sou · GVB324 · 2008-01-01 00:00:00 — Hovslagarskolans verksamhet bedrivs i anslutning till ATG Hästklinikernas häst- sjukhus i . ATG Hästklinikerna har två avtal med distrikts- veterinärorganisation. Innebörden av det ena avtalet är att ATG Hästklinikerna köper veterinärtjänster av Distriktsveterinärerna. Avtalet gäller viss tjänstgöring vid ATG Hästklinikerna i utanför och i . Det bakomliggande syftet är att upprätthålla en adekvat hästsjukvård, även i glesbygd, på ett så kostnadseffektivt sätt som möjligt. Det andra avtalet avser hyra av en lokal vid ATG Hästkliniken i . 9Verksamheten med primär djur- sjukvård Den primära djursjukvården är den första vårdkontakten mellan djurägare och en veterinär. Den veterinära fältverksamheten, som är en del av den primära djursjukvården, erbjuds av både statliga distriktsveterinärer och av privatpraktiker. Frågan är då vilka skill- nader som finns mellan de statliga och de privata veterinärerna när det gäller verksamheten och dess villkor. I det följande skall dessa frågeställningar belysas närmare. Fokus ligger på den öppna vård som bedrivs utanför djursjukhusen, i synnerhet den veterinära fält- verksamheten. Underlag för att beskriva den primära djursjukvården är tämligen bristfälligt. samlar in vissa kvantitativa uppgifter om svenska veterinärer och deras huvudsakliga inriktning. Veteri- närutredningens erfarenheter visar att dessa data inte alltid är aktuella. Kunskapen om de statliga distriktsveterinärernas verksam- het är, av naturliga skäl, större genom huvud- mannaskap. Däremot finns få data i aggregerad form om privat- praktikernas villkor och driftförhållanden. Till detta kommer att veterinär fältverksamhet i privat sektor överlag tillhandahålls av små veterinärföretag. har mot den beskrivna bakgrunden genom- fört en omfattande enkätstudie bland praktiserande veteri- närer.TPF1FPT Såvitt utredningen kan finna har någon studie med liknande inriktning, omfattning och bredd inte tidigare genomförts i Sve- rige. Syftet med undersökningen är att samla ny kunskap om den 1TP PT Enkätstudien har genomförts av på uppdrag av . Slutrapporten från enkätstudien med resultatredovisning och tekniska data återges i bilaga 3. Verksamhet med primär djursjukvård primära djursjukvården, särskilt när det gäller inriktning, omfatt- ning, jourförhållanden, offentliga uppdrag och skillnader mellan olika veterinärkategorier. Framställningen i detta kapitel bygger i huvudsak på data från veterinärenkäten och, i viss mån, på offent- liga uppgifter från och . Fokus ligger genomgående på de små företagens situation. Parallellt med resultaten av privatpraktikernas enkätsvar redovisas också, för jäm- förelsens skull, motsvarande data från distriktsveterinärerna och från övriga anställda veterinärer. Undersökningen har genomförs med kvantitativ metod i form av en postal enkät med tre påminnelser. Frågeformuläret har utarbet- ats av . Utredningens experter har aktivt med- verkat vid enkätens utformning. Enkätens funktion har före ut- skick testats på ett tiotal, slumpvis utvalda praktiserande veteri- närer, som lämnat synpunkter och förslag till förbättringar. Under- sökningen genomfördes mellan och . Urvalet av respondenter utgörs av samtliga yrkesverksamma veteri- närer i med undantag för veterinärer inom undervisning och offentlig förvaltning. Länsveterinärer och besiktningsveterinär- er har dock ingått i undersökningen. Urval har skett från Jord- bruksverkets veterinärregister och med hänsyn till undersökning- ens syfte. Exempel på kategorier som inte ingått i undersökningen är veterinärer vid SLU och veterinärer med centrala förvaltnings- uppgifter inom t.ex. . Svarsfrekvensen uppgår till . Det är en mycket hög svarsfrekvens i undersökningar av denna typ. Det indikerar att in- tresset för de frågor som berörts och för undersökningens syfte har varit stort. Verksamhet med primär djursjukvård har i undersökningen använt en delvis annor- lunda kategoriindelning än de s.k. resurskategorier tillämpar. Det hänger främst samman med undersökningen syfte. De kategorier som här använts är avsedda att belysa strukturella variationer snarare än skillnader från veterinärmedicinska eller re- sursrelaterade utgångspunkter. Resultaten visar att ungefär en fjärdedel av de praktiserande vete- rinärerna är distriktsveterinärer. En knapp tredjedel, eller är företagande privatpraktiker. Ungefär hälften av dessa har ett organiserat samarbete med andra veterinärer vid t.ex. små- djurs- eller hästkliniker eller i privata veterinärstationer. Övriga företagande veterinärer bedriver verksamhet på egen hand och utan närmare samarbete med kollegor. En ungefär lika stor andel, av de praktiserande veterinärerna, är privatanställda. De flesta i denna grupp, 18 pro- cent av samtliga, är anställda vid djursjukhus. I samma grupp ingår också anställda vid och övriga privatan- ställda veterinärer med klinisk verksamhet t.ex. vid smådjurs- kliniker. Sammantaget tillhör av veterinärerna i undersökningen den privata sektorn med ungefär lika fördelning mellan privatanställda och företagare. Tabell 9.1 visar hur praktiserande veterinärer, enligt undersökningsresultaten, fördelar sig mellan olika kategorier uti- från verksamhetsform och arbetsgivare. Resultaten bygger på en enkätfråga där respondenterna fått ange sin huvudsakliga sysselsätt- ning utifrån angivna kategorier. Verksamhet med primär djursjukvård Tabell 9.1 Andel veterinärer i olika kategorier av samtliga i undersökningen, procent Anställd av som distriktsveterinär Anställd av som besiktningsveterinär Anställd av bolag/organisation inom djurhälsovård Anställd av länsstyrelse som länsveterinär Privatpraktiserande med samarbete i klinik, veterinärstation eller liknande Annat eller ej svar Regelbundet samarbete mellan privatpraktiserande egenföretagare sker oftast mellan två kollegor. av samtliga uppger att de samarbetar regelbundet med en specifik kollega. Någ- ot mer sällan förekommer samarbete i en grupp av kollegor, t.ex. vid en klinik med fler än två veterinärer eller vid en privat vete- rinärstation. av samtliga uppger att de är egenföre- tagare med sådant, mer utvidgat, samarbete. Oavsett om samarb- etet sker med en eller flera kollegor, består det ofta i att veteri- närerna delar lokaler och utrustning med varandra. En liten grupp, av samtliga, uppger att de är delägare i en klinik eller veterinärstation, men bedriver verksamhet på annan ort. Dessa benämns ibland satelliter. Resultaten ger också underlag för bedömningar av vilka djurslag som veterinärer i de olika kategorierna arbetar med och i vilken omfattning. Av särskilt intresse är att analysera vilka grupper som erbjuder djursjukvård åt lantbruksdjur. Respondenterna har därför ombetts uppskatta hur många förrättningar de haft i genomsnitt per dag med olika djurslag . Verksamhet med primär djursjukvård Lantbruksdjur uppges förekomma något oftare hos distrikts- veterinärerna än bland de företagande privatpraktikerna. De senare sysslar dock också, i inte obetydlig omfattning, med lantbruksdjur. Omkring hälften av landets företagande privatpraktiker, eller drygt 300 veterinärer, redovisar minst tio förrättningar med lantbruks- djur . En tredjedel har minst en förrättning med lantbruks- djur och en knapp femtedel av de företagande privatprak- tikerna har fyra eller fler dagliga förrättningar med lantbruksdjur. Tabell 9.2 Uppgivet genomsnittligt antal dagliga förrättningar per djurslag i olika veterinärkategorier, antal förrättningarTPF2FPT Gruppen övriga anställda veterinärer omfattar i huvudsak veteri- närer vid djursjukhus. En mindre andel utgörs av privatanställda veterinärer vid veterinärkliniker, inklusive ATG-klinikerna. Före- tagande privatpraktiker utgörs av båda kategorierna privatpraktiker i tabell 9.1. I skogslänen redovisas färre förrättningar per dag med lantbruks- djur och häst än i övriga delar av landet. Särskilt stor är skillnaden när det gäller hästförrättningar, där veterinärerna i skogslänen redovisar i genomsnitt 1,9 förrättningar per dag. I djurtäta områden är genomsnittet 2,5 och mellanområden 2,8 hästförrättningar per dag. Däremot uppger sig veterinärerna i skogslänen genomföra ungefär lika många förrättningar med sällskapsdjur per dag som veterinärer i övriga landet. Av tabell 9.2 framgår att privatanställda och privatpraktiker upp- ger sig ha i genomsnitt fler förrättningar per dag totalt sett än de statligt anställda veterinärerna. Detta resultat bör nalkas med för- siktighet. Det säger inte så mycket om den samlade prestationen. 2TP PT Begreppet förrättningar har definierats i fråga 4 och följande i bilaga 3. Verksamhet med primär djursjukvård Distriktsveterinärerna sysslar mer med lantbruksdjur än veterinärer i övriga kategorier och den genomsnittliga tidsåtgången för sådana förrättningar är högre än för sällskapsdjur.TPF3FPT Däremot ger resultatet tydliga indikationer på hur de olika djurslagen fördelar sig mellan veterinärkategorierna. Vid djursjukhusen förekommer lantbruksdjur. Det klart dominerande djurslaget bland de privatanställda veterinärerna, varav de flesta finns vid djursjukhusen, är sällskapsdjur. Ett mindre antal djursjukhus är inriktade mot hästsjukvård, liksom ATG- kli- nikerna. Detta visar sig i resultaten genom att i snitt 1,5 för- rättningar per dag avser häst i kategorin privatanställda veterinärer. Distriktsveterinärerna är i högre grad än de företagande privat- praktikerna sysselsatta med lantbruksdjur, men skillnaden är inte påfallande stor. I genomsnitt har distriktsveterinärerna 3,4 förrätt- ningar per dag, som avser lantbruksdjur, medan privatpraktikerna i genomsnitt har 2,4 sådana förrättningar per dag. I snitt uppger sig distriktsveterinärerna prestera en extra förrättning med lantbruksdjur i förhållande till de privatpraktiserande kollegorna. De företagande privatpraktikerna uppger sig dock behandla säll- skapsdjur i mycket större utsträckning än distriktsveterinärerna, igenomsnitt 7,3 förrättningar per dag. Det skall jämföras med dis- triktsveterinärernas 4,1 dagliga förrättningar med sällskapsdjur. Data från , som bygger på djursjukdatarapport- eringen, visar också att skillnaden är ganska liten mellan distrikts- veterinärer och privatpraktiker när det gäller omfattningen av verk- samheten med lantbruksdjur. Härav framgår att distriktsveterinär- erna utförde ca 92 000 och ca 86 000 förrättningar med nötkreatur. Privatpraktikerna utförde 92 000 respek- tive 77 000 förrättningar med nötkreatur.TPF4FPT När det gäller nötkrea- turen, som är den vanligaste patientgruppen bland lantbruksdjuren, svarar distriktsveterinärer och privatpraktiker alltså för ungefär lika stora andelar. Som framgått i kapitel 6 kan antalet lantbruksdjur respektive säll- skapsdjur förväntas utvecklas på olika sätt . Regionala skillnader finns också. Norrlandslänen väntas tappa fler lantbruks- 3TP PT Se årsredovisning för , sidan 52 4TP PT Se bilaga 6 tabell 3.4.a och 3.4.h Verksamhet med primär djursjukvård Det finns därför anledning att se närmare på i vilken utsträckning olika slag av lantbruksdjur förekommer i den veterinära verksamheten. Om resultaten för lantbruksdjur i tabell 9.2 bryts ned på olika slagen av lantbruksdjur, står det klart att nötkreaturen är den helt dominerande patientgruppen i kategorin lantbruksdjur. Det gäller både bland distriktsveterinärer och bland de privatpraktiserande veterinärerna. Får och getter, framförallt får, är det näst vanligaste lantbruksdjuret i den veterinära verksamheten, men de förekommer i betydligt mindre omfattning än nötkreaturen. Tabell 9.3 Uppgivet antal dagliga förrättningar per slag av lantbruksdjur i olika veterinärkategorier, antal förrättningar Räv, mink och I genomsnitt håller distriktsveterinärerna, enligt egen bedömning, 3,2 förrättningar per dag med nötkreatur och 0,8 förrättningar med får. De företagande privatpraktikerna uppger sig ha i genomsnitt 2,1 förrättningar per dag med nötkreatur och 0,3 med får. Samtliga kategorier uppger sig även ha förrättningar som avser gris. Distriktsveterinärerna har i snitt en förrättning med gris. Det är ungefär samma omfattning som bland de företagande privatpraktikerna. Övriga lantbruksdjur förekommer . Även i denna del visar resultaten att de privatanställda vid djursjukhus och djurkliniker sällan kommer i kontakt med lant- bruksdjur. När det förekommer så handlar det i regel om nötkrea- tur och i enstaka fall om gris. Verksamhet med primär djursjukvård Det kan synas egendomligt att det genomsnittliga antalet för- rättningar med lantbruksdjur blir högre när uppskattningen görs per djurslag än när de bedöms som en samlad kategori. Som framhållits är resultaten i denna del inte ägnade att mäta det totala antalet förrättningar eller den samlade prestationen. Respondent- erna tycks överskatta antalet förrättningar. Det kan dock antas att överskattningen är lika stor i alla kategorier. Syftet är också att klargöra vilka mönster som framträder i den inbördes fördelningen av djurslag mellan olika veterinärkategorier. I detta avseende ger resultaten tydliga indikationer på sådana skillnader och likheter. Även i denna del finns klara skillnader mellan djurtäta län, mellanområden och skogslän. I skogslänen uppges i genomsnitt 2,6 dagliga förrättningar med nötkreatur medan veterinärerna i de djur- täta länen uppger i genomsnitt 3,2 förrättningar. Det genom- snittliga antalet grisförrättningar per dag anges i skogslänen till 0,2 och i de djurtäta länen till 0,4. För två kategorier av djur, som generellt sällan förekommer inom djursjukvården, får och getter respektive ren och hägnat vilt, ligger värdena för skogslänen något över landet i övrigt. Av samtliga praktiserande veterinärer i undersökningen uppger drygtT hälften att de har organiserad jour enligt schema eller jourT - plan.TPF5FPT Ytterligare en fjärdedel har jour, men inte i organiserade for- mer. Sådan mer sporadisk jour kan t.ex. avse att veterinären finns tillgänglig per telefon och görT hembesök mer eller mindre ofta. Här återfinns i huvudsak de veterinärerT som driver enmansföretag och saknar organiserat joursamarbete med andra veterinärer. Nästan tre fjärdedelar av samtliga anger att de har en ambuleran- de verksamhet och gör jourbesök med bil. Nästan alla distrikts- veterinärer, , gör jourbesök med bil. Bland företagande privatpraktiker uppger att de gör jourbesök med bil. Det skall understrykas att detta inte är detsamma som att veteri- nären håller heltäckande jour enligt den modell som förekommer vid veterinärstationer. Resultatet kan därmed inte tolkas längre än att ambulerande verksamhet förekommer bland dem som uppgivit att de gör jourbesök med bil. 5TP PT Begreppet jour används här i den betydelse som är vanlig i veterinärsektorn och innefattar således både jour och beredskap se kapitel 1, avsnitt 1.4.1. Verksamhet med primär djursjukvård Respondenterna har också fått bedöma hur många förrättningar de hade med olika djurslag under en normal jourhelg . En så- dan jourhelg förutsattes börja 00 och sluta 00 . Frågan har bara ställts till de veterinärer som uppgivit att de har jour. Även under jourtid är nötkreaturen det vanligast förekommande djurslaget. Distriktsveterinärerna uppskattar att de har något mer än 5 förrättningar med nötkreatur under en normal jourhelg.TPF6FPT De företagande privatpraktikerna har i genomsnitt 4 förrättningar med nötkreatur en normal jourhelg. Det innebär att distriktsveteri- närerna uppger sig prestera en extra förrättning med nötkreatur per tidsenhet (normal jourhelg) i förhållande till privatpraktikerna. Det är ungefär samma skillnad som under den ordinarie arbetstiden, men då med en annan tidsenhet (normal arbetsdag). Tabell 9.4 Uppgivet antal förrättningar med olika djurslag under en normal jourhelg 2005 bland veterinärer som har jour, antal förrättningar Även i övrigt framträder ungefär samma mönster som under nor- mal arbetstid. De anställda veterinärerna, varav de flesta arbetar med sällskapsdjur på djursjukhus, har i genomsnitt fem förrätt- ningar per helg med sällskapsdjur, men mycket få förrättningar med lantbruksdjur. Även här skall anmärkas att frågan inte är avsedd att mäta den samlade prestationen. I kapitel 8 har visats att en distriktsveterinär har i genomsnitt ca 140 jourförrättningar . Med ca 10 förrättningar per jourhelg 6TP PT Denna förläggning av helgjouren tillämpas av distriktsveterinärerna och vanligen även vid de privata veterinärstationerna. Verksamhet med primär djursjukvård bör nästan hela denna kvot fyllas enbart . Det tyder på att frågan, som den formulerats, lätt leder till att antalet för- rättningar även i denna del överskattas. Liksom i de föregående frågeställningarna kan antas att resultaten indikerar skillnader mellan grupperna när det gäller inriktningen mot djurslag. Mer än hälften av samtliga instämmer i påståendet att det före- kommer en hel del jourfall, som lika gärna skulle kunna vänta till ordinarie arbetstid.TPF7FPT En knapp femtedel instämmer helt och en dryg tredjedel instämmer delvis i påståendet. En knapp fjärdedel tar avstånd från påståendet. Det är alltså en ganska allmänt utbredd uppfattning bland veterinärerna att det görs en hel del jourut- ryckningar som inte varit påkallade utifrån djurens intresse. Det finns inga större skillnader mellan veterinärkategorierna när det gäller uppfattningen om onödiga jourförrättningar. Veterinärernas inställning till jour En majoritet av veterinärerna i alla kategorier menar att jour hålls som en service till djurägarna och att den inte är lönsam. Av sam- tliga respondenter instämmer i påståendet att jour inte är lönsamt utan upprätthålls bara av serviceskäl. Distrikts- veterinärer och privatpraktiker har samma uppfattning i denna del. Distriktsveterinärerna är dock mycket mer positiva till att hålla jour än övriga veterinärer. En dryg tredjedel av distriktsveterinärer- na har gärna jour utöver ordinarie arbetstid, medan gärna har jour, men bara inom ramen för den ordinarie arbetstiden. En fjärdedel av privatpraktikerna har gärna jour utöver ordinarie arbetstid och en knapp femtedel är positiva till jour, förutsatt att det samlade antalet arbetstimmar inte överstiger . En fjärdedel av samtliga, av distriktsveterinärer- na och av privatpraktikerna, är direkt negativa till jour och vill absolut inte delta i ett jourschema. På vissa håll finns en oro för att en nedlagd eller inskränkt jour skulle leda till etablering av en ny, konkurrerande, veterinärinrätt- 7TP PT Påståendet lyder: Det förekommer en hel del fall på jourerna, som lika gärna kunnat vänta till ordinarie arbetstid. Se bilaga 3 fråga 27. Verksamhet med primär djursjukvård ning med jour, t.ex. en ny distriktsveterinärstation. Av privatprak- tikerna instämmer , och instämmer helt, i på- ståendet att jour delvis upprätthålls för att motverka att en sådan konkurrerande verksamhet etableras i området. Liknande tanke- gångar finns också hos distriktsveterinärerna, men i mindre ut- sträckning. 9.3.4Offentliga och officiella veterinäruppdrag Med offentliga uppdrag avses här alla uppdrag som kan innefatta myndighetsutövning och som veterinärerna utför i egenskap av före- trädare för en myndighet och inte som en del i den verksamheten med djursjukvård.TPF8FPT Huvuddelen av distriktsveterinärernas verksam- het avser djursjukvård och djurhälsovård mot betalning och på upp- drag av kunder. Verksamheten i denna del innefattar inte myndig- hetsutövning och den utövas inte i egenskap av myndighetsföre- trädare. Den utövas som företrädare för en marknadsaktör även när aktören, såsom i distriktsveterinärernas fall, bedriver sin verksam- het inom ramen för offentlig förvaltning. Som framgått i kapitel 4, avsnitt 4.2.3 krävs att en veterinär är anställd av en myndighet för att kunna komma ifråga för offentliga uppdrag. En sådan anställning kan vara tillfällig och avse en viss avgränsad uppgift eller, som beträffande de flesta av distriktsveteri- närerna, avse en tillsvidareanställning. En viktig uppgift för dis- triktsveterinärerna är, att vid sidan av den kommersiella verksam- heten, utföra offentliga uppdrag som innefattar myndighetsut- övning. Av enkätresultaten framgår att både distriktsveterinärer, an- ställda veterinärer och företagande privatpraktiker utför offentliga uppdrag. Sådana uppdrag förekommer dock oftare bland distrikts- veterinärerna än bland de företagande privatpraktikerna. Det finns också skillnader ifråga om vilka typer av uppdrag som utförs i de olika veterinärkategorierna. Det vanligaste offentliga uppdraget bland privatpraktiker gäller att vara ban- eller tävlingsveterinär. Privatpraktikerna uppger sig avsätta för sådana uppdrag. Dis- triktsveterinärerna uppger sig i genomsnitt ägna sig åt ban- och tävlingsveterinäruppdrag. 8TP PT Om begreppet myndighetsutövning,, se kapitel 4, avsnitt 4.2.3 Verksamhet med primär djursjukvård Däremot har distriktsveterinärerna jämförelsevis många uppdrag som avser hälsointyg i samband med internationell handel med djur och djurprodukter. ägnar, enligt enkät- resultaten, en distriktsveterinär i genomsnitt åt sådana uppdrag. Inspektion av mjölkanläggningar enligt mjölkdirektivet före- kommer nästan lika ofta. I genomsnitt uppger sig distriktsveteri- närerna använda till sådana inspektioner. Dessa båda uppdragstyper är sällsynta bland de företagande privatpraktik- erna. Knappt används för att utfärda hälsointyg. In- spektioner enligt mjölkdirektivet förekommer praktiskt taget inte alls i denna veterinärkategori. Det är också intressant att smitt- skyddsutredningar sällan förekommer bland privatpraktikerna. Tabell 9.5 Uppgivet antal dagar som veterinärer i respektive kategorier upp skattar att de använt till olika offentliga uppdrag , antal dagar Besiktningsveterinäruppdrag tycks dock förekomma i något större omfattningen bland privatpraktikerna än bland distriktsveterinärer- na. Resultaten i denna del vinner stöd av data från Livsmedels- verket. anlitades ett fyrtiotal privatpraktiker och veteri- närer från 34 distriktsveterinärstationer för tillfälliga besiktnings- veterinäruppdrag. Uppdrag att vara karantänsveterinär och djur- skyddsärenden är också ungefär lika vanliga bland distriktsveteri- närer som bland privatpraktiker. Verksamhet med primär djursjukvård Intressekonflikter och hotfulla situationer De myndighetsutövande uppdragen utövas inte i förhållande till egna kunder. Sådana situationer kan leda till intressekonflikter. Det finns t.ex. en risk att en veterinär ser genom fingrarna i den myndighetsutövande verksamheten, för att säkerställa en god rela- tion till en kund eller en potentiell kund. Om det sker, eller hur ofta det sker, är svårt att mäta. Däremot går det att mäta hur ofta veterinärerna enligt egen mening utövar myndighet över sina kun- der. av privatpraktikerna uppger att det före- kommer att de utövar myndighet över egna kunder. En liten andel anser att det förekommer ofta och menar att det förekommer . Distriktsveterinärerna tycks oftare än privat- praktikerna komma i situationer med myndighetsutövning över egna kunder. Nästan hälften, , uppger att sådana situa- tioner uppstår ibland och uppger att de ofta utövar myndighet över egna kunder. Sammantaget menar en klar majoritet av distriktsveterinärerna att de då och då kommer i situationer där de skall skriva protokoll eller utfärda intyg och därigenom god- känna eller underkänna olika förhållanden med ekonomisk betyd- else för en kund. Det finns också en koppling mellan myndighets- åtgärden och den djursjukvårdande verksamheten. Veterinären skall t.ex. utfärda hälsointyg för djur han eller hon vårdat. Resultaten i denna del skall ses mot den bakgrunden att dis- triktsveterinärer och privatpraktiker har olika profil på den offent- liga verksamheten. Distriktsveterinärerna är i första hand officiella veterinärer och utfärdar hälsointyg m.m. som behövs enligt . Privatpraktikerna är i första hand ban- och tävlingsveteri- närer.