sou · GWB355 · 2008-06-02 00:00:00 — 80TP PT och rådets förordning nr 725/2004 av om förbättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar. Befogenheter enligt gällande rätt lingar riktade mot fartyg eller hamnanläggningar.TPF81FPT Regleringen är alltså främst av förebyggande natur. fattar, efter att ha hört och Kust- bevakningen, beslut enligt bestämmelserna i bilaga 1 och 2 till EG- förordningen om vilken skyddsnivå som ska råda för ett fartyg eller en hamnanläggning. Om något beslut inte fattas råder den lägsta skyddsnivån (3 § första stycket). I brådskande fall får Rikspolis- styrelsen fatta beslut om förändring av skyddsnivån utan att ha hört och (3 § andra stycket). Ett sådant beslut ska dock omprövas av efter det att myndigheterna i fråga har hörts. I brådskande fall får också en polismyndighet fatta beslut om skyddsnivå för ett fartyg eller en hamnanläggning inom det egna polisdistriktet. Ett sådant beslut ska genast underställas som, efter att ha hört Sjöfarts- verket och , utan dröjsmål prövar om beslutet ska bestå (3 § tredje stycket). Lagen om sjöfartsskydd innehåller regler om särskilda befogen- heter för den som genomför en tillsynsförrättning (6 §), om befo- genheter som får användas i fall där det finns skälig anledning att anta att ett svenskt fartyg i något väsentligt avseende har brister i sitt sjöfartsskydd som gör att föreskrivna krav eller kraven i anlägg- ningens skyddsplan inte uppfylls (9 a §), om befogenheter som får användas för att förebygga brott (13–19 §§) och om befogenheter för att upprätthålla ordningen (20 § andra stycket). Enligt förordningen (2004:283) om sjöfartsskydd är Sjöfarts- verket, som har huvudansvaret för sjöfartsskyddet, behörig sjöfart- skyddsmyndighet enligt EG-förordningen (4 §). får efter överenskommelse med respektive Kustbe- vakningen besluta att en polismyndighet eller ska fullgöra uppgifter som åligger verket. ska enligt 6 § förordningen kungöra sådana beslut i sin författningssamling. Mellan och har ingåtts en överens- kommelse om medverkan i arbetet med sjöfarts- skydd m.m. (SJÖFS 2004:14). Enligt denna ska , i nära anslutning till det arbete som myndigheten utför med anled- ning av , bl.a. ta emot information från fartyg om vilken hamnanläggning fartyget ska anlöpa samt en övergripande beskrivning av lasten. ska se till att en kontakt- punkt är tillgänglig för att ta emot information från fartyg och för 81TP PT Jfr preambeln till förordningen nr 725/2004 och artikel 1 i denna. Befogenheter enligt gällande rätt att förmedla råd och information (se beskrivningen av SMC i av- snitten 5.3.4 och 7.6.4). Om ett fartyg vägrar att lämna information, eller lämnar bristfällig information, och det finns anledning att tro att fartyget inte uppfyller kraven på sjöfartsskydd, kan Kustbevak- ningen kräva att fartyget fortsätter till en angiven plats inom svenskt sjöterritorium. Överenskommelsen omfattar emellertid inte något generellt uppdrag att bedriva tillsyn. kan på begäran av biträda vid till- syn enligt lagen och ska lämna de upplysningar som tillsynsmyn- digheten behöver för att fullgöra uppgiften (7 § förordningen). Tillsynen ska om möjligt samordnas med den tillsyn som sker med stöd av fartygssäkerhetslagen (se avsnitt 11.11) och föreskrifter meddelade med stöd av den lagen (8 § förordningen). Lagen om sjöfartsskydd innehåller ansvarsbestämmelser för bl.a. den som inte följer ett förbud eller föreläggande meddelat av en tillsynsmyndighet eller inte organiserar sitt skydd enligt föreskrivna krav. Den som bryter mot bestämmelserna om sjöfartsskydd kan dömas till böter eller i vissa fall fängelse eller, för vissa brott, högst (22–24 §§). Även brott mot reglerna om hamnskydd, bl.a. avseende skyddsplaner, regleras i lagen. Påföljden är böter eller fängelse . De flesta förfaranden som är straffbelagda är av administrativ natur och består bl.a. i att föreskrivna planer eller handlingar inte förvaras eller medförs på föreskrivet sätt eller att någon t.ex. lämnat oriktiga uppgifter för att få sin skyddsplan godkänd. Dessa gärningar bestraffas med böter. Lagen är såvitt gäller straffansvar subsidiär till och sjölagen. Om gärningen är belagd med strängare straff i någon av dessa lagar gäller i stället den bestämmelsen (26 §). Det är inte tillåtet att utan tillstånd från rederiet, befälhavaren eller hamnanläggningsinnehavaren beträda en sådan del av fartyget respektive hamnen som det, genom stängsel eller skyltar eller på annat liknande sätt, klart framgår att allmänheten inte har tillträde till (20 § första stycket). Den som bryter mot bestämmelsen kan bestraffas för olaga intrång (4 kap. 6 § andra stycket ). Straffet är böter eller, om brottet är grovt, fängelse . Befogenheter enligt gällande rätt Som nämnts innehåller lagen om sjöfartsskydd bestämmelser om befogenheter i fyra olika avseenden: för tillsyn, för kontroll av sjöfartsskyddet om det finns skälig anledning att anta att detta brister, för att förebygga brott av annat slag och för ordningshåll- ning. Härtill kommer att sjöfartsskyddet omfattas av Kustbevak- ningens uppgifter i LKP (1 § första stycket 15). Om ges i uppdrag att utföra tillsynsförrättningar eller att biträda vid en sådan förrättning har en kustbevaknings- tjänsteman rätt att få tillträde till ett fartyg eller en hamnanläggning för att genomföra undersökningar samt ta del av handlingar och övrig information om fartyget eller hamnanläggningen (6 §). Vid tillsyn av hamnanläggningar får tjänstemannen förbjuda en anläggningsinnehavare att låta hamnanläggningen betjäna fartyg som omfattas av förordningen, om hamnanläggningen i något väsentligt avseende har brister i sitt sjöfartsskydd som gör att den inte upp- fyller författningskrav eller kraven i anläggningens skyddsplan (9 §). I stället för ett förbud kan hamnanläggningsinnehavaren föreläggas att vidta åtgärder för att avhjälpa bristen. Om det finns skälig anledning att anta att ett svenskt fartyg i något väsentligt avseende har brister i sitt sjöfartsskydd, som gör att det inte uppfyller författningskrav eller kraven i fartygets skydds- plan får tillsynsmyndigheten, eller den myndighet som på begäran biträder vid tillsynen, meddela –förbud mot fartygets avresa, –förbud mot att utföra viss verksamhet eller använda viss utrust- ning, eller –förbud mot eller föreläggande att anlöpa eller avgå från en viss uppehållsplats (9 a §). Om det inte finns tillräckliga skäl att meddela ett sådant förbud eller föreläggande får fartygets redare eller ägare föreläggas att vidta åtgärder för att avhjälpa bristen eller uppfylla kravet . Befogenheter enligt gällande rätt I ordningshållande syfte har en tjänsteman vid rätt att från ett fartyg eller en hamnanläggning avvisa eller avlägsna den som obehörigen uppehåller sig där, stör ordningen där eller äventyrar fartygets eller hamnanläggningens skydd (20 § andra stycket). För att förebygga brott För att förebygga brott som utgör fara för säkerheten i samband med sjöfart får den som uppehåller sig på ett fartyg eller i en hamnanlägg- ning kroppsvisiteras (13 §). Med kroppsvisitation avses detsamma som i , dvs. undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt väskor, paket och andra föremål som någon bär med sig. Bestämmelsens tillämpningsområde omfattar inte bara fara för säkerheten på ett fartyg eller i en hamnanläggning, utan gäller även för områden utanför dessa.TPF82FPT För samma ändamål får väska, fordon, gods, rum och annat slutet förvaringsställe på fartyget eller inom hamnanläggningen undersökas. Även lagerlokaler och lastrum samt hytter och rum på fartyg, såväl låsta som olåsta sådana, får undersökas.TPF83FPT Om det vid en sådan undersökning påträffas föremål som kan användas vid brott som utgör allvarlig fara för säkerheten i samband med sjöfart ska, om föremålet inte tas i beslag enligt bestämmelser- na i , den som föremålet påträffas hos uppmanas att förvara detta så att det inte kan användas för brott (17 §). Trots att huvudsakligen har tillsynsuppgifter enligt lagen om sjöfartsskydd har det i förarbetena framhållits som natur- ligt att även ska ha brottsbekämpande uppgifter enligt LKP.TPF84FPT Enligt 1 § första stycket 15 LKP har en kustbevak- ningstjänsteman rätt att ingripa mot brott som gäller sjöfartsskydd (se avsnitt 11.2.2). De brott som avses är t.ex. att ett fartyg används i strid med någon bestämmelse i fartygets skyddsplan eller att fel- aktig information lämnats inför anlöp av hamn. 82TP PT Prop. 2003/04:106 s. 93. 83TP PT A. prop. 84TP PT A. prop. Befogenheter enligt gällande rätt 11.30Lagen och förordningen om hamnskydd Bestämmelserna om hamnskydd bygger på den internationella sjö- fartsorganisationens (IMO) regelverk om sjöfartsskydd, som inom EU har harmoniserats genom en EG-förordning.TPF85FPT Lagen är uppbyggd på samma sätt som lagen om sjöfartsskydd och har även i övrigt stora likheter med den lagen (se avsnitt 11.29). Som vi redovisat ställer lagstiftningen om sjöfartsskydd krav på organisatoriskt och fysiskt skydd ombord på fartyg och i hamn- anläggningar i syfte att förebygga grova våldsbrott riktade mot sjöfartsnäringen. Hamnskyddet innebär att ett i stort sett motsva- rande skydd ska finnas inom de hamnområden som ligger utanför hamnanläggningarna, för att skydda hamnarna och deras samverkan med inlandet. Hamnskyddet regleras i lagen (2006:1209) om hamn- skydd och förordningen (2006:1213) om hamnskydd. Enligt 2 kap. 2 § lagen om hamnskydd beslutar , efter att ha hört , om vilken skyddsnivå som ska råda för en hamn eller del av hamn. har huvudansvaret för hamnskyddet och granskar och godkänner hamnskyddsutredningar och hamnskyddsplaner. Vidare är ansvarigt för tillsynen över efterlevnaden av lagens bestämmelser. Tillsynen ska i möjligaste mån ske i samband med eller på annat sätt samordnas med den tillsyn som sker av bl.a. sjöfartsskyddet. På begäran från är skyldig att biträda vid tillsynen och lämna de upplysningar som tillsynsmyndig- heten behöver för att utöva tillsynen (5 § förordningen). De befogenheter som en tjänsteman vid har enligt lagen om hamnskydd är i stora delar utformade på samma sätt som reglerna om sjöfartsskydd. Det finns således befogenheter som enbart rör tillsynen, befogenheter för att förebygga brott och befogen- 85TP PT och rådets förordning (EG) nr 725/2004 av om för- bättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar. Befogenheter enligt gällande rätt heter för ordningshållning. Däremot är LKP inte tillämplig och det finns inte heller i övrigt några befogenheter för brottsbekämpning. Vid en tillsynsförrättning eller biträde vid en sådan förrättning har en kustbevakningstjänsteman rätt att få tillträde till hamnen för att genomföra undersökningar samt ta del av handlingar och övrig infor- mation (5 kap. 2 §). I ordningshållande syfte har en tjänsteman vid också rätt att avvisa eller avlägsna den som obehörigen uppehåller sig i en hamns område eller delområde, stör ordningen där eller äventyrar hamnens skydd (4 kap. 7 § andra stycket). För att förebygga brott För att förebygga brott som utgör fara för säkerheten inom hamnen får väskor som någon bär med sig, övrigt bagage och gods inom hamnen undersökas samt identiteten hos personer som uppehåller sig inom hamnens område kontrolleras, utan att någon misstanke om brott föreligger (4 kap. 1 § första stycket). Den som vägrar att låta sin egendom undersökas eller vars identitet inte kan kontrolleras får avvisas eller avlägsnas från hamnen. Omfattningen av dessa under- sökningar och kontroller följer av hamnskyddsplanen (4 kap. 2 § första stycket). I hamnskyddsplanen ska bl.a. anges hur ofta dessa åtgärder ska vidtas på de olika skyddsnivåerna, t.ex. om det är fråga om stickprovskontroller eller kontroll av en viss andel av personer- na, bagaget och godset. En tjänsteman vid har rätt att undersöka väskor som någon bär med sig, bagage och gods samt att utföra identitets- kontroller (4 kap. 1 och 3 §§). En sådan tjänsteman har också rätt att avvisa eller avlägsna personer från hamnen (4 kap. 1 § andra stycket samt 4 kap. 5 §). Om det vid en undersökning påträffas föremål som kan användas vid brott som utgör allvarlig fara för säkerheten inom hamnen ska, om föremålet inte tas i beslag enligt bestämmelserna i rättegångs- Befogenheter enligt gällande rätt balken, den som föremålet påträffas hos uppmanas att förvara detta så att det inte kan användas för brott (4 kap. 4 §). Det är inte tillåtet att utan tillstånd från hamnskyddsorganet beträda del av hamnen om det, genom stängsel eller skyltar eller på annat liknande sätt, klart framgår att allmänheten inte har tillträde dit (4 kap. 7 § första stycket). Den som bryter mot bestämmelsen kan bestraffas för olaga intrång (4 kap. 6 § andra stycket ). Straffet är böter, eller, om brottet är grovt, fängelse . En kust- bevakningstjänsteman har inte någon rätt att ingripa mot sådana brott. Utlänningars inresa till, utresa från eller vistelse i Utlänningslagen (2005:716) innehåller bl.a. regler om villkor för inresa, vistelse och arbete i . Den innehåller också bestäm- melser om uppehållsrätt, flyktingar och skyddsbehövande i övrigt, uppehållstillstånd, avvisning och utvisning samt verkställighet av beslut om avvisning och utvisning. Lagen kompletteras av utlännings- förordningen (2006:97). Enligt 9 kap. 1 § utlänningslagen ska en utlänning vid inresaTPF86FPT eller utresa visa upp sitt pass för polismyndigheten. En utlänning ska också lämna polismyndigheten de upplysningar och visa upp de handlingar som är av betydelse för bedömningen av hans eller hennes rätt att resa in i och vistas i . Regeringen får meddela före- skrifter om undantag från skyldigheten att visa upp pass. och är skyldiga att hjälpa en polis- myndighet vid kontrollen av utlänningars in- eller utresa enligt utlänningslagen.TPF87FPT medverkan i polismyndighetens 86TP PT Begreppet inresa definieras i 1 kap. 5 § utlänningslagen. 87TP PT Enligt 9 kap. 1 § andra stycket utlänningslagen får efter överenskommelse med polismyndig- heten också hjälpa till vid kontrollen. Om medverkar i kontroll vid inresa, ska pass och andra handlingar visas upp för tjänstemannen vid Migrations- verket. Befogenheter enligt gällande rätt kontrollverksamhet gäller enligt 9 kap. 1 § andra stycket utlännings- lagen enbart kontroll av sjötrafiken. När inresekontrollen sköts av särskilt förordnade passkontrollant- er, tulltjänstemän eller tjänstemän vid , ska pass och andra handlingar visas upp för dem. Enligt 6 kap. 1 § utlänningsförordningen får som huvudregel in- och utresa över en yttre gräns inte ske annat än vid ett gränsöver- gångsställeTPF88FPT utan tillstånd av polismyndigheten eller, vid in- och utresa med fartyg, av . Ett fartyg som kommer från utrikes ort och som anländer till en annan plats än ett gränsövergångs- ställe får inte fortsätta sin färd utan tillstånd av polismyndigheten eller (6 kap. 7 § utlänningsförordningen). I de fall där gett ett sådant tillstånd ska polismyndigheten underrättas. ska vidare medverka i polisens kontroll av utlän- ningar under deras vistelse i genom att självständigt utöva kontroll av och i anslutning till sjötrafiken. En utlänning som vistas i är skyldig att på begäran av en polisman visa upp pass eller andra handlingar som visar att han eller hon har rätt att uppehålla sig i landet. Utlänningen måste också efter kallelse av Migrations- verket eller polismyndigheten komma till verket eller myndigheten och lämna uppgifter om sin vistelse här i landet. medverkan i denna kontrollverksamhet gäller enbart kontroll av och i anslutning till sjötrafiken (9 kap. 9 § andra stycket utlänningslagen). När kontroll genomförs av Kustbevak- ningen, ska pass eller andra handlingar visas upp för tjänstemannen vid . I uppdrag ingår också att från befälhavaren eller en representant för denne ta emot skriftliga uppgifter om far- tyget, besättningen, passagerarna, destinationsorten, hamnar som ska angöras och planerad tidpunkt för utresa ur svenskt sjöterritorium. Det sagda gäller fartyg som kommer från utrikes ort i de fall där det 88TP PT Gränsövergångsställen finns i följande kommuner: , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . Befogenheter enligt gällande rätt föreligger en skyldighet att lämna sådana uppgifter.TPF89FPT Kustbevak- ningen är inom ramen för personkontrollen kontaktpunkt för han- dels-, fiske-, och fritidsfartyg som reser till svensk hamn. Uppgifter tas också emot från befälhavaren på fritidsfartyg som kommer från eller reser till en ort utanför Schengenstaterna samt från befälhavaren, eller en representant för befälhavaren, på ett fiskefartyg som kom- mer från eller avgår till en ort utanför Schengenstaterna.TPF90FPT Detta uppdrag består enbart i en administrativ kontroll av sjöfarten. Utlänningslagen innehåller straffbestämmelser bl.a. avseende män- niskosmuggling. Den som uppsåtligen hjälper en utlänning att olov- ligen komma in i eller passera genom , annan medlemsstat i EU, eller döms för människosmuggling till fängelse i högst (20 kap. 8 § första stycket). Brottet människosmugg- ling är, utöver normalgraden, också indelat i ett grovt och ett ringa brott. Är brottet grovt, döms till fängelse, lägst och högst (20 kap. 8 § andra stycket). Även försök och förbere- delse till brott är straffbelagt. Det är vidare straffbart att dölja en utlänning eller genom någon annan liknande åtgärd uppsåtligen hjälpa utlänningen att olovligen uppehålla sig i , annan medlemsstat i EU, eller , om detta görs i vinstsyfte (20 kap. 7 §). Det finns även straffbestämmelser som riktar sig mot utlänningen. Exempelvis döms en utlänning som uppsåtligen på ett otillåtet sätt passerar en yttre gräns till Schengenområdet till böter eller fängelse i högst (20 kap. 4 §). I 9 kap. 2 § utlänningslagen anges inledningsvis de befogenheter som en polisman har vid inresekontroll. Enligt andra stycket har en tjänsteman vid som sköter inresekontrollen samma befogenheter som en polisman. Detta innebär att tjänstemännen i samband med inresekontroll får kroppsvisitera en utlänning och där- vid undersöka hans eller hennes bagage, handresgods, handväskor och liknande, i den utsträckning som det är nödvändigt för att ta 89TP PT Uppgiftsskyldigheten gäller inte vid reguljär färjetrafik direkt mellan Schengenstater. Vid övrig reguljär färjetrafik behöver inte uppgifter om passagerare lämnas. Särskilda bestämmel- ser om uppgiftsskyldighet för fritidsfartyg finns i 6 kap. 10 § och för fiskefartyg i 6 kap. 11 § utlänningsförordningen. 90TP PT 6 kap. 9–11 §§ utlänningsförordningen. Befogenheter enligt gällande rätt reda på utlänningens identitet. Sådana undersökningar får också göras för att ta reda på en utlännings resväg till , om den är av betydelse för bedömningen av rätten att resa in i och vistas här i landet. I samband med inresekontrollen får även bagageutrymmen och slutna utrymmen i övrigt i bilar och andra transportmedel undersökas, i syfte att förhindra att en utlänning reser in i i strid med bestämmelserna i utlänningslagen eller utlänningsförord- ningen (9 kap. 2 §). har ett självständigt ansvar för kontroll i anslut- ning till sjötrafiken (9 kap. 9 §). En utlänning är, som nämnts, på begäran av en kustbevakningstjänsteman skyldig att visa upp pass eller andra handlingar. En kustbevakningstjänsteman har då de befogenheter som angetts ovan. Om en kustbevakningstjänsteman vid en kontroll påträffar ett svenskt pass som är återkallat, får tjänstemannen ta hand om passet och lämna det till passmyndigheten, se 17 § passlagen (1978:302). En sådan åtgärd ska dokumenteras enligt reglerna i 27 § polislagen. Enligt 1 § första stycket 13 LKP har en kustbevakningstjänsteman rätt att ingripa vid brott som rör utlänningars inresa till eller utresa från eller vistelse i och har då de befogenheter som följer av LKP. Skyddet för den miljön regleras i 15 kap. 31–33 §§ miljö- balken som bl.a. föreskriver att avfall inte dumpas, vare sig som fast ämne, vätska eller gas inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon får. Avfall får inte heller dumpas från svenska fartyg eller luft- fartyg i det fria havet. Ett olagligt utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen kan bestraffas som miljöbrott, om inte de särskilda straff- bestämmelserna i 10 kap. vattenlagen är tillämpliga eller gärningen är belagd med strängare straff i (10 kap. 1 och 2 §§ vatten- föroreningslagen, 15 kap. 31 och 33 §§ samt 29 kap. 1 § ). Befogenheter enligt gällande rätt Regeln om miljöbrott i 29 kap. 1 § är balkens centrala straffbestämmelse. Straffskalan för miljöbrott sträcker sig från böter till fängelse högst . anses ett miljöbrott vara fullbor- dat redan när utsläpp av ett ämne skett och detta ämne typiskt sett, eller i det enskilda fallet, medför eller kan medföra förorening som är skadlig för människors hälsa, djur eller växter i en omfattning som inte har ringa betydelse eller som typiskt sett medför eller kan med- föra någon annan betydande olägenhet i miljön (första stycket 1). Att skaffa bort avfall på sådant sätt att det medför skadlig förorening kan också utgöra ett miljöbrott (första stycket 2). Vidare kan bl.a. en verksamhet eller åtgärd som innebär eller kan innebära en bety- dande skadlig ändring av yt- eller grundvattennivån utgöra miljöbrott (första stycket 4). Såväl uppsåtliga som oaktsamma gärningar om- fattas av straffbestämmelsen. Med stöd av 7 kap. kan bl.a. ett mark- eller vatten- område förklaras som nationalpark, naturreservat, kulturreservat, biotopskyddsområde, strandskyddsområde eller miljöskyddsområde. Särskilda föreskrifter gäller om rätten att färdas och vistas inom sådana områden (7 kap. 30 §). En straffbestämmelse om brott mot områdesskydd infördes i 29 kap. 2 § miljöbalken.TPF91FPT Böter eller fängelse i högst kan dömas ut för olika typer av brott mot reglerna om områdes- skydd, t.ex. för den som orsakar skada eller annan olägenhet eller risk för skada på de miljövärden som avses att skyddas i en national- park, ett naturreservat, ett djur- och växtskyddsområde eller ett vattenskyddsområde. Genom 29 kap. 2 a § straffbeläggs också förseelser mot reglerna om områdesskydd. Endast böter ingår i straffskalan. För straffansvar räcker det att gärningsmannen med uppsåt eller av oaktsamhet har brutit mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 7 kap. eller beslutats i det enskilda fallet för skyddet av ett område som anges i paragrafen. Straffbestämmelserna i 29 kap. 2 och 2 a §§ är sub- sidiära i förhållande till bl.a. straffansvaret för miljöbrott i 29 kap. 1 § . En straffbestämmelse om överträdelser av regler om artskydd med brottsbeteckningen artskyddsbrott finns i 29 kap. 2 b § . I paragrafen straffbeläggs bl.a. överträdelser av den s.k. CITES-för- ordningen (se närmare om detta i avsnitt 11.35) och likaså överträ- 91TP PT Prop. 2005/06:182. Befogenheter enligt gällande rätt delser av skyddsbestämmelser som i det enskilda fallet har beslutats med stöd av en föreskrift eller med stöd av CITES-förordningen. är i samverkan med och ansvarig tillsynsmyndighet för sjöfarten och luftfarten beträffande sådan dumpning och förbränning av avfall som regleras i 15 kap. 31–33 §§ (Bilaga E1 till förordningen (1998:900) om tillsyn enligt ). har emellertid inget centralt ansvar för tillsynsvägledning enligt 26 kap. 1 § tredje stycket och förordningen om tillsyn enligt . I det operativa ansvaret ingår däremot en skyldighet att anmäla överträ- delser av bestämmelser i balken eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av balken till polisen eller åklagare, om det finns misstanke om brott (26 kap. 2 § ). En tillsynsmyndighet får med- dela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska efterlevas (26 kap. 9 § miljö- balken). Mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet får inte tillgripas.TPF92FPT