sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — Den första gemensamma kursen ska också för elever på yrkesprogram förbereda för yrkeslivet och för elever på hög- skoleförberedande program ge en god grund för de fortsatta studierna i svenska på programmet. Det sistnämnda syftet gäller även för de elever på yrkesprogram som läser också den andra kursen (Svenska 2). Innehållet i den första gemensamma kursen ska främst fokusera på läsning och skrivning samt tal. Läsningen ska omfatta såväl facklitteratur som skönlitteratur. Kursen ska också stimulera eleverna till fortsatt läsning av skönlitteratur. Skrivningen bör bland annat anknyta till läsningen, men också fokusera på språkriktighet. Den muntliga delen bör främst fokusera på träning i att uttrycka sig inför en grupp människor. På yrkesprogrammen kan kursinnehållet till viss del anknyta till respektive programs karaktär, men detta ska inte behöva vara obligatoriskt att göra. Jag uppfattar att dagens krav på infärgning ofta blir slag i luften. När det upplevs som relevant och lämpligt att koppla utformningen av innehållet i den första kursen i svenska till innehållet i programmet bör så ske, men om sådana naturliga kopplingar saknas kan läraren/skolan avstå från detta. Det är viktigt att det finns en överensstämmelse mellan de nationella proven för kursen och det faktiska innehållet av under- visningen i kursen. Av bland annat detta skäl finns det behov av att beskrivningen av det centrala innehållet för denna kurs i ämnes- planen i svenska blir tydlig. bör också behandla denna Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar problematik i det stödmaterial som jag föreslår ska utarbetas som komplement till ämnesplanerna, se avsnitt 5.16. Den andra kursen på 100 poäng (Svenska 2) bygger vidare på den första kursen. Denna kurs syftar till att förbereda eleverna för högskolestudier. Den är också ett krav för grundläggande hög- skolebehörighet. Jag föreslår att den ska vara obligatorisk på de högskoleförberedande programmen och alltid ska erbjudas inom ramen för det individuella valet och/eller som utökat program på yrkesprogrammen. Den andra kursen kan bli obligatorisk på vissa yrkesprogram. Jag har ovan redogjort för några program, där jag kan tänka mig att så blir fallet. Den fortsatta beredningen av i samverkan med avnämarna får avgöra på vilka program den andra kursen ska ingå. Innehållet i den andra kursen är också fokuserat på läsning, skrivning och tal. Läsningen ska omfatta såväl fack- som skönlitte- ratur. Nivån ska dock vara högre när det gäller lästa texters svårighetsgrad och omfattning, formella krav på språkriktighet samt komplexiteten i muntlig framställning. En viktig beståndsdel ska vara träning i formellt skrivande, inte minst som förberedelse för högskolestudier. Även inslag av litteraturkunskap och av gram- matik ska förekomma. Eleverna ska också tränas i att använda moderna IT-baserade media. Den tredje kursen på 100 poäng (Svenska 3) bygger vidare på den andra kursen. Denna kurs syftar till att fördjupa högskoleförbe- redelsen. Också den är ett krav för grundläggande högskole- behörighet. Jag föreslår att den ska vara obligatorisk på de hög- skoleförberedande programmen och att den alltid ska erbjudas som individuellt val och/eller utökat program på yrkesprogrammen. Denna kurs innehåller textanalys, litteraturvetenskap och fort- satt träning i formellt skrivande. I kursen ska eleverna också tränas i att kunna läsa större textmängder, både facklitteratur och skönlitteratur, och hantera dessa på ett självständigt sätt som en förberedelse för högskolestudier. Kursen innebär också fördjup- ning i retorik. Kursen bör även ha inslag av språkvetenskap – såsom språksociologi, språkhistoria och grammatik. Även filmkunskap och andra inslag av bildmedia bör förekomma i kursen. Det faktum att svenska/svenska som andraspråk får ett ökat obligatoriskt utrymme på de högskoleförberedande programmen och att en högre nivå än kommer att krävas för grundläggande högskolebehörighet bör innebära att studenterna kommer bättre förberedda än till högskolestudier. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Utöver dessa tre kurser som bygger på varandra och som ska läsas i nummerordning, samt som i enlighet med nuvarande ämnesindelning ska finnas både i ämnet svenska och i ämnet svenska som andraspråk, bör det finnas fördjupningskurser i ämnet svenska. Jag har föreslagit att en kurs i litteraturvetenskap ska vara obligatorisk på inriktningen Kultur på Programmet för Estetik och Humaniora som jag behandlar i avsnitt 5.9.6. På andra inriktningar och program kan den kursen erbjudas som så kallad programför- djupning och/eller som individuellt val. Det bör också finnas en kurs som är inriktad på fördjupning i skrivande, som kan erbjudas på motsvarande sätt. Eventuellt kan fortsatta beredning komma att visa att specialiserade fördjupningskurser, i exempelvis litteraturvetenskap, ibland bör utformas inom ramen för ett nytt ämne i stället för inom ämnet svenska. Även på vissa yrkesprogram kan det vara lämpligt att skapa fördjupningskurser, som inriktar sig mot karaktären för program- met. Sådana kurser av språklig karaktär kan också skapas inom ramen för dessa programs karaktärsämnen. I bilaga 9 redovisas ett exempel på hur en ämnesplan i svenska kan utformas. Jag anser att för att ytterligare förstärka tydligheten i ämnesplanerna bör utarbeta stödmaterial till varje ämnesplan. Jag behandlar detta närmare i avsnitt 5.16. Den första kursen på 100 poäng (Engelska 5) föreslår jag ska vara obligatorisk på alla program. Denna kurs bygger vidare på grund- skolans engelskämne och utgör steg 5 i den skala som används för språkutbildning i svensk grundskola och gymnasieskola. Denna kurs intar samma plats i stegsystemet som dagens Engelska A. En vanlig uppfattning bland lärare och elever är att dagens Engelska A upplevs som att den inte bygger vidare från grund- skolans nivå, utan känns som en upprepning av undervisningen i engelska i årskurs 9. De elever som läser även Engelska B uppfattar att det stora kvalitativa språnget tas när de påbörjar denna kurs, som ofta upplevs som ganska svår. De experter på ämnet engelska som utredningen har samrått med har framhållit att utformningen av undervisningen, och i praktiken även nivån på kursen, skiljer sig åt i hög grad mellan olika skolor och olika lärare när det gäller Engelska A. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar annat bero på att elevernas förkunskaper varierar kraftigt. Många elever kommer till gymnasieskolan med mycket goda kunskaper i engelska, medan vissa elever med nöd och näppe har klarat kraven för godkänt i . Det finns ganska många elever, främst på yrkesförberedande program, som att döma av resultaten på de nationella proven har svårigheter att nå kravnivån för Engelska A. Främst gäller detta förmågan att skriva och att förstå, medan för- mågan att tala tycks ligga på en högre nivå att döma av prov- resultaten.TPF10FPT Det finns också en annan kritik mot undervisningen i Engelska A, som går ut på att den i alltför liten utsträckning tar sin utgångs- punkt i de program som eleverna går på. Jag har av dessa skäl övervägt att föreslå att det ska finnas olika första kurser i engelska för yrkesprogram och högskoleförberedande program. Jag har dock kommit fram till att inte göra det. Jag baserar mitt ställnings- tagande på följande analys: –Det bästa argumentet för att ha olika kurser på olika program tycks mig vara det som går ut på att elevernas förkunskaper från är så olika att de borde få studera vidare på olika nivåer i gymnasieskolan. Detta skulle dock innebära att engelska måste brytas ut från systemet med sju steg som används för språkundervisning i , ett system som jag anser har många fördelar. –En förändring skulle också betyda svårigheter för de elever på yrkesprogram, som för att uppnå grundläggande högskole- behörighet väljer att läsa den andra kursen i engelska (steg 6). Om den första kursen för de eleverna skulle ligga på en lägre nivå än för eleverna på högskoleförberedande program måste de erbjudas någon form av brygga eller tilläggskurs för att uppnå rätt nivå för att påbörja den andra kursen. –För vissa yrkesprogram bedömer jag det som nödvändigt att eleverna inom ramen för den första kursen uppnår en lika hög nivå, som eleverna på de högskoleförberedande programmen. Därför vore det inte lämpligt att utforma den första kursen på en viss nivå för de högskoleförberedande programmen och en 10TP PT På de yrkesförberedande programmen varierar andelen med betyget Icke godkänt på delar- na för skrivförmåga samt läs- och hörförståelse på nationella provet i Engelska A mellan med ett genomsnitt på . Motsvarande resultat för Natur- vetenskapsprogrammet och Samhällsvetenskapsprogrammet är från . Källa: – – Gymnasieskolan, kursprov i Engelska A, vt 07. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar annan för alla yrkesprogram. Att ha olika nivå på den första engelskkursen för olika yrkesprogram förefaller mig inte heller lämpligt, eftersom det skulle vara oerhört svårt att avgöra vilka yrkesprogram som skulle ha en kurs på högre nivå och vilka som skulle ha en på lägre nivå. –Alternativet att ha olika kurser på samma nivå för olika program har inte förordats av någon av de experter utredningen har träffat. De har alla ansett att det viktiga i lärandet i ett främ- mande språk, på den relativt grundläggande nivå det här handlar om, är elevernas allmänna förmåga att förstå och att kommu- nicera. Detta gäller särskilt om kursen bland annat ska ha karaktären av att förbereda för ett liv som fungerande sam- hällsmedborgare. -När det gäller vilket ordförråd som ska användas i den första kursen framhåller experterna att det främst bör röra sig om ett vardagligt sådant. Utöver detta kan det finnas god anledning att även anknyta till programmets karaktär i den mån det exempelvis finns ett centralt ordförråd för ett visst yrkes- område. Men detta bör inte föranleda att man inrättar olika kurser för olika program. –Det kan däremot finnas anledning att i jämförelse med kurs- planen för dagens Engelska A försöka att skriva en tydligare ämnesplan för ämnet engelska. Inom den första gemensamma kursen kan betoningen av olika färdigheter, enligt de experter i engelska utredningen samrått med, variera beroende på om undervisningen utöver att förbereda för ett liv som fungerande samhällsmedborgare främst ska ta sikte på att förbereda för ett yrke eller för högskolestudier. Eleverna på de program, där även den andra kursen är obligatorisk, bör förberedas för den genom att tränas i att skriva med god språkriktighet och att läsa större textmängder. Denna förberedelse bör även de elever från övriga program, som väljer att läsa den andra kursen få. Det stora nivåsprång som många elever upplever mellan Engelska A och Engelska B är olyckligt och bör undvikas i det nya systemet. Den andra kursen på 100 poäng (Engelska 6) motsvarar steg 6 i systemet med sju steg som används för språkundervisning i . Jag föreslår att den ska vara obligatorisk på alla högskoleförbe- redande program. Eleverna på yrkesprogram ska alltid erbjudas Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar denna kurs inom ramen för individuellt val och/eller som utökat program. Den andra kursen kan bli obligatorisk på vissa yrkes- program om den i den fortsatta beredningen av i samverkan med avnämarna anses utgöra en viktig del av karaktären på dessa program. Kursen motsvarar till art och nivå dagens Engelska B, som allmänt upplevs som en väl fungerande kurs. En nyhet jämfört med dagens system är att jag bedömer att denna andra kurs i engelska bör krävas för grundläggande hög- skolebehörighet (se vidare avsnitt 5.16.5). Bakgrunden till detta är att det är regel snarare än undantag att högskolestudier i omfattar kurslitteratur på engelska. Att kunna läsa relativt avance- rade och långa texter på engelska är därför , i högre grad än det har varit tidigare, en förutsättning för att klara av studier på högskola och universitet. Elever som i gymnasieskolan endast har läst Engelska A, särskilt om de endast har fått betyget Godkänt, bedöms i allmänhet inte ha den förmågan.TPF11FPT Den tredje kursen på 100 poäng (Engelska 7) utgör det högsta steget, steg 7, i systemet som används för språkundervisning i grund- och gymnasieskolan. Jag föreslår att den ska vara valbar inom ramen för individuellt val och/eller programfördjupning på alla högskoleförberedande program. Den motsvarar i stort sett dagens Engelska C. Den nya tredje kursens funktion bör vara att ytterligare förbereda eleverna för studier på högskolenivå. Den bör därför i hög grad koncentreras på att utveckla elevernas förmåga att läsa längre och mer komplicerade texter samt deras förmåga att skriva utredande. Denna högskoleförberedande funktion bör betonas i jämförelse med dagens kurs Engelska C. Utöver dessa tre kurser kan det finnas anledning att i det fortsatta arbetet överväga om det för vissa yrkesprogram bör finnas programspecifika fördjupningskurser i engelska. Sådana kurser kan vara antingen valbara inom ramen för programfördjupning eller ingå som obligatorium på vissa inriktningar eller yrkesutgångar. Ventil från behörighetskrav till gymnasieskolan I avsnitt 5.14 föreslår jag att det ska skapas en ventil från det generella kravet på godkänt betyg i engelska från för behörighet till gymnasieskolan. Ventilen ska gälla elever som av 11TP PT Se t.ex. och (2007), Samband mellan betyg och prestationer i hög- skolan. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar särskilda skäl inte har haft möjlighet att nå mål i engelska, men som i övrigt bedöms ha goda förutsättningar att framgångsrikt genomföra sökt gymnasieutbildning. De elever jag har haft i åtanke är sådana som invandrat till och som inte har haft möjlighet att över huvud taget eller endast i begränsad utsträckning läsa engelska i hemlandet, men som har goda kunskaper inom andra skolämnen inklusive svenska som andraspråk. De elever som tas in på ett program genom denna ventil ska i ett åtgärdsprogram garanteras stöd. Detta stöd bör till stor del vara inriktat på att utveckla elevernas kunskaper i engelska. Den undervisning de får i engelska bör vara individuellt utformad och utgå från elevernas förkunskaper. Målsättningen bör vara att de når den nivå i engelska som utgör examenskrav för programmetTPF12FPT. Om inte detta lyckas bör det sekundära målet vara att de når så långt att de framgångsrikt vid utbildningens slut kan genomföra en så kallad examensuppgift (se avsnitt 5.12.5). Dagens kärnämneskurs Matematik A har visat sig fungera mindre bra på många av gymnasieskolans program, särskilt inom yrkes- utbildningen. Detta har jag berört i avsnitt 4.3 och det är särskilt tydligt när man studerar resultaten på det nationella provet i Matematik A. Det som framför allt har kritiserats är att mate- matiken tar sin utgångspunkt i det akademiska, när det finns så mycket matematik med en tydlig yrkeskoppling. I dagens gymnasieskola betonas att den inledande matematik- kursen ska vara densamma på alla program. Innehållet kan och ska, enligt bland annat programmålen, dock präglas av det program eleven följer. Detta har inte fungerat som det var tänkt. öppnar mina direktiv för en annan lösning. Gymnasiegemensamma ämnen, de tidigare kärnämnena, kan, enligt direktiven, variera i såväl innehåll som omfattning. För svenska/svenska som andraspråk och engelska har jag föreslagit variationer när det gäller omfattningen i olika program. För matematik anser jag att det också är innehållet som ska variera mellan olika program. 12TP PT Vilket innebär Engelska 5 (första kursen) på alla yrkesprogram och Engelska 6 (andra kursen) på alla högskoleförberedande program. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Den inledande kursen – Matematik 1 Det är min uppfattning att gymnasieskolan ska innehålla ett matematikämne med olika inledande kurser för olika program. Detta tas också upp i bilaga 7 från Idégruppen för kursplane- utveckling i matematik (IKUM). Samtliga inledande kurser ska omfatta 100 poäng och bygga på nivå. De 100 in- ledande poängen ska, enligt min uppfattning, skilja sig åt till sitt matematiska innehåll men alla kurserna ska ligga på samma nivå. Samtliga kurser ska också ge grundläggande högskolebehörighet. Det ska finnas två olika sorters matematikkurser för de högskole- förberedande programmen och ett antal olika kurser för yrkes- programmen. För Programmet för Naturvetenskap (se programförslag i avsnitt 5.9.8) och Programmet för Teknik (se programförslag i avsnitt 5.9.9) ska det finnas en inledande matematikkurs som för- bereder väl för fortsatta matematikstudier och introducerar den matematik som behövs för de naturvetenskapliga och tekniska ämnena. För Programmet för Ekonomi (se programförslag i av- snitt 5.9.5), Programmet för Estetik och Humaniora (se program- förslag i avsnitt 5.9.6) samt Programmet för Samhällsvetenskap och Media (se programförslag i avsnitt 5.9.7) ska det finnas en inledande matematikkurs som bl.a. betonar ett statistikinnehåll. För yrkesprogrammen ska det finnas ett antal inledande mate- matikkurser. Jag tar inte ställning till vilka de ska vara inom ramen för utredningen, utan lämnar denna fråga till fortsatta beredning. För vissa av yrkesprogrammen bedömer jag att den inledande matematikkursen kan komma att vara den som gäller på något av de högskoleförberedande programmen. Enligt de högskolekontakter utredningen har tagit räcker det med 100 poäng matematik för grundläggande högskolebehörighet. Det finns flera utbildningar inom högskola och universitet som inte ställer högre krav på matematisk kompetens än så. Dessutom är matematik det ämne som det oftast ställs krav på för den sär- skilda högskolebehörigheten. Det innebär att högskoleutbildningar som kräver mer kunskap i matematik än den inledande kursen (Matematik 1) kommer att ställa behörighetskrav på Matematik 2 eller högre. Därför anser jag att det är oproblematiskt att endast kräva Matematik 1 för den grundläggande högskolebehörigheten. Här finns också en skillnad mellan ämnena svenska/svenska som andraspråk och engelska å ena sidan och matematik å den andra. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Svenska/svenska som andraspråk och engelska finns mer sällan med som krav för särskild högskolebehörighet jämfört med matematik. Därför blir dessa ämnen viktigare att reglera i den grundläggande högskolebehörigheten. Det är också, med de krav som ställs på alla studenter om formellt skrivande och förmågan att läsa större mängder text, lätt att motivera varför goda språkkunskaper i såväl svenska som engelska är av största vikt för alla typer av högskole- studier. När det gäller matematik uppnås den matematiska kompe- tens, som behövs för ganska många utbildningar på högskola och universitet, enligt min uppfattning, genom den första kursen. Resterande kurser – Matematik 2–5 och fördjupningskurser Den andra och den tredje kursen ska, enligt min bedömning, omfatta 100 poäng vardera och finnas i två olika varianter. En variant gäller för Programmet för Naturvetenskap och Programmet för Teknik. På båda dessa program föreslår jag att kurs 2 och 3 är obligatoriska. Den andra varianten gäller för Programmet för Eko- nomi, Programmet för Estetik och Humaniora samt Programmet för Samhällsvetenskap och Media. Kurs 2 föreslår jag ska vara obligatorisk på alla dessa tre program, medan kurs 3 ska vara det på en av inriktningarna på Programmet för Ekonomi. I övrigt är den tredje kursen valbar som programfördjupning eller individuellt val på alla de tre sistnämnda programmen. Den första varianten av dessa kurser förbereder för fortsatta matematikstudier och inriktas mot naturvetenskapliga och tekniska tillämpningar. Den andra varianten förbereder för vidare studier inom samhällsvetenskap och humaniora, kurs 3 kommer troligen att krävas för vissa ekonomiska högskoleutbildningar. Matematik 4 och Matematik 5 anser jag ska omfatta 100 poäng vardera och finnas i en variant. Dessa kurser förbereder för vidare studier inom matematik, naturvetenskap och teknik. Utöver dessa fem kurser som bygger på varandra bör det troligen finnas för- djupningskurser inom olika delar av matematiken. Dessa lämnar jag åt att bereda. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Nivån på det nya matematikämnet Eftersom en utgångspunkt är att den inledande kursen ska bygga på nivå, föreslår jag att nivån på den första kursen ska höjas jämfört med dagens Matematik A. Det bidrar till att hela matematikämnets nivå kommer att höjas jämfört med . Det sker dels genom den högre utgångsnivån på den första kursen, dels genom att jag föreslår att matematikämnet ska öka i omfattning jämfört med dagens kurser. Dagens kurser Matematik A–E om- fattar 400 poäng. De nya kurserna Matematik 1–5 kommer, enligt mina förslag, att omfatta 500 poäng. Innehållet i de nya kurserna ska, enligt min uppfattning, ses över. Det finns ingenting som säger att deras innehåll kommer att motsvara dagens innehåll eller att det kommer att fördelas på samma sätt mellan kurserna. Även en översyn av matematikämnets innehåll och dess fördelning mellan kurserna behöver ingå i fortsatta beredning. Detta behov av översyn lyfts även av Idégruppen för kursplaneutveckling i matematik (IKUM), se bilaga 7. Matematiken i och i gymnasieskolan Matematik är ett av de ämnen som borde ha en tydlig progression från till gymnasieskolan. brister den progres- sionen delvis i och med att dagens kurs Matematik A i vissa delar upprepar matematik. Enligt mina förslag om olika inledande kurser för olika program, och med utgångspunkten att samtliga av dessa ska bygga vidare på nivå, kommer progressionen mellan och gymnasieskolan att tydlig- göras. Jag har också blivit uppmärksammad på att matematik behöver ses över. Det ingår inte i min utredning att hantera problematik, men en del av de brister elever uppvisar i matematik inom gymnasieskolan utgår från en bristfällig grundskoleutbildning. Som jag beskriver i avsnitt 4.12.2 visar de nationella ämnesproven att resultaten i matematik försämras i . Detta är en signal om att undervisningen i ämnet matematik behöver uppmärksammas och reformeras i . Även frågor om samverkan mellan och gymnasie- skolan, men också mellan gymnasieskolan och högskolesektorn samt andra frågor som berör ett reformerat matematikämne hante- Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar ras av IKUM i bilaga 7. Jag bedömer att det är av stor vikt att se över matematikämnet ur ett helhetsperspektiv för att komma tillrätta med ämnets problem. Historia, religionskunskap och samhällskunskap Syftet med att alla gymnasieelever ska läsa svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik är flerfaldigt. Dessa ämnen behövs som förberedelse för såväl yrke och högskolestudier som för ett liv som samhällsmedborgare. Att alla elever ska studera historia, religionskunskap och samhällskunskap är däremot i första hand föranlett av det sistnämnda uppdraget, att förbereda dem för ett aktivt deltagande i samhällslivet. Jag föreslår att de tre ämnena får följande utformning: Historia: På alla yrkesprogram föreslår jag att eleverna ska läsa en kurs omfattande 50 poäng. Jag föreslår att kursen ska ha en tydlig tyngdpunkt historia fram till nutid med utgångspunkt i den industriella revolutionen, och framväxandet av de stora ideologierna under 1700- och 1800- talen. På alla högskoleförberedande program, utom Programmet för Teknik, föreslår jag att eleverna ska läsa en kurs omfattande 100 poäng. På Programmet för Teknik ingår i stället femtiopoängs- kursen som också gäller för yrkesprogrammen. I hundrapoängs- kursen ingår denna femtiopoängskurs. (Den resterande kursdelen på 50 poäng kan erbjudas elever på yrkesprogram och Programmet för Teknik som individuellt val.) Jag vill betona att det för de högskoleförberedande programmen inte rör sig om två kurser på vardera 50 poäng, utan om en kurs på 100 poäng. Det finns tydliga fördelar med att kunna läsa 100 poäng i ett sammanhang.