sou · GVB390 · 2008-01-01 00:00:00 — Även an- delen domar på livstids fängelse för mord har, som vi har redovisat i kap. 5, ökat fram till . dömdes i genomsnitt omkring tio personer till livstids fängelse, medan antalet legat omkring 15 till 20 . Såsom vi har redovisat i kap. 5 kan utvecklingen när det gäller rubricering och straffmätning för dödligt våld knappast förklaras med att brottsligheten skulle ha blivit grövre eller mera svårartad. Det kan i stället antas att domstolarna numera generellt ser sträng- are på dödligt våld i förhållande till tidigare. har i sin dom (NJA 2007 s. 194) slagit fast att livstidsstraffet bör vara förbehållet de allvarligaste fallen av mordTPF1FPT. I domskälen tar fasta på dels att den faktiska verkställighetstiden av fängelse på livstid har ökat kraftigt sedan tillkomst, dels att det förhållandet att en gärning rub- riceras som mord redan utgör en kvalificering så till vida att brottet inte har bedömts vara mindre allvarligt. Med hänsyn till det anförda och till att mord avser fall av uppsåtligt dödande som inte rubriceras som dråp därför att de inte är mindre grova brott bör vid straffmätningen för mord livstidsstraffet förbehållas de allvarligaste fallen. Uttalandet får tolkas så att de försvårande omständigheter som kan föreligga i ett fall av uppsåtligt dödande till viss del får anses beaktade genom att brottet rubriceras mord och inte dråp samt att det där- utöver måste finnas ett ganska betydande mått av försvårande om- ständigheter för att välja livstids fängelse i stället för ett tidsbestämt straff, eftersom livstidsstraffet numera innefattar en så hög grad av stränghet. I det aktuella avgörandet konstaterade , så- som domen får uppfattas, att det förelåg försvårande omständig- heter i och för sig, nämligen att brottet hade begåtts med kniv mot en skyddslös närstående i hennes bostad. Domen kan knappast tolkas så att domstolen ansåg att dessa omständigheter hade beaktats fullt 1TP PT Se avsnitt 2.4.2 och bilaga 4. ut genom rubriceringen av brottet. fann emel- lertid att omständigheterna inte var tillräckligt graverande för att bestämma påföljden till livstids fängelse. Därvid fanns inte något annat alternativ enligt nuvarande lagstiftning än att låta straffet stanna vid fängelse . En konsekvens av detta blev alltså att de försvårande omständigheter som förelåg i målet inte kunde beaktas inom ramen för straffskalan för mord. En skärpt syn på allvarliga våldsbrott I utredningens ursprungliga direktiv anges att samhällsutvecklingen medför förändringar i synen på olika brotts straffvärde, och att detta motiverar en skärpt syn på allvarliga våldsbrott. Vi avser att i vårt slutbetänkande närmare utveckla de skäl som kan anföras för en sådan skärpt syn. I detta sammanhang kan dock följande fram- hållas. Mycket talar för att acceptansen för våld har minskat i samhället. Detta avspeglar sig bl.a. i en ökad benägenhet att anmäla våldsbrott till polisen. I takt med ett ökat välstånd i samhället kan således antas att våldsbrott betraktas som ett större hot mot den enskilde, sett i förhållande till t.ex. de rena förmögenhetsbrotten. Således kan antas att det för de allra flesta människor numera är lättare både att bära och att skydda sig emot en ekonomisk skada på grund av brott. Denna utveckling framhålls redan i betän- kande.TPF2FPT Våldsbrotten däremot kan, mot bakgrund bl.a. av att fler människor numera lever i större städer med den anonymitet som detta medför, tänkas framstå som både ett större reellt hot och mer skrämmande. En minskad acceptans för våld i samhället ligger också i linje med en samhällelig utveckling som innebär att individens rättigheter har förstärkts i förhållande till kollektiva intressen. En tidigare hierarkisk samhällsordning har ersatts av ett synsätt som utgår från alla män- niskors lika värde och respekt för individen. Det torde vara en allmän uppfattning att våld aldrig kan accepteras som en metod för att upprätthålla en över- och underordning i samhället. Det är alltså främst en minskad acceptans för våld som kan moti- vera en skärpt syn på allvarliga våldsbrott i lagstiftningen. Varken brottsutvecklingen när det gäller dödligt våld eller någon förändring 2TP PT SOU 1986:14 s. 138. av brottslighetens karaktär är sådan att den enligt vår mening i sig kan motivera en skärpning av straffen för mord. Inte heller kan en skärpning av straffet för mord motiveras ut- ifrån att en sådan skulle kunna fylla en direkt brottsförebyggande funktion. Med direkt funktion menar vi då att en höjd straffnivå skulle verka avskräckande för en potentiell gärningsman eller att åter- fall i liknande brott skulle minska genom en längre tids verkställig- het i som döms för mord. Både med hänsyn till det förhållandevis ringa antalet fall av mord i och den redan höga straffnivån, torde en ytterligare höjning kunna ha en utom- ordentligt liten direkt betydelse från brottsförebyggande synpunkt. Däremot är det tänkbart att en höjd straffnivå indirekt skulle kunna fylla en preventiv funktion. Således kan en sådan höjning, såsom en markering av samhällets avståndstagande från allvarliga våldsbrott, bekräfta och ytterligare förstärka en negativ attityd till sådan brottslighet. En höjd straffnivå kan också ge en signal till myndigheter och andra aktörer i samhället att prioritera åtgärder som syftar till att förebygga och bekämpa allvarliga våldsbrott. Det måste dock framhållas att en sådan effekt är mycket svår att påvisa i praktiken och att den därför inte ensam bör läggas till grund för en straffskärpning. Av proportionalitetsprincipen följer att straffen för olika gär- ningar bör stå i proportion till hur förkastlig respektive gärning kan betraktas. Detta innebär att straffskalorna efter hand måste anpassas till sådana förändringar av värderingarna i samhället som har beskri- vits ovan. Straffskalan och straffmätningen för mord har betydelse i två hän- seenden när det gäller att markera samhällets syn på allvarliga vålds- brott, dels för att tydliggöra brottets allvar som sådant, dels för att slå fast en högsta straffnivå för de allvarliga våldsbrotten, till vilken nivå straffen för de övriga våldsbrotten i enlighet med proportiona- litetsprincipen har att förhålla sig. En minskad acceptans för våld i samhället har lett till ett behov av att markera en strängare syn på allvarliga våldsbrott, av vilka mord utgör det grövsta. Straffskalan för mord, som inte har ändrats sedan trädde kraft , är emellertid så utformad att den endast innehåller två steg, fängelse eller på livstid. inneburit att en höjd straffnivå endast har kunnat åstadkommas genom att i ökad utsträckning döma till livstids fängelse. En utveckling i denna riktning har redan pågått i praxis . har alltså en allt större andel av dem som dömts för mord ådömts livstids fängelse. har antalet domar för mord ökat i förhållande till antalet domar för dråp, trots att det dödliga våldet totalt sett inte har ökat. Detta talar för att dom- stolarna redan har anlagt en generellt strängare syn på dödligt våld. Utvecklingen mot ett ökat antal livstidsstraff för mord har emel- lertid brutits genom Högsta domstolens dom . Domen, som tar sin utgångspunkt i den numera avsevärda skill- naden i stränghet mellan å ena sidan fängelse och å andra sidan fängelse på livstid, innebär att det måste föreligga försvårande omständigheter av förhållandevis allvarligt slag för att fängelse på livstid ska dömas ut. Det är ännu svårt att dra några säkra slutsatser om hur praxis för straffmätningen för mord mot bakgrund av det aktuella avgörandet av kommer att utveckla sig på lite . Det kan dock konstateras att den nuvarande utformningen av straff- skalan, i kombination med Högsta domstolens ställningstagande att livstidsstraffet bör förbehållas de allvarligaste fallen av mord, inne- bär svårigheter att låta en sådan generellt strängare syn på dödligt våld som redan har etablerats komma till uttryck vid straffmätning- en. Sammantaget talar detta enligt vår mening för att det föreligger ett behov av att överväga hur straffskalan för mord skulle kunna för- ändras för att skapa utrymme, både för en nyanserad straffmätning, med beaktande av de försvårande och förmildrande omständigheter som kan föreligga i det enskilda fallet, och för en höjd straffnivå för mord sett utifrån det rättsläge som har tillskapats genom Högsta domstolens dom . 6.2.2Användningen av livstids fängelse för mord Vår bedömning: Genom att göra det möjligt att döma till längre tidsbestämda fängelsestraff för mord skapas utrymme för en ökad nyansering av straffmätningen och för en höjd straffnivå för så- dana gärningar som inte föranleder fängelse på livstid. Livstids fängelse bör därvid förbehållas de allvarligaste fallen av mord. Två vägar för att åstadkomma en höjd straffnivå för mord Mot bakgrund av att den nuvarande straffskalan för mord enbart innefattar fängelse eller på livstid är två vägar tänkbara för att åstadkomma en höjd straffnivå i förhållande till den praxis som tillskapats genom Högsta domstolens dom . En möjlighet är att öka andelen livstidsdomar, vilket skulle kunna åstad- kommas genom en lagändring som pekar ut livstids fängelse som normalpåföljden för mord. Det tioåriga straffet skulle därvid kom- ma ifråga endast i de fall där omständigheterna är mildrande. Den andra möjligheten är att behålla nuvarande praxis för användning av livstidsstraffet som en möjlighet skapas att döma ut längre tidsbestämda straff. Givetvis är även kombinationer av dessa två olika ändringar möjliga. En avgörande fråga för valet av lösning är emel- lertid i vilken utsträckning fängelse på livstid bör användas som på- följd för mord. Skälen för att använda livstids fängelse som påföljd för mord Skälen för att använda livstids fängelse för mord sammanfaller i huvudsak med de skäl som kan anföras för att bibehålla livstids- straffet som sådant. Således är livstidsstraffet det strängaste straffet i straffsystemet. Som anförs redan i Brottsförebyggande rådets rap- port 1977 utgör livstidsstraffet det yttersta av alla fördömanden samhället kan begagna.TPF3FPT För att mera regelmässigt använda livstids fängelse för mord talar alltså främst att mord är det grövsta av brotten i och att det därför också regelmässigt borde leda till lagens strängaste straff. Genom att konsekvent döma ut livstids fängelse för t.ex. mord skulle samhällets definitiva avståndstagande från detta brott på ett tydligt sätt markeras. Därigenom skulle också skapas ett stort utrymme för en differentierad straffmätning för andra våldsbrott som inte är lika allvarliga. En ytterligare fördel med att använda livstidsstraffet är att det vid tidsbestämningen av straffet är möjligt att ta hänsyn till risken för att den intagne återfaller i allvarligt brottslighet om han eller hon friges. Livstidsstraffet kan därför i större utsträckning än ett tidsbestämt straff anses vara ägnat att tillgodose samhällsskyddet. 3TP PT Se avsnitt 3.2.1. Mot en generell användning av livstids fängelse måste bl.a. ställas de principiella invändningar som kan anföras mot detta. Således har livstidsstraffet utsatts för kritik. Denna har uttrycks bl.a. i betänkandeTPF4FPT och i den kriminal- politiska idéskriften från KriminalvårdenTPF5FPT. Nackdelarna med livstidsstraffet har också belysts i betänkandet Frigivning från livstidsstraff (SOU 2002:26) samt vid remissbehandlingen av det betänkandet.TPF6FPT Kritiken kan i huvudsak sägas gå ut på följande. Eftersom livstidsstraffet nästan undantagslöst omvandlas till ett tidsbestämt fängelsestraff skiljer sig straffets verkliga innehåll kraftigt från vad det utger sig för att vara. Såväl livstidstraffets symbolvärde som tilltron till straffsystemet kan undergrävas av denna dubbeltydighet. Omvandlingen av livstidsstraffet till ett tidsbestämt straff sker har förflutit från den ursprungliga domen. Trots detta ska hänsyn tas till brottslighetens straffvärde. Prövningen sker därvid på ett begränsat material. Denna ordning kan ifråga- sättas från ett rättsäkerhetsperspektiv. Principerna för omvandling av fängelse på livstid till ett tidsbe- stämt straff kan ändras över tiden. Detta innebär att den domstol som dömer ut ett livstidsstraff har svårt att överblicka påföljdens egentliga innehåll. Verkställighet av fängelse på livstid innebär nackdelar för Krimi- nalvården. Eftersom tidpunkten för frigivning inte är känd är det svårt att planera verkställigheten på ett sätt som främjar den intagnes anpassning till ett liv i frihet, vilket är Kriminalvårdens uppgift. Ovissheten om frigivning ska komma att ske är mycket påfrestande för den intagne. Livstidsstraffet kan i där- för anses som inhumant. 4TP PT Se avsnitt 3.2.2. 5TP PT Se avsnitt 3.2.3. 6TP PT Se avsnitt 3.2.4. Kritiken mot livstidsstraffet kan alltså sammanfattas så att straffet i väsentliga hänseenden brister i förutsebarhet, vilket innebär att det kan ifrågasättas om det i tillräcklig grad uppfyller kraven på tydlig- het, rättssäkerhet och humanitet. Särskilt om psykiskt störda lagöverträdare En stor andel av dem som gör sig skyldiga till dödligt våld lider av en psykisk störning i någon form. Enligt 30 kap. 6 § BrB får den som har begått ett brott under påverkan av en allvarlig psykisk störning inte dömas till fängelse. Istället kan under vissa förutsättningar den tilltalade överlämnas till rättspsykiatrisk vård. Vi har i avsnitt 2.2.2 närmare redogjort för den nuvarande ord- ningen för beaktande av psykisk störning vid prövning av frågor om ansvar och påföljd för brott. Som framgår av avsnitt 5.3.2 och 5.3.3 har andelen mord där påföljden bestäms till överlämnande till vård sjunkit , delvis beroende på att förutsättningarna för att överlämna till vård inskränktes genom en lagändring 1992. Som vi också har redogjort för föreligger för beredning i Justitie- departementet två olika förslag till ändringar av påföljdssystemet för psykiskt störda lagöverträdare. Båda dessa innebär, i olika grad, att psykiskt störda lagöverträdare i ökad omfattning skulle dömas till vanliga påföljder, främst fängelse.TPF7FPT Det skulle kunna hävdas att den nu beskrivna utvecklingen talar för att i ökad utsträckning använda livstids fängelse som påföljd för mord för att på så sätt, i enlighet med vad ovan sagts, tillgodose in- tresset av samhällsskydd. Enligt vår mening bör emellertid den pågående beredningen av förslagen inte föregripas. Till detta kommer att ett tidsbestämt straff för mord redan enligt den nuvarande ordningen normalt överstiger den genomsnittliga vårdtiden vid rättspsykiatrisk vård som dömts ut såsom påföljd för mord. Vi vill dock i detta sammanhang framhålla betydelsen av att psykiskt störda lagöverträdare ges adekvat vård, oavsett det sker inom ramen för verkställighet av ett fängelsestraff eller inom ramen för en vårdpåföljd. 7TP PT Se avsnitt 3.3. Tröskeleffekter inom ramen för nuvarande straffskala för mord Vi har i avsnitt 2.6 redogjort för nuvarande och tidigare praxis för omvandling av livstidsstraff till tidsbestämda fängelsestraff. Av redo- görelsen framgår att livstids fängelse numera omvandlas till förhål- landevis långa fängelsestraff. Sedan lagen om omvandling av fängelse på livstid trädde i kraft har inte något livstidsstraff omvandlats till ett kortare tidsbestämt straff än fängelse. Detta medför att det råder ett mycket stort avstånd mellan å ena sidan det längsta tidsbestämda straffet för mord, fängelse , och å andra sidan det faktiska innehållet i en dom på livstids fängelse. Med nuvarande ordning är det därför svårt att åstadkomma en nyanserad straffmätning för mord. Om fängelse på livstid väljs i stället för det tidsbestämda straffet fängelse kan detta i prak- tiken innebära att ett mer än dubbelt så strängt straff döms ut, trots att brottet kanske är helt obetydligt mycket allvarligare än ett brott som skulle föranleda fängelse. Det behöver knappast när- mare utvecklas varför ett så stort avstånd mellan två steg i en straff- skala är otillfredsställande. Utredningen om frigivningsprövning av livstidsdömda har också anfört att man knappast skulle acceptera en så markant tröskeleffekt i straffsystemet i övrigt.TPF8FPT Ytterligare en form av tröskeleffekt ligger i det förhållandet att någon straffmätning inte kan ske inom ramen för ett livstidsstraff när detta döms ut. Den domstol som dömer ut ett livstidsstraff har således inte någon möjlighet att påverka straffets faktiska innebörd, vilket medför att det inte går att närmare gradera samhällets av- ståndstagande ifrån den begångna gärningen. Fängelse på livstid ut- gör formellt sett en lika sträng påföljd oavsett hur allvarligt brottet bedöms. Visserligen kan det faktiska innehållet i utdömda livstids- straff komma att skilja sig åt genom att olika bedömningar görs vid prövningen av en ansökan om omvandling av straffet. Denna bedöm- ning görs dock och är i stor utsträckning beroende av omständigheter som inte är kända för domen. Detta innebär alltså att det inte är möjligt för den domstol som först dömer i målet att beakta sådana försvårande omständigheter som kan före- komma i ett visst fall, om redan brottet som sådant bedöms så all- varligt att fängelse på livstid bör dömas ut. 8TP PT SOU 2002:26 s. 120. Som tidigare framhållits fyller livstidsstraffet en viktig symbolfunk- tion såsom det yttersta fördömande som samhället kan använda sig av. Detta är också ett skäl som vid tidigare överväganden ofta har åberopats för att inte avskaffa livstidsstraffet. Såsom vi har konstaterats finns det inte någon möjlighet till straffmätning inom ramen för ett livstidsstraff när ett sådant döms ut. Det är alltså inte möjligt att beakta ytterligare försvårande omständigheter när väl den nivå har nåtts som anses motivera att döma till fängelse på livs- tid. Detta innebär att om livstids fängelse döms ut i stor omfattning och för brott med varierande straffvärde kommer naturligen livs- tidsstraffet att i stränghet anses svara mot de minst allvarliga av de gärningar för vilket det används. I den mån det sedan skulle före- komma fall med ett avsevärt högre straffvärde än dessa – t.ex. för att ett flertal personer har berövats livet – skulle det inte finnas möjlighet för domstolarna att ge uttryck för detta genom att döma ut ett strängare straff. Livstidstraffets symbolfunktion skulle i så fall delvis ha gått förlorad. Därmed skulle samhället också ha avhänt sig möjligheten att på ett adekvat sätt reagera på den allvarligaste brottslighet som kan förekomma. Har livstidsstraffets faktiska innebörd ändrats genom införande av lagen om omvandling av fängelse på livstid? Fängelse på livstid är formellt sett ett livsvarigt straff. tillkomst har emellertid utdömda livstidsstraff, med några få undantag, omvandlats till tidsbestämda straff. skedde detta uteslutande genom nåd. och omvandlades livstidsstraffen regelmässigt till fängelse. Därefter ökade strafftiderna successivt till mellan 18 och 25 års fängelse. Som vi har redovisat i avsnitt 2.6 har praxis vid tillämp- ning av lagen om omvandling av fängelse på livstid utvecklats så, att de tidsbestämda straff till vilka omvandling sker i vart fall inte är kortare än vad som följde av tidigare nådepraxis. Införandet av lagen om omvandling av fängelse på livstid har alltså inte inneburit någon mildring av livstidsstraffets faktiska innebörd, sett utifrån den tid som måste avtjänas. Det kan emellertid diskuteras om den nya lagen har fört med sig någon annan sådan förändring. Så länge nåd var den enda möjligheten att omvandla fängelse på livstid till ett tidsbestämt straff kunde sägas att det inte förelåg någon rätt till sådan omvandling. är en rent diskretionär möjlighet för regeringen att mildra utdömda straff. Även om det förelåg en tämligen fast praxis för hur nådeinstitutet användes för att tidsbestämma livstidsstraff hade regeringen möjlighet att utan att ange några skäl för det avvika från denna praxis. Beslut i nåde- ärenden förses i princip aldrig med någon motivering. Lagen om omvandling av fängelse på livstid innebär att den dömde har en ovillkorlig rätt att få frågan om omvandling prövad av dom- stol när av straffet har avtjänats. I lagen finns inte någon ut- tömmande uppräkning av vilka förhållanden som ska läggas till grund för prövningen. Det anges dock att brottets straffvärde, den döm- des skötsamhet samt risken för återfall särskilt ska beaktas. Lagen innehåller inte heller någon presumtion huruvida omvandling ska ske eller inte. Såsom lagen är uppbyggd kan den emellertid knappast ges annan tolkning än att en ansökan om omvandling ska bifallas om kriterierna härför är uppfyllda. Av förarbetena till lagen framgår att avsikten med den nya ord- ningen är att förbättra förutsebarheten för de livstidsdömda och Kriminalvården, som livstidsstraffet alltjämt bör vara tids- obestämt och någon bortre gräns i tiden för frigivning inte bör ställas upp.TPF9FPT I författningskommentaren anges följande.TPF10FPT Utgångspunkten är att den som ansöker om omvandling är dömd till fängelse på livstid och domstolen skall vid en helhetsbedömning ta ställ- ning till om det finns förutsättningar att frångå det utdömda livstids- straffet. Utan tvekan har den nya lagen om omvandling av fängelse på livs- tid medfört att förutsebarheten för den dömde har ökat vad gäller den tid som faktiskt måste verkställas i anstalt. Med hänsyn till det krav på saklighet och opartiskhet som gäller för domstolar i deras dömande verksamhet, kan inte någon vägras omvandling på rent diskretionära grunder. Det torde dock inte finnas något som hind- rar att kriterierna för omvandling av fängelse på livstid skärps genom en lagändring som också avser redan meddelade livs- tidsdomar.TPF11FPT Och givetvis kan praxis för bedömningen av t.ex. åter- 9TP PT Prop. 2005/06:35 s. 20 f. 10TP PT Prop. 2005/06:35 s. 60. 11TP PT Det skulle visserligen kunna hävdas att reglerna om omvandling av fängelse på livstid utgör ett moment av ett utdömt livstidsstraff och att dessa därför inte kan ändras med avseende på redan utdömda straff. Frågan synes inte ha berörts i lagstiftningsärendet. fallsrisk komma att utvecklas så att ansökningar om omvandling i större utsträckning avslås. Det förhållandet att tidpunkten för frigivning från ett livstids- straff inte är känd påverkar också verkställigheten av straffet. Möj- ligheterna att erhålla permissioner är t.ex. avsevärt mindre för personer som avtjänar livstids fängelse sett i förhållande till andra långtidsdömda. Inte heller kan några sådana aktiviteter erbjudas som syftar till att förebereda den intagne för ett liv i frihet. Verkställigheten av livstids fängelse sker således under generellt sett mer rigida former än vad som gäller för andra långa fängelsestraff. Slutsatsen av det nu anförda blir att livstidsstraffet till sin natur fortfarande skiljer sig väsentligt från ett tidsbestämt fängelsestraff i stränghet, vilket också avspeglar sig i verkställigheten av detta straff. Även om förutsebarheten vad gäller frågan om omvandling har ökat, innebär inte detta att det kan sägas föreligga någon ovillkorlig rätt att få ett livstidsstraff omvandlat till ett tidsbestämt straff. Detta gäller i synnerhet om straffvärdet kan bedömas vara ovanligt högt eller om det föreligger en hög risk för återfall i allvarlig brotts- lighet. Det kan långt ifrån uteslutas att livstidsstraffet i sådana fall också i praktiken kan komma att vara livsvarigt. Det ingår inte i vårt uppdrag att överväga om livstidsstraffet bör avskaffas. Vår utgångspunkt är alltså att livstids fängelse även fort- sättningsvis ska tillämpas för de allvarligaste fallen av bl.a. mord. Vi ser inte heller någon anledning att i detta sammanhang ifrågasätta en sådan ordning; ett alternativt sätt att hantera den allvarligaste brottsligheten skulle i så fall behöva utredas. Bedömningen avser istället frågan om livstids fängelse bör vara normalpåföljden vid mord. För en sådan ordning talar främst den starka markering av avståndstagande från den aktuella gärningen som livstidsstraffet innebär.