sou · GVB335 · 2008-01-01 00:00:00 — Anm.: Flyttningsintensiteten är beräknad som antalet flyttningar i förhållande till befolkningen i respektive åldersgrupp. Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Det är sannolikt att de senaste femton årens kraftiga expansion och geografiska decentralisering av högre utbildning är en viktig förklaring till uppgången i flyttningar totalt sett och den ökade flyttningsintensiteten bland personer i åldrarna 20–. har antalet studieplatser på universitet och högskolor fördubblats, från cirka 200 000 till nästan 400 000. Två tredjedelar av denna expansion har skett vid nya universitet och högskolor, etablerade 1965 eller senare.TPF64FPT Högskolesystemets utbyggnad och uppgången i den regionala rörligheten sammanfaller alltså i tiden. Att den ökade rörligheten nästan uteslutande går att 64TP PT , K. [2006]. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 hänföra till de åldersgrupper som normalt dominerar inflödet till och utflödet från högre utbildning talar också för att hög- skolesektorns expansion sannolikt haft betydande inverkan på utvecklingen av den regionala omflyttningen under senare år.TPF65FPT I kapitel 6 och 7 återkommer vi med en mer explicit analys av vilken betydelse den högre utbildningen och individers studie- deltagande har för den geografiska rörligheten. Flyttningsintensitet över LA-gräns för män och kvinnor i åldrarna 20–1974–2005 Anm.: Flyttningsintensiteten är beräknad som antalet flyttningar i förhållande till befolkningen i resp. grupp. Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Diagram 4.6 redovisar utvecklingen av flyttningsbenägenheten över LA-gräns för kvinnor och män i arbetsför ålder (20–). är mönstret nästan identiskt för de båda grupperna. Därefter ökar kvinnornas flyttningsintensitet något snabbare än männens. Återigen är det rimligt att anta att flyttningar i samband med högskolestudier påverkar bilden. Båda gruppernas inflöde till högre utbildning ökar dramatiskt från 65TP PT Det kan vara värt att notera att det sena 1960-talets höga flyttningstal också sammanfaller med en period med kraftig utbyggnad av den högre utbildningen i . Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 , men från mitten av decenniet är öknings- takten väsentligt snabbare för kvinnor jämfört med män. Flyttningsbenägenheten påverkas också av familjesituationen. Detta följer naturligt av de teoretiska modellerna för hushållets rörlighetsbeslut. Ensamstående kan antas ha lägre flyttkostnader än sammanboende, och särskilt än sammanboende med barn. Flytt- kostnaden kan vidare antas vara högre i hushåll där båda vuxna förvärvsarbetar, eftersom det kan vara svårt att finna lämpliga arbeten för båda på samma ort och . Den kvinnliga förvärvsfrekvensen har ökat dramatiskt , med följden att antalet tvåinkomsthushåll stigit kraftigt. Detta har ofta framförts som en bidragande orsak till nedgången i regional rörlighet fram till början av 1980-talet.TPF66FPT Det finns brister i den tillgängliga statistiken som gör det svårt att presentera en rättvisande bild av hur flyttningsbenägenheten skiljer sig åt beroende på familjeförhållanden. Vad som fortfarande saknas är ett lägenhetsregister och folkbokföring på lägenhet. En konsekvens av detta är att sambor behandlas som ensamstående i dagens befolkningsstatistik. Det finns dock uppgifter från urvals- undersökningar som exempelvis Undersökningen om levnads- förhållanden () som visar att antalet familjer med samman- boende par legat stabilt på cirka 2 miljoner . Andelen gifta sammanboende par har minskat successivt , medan allt större andel valt att leva som sambor. är ungefär en tredjedel av de sammanboende paren sambor. Mot bakgrund av bristerna i befolkningsstatistiken har vi varit hänvisade till att använda oss av uppgifter om civilstånd som indikator på individernas familjeställning. Med denna variabel som grund har vi delat in den arbetsföra befolkningen (20–) i två grupper: gifta och övriga. Den senare gruppen omfattar både ensamstående och sambor, där vi från vet att inslaget av sambor ökat något över tiden. Diagram 4.7 redovisar utvecklingen av flyttningsbenägenheten för de aktuella grupperna. Vi kan konstatera att gifta personer är betydligt mindre rörliga i jämförelse med gruppen övriga. Bland de gifta minskade flyttningsintensiteten för att därefter ha legat i stort sett still. För gruppen övriga ser vi att flyttningsbenägenheten ökat påtagligt . Från detta kan vi dra slutsatsen att utvecklingen av den regionala rörligheten i första hand drivits på 66TP PT Se t.ex. , T. & , M. [1992]. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 av rörlighetsbeteendet bland gruppen övriga och inte bland gifta personer. Detta är en reflektion av den mycket kraftiga uppgången i flyttningsbenägenhet bland individer . Det är i denna åldersgrupp vi finner det största inslaget av personer som inte är gifta. Diagram 4.7 Flyttningsintensitet över LA-gräns efter civilstånd i åldrarna 20–1974–2005 Anm.: Flyttningsintensiteten är beräknad som antalet flyttningar i förhållande till befolkningen i resp. grupp. Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Flyttningsintensiteten skiljer sig också åt mellan personer med olika utbildning. Enligt de teoretiska modellerna för geografisk rörlighet kan högutbildade förväntas vara mer flyttningsbenägna än lågutbildade, både till följd av potentiellt högre intäkter av en flytt och beroende på lägre flyttkostnader. I en modern kunskaps- baserad ekonomi som vår är det motiverat att ägna de högutbildades rörlighetsbeteende särskild uppmärksamhet. Kvalificerad arbetskraft har blivit en allt viktigare produktions- faktor för både varu- och tjänsteproducerande företag. I takt med att befolkningens utbildningsnivå stigit har personer med efter- gymnasial utbildning också kommit att svara för en allt större del av det totala utbudet av arbetskraft. Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 Flyttningsintensitet över LA-gräns efter utbildningsnivå i åldrarna 20–1986–2004 Förgymnasial utbildning () Anm.: Flyttningsintensiteten är beräknad som antalet flyttningar i förhållande till befolkningen i resp. grupp. Källa: Bearbetningar av SCB Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Diagram 4.8 redovisar utvecklingen av den geografiska rörligheten för den arbetsföra befolkningen (20–) fördelad på fyra olika utbildningsgrupper. Vi kan konstatera att flyttningsbenägenheten i allmänhet stiger med utbildningsnivå. Lägst rörlighet uppvisar personer med förgymnasial utbildning och den klart högsta rörlig- heten har personer med högskoleutbildning. Den grupp som avviker från det förväntade mönstret är forskarutbildade. Särskilt intressant är det att studera hur flyttningsbenägenheten har utvecklats för dem med kortast respektive längst utbildning. Personer med förgymnasial utbildning uppvisar en trendmässig uppgång i rörlighet, en uppgång som i procentuella termer inte är obetydlig. För de forskarutbildade har rörligheten tvärtom minskat successivt . uppvisar de både grupperna ungefär samma flyttnings- benägenhet. Flyttningsintensiteten för personer med gymnasie- utbildning respektive högskoleutbildning följer ett likartat mönster . Rörligheten faller fram till lågkonjunkturen , för att därefter vända upp för båda grupperna. Uppgången är särskilt kraftig för högskoleutbildade. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 åren har flyttningsbenägenheten dock minskat något för de båda grupperna. Notera att det skett vissa förändringar i utbildningsstatistiken som till viss utsträckning kan påverka jämförelserna . Förändringarna är emellertid inte av den omfattningen att de inverkar på den allmänna bilden.TPF67FPT har under en lång följd av år haft ett omfattande migrationsutbyte med omvärlden. har detta utbyte, med några få års undantag, resulterat i betydande invandringsöverskott. På teoretiska grunder finns det skäl att tro att rörlighetsbeteendet skiljer sig mellan personer som är födda i och utlandsfödda. En stor invandring antas föranleda en omfattande så kallad sekundärmigration, det vill säga inrikes flyttning som följer efter det initiala invandringsbeslutet. Ett skäl till detta är att invandrade personer normalt sett har en ganska begränsad kännedom om regioner i invandringslandet. När man väl skaffat sig bättre kunskap om olika orters för- och nackdelar kan det därför finnas behov av flytt från den ursprungliga invandrings- regionen till en ny region. Eftersom utlandsfödda redan brutit upp från sin hembygd, familj och vänner finns det också skäl att anta att de har lägre kostnader för inrikes flyttning än den infödda befolkningen, som i större utsträckning kan förväntas ha kvar olika bindningar som påverkar flyttkostnaden. Det här är faktorer som talar för att invandrade personer åtminstone initialt har högre flyttningsbenägenhet än personer födda i . Skillnaderna kan dock antas minska med vistelsetiden i . Diagram 4.9 redovisar utvecklingen av flyttningsintensiteten för personer i arbetsför ålder (20–) som är födda i respektive utanför . Vi kan konstatera att utlandsfödda uppvisar en klart högre rörlighet , med en pik i samband med den omfattande invandringen från det 1994. Därefter är flyttningsbenägenheten för de båda grupperna ungefär densamma. 67TP PT Det som i första hand kan inverka på jämförelserna är användandet av nya källor vid framtagning av version 2000 och . Förändringen av statistiken har lett till att andelen av befolkningen med förgymnasial utbildning och kort högskole- utbildning minskat något (-1,7 resp. -1,), medan andelen med gymnasial utbildning och lång högskoleutbildning ökat (+1,6 resp. +1,). Effekterna av omläggningen är dock så pass begränsade att de rörlighetsmönster som vi observerar i första hand är ett resultat av reella förändringar och inte en följd av statistikens omläggning. För mer information om förändringen av utbildningsstatistiken, se SCB [2001]. Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 Flyttningsintensitet över LA-gräns efter födelseland i åldrarna 20–1986–2005 Födda i () Födda utanför () Anm.: Flyttningsintensiteten är beräknad som antalet flyttningar i förhållande till befolkningen i resp. grupp. Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Det ligger nära till hands att tro att den högre flyttningsfrekvensen bland utlandsfödda hänger samman med den så kallade Hela Sverige-strategin och dess konsekvenser för flyktingmottagandets geografiska utbredning i . hade flyktingar fri bosättningsrätt, vilket resulterade i en betydande koncentration av flyktingströmmar till landets storstadsregioner och regionala centra. Introducerandet av Hela Sverige-strategin 1985 innebar bland annat att den fria bosättningsrätten övergavs och i stället infördes ett geografiskt styrt flyktingmottagande, som kom att engagera i stort sett samtliga kommuner i landet. Förfarandet med rikstäckande kommunplacering av flyktingar anses ha föranlett en omfattande sekundärmigration då många flyktingar som placerades i mindre kommuner i framför allt norra senare valde att flytta vidare till storstäder och regionala centra.TPF68FPT , då Hela Sverige- strategin upphört och flyktingars rätt att själv välja bostadsort 68TP PT Det empiriska stödet för att Hela Sverige-strategin ligger bakom de höga flyttnings- frekvenserna bland utrikes födda –1994 är dock inte entydigt. [1996 och 1998] för vidare diskussion. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 återinförts, uppvisar utlandsfödda och personer födda i ungefär samma flyttningsintensitet. Uppgången i regional rörlighet kan alltså inte förklaras av några exceptionellt höga flyttningstal bland invandrade personer. Bakom den aggregerade statistiken över de utlandsföddas flytt- ningsbenägenhet finns självfallet stora variationer. Det finns inte utrymme här att i detalj utröna hur skillnader i invandrargruppens sammansättning kan tänkas inverka på den geografiska rörligheten bland utrikes födda. Vi nöjer oss med att analysera skillnader i flyttningsintensitet med avseende på födelseland och vistelsetid i . Flyttningsintensitet över LA-gräns efter födelselands- grupper i åldrarna 20–2005 Anm.: Flyttningsintensiteten är beräknad som antalet flyttningar i förhållande till befolkningen i resp. grupp. Se Appendix A för detaljer kring födelselandsgrupperingen. Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Diagram 4.10 visar flyttningsbenägenheten för den arbetsföra befolkningen (20–) fördelad på 18 olika födelse- landsgrupper. Vi kan konstatera att det är förhållandevis stor variation mellan grupperna. Personer födda i har högre flyttningsintensitet än personer födda i och Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 nuvarande EU-stater, men lägre flyttningsbenägenhet än personer födda i exempelvis Latin- och , och . Diagram 4.11 Flyttningsintensitet över LA-gräns efter senaste invandringsår i åldrarna 20–2005 Anm.: Flyttningsintensiteten är beräknad som antalet flyttningar i förhållande till befolkningen i resp. grupp. Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Variationen i rörlighet bland utlandsfödda är delvis en reflektion av skillnader i vistelsetid i . Exempelvis har immigranter från övriga nordiska länder, och delar av i allmänhet vistats betydligt längre i än immigranter från och . Diagram 4.11 illustrerar att bland utrikes födda minskar flyttningsbenägenheten med vistelsetiden i . En förklaring till detta mönster kan vara att invandrade personer med tiden etablerar nya sociala nätverk och andra typer av bindningar till platser, vilket bidrar till ökade kostnader för omflyttning. När man studerar hur rörligheten varierar med avseende på invandrarnas födelseland och vistelsetid i är det också viktigt att ha i åtanke att de underliggande invandringsskälen förändrats över tiden. Invandringen till under 1950-, 1960- och delar av dominerades av nordbor och personer från södra och bestod framför allt av arbetskraftsinvandrare. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Därefter har immigrationen i allt större utsträckning utgjorts av flyktingar och anhöriga med härkomst från . Vi har diskuterat flyttningarnas omfattning och trender samt flyttningsbenägenheten för olika grupper i befolkningen. Antalet flyttningar kan vara betydande utan att det för den skull sker någon markant nettoomflyttning mellan regioner. I det här avsnittet ska vi närmare undersöka utvecklingen av den regionala omflyttningen. Av utrymmesskäl är det är inte möjligt att presentera denna analys på LA-nivå utan vi väljer i stället att redovisa resultaten för de så kallade regionfamiljerna: storstads- regioner, regionala centra, lokala centra samt småregioner. Som vi tidigare nämnt utgörs dessa av aggregat av lokala arbetsmarknader. Grupperingen baseras på de lokala arbetsmarknadernas befolk- ningsmässiga storlek och namnen på respektive regionfamilj avspeglar i möjligast mån de ingående lokala arbetsmarknadernas plats i landets ortshierarki. Diagram 4.12 redovisar nettot av den interna omflyttningen för regionfamiljerna –2005. gröna vågen period uppvisade storstadsregionerna ett förhållande- vis stort flyttningsunderskott. Sedan den gröna vågen upphörde har storstadsregionerna genomgående haft nettoinflyttning. Undantagen är 1990 och 2003, då små flyttnings- underskott redovisades. uppgick den genom- snittliga nettoinflyttningen för storstadsregionerna till cirka 7 000 personer . Denna siffra mer än fördubblades till omkring 15 000 personer . Toppnoteringen 1994 förklaras av en mycket omfattande sekundärmigration bland immigranter från framförallt det . Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 Diagram 4.12 Inrikes flyttningsnetto för olika regionfamiljer 1974–2005 Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Flyttningsnettot för regionala centra och lokala centra är en spegelbild av storstadsregionernas flyttningsutbyte. Det innebär att de hade förhållandevis stor nettoinflyttning under gröna vågen. Därefter har det i huvudsak handlat om betydande flyttnings- underskott. Nettoutflyttningen var särskilt omfattande . har det skett en viss återhämning i regionala centra, med flyttningsöverskott –2004. Landets småregioner utmärker sig med att redovisa flyttnings- underskott samtliga år –2005. Det innebär att även under gröna vågen eran var nettoutflyttningen från dessa regioner tämligen omfattande. Tabell 4.1 redovisar fördelningen av den interna netto- omflyttningen inom landet i förhållande till befolkningen i regionfamiljerna under olika delperioder. Av den sista raden framgår tydligt att småregionerna lidit kraftiga flyttningsförluster . Nettoutflyttningen var särskilt stor och uppgick till av befolk- ningen. Flyttningsunderskotten har varit fortsatt stora även . Med undantag av storstadsregionernas Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 flyttningsvinster och lokala centras förluster har den interna omflyttningen i övrigt resulterat i en väsentligt mindre dramatisk omfördelning av befolkningen. Tabell 4.1 Inrikes flyttningsnetto för olika regionfamiljer -0,10 -0,02 -0,13 -0,15 -0,36 -0,16 -0,34 -0,46 -0,89 -0,71 Anm.: Flyttningsnetto mäts som andel av befolkningen i procent. Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Diagram 4.13a–f redovisar flyttningsströmmarna mellan de olika regionfamiljerna i fråga (observera skillnaderna i skala). Genom att studera dessa kan vi få en tydligare bild av vilka rörelser som döljer sig bakom utvecklingen av nettoflyttningarna totalt sett. Diagram 4.13a Flyttningsströmmar mellan storstadsregioner och regionala centra 1974–2005 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 Diagram 4.13b Flyttningsströmmar mellan storstadsregioner och lokala centra 1974–2005 Diagram 4.13c Flyttningsströmmar mellan storstadsregioner och småregioner 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Diagram 4.13d Flyttningsströmmar mellan regionala centra och lokala centra 1974–2005 Utflyttning från regionala centra Inflyttning till regionala centra Diagram 4.13e Flyttningsströmmar mellan regionala centra och småregioner 1974–2005 Utflyttning från regionala centra Inflyttning till regionala centra Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 Diagram 4.13f Flyttningsströmmar mellan lokala centra och småregioner 1974–2005 Utflyttning från lokala centra Inflyttning till lokala centra Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Flyttningsmönstret visar på en tydlig rörlighet uppåt i den regionala hierarkin. Med undantag från gröna vågen eran och några enstaka år därefter är inflyttningen till storstadsregionerna från övriga regionfamiljer större än utflyttningen. Såväl i brutto- som nettotermer är utbytet störst mellan storstadsregioner och regionala centra. Nettovinsten för storstadsregionerna gentemot regionala centra, lokala centra och småregionerna är för hela perioden i tur och ordning 141 000, 37 000 respektive 17 000 personer. Mönstret med en tydlig rörlighet uppåt i ortshierarkin framträder än mer distinkt i flyttningsutbytet mellan övriga tre regionfamiljer. uppvisar regionala centra flyttningsöverskott visavi de lokala centra och småregionerna. Utbytet med småregionerna genererade en något större nettovinst i jämförelse med utbytet med de lokala centra, 66 000 respektive 60 000 personer totalt sett för hela perioden. De lokala centra redovisar i sin tur flyttningsöverskott visavi småregionerna samtliga år –2005. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 har under en lång följd av år haft ett omfattande migrationsutbyte med omvärlden. har detta utbyte, med några få års undantag, resulterat i betydande invandringsöverskott. För perioden –2005 uppgår den totala flyttningsvinsten gentemot utlandet till drygt 620 000 personer (se diagram 4.14). Diagram 4.14 In- och utvandring –2005 Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Det finns flera skäl till varför migrationsutbytet med omvärlden har stor betydelse för dynamiken i geografisk rörlighet på regional nivå. Nettot av in- och utvandringen fördelas inte jämnt i förhållande till regionernas befolkningstal. Det innebär att den regionala fördelningen av nettomigrationen gentemot utlandet kan komma att förstärka eller motverka tendenserna till regional omfördelning av befolkningen som följer av flyttningar inom landet. Det finns också ett tydligt beroendeförhållande mellan migrationsutbytet med omvärlden och den interna omflyttningen, eftersom många invandrade personer väljer att flytta vidare inom landet. Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 Tabell 4.2 redovisar fördelningen av flyttningsnettot gentemot utlandet i förhållande till befolkningen i regionfamiljerna under olika delperioder. Det första vi kan konstatera är att alla regionfamiljer uppvisar ett positivt migrationsnetto under samtliga delperioder. var invandringsöverskotten tydligt koncentrerade till storstadsregionerna. Därefter sker en omsväng- ning i migrationsmönstret, med följden att flyttningsnettot gentemot utlandet fördelar sig relativt jämt över regionfamiljerna . Det ligger nära till hands att tro att denna förändring är en följd av den rikstäckande kommun- placeringen av flyktingar i samband med Hela Sverige-strategin. har det skett nya omkastningar och vi kan återigen skönja en ökad nettoström till storstadsregionerna. För landets småregioner och lokala centra har flyttningsvinsterna gentemot utlandet delvis balanserat de stora underskott som den interna omflyttningen givit upphov till. Det gäller till viss del också för regionala centra. Men det finns också ett tydligt beroende- förhållande mellan de internationella migrationsströmmarna och den interna omflyttningen. Detta beroendeförhållande framträder kanske allra tydligast i småregionerna. Det ökade inslaget av geografiskt styrt flyktingmottagande har för dessa regioner resulterat i betydande invandringsöverskott, vilket i sin tur har initierat en omfattande marknadsstyrd sekundärmigration med stora inrikes flyttningsförluster som följd. Denna dynamik tycks kvarstå ännu efter det att Hela Sverige-strategin de facto upphört. Tabell 4.2 Flyttningsnetto gentemot utlandet för olika regionfamiljer Anm.: Flyttningsnetto mäts som andel av befolkningen i procent. Källa: Bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 4.5Pendlingens omfattning och trender Föregående avsnitt har beskrivit flyttningarnas utveckling och flyttningsbenägenheten för olika grupper i befolkningen. Som vi berört inledningsvis är flyttningar en viktig anpassningsmekanism för att komma till rätta med regionala obalanser på arbets- marknaden. Geografisk rörlighet i form av arbetspendling är en annan betydelsefull jämviktsskapande mekanism på en väl fungerande arbetsmarknad. Precis som flyttningar bidrar pendling till arbetsmarknadens funktionssätt genom att slussa arbetskraft från regioner och orter med svag arbetskraftsefterfrågan till regioner och orter där nya arbetstillfällen skapas. som den genomsnittliga restiden per dag i det närmaste varit under en lång följd av år har den geografiska räckvidden ökat drastiskt. Tekniska landvinningar inom infrastruktur- och kommunikationsområdet har gjort att den dagliga räckvidden mer än tiofaldigats under det senaste seklet. I jordbrukssamhället var rörligheten mycket begränsad. Frånsett viss säsongsmässig rörlighet bodde och arbetade man på samma gård. Arbetsresandet var heller inte särskilt omfattande under den tidiga industrialiserings- och urbaniseringsfasen. Brukssamhällets arbetare bodde i stor utsträckning i tjänstebostäder i direkt anslutning till arbetsplatserna.