sou · GWB349 · 2008-05-15 00:00:00 — 1975:103 s. 204. känt om förhållandena på balansdagen för den senaste fastställda balansräkningen. Av andra stycket framgår att även om beloppsspärren inte med- för hinder, får värdeöverföring endast ske om den framstår som för- svarlig med hänsyn till de krav som verksamhetens art, omfattning och risker ställer på storleken av det egna kapitalet, och bolagets konsolideringsbehov likviditet och ställning i övrigt.TPF3FPT Tanken bakom denna s.k. försiktighetsregel är att aktiebolag inte ska kunna genom- föra värdeöverföringar med större belopp än att dess ekonomiska ställning efter värdeöverföringen kan anses betryggande för fordrings- ägarna. Hur mycket kapital som till följd av försiktighetsregeln måste behållas i bolaget får prövas utifrån förhållandena i det enskilda fallet. En faktor som har betydelse vid denna prövning är storleken av det bundna kapitalet, sedd i relation till verksamhetens storlek. Ett bolag med ett litet bundet kapital har, typiskt sett, större behov av att be- hålla fritt eget kapital i bolaget. Ju mer omfattande bolagets verk- samhet är, desto större kan behovet av en marginal i form av ett större eget kapital vara.TPF4FPT Vidare kan det vara av betydelse hur stor andel av ett aktiebolags tillgångar som finansierats med eget kapital. Ett beslut om utdelning med ett belopp som inkräktar på det bundna egna kapitalet eller strider mot försiktighetsregeln är en nullitet oavsett beslutets form och detta gäller även om bolaget vid beslutstillfället saknar fordringsägare. I 17 kap. 6 och 7 §§ ABL regleras återbäringsskyldighet samt bristtäckningsansvar vid olaglig värdeöverföring. Rättsföljderna vid olagliga förvärv av egna aktier regleras i 19 kap ABL. I 25 kap. 13–20 §§ ABL finns bestämmelser som ålägger bolagets styrelse och aktieägare att agera vid tecken på kapitalbrist i bolaget. Även dessa bestämmelser utgör en del av lagens kapitalskyddsregler. När marginalen mellan tillgångar och skulder minskat till en viss lägsta gräns måste aktieägarna antingen vidta åtgärder för att stärka bolagets ställning eller inleda en ordnad avveckling av bolaget. Det har ansetts rimligt att sätta en gräns för hur långt en verksamhet får fortsätta innan den i borgenärernas intresse måste avbrytas genom likvidation. Vidare skulle bestämmelserna om minimikapital bli i 3TP PT Se närmare om innebörden av de olika rekvisiten i prop. 2004/05:85 s. 381 ff. 4TP PT Prop. 2004/05:85 s. 751. det närmaste meningslösa om det vore fritt att låta täckningen för aktiekapitalet sjunka hur lågt som helst. Genom bestämmelserna till- godoses också aktieägarnas intresse av att bli varskodda om bolagets situation för att kunna överväga vilka åtgärder som lämpligen bör vidtas.TPF5FPT Här kan också noteras att grunden för bestämmelserna om tvångs- likvidation inte såsom inom obeståndsrätten tar sikte på insolvens, dvs. oförmåga att betala förfallna skulder, utan i stället på insuffi- ciens, dvs. att skulderna överstiger tillgångarna. Enligt 25 kap. 13 § ABL ska styrelsen agera när det finns skäl att anta att bolagets eget kapital, beräknat enligt 25 kap. 14 § ABL, understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet eller när det vid verkställighet enligt 4 kap. utsökningsbalken har visat sig att bolaget saknar tillgångar till full betalning av utmätningsfordringen. Den första åtgärd som styrelsen är skyldig att vidta i dessa situa- tioner är att genast upprätta och låta bolagets revisor granska en kontrollbalansräkning. Visar kontrollbalansräkningen att bolagets kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet ska sty- relsen hänskjuta frågan om bolaget ska gå i likvidation till bolags- stämman (första kontrollstämman) i enlighet med 25 kap. 15 § ABL. Kontrollbalansräkningen och ett yttrande av revisorn över denna ska läggas fram på stämman. Om bolagsstämman inte beslutar att bolaget ska träda i likvidation, har aktieägarna på sig att läka kapitalbristen. Innan denna frist har löpt ut ska en ny bolags- stämma hållas, vid vilken en ny kontrollbalansräkning med bifogat yttrande av bolagets revisor ska läggas fram (andra kontrollstäm- man) i enlighet med 25 kap. 16 § ABL. Om denna inte visar att det egna kapitalet motsvarar minst det registrerade aktiekapitalet, är bolaget likvidationspliktigt. Om något likvidationsbeslut inte har fattats inom fristen är styrelsen enligt 25 kap. 17 § ABL skyldig att vända sig till domstol och begära ett beslut om likvidation. Enligt 25 kap. 18 § ABL kan personligt betalningsansvar upp- komma för bolagets företrädare om dessa försummat sina skyldig- heter enligt 13, 15 eller 17 §§. Detta ansvar är strängare än det skade- ståndsansvar styrelseledamöterna har enligt 29 kap. ABL eftersom ingen skada behöver ha uppstått ur försummelsen. Bestämmelsen har till syfte att tvinga styrelsen att bevaka förändringar i bolagets egna kapital och ingripa när kapitalbristen blir kritisk. Vidare kan en aktieägare som, med vetskap om att bolaget är skyldigt att gå i 5TP PT Prop. 1975:103 s. 501, SOU 1999:36 s. 91, prop. 2000/01:150 s. 34 f. likvidation, deltar i ett beslut att fortsätta bolagets verksamhet bli personligt betalningsansvarig enligt 25 kap. 19 § ABL. Här kan också nämnas att det i 8 kap. 12 § ÅRL finns en bestäm- melse som ålägger styrelseledamöterna och verkställande direktören ett personligt betalningsansvar för de förpliktelser som uppkommer för bolaget om de försummat sin skyldighet att sända in årsredo- visning och revisionsberättelse. Därutöver finns i olika skatteför- fattningar bestämmelser om att den som företräder bolaget kan bli personligen ansvarig för bolagets skatter och avgifter, s.k. företrä- daransvar, om dessa inte betalas i rätt tid. I 29 kap. ABL finns särskilda skadeståndsregler för bolagets olika företrädare. Det har ansetts att det är väsentligt för ett fungerande näringsliv att det finns verksamma incitament för företagsledningen i ett aktiebolag att fullgöra sina skyldigheter. Enligt 29 kap. 1 § ABL ska en stiftare, styrelseledamot eller verk- ställande direktör som vid fullgörande av sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar bolaget ersätta skadan. Detsamma gäller när skadan tillfogas en aktieägare eller någon annan genom överträ- delse av ABL, bolagsordningen, tillämplig lag om årsredovisning eller de särskilda regler om prospektansvar som anges i 29 kap. 1 § 2 st. ABL. Motsvarande ansvar finns i 29 kap. 2 § ABL för revisor, lek- mannarevisor eller särskild granskare. En aktieägare ska enligt 29 kap. 3 § ersätta skada som han eller hon uppsåtligen eller av grov oakt- samhet tillfogar bolaget, en aktieägare eller någon annan genom att medverka till överträdelse av ABL, tillämplig lag om årsredovisning eller bolagsordningen. Bedömningen av uppsåt och oaktsamhet, adekvat orsakssamband mellan handling eller underlåtenhet och skadan följer allmänna skade- ståndsrättsliga principer. Härutöver kan noteras att skadeståndsskyldighet även kan inträda enligt skadeståndslagen (1972:207) exempelvis på grund av att skada vållats genom brottslig handling. Huvudregeln är således att aktieägarna saknar personligt ansvar för aktiebolagets förpliktelser. Ovan har redogjorts för bestämmelser som reglerar när bl.a. aktieägare ändå i vissa fall kan åläggas ansvar för bolagets förpliktelser. I rättspraxis, se framför allt NJA 1947 s. 647, har det förekommit att en domstol bortsett från huvudregeln i ABL för att i stället ålägga aktieägarna ett generellt ansvar för bolagets samtliga förpliktelser när ett fasthållande av principen om aktieägarnas frihet från person- ligt ansvar ansetts leda till orimligt resultat, s.k. ansvarsgenombrott. Varken i praxis eller doktrin har det fastslagits någon klar defini- tion av ansvarsgenombrott i . Uttalanden i såväl praxis som doktrin tyder dock på att ansvarsgenombrott kan komma i fråga i sådana fall där ett begränsat antal delägare driver en verksamhet som är osjälvständig i förhållande till delägarnas egen verksamhet (osjälvständighetsrekvisit), där delägare på ett stötande sätt använt bolagsformen för att minimera sin egen ersättningsskyldighet (otill- börlighetsrekvisit) och där bolaget utrustats med uppenbart otillräck- ligt kapitalunderlag (underkapitaliseringsrekvisit).TPF6FPT Det har i tidigare lagstiftningssammanhang prövats huruvida ett generellt undantag från den grundläggande principen att aktieägarna inte svarar för bolagets förpliktelser ska införas. föreslog i sitt betänkande Ansvarsgenombrott m.m. (SOU 1987:59), en allmän regel om ansvarsgenombrott. Lagrådet var dock kritiskt i sitt yttrande över lagrådsmissen och ansåg att lag- förslaget inte borde genomföras samt att en eventuell lagreglering borde föregås av en fördjupad utredning. Lagrådet anförde bl.a. att förslaget innebar undantag från den grundläggande associationsrätts- liga principen att delägare inte ansvarar personligen i aktiebolag och ekonomiska föreningar samt att denna princip är själva grunden för dessa associationsformer och avgörande för deras funktion i närings- livet. Den föreslagna lagstiftningen ansågs kunna innebära risker från rättssäkerhetssynpunkt genom att den grundläggande principen om ansvarets begränsning till det satsade aktiekapitalet i efterhand skulle kunna genombrytas på otillräckligt preciserade grunder.TPF7FPT Därefter fick i uppdrag att utreda och föreslå bestämmelser om ansvarsgenombrott. Kommittén utredde frågan om ansvarsgenombrott vidare och presenterade sina slutsatser PT , , Kapitalskyddet i aktiebolag, 5:e uppl. (2005), s. 204 ff. 1990/91:198 s. 43 ff. härom i slutbetänkandet Ny aktiebolagslag (SOU 2001:1). Kom- mittén övervägde olika lagstiftningsmodeller för ansvarsgenombrott, men kom fram till att behovet av att lagstifta om institutet var ännu mindre än när förslag framlades samt att det skulle vara svårt att utforma en generalklausul med bibehållen rätt- säkerhet. Slutsatsen var därför att något förslag om en generell regel om ansvarsgenombrott inte skulle läggas fram. Regeringen gjorde samma bedömning och någon generell regel om ansvarsgenombrott i ABL kom därför inte att införas. Motiveringen gick bl.a. ut på att det är av särskild betydelse att inte äventyra aktiebolagsformens användbarhet och attraktivitet. Att kunna tillskjuta kapital till ett bolag, och då även mer riskfyllda företagsinitiativ, utan att riskera mer än det tillskjutna kapitalet bedömdes utgöra en viktig förutsätt- ning för näringslivets utvecklingsmöjligheter. Försiktighet borde därför råda när det gäller att göra inskränkningar i principen om aktieägarnas frihet från personligt betalningsansvar.TPF8FPT 3.2Tidigare överväganden beträffande aktiekapitalets storlek Redan den första svenska aktiebolagslagen, förordning om lag angående aktiebolag, förutsatte att det i aktiebolaget fanns ett aktiekapital. Lagen uppställde emellertid inte något krav på kapitalets storlek. Vid övergången från ett koncessionssystemTPF9FPT till det nuva- rande normativsystemet aktiebolagslagTPF10FPT föreslogs att aktiebolag skulle ha ett aktiekapital, eller ett minimikapital, om . Förslaget avvisades emellertid under utskottsbehand- lingen såsom alltför strängt, varefter fastställde kravet till 5 000 kr.TPF11FPT aktiebolagslag kom att få en mycket kort giltighetstid. Omkring det framställdes från olika håll önske- mål om förändringar i lagen, bl.a. i syfte att ge allmänheten bättre skydd mot osunda bolagsföretag, att förskaffa aktieägarna större trygghet mot att styrelsen missbrukade sin ställning och att åstad- komma skydd för minoriteten i aktiebolag mot förtryck från majo- 8TP PT Prop. 2005/05:85 s. 207 f. 9TP PT Detta innebar att Kungl. Maj:t i princip skulle granska alla förslag till aktiebolagsbildningar och därmed kunna bedöma om bolaget hade ett aktiekapital av tillräcklig storlek. 10TP PT Lag (nr 65) om aktiebolag. 11TP PT Proposition nr 6 vid riksdag, Särskilda utskottets memorial nr 1 vid riksdag. Med anledning därav tillsattes 1905 en kommitté med uppdrag bl.a. att utarbeta förslag till ny aktiebolagslag. Kommitténs lagförslag kom dock inte att innehålla något förslag på höjning av aktiekapitalet. aktiebolagslagTPF12FPT kom därför kravet på ett aktiekapital om att bibehållas.TPF13FPT lämnades emellertid ett sådant förslag då Lag- beredningen i förslaget till aktiebolagslagTPF14FPT aktualiserade en höjning av kapitalkravet. Lagberedningen noterade att kapitalkravet för aktiebolag i andra länder, exempelvis , var väsentligt högre än i . Detta ansågs emellertid vara betingat av att det i dessa länder fanns en annan kompletterande bolagsform, i , med ett lägre kapitalkrav. Beredningen avvisade för sin del tanken på att i införa en sådan bolagsform. Lagberedningen ansåg det inte heller motiverat att genomföra någon annan ändring av kapitalkravet än som motsvarade penningvärdeförändringen under de gångna decennierna och föreslog att kravet på aktiekapitalets minsta storlek skulle höjas till . I propositionen till riks- dagen föreslogs också detta belopp, men lät kvar- stå som nedre gräns.TPF15FPT En höjning av kapitalkravet övervägdes på nytt av Aktiebolags- utredningen i betänkandet Förslag till lag om aktiebolag m.m. (SOU 1971:15). Utredningen ansåg en höjning nödvändig, men menade, i likhet med Lagberedningen, att höjningen borde stanna vid vad som motsvarar penningvärdeförändringen. Förslaget gick ut på en höjning till , dock endast för bolag som bildades efter den nya aktiebolagens ikraftträdande. Förslaget i fråga om aktiekapitalets minsta storlek blev hårt kritiserat. Vid remissför- farandet framkom nämligen att många ansåg att hänsynen till det allmänna, de anställda och övriga borgenärer krävde att gränsen för aktiekapitalets minsta storlek skulle sättas betydligt högre än vad utredningen förordat. Regeringen tog intryck av remisskritiken och föreslog att den nedre gränsen skulle bestämmas till och att höjningen, efter viss övergångstid, även skulle gälla äldre aktie- bolag (prop. Denna nya reglering innebar i huvudsak att ett aktiebolag vars aktiekapital inte uppgick till , hade att välja mellan att öka 12TP PT Lag (nr 88) om aktiebolag. 13TP PT Proposition nr 54 vid riksdag, utlåtande nr 44 vid riksdag. 14TP PT Lag (1944:705) om aktiebolag. 15TP PT Lagberedningens förslag till lag om aktiebolag (SOU 1941:8 och 9), Lagrådets utlåtande över lagberedningens förslag till lag om aktiebolag m.m. (SOU 1942:47), Första särskilda utskottets utlåtande nr 1 vid riksdag, Proposition nr 5 vid riksdag. sitt aktiekapital till eller att träda i likvidation. Övergångs- tiden utsträcktes i omgångar till utgången av 1981. Ett bolag som varken hade ökat sitt aktiekapital till , trätt i likvidation eller försatts i konkurs avfördes ur aktiebolags- registret och var därmed upplöst. För bolagets förpliktelser svarade därefter styrelseledamöter och verkställande direktör samt, i för- hållande till sina aktieinnehav, aktieägare. Motiveringen höjning av aktiekapitalet var att det ansågs nödvändigt med en betydande kapitalinsats för att de som står bakom bolaget och ska svara för rörelsen ska kunna uppfylla för- pliktelser mot anställda, det allmänna och andra borgenärer. Det påtalades att om en företagare inte är beredd eller i stånd att göra en sådan kapitalinsats, borde han inte tillåtas använda aktiebolagsformen utan vara hänvisad till någon annan företagsform där han personligen svarar för företagets förbindelser.TPF16FPT Syftet med höjningen var alltså att skapa bättre garantier för att kunna täcka de olika fordringsägar- nas behov, men också för att göra det svårare för oseriösa företagare att etablera sig i aktiebolagsformen. Höjningen gav upphov till starka krav, framför allt från små- företagens sida, på att det i svensk lagstiftning skulle erbjudas ett alternativ till aktiebolaget. Detta ledde till att en utredning härom tillsattes. bolagskommitté lämnade 1978 sitt delbetänkan- de Andelsbolagslag (SOU 1978:66). I betänkandet föreslogs en ny bolagsform, andelsbolag, där ägarna i likhet med aktieägare inte skulle ha något personligt ansvar för bolagets förpliktelser. Den för aktie- bolag gällande gränsen för minimikapital om ansågs alltför hög för mindre företag. Efter en avvägning mellan borgenärsintresset och intresset av att nyetableringen av företag inte onödigtvis skulle försvåras föreslogs att den nedre gränsen för insatskapitalet i andels- bolag skulle vara . För aktiebolag föreslogs gränsen höjas från till . Förslagen fick omfattande kritik vid remissbehandlingen och kom aldrig att genomföras. Kapitalkravet höjdes åter i samband med den uppdelning i privat och publikt aktiebolag som trädde i kraft den 1 januari 1995.TPF17FPT Genom lagändringen tillkom nuvarande kapitalkrav om för nybildade privata bolag och för publika bolag. Höjning- en av kapitalet för existerande privata bolag skulle vara genomförd . I samband med höjningen konstatera- 16TP PT Prop. 1973:93 s. 85 f. 17TP PT Prop. 1993/94:196. de regeringen att bestämmelserna i andra bolagsdirektivTPF18FPT om minimikapital inte var tillämpliga på utländska motsvarigheter till privata aktiebolag. Regeringen ansåg att det likväl var tid att revidera bestämmelserna om lägsta tillåtna aktiekapital i privata aktiebolag och angav att en höjning av gränsen för lägsta tillåtna aktiekapital skulle innebära en förstärkning av skyddet för borgenärerna. Det an- fördes vidare att detta skulle komma bolagen själva till del eftersom det under sådana förhållanden kunde antas bli lättare för bolagen att få för rörelsen nödvändig kredit. Ytterligare motiv som anfördes för höjningen av kapitalgränsen var en förhoppning om att en väsent- lig höjning av aktiekapitalet skulle kunna bidra till att motverka det missbruk av aktiebolagsformen för olika slag av ekonomisk brotts- lighet som ibland förekommit. Vidare konstaterades att det krav på aktiekapital som lades fast 1973 vid den aktuella tidpunkten på grund av penningvärdeförsämringen motsvarade mer än . En sådan stor höjning ansågs dock inte motiverad utifrån bl.a. att detta skulle innebära betydande svårigheter för de mindre aktiebolagen att in- förskaffa ytterligare kapital samt att det skulle försvåra etablering av nya företag. Förslaget blev således att aktiekapitalet för privata aktiebolag skulle stanna vid . Vidare föreslogs en treårig övergångsperiod för existerande bolag. I förarbetena till den nu gällande aktiebolagslagen angavs att det är angeläget att aktieägarnas frihet från personligt betalningsansvar även i privata aktiebolag balanseras av ett aktiekapital av viss storlek och att tidigare anförda skäl för ett aktiekapital av viss nivå alltjämt gjorde sig gällande. Ett minimibelopp om ansågs även fortsättningsvis utgöra en lämplig avvägning mellan olika intressen.TPF19FPT Några förändringar angående aktiekapitalets storlek föreslogs därför inte. 18TP PT Rådets andra direktiv av om samordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 58 andra stycket i fördraget avsedda bolagen i bolags- männens och tredje mans intressen när det gäller att bilda ett aktiebolag samt att bevara och ändra dettas kapital, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga (77/91/EEG, EGT L 26, 31.1.1977, s. 1), senast ändrat genom direktiv /68/EG av (EUT L 264, 25.9.2006, s. 32). 19TP PT Prop. 2004/05:85 s. 211 ff. 3.3Tidigare bestämmelser om inbetalning av aktiekapital Enligt gällande rätt ska samtliga tecknade aktier till fullo betalas för att bolaget ska få registreras. I svensk rätt har dock tidigare funnits bestämmelser om successiv inbetalning av aktiekapital vid nybildning. Enligt aktiebolag skulle aktiekapitalet senast från bolagets bildande vara till fullo betalt. aktiebolagslag ändrades tiden för full betalning till . Enligt aktiebolag, 27 § samt 40–47 §§, fanns också en möjlighet att göra en successiv inbetalning av aktiekapitalet. För att bolaget skulle få registreras krävdes att minst erlagts genom betalning i pengar eller med annan egendom. Vidare skulle aktierna senast från aktiebolagets bildande vara fullt betalda. För obetald del av aktien skulle en skuldförbindelse lämnas till bolaget. Om aktien överläts var köparen, om denne infördes i aktieboken som ägare, skyldig att betala resterande belopp. En tidigare aktieägare kunde dock i fall av konkurs från det att aktierna skulle betalats bli betalningsskyldig för återstoden. I lagen fanns vidare bestämmelser om påföljder för det fall aktierna inte betalades eller efter anmaning. föreslog i betänkandet Förslag till aktie- bolagslag m.m. (SOU 1971:15) att bestämmelserna om successiv inbetalning av aktiekapitalet skulle finnas kvar, dock med den ändringen att full betalning av aktierna inklusive eventuell överkurs skulle erläggas från bolagets registrering. Bestämmel- serna kom dock att ändras på så sätt att registrering blev beroende av att inbetalats. Av förarbetena framgår att det ansågs uppenbarligen angeläget att bolaget tillförs de medel som ska konstituera dess aktiekapital samt att erfarenheten visade att tidigare regler på den punkten inte varit tillfredsställande.TPF20FPT Det påtalades att det särskilt i bolag med förhållandevis lågt aktiekapital förekom att aktiekapitalet i själva verket aldrig tillfördes bolaget. Genom ökade krav på inbetalning av aktiekapitalet och genom skärpt kontroll av att inbetalning verkligen ägt rum skulle en sanering kom- ma till stånd samt därigenom vissa typer av skatteflyktsåtgärder kunna försvåras. Mot detta vägdes att det för personer med förbindelser med bolag under bildande kunde vara fördelaktigare att bolaget kunde registreras trots att aktietecknarna inte gjort alla nödvändiga kontanta 20TP PT Prop. 1975:103 s. 202 ff. Detta i stället för att registreringen skulle fördröjas därför att aktietecknarna var tvungna att först samla ihop pengar. Hänsynen till borgenärsintressena, särskilt det allmännas skattean- språk, ansågs dock vara avgörande för att kräva full betalning. Bolaget skulle således få tillåtelse att uppträda i eget namn först när borgenärsintressena var fullständigt tryggade genom att hela aktie- kapitalet var inbetalt. Därmed ansågs borgenärerna få en ersättning för det personliga ansvar för bolagets förbindelser som faller bort i och med registreringen. 3.4Bakgrunden till att det nu behövs en översyn av aktiekapitalet i privata aktiebolag Frågan om kapitalkravets betydelse är omdiskuterad både inom EU och i flera medlemsstater. När det gäller publika aktiebolag måste EG:s andra bolagsdirektiv beaktas, vari det bl.a. finns krav på ett minsta aktiekapital om . kan dock, när det gäller bolagsformer som motsvara det svenska privata aktiebolaget, skönjas en viss trend i flera av EU:s medlemsstater mot sänkta eller slopade krav på aktiekapital. I har gällt att ett privat aktiebolag inte behöver ha mer än ett brittiskt pund i aktie- kapital. Inte heller i behöver numera ett privat aktiebolag ha något minsta aktiekapital och i har föreslagits att kravet på ett minsta aktiekapital ska avskaffas. Vidare har i och sänkningar av aktiekapitalet för privata aktiebolag genomförts och i finns ett förslag om en sådan sänkning, se avsnitt 4. Denna utveckling mot sänkta eller slopade krav på minimigräns för aktiekapitalet för bolagsformer som motsvarar det svenska privata aktiebolaget kan delvis ha sin grund i den konkurrenssituation som uppstått efter avgöranden från . I det s.k. Centros- måletTPF21FPT fastställdes nämligen att etableringsfrihet enligt EG-fördra- get innebär en rätt att starta bolag i en medlemsstat med den med- lemsstatens lagstiftning samt att bedriva hela verksamheten genom en filial i en annan medlemsstat och därigenom undgå tillämpning av denna stats bestämmelser om bolagsbildning. I avgörandet ÜberseeringTPF22FPT slogs fast att ett aktiebolag som är bildat i ett med- 21TP PT C-212/97 ./. Erhvervs- og Selskabsstyrelsen [1999] EGT I-1459. 22TP PT C-208/00 Überseering ./. (), EGT C 323, 21.12.2002, s. 12.