sou · GVB317 · 2008-01-01 00:00:00 — I den spanska regeringsförklaringen under- ströks att homo- och transsexuella personer förtjänade samma offentliga anseende som heterosexuella personer och att de hade rätt att fritt leva de liv som de själva valde att leva. Den nya regeringen lovade att vidta åtgärder för att anpassa den civilrättsliga lagstift- ningen så att homo- och transsexuella personer skulle kunna ingå 29TP PT Registrerat partnerskap har införts i 11 av totalt 17 regioner. äktenskap på lika villkor och därmed omfattas av arvs-, arbets- och sociallagstiftningen. Det första steget mot en reformering av den spanska civillagen för att likställa äktenskap mellan två personer med samma och olika kön togs efter det att regeringen tagit del av en opinionsundersökning på temat familjeattityder. Studien visade bl.a. att av spanjorerna var positiva eller mycket posi- tiva till att homosexuella skulle få adoptera barn (40,var av motsatt åsikt). Opinionsundersökningar genomförda vid års- skiftet 2004/2005 visade att mer än halva befolkningen i (56,) var positiva till äktenskap för par med samma kön medan uppgav att de hade en direkt negativ in- ställning till en ny lagstiftning om äktenskap mellan personer med samma kön. Ett allmänt argument som anfördes mot äktenskap för homo- sexuella var att äktenskapet som institution, definitionsmässigt och historiskt, enbart omfattar personer med olika kön. Från olika organ, bl.a. Consejo General del Poder JudicalTPF30FPT, framfördes vissa konstitu- aspekter som talade mot en sådan lagstiftning. Vidare rik- tades kritik mot att makar med samma kön skulle få möjlighet att adoptera barn. Det ifrågasattes också om det fanns anledning att lagstifta om äktenskap för par med samma kön med hänsyn till att endast ett litet antal homosexuella kunde förväntas vilja ingå äkten- skap. ändrades äktenskapslagstiftningen i så att även par med samma kön fick möjlighet att ingå äktenskap. Den spanska lagen om ändring i civillagen angående rätten att ingå äktenskapTPF31FPT grundades på resonemang om att samhället utvecklas och att lagstiftaren kan och bör handla så att lagen inte står i strid med samhällets värderingar och konstitutionens bestämmelser om jämlikhet, frihet och icke-diskriminering. Den medborgerliga rättig- heten att ingå äktenskap skulle, med tillämpning av jämställdhets- principen, omfatta alla utan diskriminering på grund av deras sexu- ella läggning. Under lagstiftningsarbetet framfördes den synpunk- ten att om verkan av den rättsliga regleringen för heterosexuell och homosexuell samlevnad skulle vara densamma, så borde också samma benämning användas på båda samlevnadsformerna. Enligt civillagen är det numera tillåtet för två personer med såväl olika som samma kön att ingå äktenskap med fullständigt samma 30TP PT för rättsväsendet som bl.a. utnämner och har tillsyn över domare i . 31TP PT Lagen trädde i kraft . rättigheter och skyldigheter, inklusive sociala förmåner och möjlig- heten att adoptera. Lagtekniskt är förändringarna minimala. I lagen föreskrivs bl.a. att äktenskap skall vara föremål för samma villkor och skall ge samma verkan oberoende av om makarna har samma eller olika kön. Vidare har begreppen kvinna och man ändrats till det könsneutrala cónyuge. Övriga bestämmelser i civillagen och anknytande lagstiftning kvarstår i princip oförändrade. Sålunda saknas t.ex. särskilda spanska internationella privat- och processrättsliga regler om äktenskap mellan två kvinnor eller två män. Eventuella tillämpningsproblem har överlämnats till domstolarna att lösa i den praktiska rättstillämpningen. En utestående fråga är hur regler om faderskapspresumtion skall tolkas när det gäller äktenskap mellan personer med samma kön. och andra trossamfund vars äktenskap har civil verkan i har inte någon författningsreglerad skyldighet att förrätta vigsel och har de ställt sig avvisande till att viga par med samma kön. har bl.a. framhållit att äktenskap mellan kvinna och man är ett heligt sakrament. Mot detta har från andra håll invänts att äktenskapet är ett civilrättsligt begrepp som fanns redan innan trossamfunden anammade detta. Någon frivillig religiös välsignelseceremoni för homosexuella som ingått äktenskap torde inte heller förekomma. En enskild präst är förhindrad att viga ett par som har samma kön så länge det inte är tillåtet enligt tros- samfundets interna föreskrifter. Det är inte heller aktuellt för katolska kyrkan att pröva frågan om äktenskapsskillnad i före- varande fall. Frågan om en övergång till enbart borgerlig vigsel tycks inte ha varit föremål för närmare överväganden under lag- stiftningsarbetet. Ett skäl som anfördes mot en sådan ordning var emellertid att det skulle vara för krångligt för par som vill ingå äktenskap i kyrkan att behöva genomgå två olika ceremonier. Domares skyldighet att förrätta vigsel har ifrågasatts i sedan det blev möjligt för par med samma kön att ingå äktenskap. Vissa domare anser att den nya regleringen i civillagen strider mot den spanska konstitutionen och har därför vägrat att förrätta vigsel mellan två personer som har samma kön. Huruvida en domare har denna möjlighet är ännu oklart. Oenighet råder redan beträffande frågan om domaren utför en administrativ handling eller agerar i sin egenskap av domare när hon eller han förrättar vigsel. Endast i det senare fallet kan nämligen domaren vända sig till den spanska för att få prövat om den nya regleringen strider mot konstitutionen. Även om viss polemik förekommer, synes man däremot vara överens om att en domare eller annan borgerlig vigselförrättare inte kan vägra att viga två kvinnor eller två män med hänvisning till personliga samvetsbetänkligheter eller liknande. När det gäller internationella privat- och processrättsliga aspekter bör noteras att det inte uppställs några särskilda anknytningskrav i civillagen för att ett par med samma kön skall få ingå äktenskap i . Som redan framgått kan två utländska medborgare ingå äktenskap om en av dem stadigvarande har hemvist i oav- sett om de har olika eller samma kön. Två kvinnor eller två män får ingå äktenskap som har full rättslig verkan i , även i de fall att deras respektive nationella lagar inte medger äktenskap mellan två personer med samma kön. Det räcker nämligen att de får ingå äktenskap med varandra enligt spansk lag. Ett spanskt äktenskap mellan två kvinnor eller två män får ingås utomlands inför en person som ansvarar för konsulatets folkbok- föring. Härvid gäller dock om konsulära för- bindelser.TPF32FPT Äktenskap för par med olika kön På federal nivå regleras äktenskapshinder på grund av släktskap samt månggifte. Restriktioner rörande minimiålder och samtycke finns reglerat i Common . Minimiålder är dock reglerat i lag i de flesta provinser. Uppkomsten av ett äktenskap knyts till en vigsel och själva vigsel- akten regleras på provinsnivå. Alla provinser kräver viss ceremoni- ordning, men den skiljer sig åt mellan olika provinser. För att ett äktenskap skall vara juridiskt giltigt måste det följa både federal och provinsiell lag. Religiösa vigselförrättare ansöker om tillstånd att genomföra civil vigsel, vilken äger rum med den religiösa ceremonin. I kan äktenskap således ingås genom kyrklig eller borgerlig (civil) vigsel, om man, som inledningsvis nämnts, med kyrk- lig vigsel avser civilrättsligt giltig vigsel som förrättas inom tros- samfund. Det är den enskilda religiösa församlingen som avgör vilka som får gifta sig inom deras församling. I övrigt finns inga restrik- tioner. 32TP PT Konventionen har ratificerats av (SÖ 1974:10). Vem som är behörig att företräda det allmänna som vigselförrättare avgörs på provinsnivå. I t.ex. är det domare, fredsdomare eller annan person med licens från provinsiella myndigheter. I är det person med licens utgiven av provinsmyndigheten. Kanadensiska lagar ger endast rätt till kanadensiska vigselför- rättare (civila liksom religiösa sådana) att viga inom dennes provins eller territorium. En ordning liknande den svenska med vigselrätt för vissa ambassadörer eller präster i utlandet tycks inte finnas. Endast domstol kan bevilja äktenskapsskillnad, något som reg- leras på federal nivå. För att domstol skall upplösa äktenskap krävs att ena parten har hemvist i den provins där skilsmässa söks. Med- borgarskap eller plats för giftermålet saknar betydelse. Äktenskap för par med samma kön Den kanadensiska äktenskapslagen, Civil Marriage Act, ändrades genom ett parlamentsbeslut , då lagens krav på olika kön för äktenskap togs bort. Äktenskap mellan homosexuella var då redan lagligt i nio (av totalt 13) provinser och territorier, som resultat av enskilda domstolsbeslut i dessa provinser.TPF33FPT Domstolarna hade då vid sina prövningar, med början , funnit att kravet på olika kön strider mot den kanadensiska konstitutionen och dess Charter of Rights and Freedoms (hädanefter kallad rättighetsstad- gan), enligt vilken alla individer är lika inför lagen och har samma rättigheter utan diskriminering. På provinsiell nivå, där de ursprungliga besluten togs, använde domstolarna samma argument. I resonerade även dom- stolen kring den förändrade synen på äktenskapet i dagens moderna samhälle. Man ansåg att det som definierar ett äktenskap; sam- levnad, ömsesidigt omhändertagande, delad arbetsbörda och bostad, ömsesidigt känslomässigt och ekonomiskt beroende samt barnupp- fostran även kan appliceras på äktenskap mellan två personer med samma kön. Domstolens enda reservation i detta avseende gällde förmågan att skaffa egna barn, men eftersom inte alla gifta par har barn och många barn även föds utanför äktenskapet ansågs inte detta vara ett tillräckligt tungt skäl för att äktenskapet skulle vara förbehållet en kvinna och en man. 33TP PT Medierapporter från berättar att drygt 780 par med samma kön gift sig i . Av dessa var knappt 300 från och ytterligare 19 par från andra länder. hade över 2 000 par med samma kön gift sig i de provinser och territorier där de hade den möjligheten. Lagstiftningen på federal nivå handlade alltså om att kodifiera en uttolkning av konstitutionen som gjorts i flera domstolsbeslut på provinsnivå och reglera en situation med olika definition av äkten- skap i olika provinser. Eftersom man på federal nivå råder över äktenskapslagstiftningen, men inte över annan form av samlevnad (vilket regleras i provinserna) fanns inte möjligheten att lagstifta om en samlevnadsform liknande registrerat partnerskap. I samband med parlamentets omröstning var regeringen tydlig i att hänvisa till att omröstningen handlade om att göra äktenskapslagen förenlig med konstitutionens rättighetsstadga. prövade rege- ringens lagförslag inför behandlingen i parlamentet, och fann då att det inte bara var förenligt med rättighetsstadgan utan ett direkt ut- flöde ur dess jämlikhetsskydd. På både federal och provinsiell nivå anfördes många skäl mot den nya lagen under alla delar av lagstiftningsprocessen. Bland argumen- ten fanns inskränkt religionsfrihet, eventuellt negativ påverkan på barn, oro över den förändrade definitionen av äktenskap, dess roll och påverkan i samhället, oro över att andra aspekter av äktenskapet skulle förändras (bl.a. att lagen mot månggifte skulle försvinna), mot- sättning mot att äktenskapet inte länge definieras av bl.a. fortplantning samt att andra samlevnadsformer än just äktenskap vore bättre. I ett första domstolsbeslut i , som utmynnade i att homosexuella inte skall ha rätt att gifta sig, menade domarna att kravet på motsatt kön för att ingå äktenskap visserligen var diskri- minerande för homosexuella, men att detta inte var ett resultat av en diskriminerande åsikt att par med samma kön inte är värda att få gifta sig. Därför var inte lagen i sig diskriminerande, även om ut- fallet av den var det. Genomgående har det avgörande argumentet för ett positivt ställ- ningstagande varit en hänvisning till den kanadensiska konstitutio- nens rättighetsstadga, enligt vilken alla är lika inför lagen och har rätt till samma behandling och skydd. Som framgått hade domstolar i en majoritet av provinser och territorier när äktenskaps- lagen ändrades redan funnit att den gamla lagen var diskriminerande enligt rättighetsstadgan. Det är mycket tveksamt om denna lag hade röstats igenom, eller ens kommit så långt i processen, om det inte vore för rättighets- stadgan. Många parlamentsledamöter, även inom det liberala reger- ingspartiet, var i sak motståndare eller tveksamma till äktenskap för par med samma kön, men röstade för en lagändring för att inte gå emot rättighetsstadgan. Nuvarande äktenskapslagstiftning innehåller inte någon särreg- lering för äktenskap mellan personer med samma kön utan alla civila äktenskap behandlas likadant. Detta gäller såväl ingående av äkten- skap, rättverkningarna av detta samt ordningen för äktenskaps- skillnad. En vigselförrättare inom ett trossamfund som har tillstånd att viga civilt har behörighet att viga såväl par med samma kön som olika kön. Varje enskilt trossamfund avgör själv om två kvinnor eller två män får ingå äktenskap genom vigsel inom samfundet. Den kana- densiska konstitutionen garanterar nämligen religionsfrihet som skyddar dem som inte kan viga par med samma kön på grund av deras religion. Inom de flesta större trossamfund i råder det delade meningar om huruvida de skall viga par med samma kön. Vissa av de trossamfund som inte tillåter vigsel mellan homosexuella erbju- der istället en välsignelseceremoni eller liknande i samband med ett borgerligt bröllop. Dessa ceremonier har ingen juridisk effekt. Frågan om borgerliga vigselförrättare är skyldiga att viga par med samma kön har behandlats i provinsdomstolar. Vissa pro- vinser och territorier har valt att ta hänsyn till den enskilde vigsel- förrättarens religiösa övertygelse och tvingar därmed ingen att viga par med samma kön. Andra provinser har valt positionen att pro- vinsen måste erbjuda samma service till alla invånare, och har där- med bett dem som vägrar viga homosexuella om deras avsked. Frågan är föremål för rättslig prövning. De sistnämnda provinserna förväntas bli tvungna att ändra sin position med hänvisning till den religionsfrihet som garanteras i rättighetsstadgan. har inte tagit ställning till den legala giltigheten av äkten- skap mellan personer med samma kön som förrättats utomlands. De sedvanliga internationella privat- och processrättsliga reglerna tilläm- pas från fall till fall. Restriktioner vad gäller hemvist för att kunna gifta sig i regleras på provinsiell nivå. finns inga sådana restriktioner i någon provins. Ett homosexuellt par med hemvist i ett land där äktenskap mellan personer med samma kön är förbjudet kan således gifta sig i . Huruvida hemlandet i fråga accepterar äktenskapet är det landets ensak. Ett svenskt registrerat partner- skap är inte ett legalt hinder för giftermål i . I finns en med registrerat partnerskap liknande samlevnads- form (civil union) endast på provinsiell nivå. Denna erkänns inte utanför den provins eller det territorium där arrangemanget ingåtts. har fyra provinser och territorier infört partnerskaps- institutet, bl.a. . Ett sådant partnerskap ger mer eller mindre samma juridiska rättigheter som ett äktenskap på provinsiell nivå. I vissa provinser är partnerskapet mycket likt ett äktenskap, medan i andra provinser även icke-äktenskapsliknande förhållanden kan komma ifråga. Registrerade partnerskap från är inte erkända i kanaden- sisk lag. Ett sådant partnerskap skulle troligtvis likställas med ett common-law förhållande.TPF34FPT Av delstater är det endast som tillåter äkten- skap för par med samma kön. Ett fåtal kommuner (counties), bland annat i , och , har under korta perioder utfärdat äktenskapstillstånd, vilka emellertid senare annulle- rats av delstatliga domstolar. Delstaterna har infört särskilda partnerskapslagar som medger par med samma kön lika ekonomiska och rättsliga fördelar. I har en delstatlig överrätt slagit fast att par med samma kön skall ha rätt till samma rättsverkningar av sitt förhållande som ett gift par. Något ställningstagande till frågan om äktenskap för par med samma kön har domstolen dock inte gjort utan överlämnat den frågan till lagstiftaren. Av inhämtade upplysningar framgår att lagstiftaren över- väger att införa en särskilt reglerad samlevnadsform för par med samma kön. Flertalet delstater har förbjudit äktenskap när kontra- henterna har samma kön genom tillägg i delstatskonstitutionerna eller i den vanliga delstatslagstiftningen. Förslag om motsvarande tillägg i den federala konstitutionen föreligger i senaten. Såvitt fram- kommit är frågan ännu inte avgjord. 34TP PT Ett common-law förhållande är legalt erkänt och kan jämföras med samboförhållande. Common-law partners, som kan vara heterosexuella eller homosexuella, måste uppfylla vissa kriterier, såsom att de bevisligen lever tillsammans. Äktenskap för par med olika kön i delstaten I kan äktenskapshinder föreligga av fyra skäl: Ålder: Båda parter måste vara , eller ha en domares godkännande för omyndigt giftermål. Äktenskap: Båda parter måste vara ogifta och ev. skilsmässor vara helt avslutade. Släktskap: Parterna får inte vara närbesläktade. Syfilis: Parterna måste med blodprov bevisa att de inte bär på smittsam syfilis. Uppkomsten av äktenskap i är knuten en vigsel- ceremoni. tillåter både kyrklig och borgerlig (civil) vigsel. Det står de blivande makarna fritt att välja vigselform. Vigseln kan förrättas av präst eller rabbi alternativt fredsdomare (of the Peace)TPF35FPT efter det att äktenskapstillståndet ut- färdats. Lekmän (exempelvis familjemedlemmar eller vänner) kan också ansöka om ett engångstillstånd för att förrätta en särskild vigsel hos guvernör. Till skillnad från borgerlig vigsel av fredsdomare kan vissa religiösa samfund kräva att vigselakten bevittnas. Varken för- fattning eller den amerikanska konstitutionen innehåller omnäm- nande av äktenskap, och därför inte heller specifika regleringar av kyrkliga eller borgerliga vigslar. Äktenskapsskillnadsmål behandlas i den delstatliga testaments- och familjedomstolen (Probate and Family Court). Ett eller flera av följande skäl kan åberopas: Djup och varaktig söndring, grym och utnyttjande behandling, underlåten försörjning, övergiv- ande, äktenskapsbrott, impotens, grav alkoholism eller drogbero- ende och slutligen femårigt fängelsestraff. Om domstolen anser att skäl för äktenskapsskillnad föreligger inträffar skilsmässan formellt efter domstolsbeslutet. domstolar har doms- rätt i mål där parterna har bott som hustru och man inom delstatens gränser, där skälet för äktenskapsskillnad uppkom i delstaten eller där en av parterna bodde inom delstatens gränser när ett sådant skäl uppkom utanför delstaten. Således kan domstolar upplösa äktenskap även mellan utländska medborgare. 35TP PT Fredsdomare är delstatligt anställda vars uppgift består bland annat av att företräda det all- männa vid civila vigslar. Äktenskap för par med samma kön i delstaten beslutade i fallet Goodridge vs. att par med samma kön har rätt till borgerlig vigsel. Domstolen slog fast att homosexuella inte kan nekas de rättigheter och fördelar som äktenskap medger, eftersom detta går emot konstitutionens löfte om självbestämmanderätt och likaberättigande.TPF36FPT vigdes över 6 000 par med samma kön i (65 pro- cent av äktenskapen ingicks mellan kvinnor och mellan män). ingicks ca 27 000 äktenskap mellan par med olika kön i delstaten. har emellertid antagit ett tillägg till del- statskonstitutionen som definierar äktenskap som ett förbund mellan kvinna och man, men tillåter en motsvarighet till registrerat part- nerskap. Detta tillägg måste godkännas av delstatskongressen igen och sedan antas genom folkomröstning. Delstatskongressen har ännu inte tagit ställning i frågan. Trots att generellt inte kräver att de par som vigs i delstaten är bosatta där, har guvernören åberopat en outnyttjad lag för att hindra par med samma kön från andra delstater att komma till för att gifta sig. Enligt lagen måste åtminstone ena parten ha anknytning till för att kunna ingå äktenskap i delstaten. Detta gäller även för par med olika kön. Många skäl har anförts mot en ordning med äktenskap mellan homosexuella, framförallt ifrån kristna, konservativa kretsar. Exem- pel på sådana skäl anges i det följande. Att legalisera äktenskap för par med samma kön kommer snabbt att förstöra den traditionella familjen. Om äktenskap för par med samma kön legaliseras kommer barn vara de som lider mest. Om äktenskap mellan två kvinnor eller två män jämställs med äktenskap mellan en kvinna och en man kommer statliga skolor på alla nivåer att tvingas lära ut att homosexualitet är normalt och i undervisningen inte prioritera eller favorisera heterosexu- ella relationer. 36TP PT Domen löd: Barred access to the protections, benefits, and obligations of civil marriage, a person who enters into an intimate, exclusive union with another of the same sex is arbitrarily deprived of membership in one of our community's most rewarding and cherished institutions. That exclusion is incompatible with the constitutional principles of respect for individual auto- nomy and equality under law. De adoptionslagar som hindrar par med samma kön från att adoptera barn kommer att bli ogiltiga i och med en legalise- ring av äktenskap för par med samma kön. och hela världen kommer att följa exempel och anta liknande lagar om äktenskap för par med samma kön. Äktenskap för par med samma kön är emot kristendomen och de flesta andra religioner och har förbjudits av . Om de legaliseras kommer det att bli svårare att sprida ord. Efter- som äktenskapet är ett heligt sakrament kommer vi att drabbas av vrede. Att även homosexuella kan ingå äktenskap innebär en så pass dramatisk omdefiniering av vad äktenskap är att det i längden kan leda till, exempelvis, legalisering av polygami. Huvudargumenten för en legalisering av äktenskap för par med samma kön har bl.a. varit följande. Att förbjuda äktenskap för par med samma kön är ett brott mot religionsfriheten. Staten måste skilja på kyrkliga och civila äktenskap. De ekonomiska och legala fördelar som man som makar åt- njuter bör tillfalla alla par. Att neka par med samma kön äktenskap är en form av minori- tetsdiskriminering. Homosexualitet är en numera accepterad livsstil. Äktenskap för par med samma kön skadar inte samhället eller någon enskild. Äktenskap bygger i grunden på kärlek, vilket även homosexu- ella känner. Att legalisera äktenskap mellan två personer med samma kön uppmuntrar familjebildning och påtvingar inte homosexuella en sexuellt riskabel livsstil. Det avgörande skälet för i var dock, som nämnts, att den delstatliga konstitutionen inte tillåter diskriminering grundad på sexuell läggning. Samma författningsreglering, bl.a. i fråga om äktenskapshinder samt ingående och upplösning av äktenskap, gäller för såväl par med samma som olika kön. Två kvinnor eller två män får ingå äktenskap genom kyrklig vigsel inom trossamfund som godkänner sådana äktenskap. stödjer endast ett fåtal trossamfund äktenskap mellan personer med samma kön, framför allt de liberala tion och United Church of . Trossamfund kan inte tvingas förrätta vigslar av två personer med samma kön och ingen kyrklig företrädare är skyldig att viga sådana par. Det är också de olika trossamfunden som beslutar om en kyrklig ceremoni med anledning av ett äktenskap mellan två kvinnor eller två män är förenlig med deras tro. Majoriteten av de amerikanska tros- samfunden är som redan nämnts emot äktenskap för par med samma kön och vägrar därför att ha något att göra med dem. Episkopal- kyrkan är ett exempel på ett samfund som inte förrättar vigslar mellan homosexuella men som inom vissa stift välsignar äktenskap som ingåtts i civil ordning mellan två personer med samma kön. De som är auktoriserade att förrätta borgerliga vigslar, dvs. freds- domarna, är enligt lag skyldiga att erbjuda även homosexuella sina tjänster.