sou · GWB332 · 2008-04-04 00:00:00 — Bestämmelserna gäller bl.a. handelsbolag, stiftelser och enskilda näringsidkare. För handelsbolag innebär ändringen att revisionsplikt föreligger om samtliga bolagsmän är juridiska personer eller om gränsvärdena i punkten 3–4 överskrids. För stiftelser är någon ändring i sak inte avsedd. Övriga företag är revisionspliktiga om gränsvärdena i punkterna 3 eller 4 överskrids. Se vidare kommentaren till 9 kap. 1 § aktie- bolagslagen. och företag inom finans- och försäkrings- marknaderna är som regel revisionspliktiga enligt aktiebolagslagen, lagen om ekonomiska föreningar, sparbankslagen, lagen om medlemsbanker och försäkringsrörelselagen. Om någon annan associationsform skulle ge ut värdepapper på en reglerad marknad eller få tillstånd enligt finans- och försäkringslagstiftningen torde revisionsplikt med till visshet gränsande sannolikhet föreligga enligt punkten 3 eller 4. I paragrafen har en bestämmelse om förvaltningsrevision tagits bort. Se kommentaren till 9 kap. 3 § aktiebolagslagen. Bestämmelsen har ändrats till följd av att revisionsplikten före- slagits uttryckligen reglerad i 2 §. Den innebär att medelstora och stora företag alltid ska ha minst en auktoriserad revisor eller godkänd revisor som har avlagt revisorsexamen. Även lydelsen i andra stycket 1 är en följdändring av den föreslagna lydelsen i 2 §. Paragrafen föreslås upphävd. Se kommentaren till 9 kap. 33 § aktiebolagslagen. Paragrafen föreslås upphävd. Se kommentaren till 9 kap. 34 § aktiebolagslagen. I bestämmelsen har en hänvisning till 29–30 §§ tagits bort. Änd- ringen är föranledd av att dessa bestämmelser föreslås upphävda. Paragrafen föreslås upphävd. Se kommentaren till 9 kap. 37 § aktiebolagslagen. Förslaget har behandlats i avsnitt 7.2.4. Paragrafens andra stycke har överförts oförändrad till en ny paragraf, 26 a §§ i revisorslagen. Någon ändring i sak är inte avsedd. Se kommentaren till 26 a § revisorslagen. Se kommentaren till 29 kap. 2 § aktiebolagslagen. Ikraftträdandetidpunkten har kommenterats i avsnitt 7.7.1 och 8.1. 9.9Förslaget till lag om ändring i lagen om utgivning av elektroniska pengar I första stycket tredje punkten har en hänvisning till 9 kap. 33 och 34 §§ aktiebolagslagen samt 8 kap. 13 § lagen om ekonomiska föreningar tagits bort. Detta är föranlett av att Utredningen föreslagit att 9 kap. 33 och 34 §§ aktiebolagslagen samt att motsvarande anmärkningsskyldighet i 8 kap. 13 § lagen om ekonomiska föreningar ska upphävas. Ikraftträdandetidpunkten har kommenterats i avsnitt 7.7.1 och 8.1. 9.10Förslaget till lag om ändring i lagen om investeringsfonder I första stycket tredje punkten har en hänvisning till 9 kap. 33 och 34 §§ aktiebolagslagen samt 8 kap. 13 § lagen om ekonomiska föreningar tagits bort. Se kommentaren till 6 kap. 7 § under avsnitt 9.9. Ikraftträdandetidpunkten har kommenterats i avsnitt 7.7.1 och 8.1. 9.11Förslaget till lag om ändring i lagen om bank- och finansieringsrörelse I första stycket tredje punkten har hänvisningar till vissa be- stämmelser i aktiebolagslagen, lagen om ekonomiska föreningar, sparbankslagen och lagen om medlemsbanker tagits bort. Se kommentaren till 6 kap. 7 § under avsnitt 9.9. Ikraftträdandetidpunkten har kommenterats i avsnitt 7.7.1 och 8.1. 9.12Förslaget till lag om ändring i lagen om värdepappersmarknaden I första stycket tredje punkten har en hänvisning till 9 kap. 33 och 34 §§ aktiebolagslagen tagits bort. Dessa bestämmelser har före- slagits upphävda. Ikraftträdandetidpunkten har kommenterats i avsnitt 7.7.1 och 8.1. 9.13Förslaget till lag om ändring i revisorslagen Förslaget har behandlats i avsnitt 7.6.1. Bestämmelsen är ny och behandlar några situationer där revisorns tystnadsplikt bryts. Bestämmelserna gäller uppdrag i alla typer av företag och endast vid revision och andra lagstadgade uppdrag. I första stycket regleras en revisors skyldighet att på begäran lämna upplysning till polis och åklagare. Bestämmelsen har över- förts från flera lagar, bl.a. 9 kap. 46 § aktiebolagslagen och 8 kap. 16 § lagen om ekonomiska föreningar. Upplysningsskyldigheten gäller inte vid uppdrag som redo- visnings- och skatterådgivning eller i situationer när revisorn före- träder en klient i en rättslig fråga. I andra stycket regleras en revisors skyldighet att på eget initiativ lämna upplysningar till företagets ledning samt åklagare. En revisor har givetvis också en allmän skyldighet att lämna uppgifter till sin uppdragsgivare. Till skillnad från 9 kap. 42 § som innehåller en hel brottskatalog har revisorns underrättelse- och anmälningsplikt begränsats till att endast omfatta bestickning och mutbrott av tjänsteman eller förtroendevald i domstol eller offentlig förvaltning. Bestämmelsen i 9 kap. 42 § aktiebolagslagen reglerade endast brottsmisstankar riktade mot bolagets styrelseledamot eller den verkställande direktören. Utredningens förslag har i detta hänseen- de utvidgats till att omfatta samtliga inom ramen för uppdrags- tagarens verksamhet. Bestämmelserna gäller uppdrag i alla typer av företag. Detta innebär en utvidgning i förhållande till vad som gäller enligt 9 kap. 42–44 §§ aktiebolagslagen. De bestämmelserna har föreslagits upphävda. De uttalanden som gjordes i förarbetena när de bestämmelserna infördes bör dock i tillämpliga delar vara giltiga även enligt den nu föreslagna regleringen. I andra stycket har föreslagits att revisor inte ska lämna en underrättelse till företagets ledning, om en sådan anmälan skulle försvåra brottsutredningen. Det ankommer på revisorn att avgöra om uppgifter kan lämnas till exempelvis en styrelseledamot. Som regel bör revisorn samråda med åklagare om det kan finnas anledning att vänta med en underrättelse till företagets ledning. När utredningen kan försvåras ska en underrättelse lämnas. Enligt tredje stycket ska revisorn genast pröva om han eller hon ska avgå från sitt uppdrag. Hänsyn bör här tas till om det finns förutsättningar för genomförandet av en effektiv revision och betydelsen av att revisorn riskerar att försätta klienten i revisorsnöd. Är det fråga om misstanke mot en anställd, bör det inte finnas skäl att avgå . Är det å andra sidan fråga om en företagsledning som systematiskt ägnar sig åt brottslig verksamhet, bör revisorn inte låta uppdraget kvarstå. Om en förtida avgång skulle äventyra en brottsutredning, kan det finnas anledning att avvakta med avgången. Ikraftträdandetidpunkten har kommenterats i avsnitt 7.7.1 och 8.1. 9.14Förslaget till lag om ändring i lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter Paragrafen är ny. Bestämmelsen, som har behandlats i avsnitt 7.6.2, innebär skyldighet för näringsidkare att i allmän eller särskild själv- deklaration lämna uppgift om huruvida årsredovisningen granskas eller granskats av revisor samt om huruvida årsbokslutet upprättas eller upprättats med biträde av en uppdragstagare. Uppgift behöver endast lämnas beträffande uppdragstagare som hjälpt till med årsbokslut. Det innebär att uppgift inte behöver lämnas om företagets egna arbetstagare. Enligt 4 kap. 1 § ska självdeklarationer lämnas enligt fastställda formulär. Utrymme för uppgifter om revisorer och biträden kan lämpligen lämnas i formulären. Om uppgiftsskyldigheten inte fullgörs kan med stöd av 17 kap. 1 § utfärda kompletteringsföreläggande. Före- läggandet kan enligt 8 § samma kapitel förenas med vite, om det finns anledning att anta att det annars inte kommer att följas. Bestämmelsen utgör inte hinder för att på annat sätt inhämta och lagra uppgifter om revisorer och andra uppdrags- tagare. 9.15Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen Förslaget har behandlats i avsnitt 7.6.2. I paragrafen har ett nytt andra och tredje stycke införts. Andra stycket innehåller en utökad uppgiftsskyldighet för alla bokföringspliktiga utom dödsbon. Vilka som är bokföringspliktiga framgår av 2 kap. bokföringslagen (1999:1078). De uppgifter och handlingar som det kan bli aktuellt att efterfråga är sådana som avses i 19 kap. 2 § lagen om självdeklarationer och kontroll- uppgifter. Av tredje stycket följer att kan besluta att den utökade uppgiftsskyldigheten ska fullgöras vid ett möte mellan handläggare och den förelagde. Det ankommer på att bestämma tid och plats för mötet, t.ex. i företagets lokaler. Ett företag bör ges rimlig tid för att fullgöra uppgifts- skyldigheten. Några längre frister bör det dock med hänsyn till uppgiftsskyldighetens syfte inte bli tal om och verket bör vara restriktiv med att bevilja anstånd. Många små företag har inte något fast affärsställe och förvarar sina räkenskaper i företagsledarens hem. bör ta hänsyn till sådana omständigheter och i förekommande fall erbjuda lämplig plats där uppgiftsskyldigheten kan fullgöras. kan för att ta ett exempel erbjuda företaget att visa upp bokföringen vid möte på ett skattekontor. 9.16Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen Förslaget har behandlats i avsnitt 7.6.2. I paragrafen har ett nytt fjärde och femte stycke införts. Bestämmelserna är identiska med 3 kap. 5 § andra och tredje stycket taxeringslagen. Se vidare vad som sagts i kommentaren till dessa stycken. Såsom utredningen uttalar är de positiva effekterna för de företag som befrias från revisionsplikten väl belagda. De små företagen kommer att få frihet att välja de redovisnings- och revisionstjänster de behöver. Utbudet på marknaden av dessa tjänster kommer att bli mera varierat och priserna på tjänsterna lägre än . De svenska företagen kommer att bättre kunna hävda sig i kon- kurrensen med företag i länder där företagen har lägre kostnader för bl.a. revision. När det gäller de negativa effekterna däremot konstaterar utredningen att dessa är svåra att kvantifiera och de påstådda nackdelarna med ett slopande av revisionsplikten präglas mycket av den oro revisorerna känner inför utsikterna att förlora en mono- polställning och utsättas för en hård konkurrens på en marknad i snabb förändring. Vad gäller och Ekobrottsmyndig- heten, som pekar på möjligheten att skattefelet ökar och den ekonomiska brottsligheten breder ut sig om revisionsplikten slopas, anser utredningen att deras farhågor för ökat skattefusk och annan brottslighet är överdrivna. Utredningen anser att det mesta talar för att anlitande av duktiga konsulter och rådgivare är av betydligt större betydelse än revision. Man anser att det är mycket tveksamt att avskaffandet av revisionsplikten skulle ge några märkbara effekter för skatteintäkterna. Trots detta väljer utred- ningen att som man säger för säkerhets skull lägga fram förslag i skattelagstiftningen om åtgärder mot skattefel. De åtgärder som utredningen föreslår är för det första att företaget i sin självdeklaration ska lämna uppgift om det är underkastat lagstadgad revision samt, i förekommande fall, namn på auktoriserad redovisningskonsult eller revisor som biträtt vid upprättande av årsbokslut. En sådan uppgiftsskyldighet skall kunna förenas med vitesskyldighet. För det andra föreslås en utvidgad upplysningsskyldighet som innebär att under löpande beskattningsår ska kunna göra en allmän kontroll av företagens bokföring och annan räkenskapsinformation. Upplysningsskyldigheten kan fullgöras på ett skattekontor eller så kan bestämma att ett besök skall göras på företaget. Tanken är att ett föreläggande om att lämna information skall kunna ske med få dagars varsel och bör inte vara alltför frikostigt med att lämna anstånd. På det här sättet bör ett stort antal företag kunna föreläggas att visa upp sin bokföring i affärslokalerna eller i en viss dag. Det är tänkt att upplysningsskyldigheten ska kunna förenas med vite. Om företaget inte medverkar eller om lämnade uppgifter framstår som märkliga kan beslut fattas om andra utredningsinsatser, t.ex. taxeringsrevision och åtgärder enligt tvångsåtgärdslagen. Utredningen föreslår inte något undantag från upplysnings- skyldigheten för de företag som har kvalificerad revisor, men det sägs att av naturliga skäl kan endast förväntas förelägga sådana företag som har kvalificerad revisor eller anlitar auktoriserad redovisningskonsult när det finns skäl för detta. Mot den här bakgrunden ser vi att det finns en betydande risk för att de positiva effekterna av ett slopande av revisionsplikten går förlorade. De företagare som har revisionsplikt och som med utredningens förslag undantas från revisionsplikt kan skrämmas till att behålla den lagstadgade revisionen trots att det egentligen inte är den tjänsten företaget behöver. Att ett stort antal företagare med kort varsel kan komma att kallas till för att visa upp bokföring och annan räkenskapsinformation kan i sig upplevas som en osäkerhetsfaktor. Skulle tjänstemän sedan komma att anse att bokföringen ser märklig ut väntar eventuellt tvångsåtgärder. Det behövs inte särskilt mycket fantasi för att anta att företagare hellre väljer att betala för revision oavsett om den behövs eller inte. Enligt vår mening finns det inte heller något behov av att införa utvidgad upplysningsskyldighet då med gällande regelverk har goda kontrollmöjligheter. Såsom utredningen också framhåller finns således möjligheter för att kontrollera företagens räkenskaps- information under löpande beskattningsår. kan detta ske inom ramen för en taxeringsrevision. taxeringsrevision kan ta stora resurser i anspråk på grund av att det finns särskilda förfaranderegler kring revisionsinstitutet. Man hänvisar till ett uttalande i ett annat lagstiftningsärende där det sägs att en normal heltäckande taxeringsrevision av en restaurang binder upp en revisor i 30–. Utredningen menar att även om en taxeringsrevision kan begränsas förefaller det finnas behov av ett enklare, snabbare och effektivare förfarande. Vi anser att självfallet kan en taxeringsrevision begränsas. Den går att anpassa efter vad vill kontrollera. De för- faranderegler som omgärdar en taxeringsrevision är anpassade efter vad lagstiftaren tidigare ansett vara en rimlig avvägning mellan statens krav på effektiv skatteindrivning och de skattskyldigas rättssäkerhet. Att gå utanför förfarandereglerna för taxerings- revision leder till rättsosäkerhet samt riskerar leda till att de positiva effekterna av slopad revisionsplikt uteblir. Utredningens förslag i denna del bör därför inte genomföras. Det utvidgade uppgiftslämnandet för företagen, som utred- ningens förslag i dessa delar leder till, har inte behandlats i konse- kvensanalysen. Detta ser vi som en väsentlig brist då uppgifts- lämnandet leder till en avsevärd ökning av den administrativa regelbördan. Det utvidgade uppgiftslämnandet omfattar samtliga bokföringspliktiga företag, vilka enligt den företagsstatistik som utredningen presenterar kommer att gälla 1 500 000 företag. Detta förhållande är självfallet något som står i stark motsatsställning till regeringens uttalade ambition att sänka företagens administrativa kostnader. Såsom utredningen påvisar uppgår de nuvarande regelkostnaderna för revision för berörda företagen till /år. Det är därför självfallet synnerligen angeläget att den nya lagstiftningen får effekt möjligt i anslutning till att själva lagstiftnings- processen har genomförts. Enligt utredningens förslag ska lagstiftningen träda i kraft först . Detta trots att utredningen bedömer att lag- stiftningsprocessen kan vara färdig . De skäl som utredningen hänvisar till är att berörda aktiebolag och intressenter behöver för omställningen efter det lag- stiftningen antagits. Vi konstaterar att det för aktiebolagens och redovisningskonsulternas del i vart fall inte finns något sådant intresse och ifrågasätter de sakliga skäl som kan anses föreligga för att fördröja effekten av en regelkostnadsminskning med . Effekterna för revisorsbranschen belyses i utredningen och är enligt vår mening inte av sådant slag att hänvisning till upp- kommande omställningskrav skall behöva påverka bedömningen av när de nya bestämmelserna tidigast kan börja tillämpas. Det bör i sammanhanget också uppmärksammas att en minskad regelkostnad på /år inte utgör ett motsvarande intäktsbortfall för revisorsbranschen eftersom det förutses, på det sätt utredningen beskriver, att en från företagen behovsstyrd efterfrågan på frivillig revision till en icke obetydlig del kommer att avlösa nuvarande uppdrag. Vidare har, som vi noterar, revisorsbranschen redan nu börjat en omstrukturering för att kunna erbjuda andra tjänster som är anpassade till de förutsätt- ningar som gäller efter revisionspliktens avskaffande. Med en färdig lagstiftningsprocess skulle lagstiftningen kunna träda i kraft och därmed skulle rent tekniskt ett ikraftträdande kunna ske under pågående räkenskapsår för ett stort antal företag. En sådan regel har dock den nackdelen att, såsom också framhålls av utredningen, företag börjat sitt räkenskapsår med de revisionsregler som gäller enligt den gamla lagstiftningen för att därefter under löpande år ändra status. Det framstår därför som ändamålsenligt att de nya bestämmelserna börjar tillämpas första gången för de räkenskapsår som börjar närmast efter ikraftträdandet. Med hänsyn till den stora betydelse som ett slopande av revisionsplikten har för företagen förordar vi att datum för ikraftträdande flyttas fram än vad utredningen föreslagit, d. v. s. till . Regelkostnadsminskningen på 5,8 miljarder får därmed fullt genomslag för samtliga berörda företag senast vid utgången av . Utredningen anser att det inte är någon tvekan om att det krävs en bokföring av hög kvalitet för att beskattningsunderlaget ska bli korrekt och att det finns fördelar för att få bistånd av företagets revisor som saknar egna motiv för att undanhålla eller dölja omständigheter av betydelse för företagets beskattning. Vi instämmer till fullo i utredningens bedömning i denna del. Utredningens förslag till gränsvärde för revisionsplikt innebär att i ett slag försvinner revisionsplikten för 96–av de ca 260 000 aktiva aktiebolagen. Därutöver tillkommer att revisions- plikten i princip försvinner helt för övriga företagsformer. Utred- ningen påpekar att slopandet av revisionsplikten för små aktiebolag innebär en återgång till den ordning som gällde då det endast var revisionsplikt för större företag. Vi vill också i sammanhanget framhålla att kontrollverksamhet under de år som gått har anpassats till att det är revisionsplikt för aktiebolagsformen. Enligt vår uppfattning säger det sig självt att det inte bara går att ta bort revisionen utan att det får negativa effekter på den allmänna kvaliteten på företagens redovisningar. Redovisningsstandarden i mindre aktiebolag kommer i sådant fall att försämras med risk för att den kan hamna på den lägre nivå som redovisningsstandarden har i företagsformen enskild näringsverksamhet. Vi vill påstå att om inga åtgärder görs kommer reformen med slopad revisionsplikt oundvikligen medföra en ökning av såväl medvetna som omedvetna fel i företagens räkenskaper och därmed kommer också felen i deklarationerna att öka. Det redan alltför stora skattefelet på uppskattade dryga 130 miljarder kommer alltså att öka. Utredningen har i uppdrag att lägga fram ett balanserat förslag för beskattningsunderlaget. Den viktiga frågan blir då vilket värde revisionsplikten har för beskattningsunderlaget. Utredningen har i denna fråga inte funnit undersökningar som kvantifierar detta värde. Utredningen har dock ansett att revisionen innebär att det blir mera rätt från början och i det fall det finns kvarstående felaktigheter av en viss grad ska revisorn rapportera om detta genom en anmärkning i revisionsberättelsen. En sådan s.k. oren revisionsberättelse ska revisorn i vissa fall skicka en kopia av till . Utredningen har gjort bedömningen att revisions- effekten av att det blir rätt från början är av betydligt större nytta för än den nytta har av informationen i orena revisionsberättelser. Vi delar Utredningens uppfattning i denna fråga. Vi delar däremot inte Utredningens uppfattning att skatteintäkterna inte torde påverkas märkbart om revisionsplikten avskaffas i små företag. Vår uppfattning är att Utredningen har underskattat revisionens betydelse för att det blir mera rätt från början. Fel som inte rättas i redovisningen följer med in i deklarationen eftersom redovisningen ligger till grund för beskatt- ningen. är inte dimensionerat för att upptäcka, utreda och rätta ett stort antal fel i efterhand utan är starkt beroende av att den stora mängden deklarationer är så rätt som möjligt redan från början. Att rätta fel i efterhand är dyrt, inte bara för utan även för företagen och för samhället i övrigt. Om revisionen försvinner kommer mängden felaktigheter att öka och får välja mellan att låta dessa felaktigheter passera eller att ta resurser i anspråk från annan granskning. Det handlar i sistnämnda fall om att måste minska sin ambition att åtgärda sådant skatteundandragande som är svår eller rent av omöjlig för en företagsrevisor att upptäcka. Vår uppfattning är att det inte går att kompensera revisionens avskaffande med en ökad traditionell skattekontroll och detta oav- sett hur mycket resurser som skulle tillföras för en sådan kontroll. Ett avskaffande av revisionsplikten måste istället bygga på att det ändå på annat sätt säkerställs att företagen generellt kommer att hålla en hög standard på sin redovisning och att effekten av reformen inte leder till ett ökat skattefel. Många företag som slipper revisionsplikten kan med egna resurser givetvis ändå ha en bra redovisning. Många andra företag kommer också att välja frivillig revision och/eller anlita kvalificerad redovisningshjälp, t.ex. en auktoriserad redovisningskonsult. Eftersom ett mycket stort antal företag inte kommer att ha en revisor eller anlita en auktoriserad redovisningskonsult kommer dessa företag i stor utsträckning att föra sina räkenskaper utan hjälp eller insyn av en externt ansvarstagande person. Vi menar att i denna grupp av företag kommer redovisningen därmed att försämras och detta kommer i sin tur att medföra att felen i deklarationerna kommer att öka. För att ska kunna granska företag med någon frekvens krävs att det införs nya verktyg som gör att kan genomföra många och förhållandevis enkla kontroller av att företagen har en god ordning på sina räkenskaper och därmed har förutsättningar att på ett korrekt sätt fullgöra sin deklarationsskyldighet. Vi är därför positiva till att Utredningen uttalar att det finns goda skäl att införa en allmän bokföringskontroll. Vi menar att ett sådant nytt skisserat verktyg har stor potential att i ett brett perspektiv upprätthålla och även förbättra redovisningsstandarden i mindre företag. Vi anser att det är angeläget att en allmän bokföringskontroll införs senast med att reformen med avskaffad revisionsplikt träder i kraft. Den av Utredningen föreslagna utvidgade uppgiftsskyldig- heten i taxeringslagen är ett nytt verktyg som kan använda för kontroll av underlag finns för uppgiftsskyldigheten. Vi är positiva till detta förslag som framgent kan finnas vid sidan om en allmän bokföringskontroll. Därutöver anser vi att det är nödvändigt att får resursförstärkning för att kunna svara upp mot bortfallet av det värde som revisionsplikten innebär för beskattningsunder- laget. Hur stor resursförstärkning som behöver är inte möjlig att ta ställning då vi inte ser helheten av reformen. Utan tvekan innebär reformen avsevärda kostnader för och som inte i något fall kommer att understiga , eller motsvarande ca 160 årsarbetskrafter. I frågan om gränsvärdet för revisionsplikten anser vi att den positiva effekten av revisionen för beskattningsunderlaget är sådan att det inte är möjligt att i ett enda slag avskaffa revisionsplikten upp till den maximala EU-gräns som Utredningen föreslår. Vi anser att ett avskaffande av revisionsplikten måste inledas med ett lågt gränsvärde. Om en utvärdering utvisar att de negativa konse- kvenserna är hanterbara kan därefter ytterligare steg tas. Redan det gränsvärde som utredningen pekar på som det absolut lägsta möjliga vid en reform – dvs. 3 anställa, omsättning 3 miljoner och tillgångar 1,5 miljoner – ger för en mycket stor effekt