier med RCA3 för hela tidsperioden –2100. Slutligen har RCA3 körts med en återanalys1 (ERA40) på ränderna. Den körningen används dels som en referens för att undersöka hur väl modellens resultat stämmer överens med observationer och dels för att kunna studera hur klimatet utvecklats . I en regional klimatmodell där varje beräkningspunkt (gridruta) är representativ för ett stort område (här 2 500=50x50 km2) fångas inte de högsta vindhastigheterna upp på ett bra sätt och vindarna är därför i regel underskattade, särskilt vid högre vindhastigheter (et al., 2006). I den här rapporten används därför medelvindhastigheterna för att ge en kvalitativ bild av vindförändringen, inte för att läsa av absoluta förändringar. En skillnad mellan de två modellversionerna RCAO och RCA3 är att det i RCA3 finns en s.k. byvindsparametrisering. Denna används för att ge en mer rättvis bild av just de höga vindhastigheter som är förknippade med lokala tillfälliga vindbyar. I den här parametriseringen tas hänsyn till medelvindhastigheten men också till hur vindhastighet och temperatur ändras med höjden nära marken. På så sätt fås ett mått på hur turbulent atmosfären är och därigenom kan man uppskatta frekvens och intensitet hos vindbyarna. I verkliga atmosfären spelar småskalig variabilitet hos markytans egenskaper (kuperad, flack, skogstäckt, stadsbebyggelse, jordbruksmark, våghöjd m.m ) också en stor roll men denna variabilitet inom varje gridruta tas inte hänsyn till i byvindsparametriseringen. En utvärdering av byvindsparametriseringen gjordes i et al. (2005) varvid det konstaterades att byvindarna över land i som regel representerade vindförhållandena på ett bra sätt. Över hav har ingen utvärdering av modellresultaten gjorts. I den här undersökningen studeras frekvensen av dagar då vindhastigheten (byvind eller medelvind) överskrider vissa tröskelvärden (10 respektive ). Vi har alltså inte studerat förändring i medelvindhastighet över en hel säsong eller månad eller förändring 1 En återanalys är en klimatologi baserad både på olika sorters väderobservationer och på modellresultat. Återanalyser är det bästa tillgängliga verktyget för att beskriva atmosfärens tillstånd under . Från den här aktuella återanalysen finns 3dimensionella data från atmosfären samt data som beskriver markförhållanden för vart . Bilaga B 26 SOU 2007:60 42 i extremt höga vindhastigheter (stormar). Materialet avser , dvs. ingen uppdelning har gjorts i månad eller säsong. Den typen av förändringar i vindklimatet i de här använda simuleringarna beskrivs i Räisänen et al. (2003), et al. (2005), Pryor et al., (2005), et al. (2006). Resultat Förändring i medelvindhastighet Figur 1 visar hur förändringen med medelvindhastighet över ökar fram till slutet av seklet (2071–2100 jämfört med –1990) i fem klimatscenarier. Alla fem simuleringarna visar på en ökning med vindhastighet över över havsområdena runt . Det är tydligt att inverkan av den drivande globala modellen är mycket stor då skillnaderna mellan de båda RCAO-H-simuleringarna och de båda RCAO-E-simuleringarna inbördes är relativt liten medan skillnaden mellan de två drivarna är stor. RCA3-E5-A1B ligger närmare RCAO-H-simuleringarna med en relativ måttlig ökning. I alla RCAO-scenarier syns en ökning i , den hänger samman med att det blir mindre havsis där i scenarierna och därigenom mindre stabila förhållanden i lägre atmosfären vilket gynnar högre vindhastigheter. RCAO inkluderar en havsmodell för och representerar därför temperatur- och isförhållanden bättre än RCA3 som inte har en havsmodell utan tar dessa parametrar direkt från den globala modellen. Med en havsmodell kopplad till RCA3 skulle ökningen över , och vara något större än vad som visas längst till höger i Figur 1. SOU 2007:60 Bilaga B 26 43 Figur 1 Förändring i antal dagar då medelvinden överstiger RCAO-H B2 RCAOH-A2 RCAO-E-B2 RCAO-E-A2 RCA3-E5-A1B Ökningen med vind över är allt emellan någon/uppemot en månad i det blåsigaste scenariet. Resultaten är liknande för gränsvärde men ökningen i absoluta tal är mindre. Detta hänger samman med att modellen underskattar antalet dagar med höga vindhastigheter (et al., 2006) och man skall därför ta värdena i Figur 1 som en indikation på åt vilket håll förändringen går åt och inte ta fasta på de absoluta värdena. Förändring i byvindar Figur 2 visar hur förändringen med byvindar starkare än förändras för tre olika perioder jämfört med kontrollperioden (1961–1990). I alla fallen sker en gradvis ökning med blåsiga förhållanden så att den största ökningen syns i slutet av seklet. Liksom för medelvinden sker den största ökningen i RCAO-E-A2-simuleringen där antalet dagar med byvind över ökar med mer än en månad i stora delar av . Även i de två andra scenarierna är ökningen störst över . Liksom för medelvindsförändring ses att osäkerheten som beror på vilken global modell som använts (här ECHAM4 eller ECHAM5) spelar större roll än utsläppsscenariet (utsläppen i A1B är större än i B2 men mindre än i A2). För antalet dagar med byvindar över är mönstret likartat fast ökningen är ytterligare något större, särskilt över land (visas ej). Bilaga B 26 SOU 2007:60 44 Figur 2 Förändring i antal dagar med byvindar överstigande för tre lika scenarier och tre olika tidsperioder. RCA3-E-A2 20112040 20412070 20712100 RCA3-E-B2 20112040 20412070 20712100 RCA3-E5-A1B 20112040 20412070 20712100 SOU 2007:60 Bilaga B 26 45 Förändringar i vindklimatet Figur 3 visar hur frekvenserna av dagar med medelvind och byvindar över 10 respektive ändrats mellan referensperioden (1961–1990) och den senaste (1991–2005). Både för medelvind och byvind syns en viss ökning främst över havsområdena med den största ökningen över . Ökningen i byvind är i paritet med den förändring som ses i de olika framtida perioderna i RCA3-E5-A1B (Figur 2). Figur 3 Förändring i antal dagar med medelvind och byvind överstigande 10 respektive för referensperioden (1961–1990) och den senaste 15års-perioden (1991–2005). Medelvind Byvind Medelvind Byvind Bilaga B 26 SOU 2007:60 46 Sammanfattning och diskussion Resultaten av den här studien, och tidigare arbeten, visar på mycket stora skillnader i det framtida vindklimatet beroende på vilken global modell som används för att ge randvillkor till den regionala modellen. I ett fall (med HadAM3 på ränderna) är de framtida förändringarna i vindhastighet mycket små, i ett annat måttliga (ECHAM5) och i ytterligare ett annat (ECHAM4) stora med uppemot med blåsiga förhållanden (dagar med medelvind eller byvind över ). Ett generellt drag i alla scenarierna är att de största vindökningarna förväntas över hav (både och ). De scenarier som presenteras representerar ett litet urval av alla möjliga framtidsscenarier. Figur 4 visar på hur 17 olika globala modeller simulerar förändring i vindhastighet över vid fördubblad koldioxidhalt i atmosfären jämfört med ett referensklimat. Figuren visar tydligt på en stor spridning mellan modellerna med i vissa fall ökad och i andra fall minskad vindhastighet i medeltal. SOU 2007:60 Bilaga B 26 47 Figur 4 Beräknad förändring av den geostrofiska2 vinden i efter en fördubbling i atmosfärens halt av växthusgaser. De olika symbolerna representerar olika globala klimatmodeller. Ringen och den vertikala linjen visar på medelvärde och standardavvikelse baserat på de 17 olika modellerna. står för årsmedelvärde, DJF står för december, osv. Från och (2006). Baserat på de data från globala klimatmodeller som visas i Figur 4 är det mycket svårt att säga något entydigt om framtidens vindklimat i Svenska farvatten. En viss övervikt av modellerna visar på en ökning av vindhastigheten under alla säsongerna men ökningen är signifikant ur ett statistiskt perspektiv (om man använder en standardavvikelse som mått). Framtidsscenarierna med RCAO, som inkluderar en bra representation av isförhållanden, gör det ändå troligare att vindhastigheterna ökar än att de minskar. Detta är då pga. ändrade stabilitetsförhållanden i atmosfären då det blir mindre is på havet. 2 Med geostrofisk vind menas den vindhastighet som råder då det är balans mellan den av jordrotationen orsakade corioliskraften och den kraft som beror på horisontella tryckskillnader. Bilaga B 26 SOU 2007:60 48 Referenser , D and C. Aschberger, 2006. Past and future atmospheric circulation over the Baltic region based on observations, reanalysis and GCM simulations. Research report C74, , university IPCC, 2007: Climate Change : The Physical Science Basis. Contribution of I to the Fourth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change [, S., D. Qin, M. Manning, Z. , M. Marquis, K.B. Averyt, M.Tignor and H.L. (eds.)]. , , and , , . , E., Bärring, L., Gollvik, S., , U., , C., , P., Rummukainen, M., Ullerstig, A., . and Wyser, K., 2005. A 140-year simulation of European climate with the new version of the regional atmospheric climate model (RCA3). Reports Meteorology and Climatology, 108, , SE-60176 , , 54 pp. Meehl, G.A., T.F. Stocker, W.D. , P. Friedlingstein, A.T. Gaye, , A. Kitoh, R. Knutti, , A. Noda, S.C.B. Raper, I.G. Watterson, A.J. Weaver and Z.-C. , 2007: Global Climate Projections. In: Climate Change : The Physical Science Basis. Contribution of I to the Fourth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change [, S., D. Qin, M. Manning, Z. , M. Marquis, K.B. Averyt, M. Tignor and H.L. (eds.)]. , , and , , . , , , J., , B. , , , , , G., and Viehhauser, M., 2006: Scenarios of wind, sea level, waves and river discharge in the Baltic Sea and Region – a dynamical downscaling approach from global to local scales. Reports Meteorology and Climatology, 109, , SE-60176 , , 52 pp. Nakićenović, N., Alcamo, J., , G., de Vries, B., Fenhann, J., Gaffin, S., , K., Grübler, A., et al., 2000. A Special Report of of the Intergovernmental Panel on Climate Change. , 599 pp. SOU 2007:60 Bilaga B 26 49 , G., Bärring, L., , E., Rummukainen, M., , G., 2007. Climate as basis for vulnerability studies. Reports Meteorology and Climatology, 1XX, , SE-60176 , , (in preparation). Pryor, S.P., Barthelmie, R.J. & , E. Analyses of the potential climate change impact on wind energy resources in northern Europe using output from a Regional Climate Model. , 25(7–8), 815–835. Räisänen, J., , U., Ullerstig, A., Döscher, R., , , , C., , M., , P. and , U. GCM driven simulations of recent and future climate with the Rossby Centre coupled atmosphere – Baltic Sea regional climate model RCAO, Reports Meteorology and Climatology 101, , SE 60176 , , 61pp. Räisänen, J., U. , A. Ullerstig, R. Döscher, L.P. , C. , H.E.M. , P. , U. , 2004. European climate in the late 21st century: regional simulations with two driving global models and two forcing scenarios. Dyn., 22, 13–31. Trenberth, K.E., P.D. , P. Ambenje, R. Bojariu, D. Easterling, A. , D. Parker, F. Rahimzadeh, J.A. , M. Rusticucci, B. Soden and P. Zhai, 2007: Observations: Surface and Atmospheric Climate Change. In: Climate Change : The Physical Science Basis. Contribution of I to the Fourth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change [, S., D. Qin, M. Manning, Z. , M. Marquis, K.B. Averyt, M. Tignor and H.L. (eds.)]. , , and , , . Bilaga B 27 Rennäringen Underlagsrapport, Klimat- och sårbarhetsutredningen, 2007 Bilaga B 27 SOU 2007:60 2 SOU 2007:60 Bilaga B 27 3 Innehåll 1 Dagsläget .................................................................... 5 2 Effekter till följd av ett förändrat klimat.......................... 7 3 Möjliga anpassningsåtgärder........................................ 16 Bilaga B 27 SOU 2007:60 4 SOU 2007:60 Bilaga B 27 5 1 Dagsläget Renskötseln viktigt ur lokalt och kulturellt perspektiv Samerna intar genom sin status som urfolk en särställning i . Samerna har eget språk, egen kultur och eget samhälls- och näringsliv. Renskötselrätten är i förbehållen samerna och grundar sig på urminnes hävd. Renskötselrätten är av avgörande betydelse för bevarandet av den samiska kulturen. Det finns cirka 3 500 renägande samer och drygt 900 renskötselföretag i . Därutöver finns det ungefär 1 000 personer, med icke-samisk härkomst, som främst har renar i landets koncessionssamebyar. Sammanlagt finns cirka 230 000 renar i men antalet varierar betydligt mellan åren (, 2003). Rennäringens ekonomiska omfattning är i relation till totala ekonomi liten. Den är dock viktig för den lokala ekonomin i glesbefolkade områden i inland och fjälltrakter. Rennäringen skapar också förutsättningar för annan näringsverksamhet t.ex. i transportföretag och verkstäder liksom för samhällsservice som förskolor, skolor och sjukvårdsinrättningar. Renens årstidsbundna vandringar och födosök samt renskötselns sårbarhet för extremt väder Renen lever naturligt i hjordar. /föds kalvarna. bygger renarna upp kroppens reserver med fett. De lever då mest på gräs och örter som finns i fjällen. Renarna uppehåller sig gärna i högre terräng (på kalfjället) eller på snölegor för att få svalka och skydd mot insekter. betar renarna i huvudsak lav, främst markväxande renlavar, som växer i skogsområdena i inlandet och ned mot kusten. Vid svåra betesförhållanden är tillgången på hänglavar ett viktigt komplement. Stödutfodring kan fordras vid svåra betesförhållanden till följd av is och skare. Den renstam som finns i är domesticerad, men mycket av dess ursprungliga livsmönster finns kvar. Renhjordarna förflyttas mellan sommar- och vinterbetesmarkerna. Förflyttningarna sker längs älvdalarna. Utökad infrastruktur, annan markanvändning, tät oröjd ungskog och svåra snö- och isförhållanden kan utgöra problem vid förflyttningarna. Under det att renen betar rör den sig över stora ytor för att hitta de växter som är mest lämpade som föda. Bilaga B 27 SOU 2007:60 6 Lagstiftning kring renskötseln Rennäringen regleras i rennäringslagen (SFS 1971:437) jämte vissa andra lagar och förordningar. Renskötsel får enligt denna lag utövas av personer som är medlemmar i samebyar. Samebyar är såväl juridiska personer som ett särskilt bestämt betesområde som också omfattar mark med olika ägare. Renskötsel utövas efter renens behov under olika tider av året genom att vissa marker – enkelt beskrivit de som är belägna inåt landet – får användas året runt, medan andra – belägna nedåt svenska kusten – endast är tillåtna att begagnas för renbete , –. De samebyar som flyttar renarna från fjällområdet ned mot skogs- och kustlandet brukar benämnas fjällsamebyar medan skogssamebyar flyttar efter samma mönster men då inom områden som inte är lika vidsträckta. I tidigare lagstiftning skilde man på skogs – och fjällsamebyar men nuvarande rennäringslag innehåller gemensamma bestämmelser för dessa typer av samebyar. En särskild juridisk form av renskötsel är den som bedrivs med tillstånd, koncession, inom vissa områden nedanför lappmarksgränsen i . Koncessionsrenskötseln innebär att den same som fått tillståndet och är medlem i sameby får driva renskötsel även med renar som ägs av andra, främst fastighetsägare inom koncessionsområdet. Rennäringen bedrivs i i stort sett i hela , och samt i delar av och . Renskötselområdet utgör omkring en tredjedel av yta (). Rätten att bedriva renskötsel är en grundlagskyddad civil rättighet på motsvarande sätt som äganderätt. På en och samma egendom kan bedrivas olika sorters näringar och verksamheter. Egendomen belastas således av rättigheter i olika skikt. Renskötselrätten bygger ytterst på historiska förhållanden; den rättsliga grunden har i lag beskrivits som urminnes hävd. Samhället och näringslivet har genomgått stora förändringar sedan de första lagarna antogs men den huvudsakliga systematiken i denna lagstiftning är oförändrad. Rennäringslagen är således uppbyggd på ett sådant sätt att den avviker från gängse systematik inom rättsordningen. Konstruktionen gör att tillämpningssvårigheter kan uppstå i flera avseenden. En sådan svårighet är att det inte inom alla områden är fastslaget var renskötselrätten får utövas . Otydligheten har i flera fall gett upphov till tvister, som drivits till domstol av markägare som yrkat få fast SOU 2007:60 Bilaga B 27 7 ställt att betesrätt inte föreligger på deras fastigheter. Otydligheten leder också till osäkerhet kring rennäringens framtida villkor. (SOU 2006:14), vilken hade i uppdrag att kartlägga den yttre och inre gränsen för renskötselområdet, presenterade ett förslag till ett svenskt utrednings- och medlingsinstitut . Anledningen till detta är att det, som ovan nämns, förekommit flera processer om samernas markrättigheter. I de fall domstolarna gjort en sakprövning har denna föregåtts av en synnerligen långvarig handläggning och de utrednings och rättegångskostnader som belastat parterna i målen har blivit betydande. I några fall har dock laga kraftägande domstolsavgöranden kommit till stånd utan att domstolen gjort någon prövning i sak, något som i samtliga fall berott på att man från samernas sida inte ansett sig ha ekonomiska möjligheter att gå i svaromål. ansåg med anledning av ovanstående att staten bör verka för att konflikter om samernas markrättigheter i första hand bör lösas avtalsvägen, i samförstånd mellan sakägarna. Rennäringspolitiken var vid tiden rennäringslags tillkomst fokuserad enbart på rennäringen och genomsyrades av ett tidstypiskt rationaliseringstänkande. Det ansågs finnas ett behov av att effektivisera näringen, att förstärka inkomsterna inom den liksom att utjämna inkomsterna mellan olika renägare. För att åstadkomma detta försökte man uppnå en mera rationell företagsstruktur inom samebyn genom att stödja en utveckling mot färre och större företag där renskötaren och hans familj skulle kunna försörja sig på inkomsterna från renskötselföretaget. Vidare främjades olika åtgärder för att mekanisera driften och därmed minska arbetskraftsbehovet. har detta synsätt kritiserats från utgångspunkten att de samer som arbetar inom renskötseln blir för få för att vara ett underlag för en levande kulturutveckling med renskötseln som grund och att mekaniseringen är kostsam att bära för den enskilde renägaren samt medför en ökad påfrestning på miljön och miljömålet en storslagen fjällmiljö. 2 Effekter till följd av ett förändrat klimat Klimatförändringarna kommer påverka förutsättningarna för att bedriva renskötsel. Såväl sommarbetet, vinterbetet som förflyttningsmöjligheterna kommer att förändras. Dagens markanvändningskonflikter riskerar att förvärras. Bilaga B 27 SOU 2007:60 8 Inledningsvis bättre fjällbete/sommarbete Till de positiva effekterna av de klimatförändringar utredningen studerat hör att växtproduktionen (sommarbetet) kan öka och vegetationsperioden kommer att förlängas. kan förlängningen av vegetationsperioden bli upp till 2–3 månader (, 2007; , 2006). Förlängningen av sommarsäsongen är positiv för renarna. Sommarbetet är näringsrikare än vinterbetet och det är under denna säsong som renen bygger upp sina reserver av fett och protein . Vajor (honrenar) i god kondition föder också kalvar i god kondition, vilket i sin tur ger en bättre återväxt och bättre slaktvolymer. Förekomst av små träd, örter och gräs förväntas öka, vilket är positivt för renen då det innebär en ökad tillgång på föda. För fjällmiljön nya växtarter kan också komma att etablera sig. Högre temperaturer och ökad näringsomsättning hos växterna kan leda till en ökad förekomst av buskar på skyddade platser och mer gräs på mer utsatta platser i fjällen (, 2006). En varmare klimat kan leda till att mängden tillgängliga näringsämnen, särskilt kvävehalten, i fjällen ökar. Detta kan få långtgående effekter då de svenska fjällen domineras av kvävefattiga ekosystem. En ökad kvävehalt kan missgynna växter med långsam tillväxt och låg konkurrensförmåga, t.ex. lavar och mossor, medan växter med snabb tillväxt och vegetativ förökning, t.ex. gräs- och starrarter, kan gynnas (, 2006; Uusitalo, 2005; Sonsson & Lilliesköld 2000). Beteskvalitén är viktig för renens tillväxt och välbefinnande. Det är dock oklart hur denna kommer att påverkas i ett förändrat klimat (, 2007; , 2007; , 2006). Överlag är fjällfloran relativt robust mot miljöförändringar och har en stor buffertförmåga. Ifall denna buffertförmåga överskrids finns det dock risk för abrupta och omfattande förändringar i fjällfloran (, 2006). Det finns redan indikationer på att stora förändringar skett. Till de negativa effekterna som framför allt kan bli problematiska på hör att kalfjällsarealerna förväntas krympa, vilket kommer öka betestrycket i fjällen om nuvarande renbestånd bibehålls. Särskilt utsatta torde de södra delarna av fjällkedjan vara. kan ett högt betestryck eventuellt motverka en igenväxning av kalfjällen. De förväntade högre temperaturerna kan innebära problem för renarna, då dessa inte trivs i värme. SOU 2007:60 Bilaga B 27 9 Mer insekter och risk för mer sjukdomar Ett förändrat klimat med högre temperaturer och ökad nederbörd kan allvarligt förvärra insektsplågan t.ex. från nässvalgkorm (Cephenemyia trompe) och renstyng (Hypoderma tarandi) (, 2007; , 2006). De värsta insektssituationerna uppstår vid värme och fukt, förhållanden som tenderar att bli vanligare enligt klimatscenarierna. Insekter stör renens betesro och begränsar den tid renen kan ägna åt födointag och att bygga upp sina fettreserver. Enligt vissa undersökningar kan renen ägna av dagen åt födointag när förekomsten av insekter (nässvalgkorm) är begränsad. Dagar då förekomsten av insekter är riklig kan renen ägna av tiden åt födointag och måste röra på sig av dagen (Hagemoen & 2002). Undersökningar i visar på ett samband mellan varma somrar med fler insekter och lägre slaktvikt för renkalvar (1996).