sou · GVB389 · 2008-01-01 00:00:00 — Vargstammens utbredning och storlek över en viss nivå begrän- sas inte av biologiska faktorer. Den blir därför en fråga för politiska bedömningar och förvaltningsbeslut. Risken för angrepp på människor är starkt begränsad, även om den finns historiska belägg för sådana i och , liksom senare erfarenheter på vargangrepp på människor bl. a. i . I har en människa dödats av varg och under Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser 2007 har en tältande kanotist överfallits och skadats av en äldre varg i dålig kondition. Man bör alltid ha respekt för varg både när den är ensam och i flock. De angrepp som har förekommit har främst skett av rabiessmittade vargar, habituerade vargar som blivit vana vid och mist sin respekt för människor samt försvarsangrepp, där vargen varit utsatt för angrepp eller provokation från människa. Vargar har också angripit och dödat barn i områden med extrema socioekonomiska situationer med hög fattigdom, där exponering av barn skett med brist på naturliga bytesdjur (Linnell & 2003). Förhindrande av vargars tillvänjning till människan är nödvändig i förvaltningen av varg. Habituerade individer är en potentiell fara för människor. En metod att studera vargpopulationers skygghet för människor är experiment, där man utsätter vargar för mänsklig provokation genom att närma sig dem i deras egen miljö och nog- grant registrera reaktionen. Hittillsvarande resultat refereras i art- beskrivningen för varg. Försöken har visat att en människa som närmar sig vargar inte utgör någon stark störning för vargarna. Det går dock inte av dessa studier att avgöra skyggheten hos en varg som själv väljer att närma sig en människa eller mänsklig bosättning. Vargens skygghet för människor är ett resultat av att den uppfattar människa som en fara. Om vargar exponeras för människor utan att detta resulterar i fysiskt obehag kan de mista sin naturliga skygghet för människor. Få av de faktorer som förknippas med vargangrepp historiskt eller från andra delar av världen, föreligger i . Ett antal rekommendationer har sammanfattats av Linnell & (2002) för att minimera riskerna för incidenter mellan människa och varg. Utredningen ansluter sig till slutsatserna i denna del: 1.Se till att vargen bibehåller sin naturliga skygghet för männi- skan. Den varg som mister sin skygghet för människan eller på annat sätt uppträder aggressivt bör tas bort från beståndet. En välreglerad jakt kan vara ett sätt att upprätthålla vargens skygg- het för människan. 2.Tillgången på naturliga (vilda) bytesdjur för vargen är mycket god i . Det är viktigt att förvaltningen av hjort- viltsbestånden bidrar till att denna situation upprätthålls, vilket innebär att vargens predation på hjortviltet bör inkorporeras i förvaltningsplanerna. Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser 3.Förekomst av åtel och slaktavfall bör undvikas eftersom vargar kan lära sig att utnyttja denna födokälla och förknippa den med människan. 4.Förvaltningsmyndigheter bör etablera åtgärdsplaner som kan verkställas när en varg mister sin skygghet för människan eller uppträder aggressivt. Dessa planer bör koordineras med de åtgärder som gäller för andra stora rovdjur. 11Vad innebär gynnsam bevarandestatus? Enligt utredningsdirektiven ska utredningen ange innebörden av gynnsam bevarandestatus för respektive art. För var och en av de nu ifrågavarande rovdjursarterna ska utredaren ange innebörden av en gynnsam bevarandestatus utifrån de kunskaper som finns om arternas antal, utbredning, täthet och förökningstakt samt riskerna för genetisk utarmning och isolering. EU:s Art- och habitatdirektiv är centralt för naturvårdsarbetet inom EU. Begreppet gynnsam bevarandestatus i direktivet har betydelse för att bedöma om det går att göra undantag från direk- tivets artskydd, t.ex. i form av olika förvaltningsåtgärder, inklusive skyddsjakt och licensjakt. Direktivet ger inga kvantitativa mål för vad en gynnsam beva- randestatus innebär, utan beskriver bara begreppet i allmänna termer. Syftet med detta avsnitt är att värdera om dagens stammar i och av björn, järv, lodjur, varg och kungsörn uppfyller kraven på gynnsam bevarandestatus. I begreppet gynn- sam bevarandestatus ingår att en arts population ska förbli livs- kraftig och att utbredningsområde ska förbli tillräckligt stort för att kunna hysa en livskraftig population. Studier av de stora rovdjurens tänkbara livsmiljöer i Skandi- navien visar att det inte finns någon brist på lämpliga livsmiljöer, samt att det inte heller finns några tecken på att dessa livsmiljöer avsevärt skulle minska inom en överskådlig framtid. Därför kommer kraven på gynnsam bevarandestatus för stora rovdjur i främst att handla om populationsstorlekar. EU:s Habitatdirektiv beskriver alltså begreppet gynnsam be- varandestatus endast i allmänna termer. Vad innebär gynnsam bevarandestatus? World Conservation Union, IUCN, har utvecklat kriterier gällande hotskalan för utrotningshotade växter och djur, populärt kallad rödlistan. Detta har gjorts inom ramen för IUCN:s verksamhet för att på global nivå främja arbetet med att bevara och utveckla biologisk mångfald och ekologisk uthållighet. IUCN är ett nätverk med 83 stater, däribland , dryga hundratalet myndigheter samt ca 800 naturvårdsorganisationer och ca 10 000 forskare som deltagare. Huvudkontoret finns i men IUCN har också kontor i ett fyrtiotal länder. IUCN har ingen formell anknytning till . Inom ramen för IUCN:s verksamhet har kriterierna för hot- skalan för utrotningshotade växter och djur, populärt kallad röd- listan, utarbetats. Large Carnivore Initiative for Europe, LCIE, är formellt en expertgrupp inom ramen för IUCN. LCIE har på uppdrag av EU- kommissionen utarbetat ett förslag till kriterier för gynnsam beva- randestatus inom ramen för tillämpningen av EU:s habitatdirektiv. I expertgruppen ingår bl.a. prof. , och prof. , . har tillsammans med , prof. , och de svenska forskarna , på utredningens uppdrag, utarbetat ett underlag om gynnsam bevarandestatus i . Avsnittet om gynnsam bevarandestatus bygger till stor del på deras för utredningen värdefulla underlag. LCIE:s arbete med rapporten har finansierats av EU-kommis- sionen och rapporten är provisoriskt godkänd av EU-kommissio- nen. och ska rapporten diskuteras av EU:s medlemsstater för att slutligen kunna revideras och godkännas vid ett möte i . Då kommer förhoppningsvis LCIE- rapporten att utgöra ett stöddokument till Art- och habitat- direktivet. Ett begrepp som används i samband med hotklassningen enligt rödlistan är livskraftig population. LCIE föreslår i sin rapport till att man utnyttjar IUCN:s kriterier för vad som Vad innebär gynnsam bevarandestatus? är en livskraftig population. LCIE anser att IUCN:s kriterium om populationsstorlek, kallat kriterium D, kommer ha störst använd- ning vid hotklassificering av stora rovdjur, men att IUCN:s kriterium sårbarhetsanalyser, kallat kriterium E, bör användas de gånger det är möjligt. Enligt IUCN:s Kriterium D, populationsstorlek, är en djurpo- pulation som är helt isolerad, livskraftig om det finns minst 1 000 könsmogna individer. Om det sker ett utbyte med närliggande populationer som ökar livskraften hos populationen behövs det minst 250 könsmogna individer för att populationen ska klassi- ficeras som livskraftig. Om man använder Kriterium E, sårbarhetsanalyser, rekommen- derar LCIE att populationsstorleken för gynnsam bevarandestatus ska vara betydligt större än minsta livskraftiga population skattad enligt en sårbarhetsanalys. Innebörden av gynnsam bevarandestatus analyseras och värderas i detta kapitel av utredningen liksom slutsatserna för de stora rov- djuren i och i , i detta fall och , eftersom rovdjurspopulationerna är gemensamma. Utredningens slutsatser som motiveras i det följande innebär att de svenska stammarna av björn, lodjur och kungsörn uppfyller kraven för gynnsam bevarandestatus. De borde därmed egentligen också kunna strykas ur Art- och habitatdirektivets respektive Fågeldirektivets bilagor. Detta medger ej den nuvarande utform- ningen av Art- och habitatdirektivet, varför slutsatsen blir att de bör flyttas till bilaga 5, där arter förtecknas som kan bli föremål för förvaltningsåtgärder. Björnpopulationen uppfyller med god marginal kraven på gynn- sam bevarandestatus, med sina minst 1 300 könsmogna individer. Dessutom ingår ytterligare 10–30 könsmogna björnar i i den skandinaviska populationen. Lopopulationen med en svensk stam på ca 1 000 könsmogna individer och den skandinavisk stammen på ca 1 300 könsmogna individeruppfyller likaså kravet på gynnsam bevarandestatus. Kungsörnen uppfyller med god marginal kravet på gynnsam bevarandestatus med minst 1 200–1 500 könsmogna indi- vider i och ca 2 900–3 900 könsmogna individer totalt i den skandinaviska populationen. Utredningens slutsats för järv är att den är på gränsen till att uppfylla gynnsam bevarandestatus. Järven har ca 250 könsmogna Vad innebär gynnsam bevarandestatus? individer i och ca 200 könsmogna individer i , dvs. ca 450 könsmogna individer. Vargen har ännu inte gynnsam be- varandestatus. Vargstammen som ökar successivt, har enligt vinterinventeringen mellan 65 och 75 könsmogna individer i den skandinaviska stammen, varav 56–64 i den svenska stammen. Om behovet av invandring och de svenska och norska förvaltnings- målen uppfylls, dvs. 90–105 könsmogna individer, är den skandi- naviska vargstammen nära gränsen för gynnsam bevarandestatus. I proposition 2000/01:57 Sammanhållen rovdjurspolitik angavs att regeringen skulle verka för att förvaltningen av björn och lo skulle få tillämpas enligt bilaga 5 i habitatdirektivet, istället för som då liksom nu enligt de bilagor som ger ett starkare skydd för de båda arterna. Det fanns enligt propositionen inte skäl för ett så starkt skydd för björn som både och habitat- direktivet anger och för lo som habitatdirektivet anger. Någon för- ändring har dock inte skett. Starka skäl talar enligt utredningen för att man bör kombinera IUCN:s hotklassifieringssystem och LCIE:s alternativa modeller för att beräkna effekterna av olika förvaltningsåtgärder och därmed öka flexibiliteten i förvaltningen av de stora rovdjuren. Utred- ningen redovisar med stöd härav tre alternativa metoder för att beräkna gynnsam bevarandestatus, IUCN:s, ena respektive LCIE:s båda alternativ. Om man använder det ena av LCIE:s alternativ, det alternativ som utgår ifrån en gemensam skandinavisk population bör den enligt LCIE:s uppfattning innefatta att och utvecklar gemensamma förvaltningsredovisningar eller förvalt- ningsplaner. Det kan man göra trots att länderna har skilda förvalt- ningsprinciper. finns dock inga gemensamma förvaltnings- planer mellan länderna, men redovisningen av vargbeståndet sker i en gemensam redovisning. Frågan om gemensam förvaltnings- redovisning och gemensamma förvaltningsplaner kommenteras av utredningen i kapitlet om rovdjursförvaltningen. Den förbättrade flexibilitet, som de tre alternativen skapar, innebär att man kan ta större hänsyn till de faktiska förhållandena i det enskilda fallet än om man enbart använder IUCN:s relativt enkla regler, som är anpassade för alla typer av arter. Det gör det möjligt att på ett trovärdigt sätt kombinera förvaltningsåtgärder med långsiktiga mål om gynnsam bevarandestatus. Ett sådant förvaltningssystem bör innehålla alla steg i en adaptiv förvaltning, Vad innebär gynnsam bevarandestatus? Mål – Åtgärder – Observationer – Utvärdering, vilket minskar riskerna för oönskade effekter av olika förvaltnings- åtgärder. EU:s Art- och habitatdirektiv (92/43/EEC) är liksom Fågel- direktivet (79/409/EEG) bland de viktigaste dokumenten kring naturvårdslagstiftning inom EU. Begreppet gynnsam bevarande- status (Favourable Conservation Status) är centralt i Art- och Habitatdirektivet och för praktiskt naturvårdsarbete inom EU (Halahan & 2003). Möjligheterna till undantag från art- skyddet, t.ex. i form av jakt avgörs av om åtgärden försvårar upp- rätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos arter. Ett över- gripande mål för både Fågeldirektivet och Art- och habitat- direktivet är att arter som finns listade i bilagorna till dessa direktiv ska nå och bibehålla gynnsam bevarandestatus, dvs. de ska inte längre vara hotade vare sig . I detta kapitel analyseras om dagens stammar i och av björn, järv, lodjur, varg och kungsörn uppfyller kraven på gynnsam bevarandestatus. Dessutom värderar utred- ningen om de svenska miniminivåerna för björn, lodjur och kungs- örn, de svenska etappmålen för järv och varg samt de norska be- ståndsmålen för björn, järv, lodjur, varg och kungsörn tillsammans uppfyller kraven på gynnsam bevarandestatus. För att göra dessa bedömningar använder utredningen sig av IUCN:s hotklassificeringssystem (Gärdenfors ), samt förslaget från Large Carnivore Initiative for Europe, LCIE, som bygger på att man först definierar en population (oberoende av nations- gränser) och sedan använder IUCN:s hotklassificeringssystem. Inom LCIE har man gjort en rad rekommendationer om vad som bör vara uppfyllt för att en art ska ha gynnsam bevarande- status (LCIE 2007). Eftersom de stora rovdjuren rör sig över stora ytor och ofta finns i gränsområden mellan länder har LCIE också arbetat med hur man bör definiera populationer (oberoende av nationsgränser) som underlag för bedömningar och förvaltnings- planer. Detta innebär en förändring av EU:s naturvårdsarbete där Vad innebär gynnsam bevarandestatus? varje enskild nation ansvarat för bevarande av arter inom sina gränser. LCIE:s förslag om populationer av stora rovdjur som förvalt- ningsenheter försvåras något när populationer delas mellan EU- nationer och nationer som inte är medlemmar i . Det innebär dock inget hinder för att två länder utvecklar gemensam förvalt- ningsredovisning och gemensamma förvaltningsplaner även om det ena landet inte skulle vara medlem av EU. Det gäller även om länderna med gemensamma populationer har olika förvaltnings- principer. I det skandinaviska fallet har dessutom både och undertecknat den internationellt gällande Bernkonven- tionen. Detta avsnitt om gynnsam bevarandestatus och populationer som förvaltningsenheter bygger till stora delar på arbetet inom LCIE. För att försäkra sig om samstämmighet med annat pågående naturvårdsarbete inom Art- och habitatdirektivet har LCIE utnytt- jat de senaste tolkningarna och definitionerna inom EU i följande dokument: Assessment, monitoring and reporting of conservation status – preparing the 2001–2007 report under article 17 of the habitat directive (DocHab-04-03/03 rev. Guidance document on the strict protection of animal species of community interest provided by the Habitats Directive 92/43/EEC (Draft version ). Contribution to the interpretation of the strict protection of species – Habitats Directive article 12 (Draft version ) Assessment, monitoring and reporting under article 17 of the Habitats Directive: explanatory notes and guidelines (Draft version ). Eftersom kungsörn också ingår i utredningens uppdrag behandlas också regler inom Fågeldirektivet (79/409/EEG) som gäller för kungsörn. I kapitlet används genomgående kursiv text vid citat eller översättning av texter från olika dokument, för att tydligt markera skillnaderna mellan fastställda formuleringar och utred- ningens bedömningar. Vad innebär gynnsam bevarandestatus? 11.2.1Definitioner ur Art- och habitatdirektivet och andra EU- dokument Syftet med direktivet definieras i Artikel 2: Syftet med detta direktiv är att bidra till att säkerställa den biolo- giska mångfalden genom bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter. Åtgärder som vidtas i enlighet med detta direktiv skall syfta till att bibehålla eller återställa en gynnsam bevarandestatus hos livs- miljöer samt arter av vilda djur och växter av gemenskapsintresse. Åtgärder som vidtas i enlighet med detta direktiv skall ta hänsyn till ekonomiska, sociala och kulturella behov och till regionala och lokala särdrag. I Art- och habitatdirektivet definieras i Artikel 1 vad som menas med gynnsam bevarandestatus: En arts bevarandestatus är summan av de faktorer som påverkar den berörda arten och som på lång sikt kan påverka den naturliga utbredningen och mängden hos dess populationer inom det terri- torium som anges i artikel 2.Bevarandestatusen anses gynnsam när: uppgifter om den berörda populationsutveckling visar att arten på lång sikt kommer att förbli en livskraftig del av sin livs- miljö naturliga utbredningsområde varken minskar eller sanno- likt kommer att minska inom en överskådlig framtid det finns, och sannolikt kommer att fortsätta att finnas, en till- räckligt stor livsmiljö för att populationer skall bibehållas på lång sikt Vid utvärdering av en arts bevarandestatus är gynnsamma refe- rensvärden (Favourable Reference Values, FRV) nyckelbegrepp i Med detta menas att man ska identifiera nödvändig utbredningsareal och populationsstorlek för långsiktig fortlevnad. I artbevarande sammanhang delas gynnsamma referensvärden i två delar; gynnsam referensutbredning (Favourable Reference Vad innebär gynnsam bevarandestatus? Range, FRR) och gynnsam referenspopulation (Favourable Reference Population, FRP). Med en gynnsam utbredning menas utbredning inom vilken en arts ekologiska behov är uppfyllda och som är tillräckligt stort för att upp- rätthålla långsiktig överlevnad för arten. Om utbredningsområdet inte är tillräckligt stort för att kunna upprätthålla en långsiktig överlevnad för arten ska man vidta åtgärder för att utöka utbredningsområdet. En gynnsam utbredning är inte detsamma som den potentiella utbred- ningen, även om kunskap om den potentiella utbredningen är viktigt för att kunna bedöma vad som är en gynnsam utbredning. För vissa arter med mycket stor potentiell utbredning, t.ex. stora rovdjur, behöver inte hela det historiska utbredningsområdet vara återkoloni- serat för att man ska uppfylla kravet på gynnsam utbredning, om kravet på att upprätthålla livskraftiga populationer på lång sikt är uppfyllt inom ett mindre utbredningsområde. Slutligen ska utbred- ningsområdet vara minst lika stort som då direktivet fick laga kraft. (Översättningar av delar i Guideance & Assessment documents). Med en gynnsam population menas en population som är tillräck- ligt stor för att långsiktigt överleva. Beräkningar av minsta livskraftiga population (Minimum Viable Population, MVP) kan ligga till grund för vad som är en lägsta tänkbar populationsstorlek, men i praktiken är en minsta livskraftig population mindre än en population med gynnsam bevarandestatus, eftersom Art- och habitatdirektivet har högre ambitioner än att förhindra utdöende. Slutligen ska popula- tionsstorleken vara minst lika stor som då direktivet fick laga kraft. (Översättningar av delar i Guidance & Assessment documents). IUCN:s hotkategorier Akut hotad (CR), Starkt hotad (EN) och Sårbar (VU) har använts vid rödlistning av arter. Till att börja med var det endast subjektiva bedömningar utan några kvantitativa gränser mellan de olika hotkategorierna. Mace och Lande (1991) föreslog ett kvantitativt klassificerings- system som byggde på utdöenderisker. Detta förslag blev grunden till det klassificeringssystem som IUCN använder (tabell 11.1 & 11.2). Syftet med systemet var bl.a. att det skall (från Gärdenfors ): Vad innebär gynnsam bevarandestatus? kunna tillämpas på samma sätt av olika personer öka objektiviteten genom att ge klara regler för hur olika faktorer som påverkar populationers utdöenderisk skall bedömas underlätta jämförelsen av utdöenderisken för arter i olika organismgrupper öka möjligheten för utomstående att förstå hur enskilda arter har bedömts Tabell 11.1 IUCN:s hotkategorier Försvunnen (RE, Regionally Extinct): En art är Försvunnen när det är ställt utom rimligt tvivel att den sista individen som potentiellt kapabel till reproduktion inom landet (regionen) har dött eller försvunnit från landet (regionen). Akut hotad (CR, Critically Endangered): En art som löper en extremt stor risk att dö ut i vilt tillstånd inom en mycket nära Starkt hotad (EN, Endangered): En art som löper mycket stor risk att dö ut i vilt tillstånd . Sårbar (VU, Vulnerable): En art som löper stor risk att dö ut i vilt Missgynnad (NT, Near Threatened): En art tillhör kategorin Missgynnad om den är nära att uppfylla något av kriteri- erna för Sårbar. Livskraftig (LC, Least Concern): En art tillhör kategorin Livskraftig om den vid utvärdering inte visat sig uppfylla något av kriterierna för Sårbar eller Miss- Hotade arter tillhör kategorierna: Akut hotad (CR), Starkt hotad (EN) och Sårbar (VU). Rödlistade arter tillhör kategorierna: Försvunnen (RE), Akut hotad (CR), Starkt hotad (EN), Sårbar (VU) och Missgynnad (NT). Vad innebär gynnsam bevarandestatus? Tabell 11.2 Sammanfattande översikt av kriterier för IUCN:s hotkategorier. Minst ett av kriterierna A-E skall vara uppfyllt för att en art skall placeras i respektive hotkategori. Efter Gärdenfors (2000) Akut hotad – CR Starkt hotad – EN Observerad, uppskattad, B – Liten utbredning och minskning eller fluktuationer <5 000 kmP P <20 000 kmP P samt minst 2 av följande eller är endast känd från: 2. fortgående minskning 3. extrema fluktuation C – Liten populationsstorlek och minskning samt minst ett av följande 1. snabb minskning 2. fortgående minskning delpopulation med mer än: b. alla individer finns i en D – Mycket små eller begränsade populationer E – Kvantitativ analys i vilt tillstånd är minst Systemet utvecklades för att klassificera utdöenderisken för en art i sin helhet, alltså på global nivå. IUCN var tidigt medveten om att systemet inte fungerar för delpopulationer som delas upp av biologiska artificiella gränser som t.ex. nationsgränser. Systemet kan dock användas på vilken geografisk nivå som helst så länge Vad innebär gynnsam bevarandestatus? populationen man ska bedöma är helt isolerad från andra popula- tioner. Men då en population delas mellan länder anser IUCN att det är rimligt att man först bedömer den nationella populationen enligt den generella globala manualen. Därefter undersöks om när- liggande populationer kan påverka utdöenderisken Figur 11.1 Schema över arbetsgången vid rödlistningsbedömning av en art på nationell/regional nivå. Efter Gärdenfors (2000) Bedöm kategori enligt (globala) IUCN-manualen Är det troligt att individer från grannländerna tar sig hit (immigrerar) och också överlever här? Är det risk att denna immigration är på väg att upphöra? Om individer från grannpopulationen immigrerar hit och överlever samt att denna immigration inte är på väg att upphöra ska hotkategorin nedgraderas ett steg. Arbetsgången vid en nationell bedömning är inte kvantitativ, utan bygger enbart på om det finns immigration eller ej och att den inte riskerar att upphöra. Vad innebär gynnsam bevarandestatus? bedömning av immigration ställer till problem, eftersom en liten population i en nation som har immigration från en annan liten population i en annan nation ska nedgraderas efter IUCN:s be- dömningsgrunder, trots att nationernas totala populationer kan vara väldigt små (se nedan klassificering av järv och varg). Att bedöma bevarandestatus för en population inom en nations gränser kan leda till artificiella uppdelningar, dels att en och samma population delas mellan flera olika länder och dels att det kan finnas två eller flera olika populationer inom ett och samma land. Om man kommer fram till olika hotklassificering för olika kriterier (A-E; tabell 11.1) ska populationen klassas efter det krite- rium som ger den högsta hotklassen, t.ex. om en population enligt kriterium E klassas som Missgynnad (NT) men enligt kriterium D klassas som Sårbar (VU) blir den slutliga klassificeringen Sårbar (VU) eftersom det är den högsta hotklassen. I IUCN:s system har man inriktat sig på klassificeringen av hotade arter (Akut hotad, Starkt hotad och Sårbar). Därför finns det ingen skarp kvantitativ gräns mellan Missgynnad och Livs- kraftig, utan här handlar det om tolkningar.