sou · GVB389 · 2008-01-01 00:00:00 — Den svenska rapporten sammanställs på . Den senaste rapporten lämnades och avser åren 2001–2002, 2003–2004 och 2005–2006. Medlemsstaterna ska vidare enligt artikel 17 i direktivet till kommissionen rapportera om genomförandet av de åt- gärder som vidtagits till följd av direktivet. senaste natio- nella rapport lämnades . Art- och habitatdirektivet innehåller ett avsnitt om förfarandet för att ändra direktivets bilagor. Här sägs att beslut om nödvändiga ändringar för att anpassa bilagorna 1–3, 5 och 6 till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen fattas av rådet med kvalificerad majoritet. Beslut om ändringar av bilaga 4 som är nödvändiga för att anpassa den till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen fattas enhälligt av rådet på förslag av kommissionen. Fågeldirektivet (79/409/EEG) skyddar kungsörnen, dess ägg, bon och livsmiljö. Kungsörnen tas upp i direktivets bilaga 1 tillsammans med andra arter vars livsmiljö ska bevaras genom att särskilda åt- gärder vidtas för att säkerställa överlevnad och fortplantning inom det område där de förekommer. Enligt direktivet måste för att bevara örnens livsmiljö bl.a. avsätta särskilda skydds- områden inom ramen för Natura 2000. Direktivet tillkom före och medlemskap och tar sikte på att skydda habitat i de mera tättbefolkade delarna av . Med tanke på kungsörnens behov av gamla boträd och be- , EG:s Art- och habitatdirektiv hov av skyddade miljöer har reglerna om särskilda skyddsområden betydelse för arten även i . Enligt direktivet måste förbjuda att kungsörnen avsikt- ligt dödas eller fångas, att örnarnas bon och ägg avsiktligt förstörs eller skadas eller att bon bortförs. måste också förbjuda att ägg samlas in eller att fåglar avsiktligt störs särskilt under häck- nings- och uppfödningsperioder eller att fåglar som inte får jagas eller fångas hålls i fångenskap. måste slutligen förbjuda handel och förfaranden som anknyter till handel med örn. Enligt direktivets artikel 7, som hänvisar till bilaga 2, får de arter som finns i bilagan jagas enligt nationell lagstiftning med hänsyn tagen till deras populationsnivå, geografiska spridning och repro- duktion inom gemenskapen. Medlemsstaterna ska säkerställa att jakten inte äventyrar ansträngningarna att bevara arterna i deras utbredningsområde. Kungsörn finns inte uppräknad i bilaga 2. En- ligt artikel 9 får medlemsstaterna å andra sidan under vissa förut- sättningar medge undantag bl.a. från artikel 7, vilket innebär att jakt under vissa förutsättningar kan tillåtas även på de arter som förekommer i bilaga 1. Fågeldirektivet anger tre skäl a-c som förutsatt att det inte finns någon annan lämplig lösning, kan utgöra anledning att göra un- dantag från skyddet av kungsörnen, vilket innebär att jakt skulle kunna tillåtas. Således medger direktivet att det görs undantag från skyddet för kungsörn av följande anledningar: hänsyn till människors hälsa och säkerhet. hänsyn till flygsäkerheten. för att förhindra allvarlig skada på gröda, bo- skap, skog, fiske och vatten, för att skydda flora och fauna. b)För forsknings- och utbildningsändamål, för återinplanter- ing och återinförsel och för den uppfödning som krävs för detta. c)För att under strängt kontrollerade förhållanden och på selektiv grund tillåta fångst, hållande i fångenskap eller an- nan förnuftig användning av vissa fåglar i litet antal. Utredningen anser mot bakgrund av avgörande från att begreppet annan förnuftig användning av vissa fåglar i punkt c även inbegriper jakt. Direktivet begränsar inte under punkterna a , EG:s Art- och habitatdirektiv och b antalet djur som kan dödas, vilket däremot sker under punkt c. Utredningen anser att det knappast är aktuellt med jakt på kungsörn i landet annat än i undantagsfall. Enligt artikel 20 i Art- och habitatdirektivet ska kommissionen vid tillämpningen av direktivet biträdas av en kommitté. Kommittén benämns vanligen . Aktuella frågor för kom- mittén är t.ex. finansiering av det europeiska nätet av skyddade naturområden – Natura 2000, att tolka art. 12 om artskyddet, Life- fonden och uppföljning och rapportering enligt art. 17. Andra vik- tiga frågor är anslag för skötsel och restaurering, fortsatt skydd av natur och att samla in kunskap om hotade arter. syftar till att genomföra och utveckla EU:s miljöpolitik. Stöd- reglerna varierar, via Life Naturvård finansieras projekt som bidrar till att genomföra fågel- och habitatdirektiven. I artikel 17 i Fågeldirektivet sägs att kommissionen ska biträdas av en kommitté – till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen – allmänt benämnd ORNIS-kommit- tén. Huvudsyftet med kommitténs verksamhet är följa upp med- lemsländernas tillämpning av direktivet. Aktuella frågor är att öka samarbetet mellan medlemsländerna när det gäller vissa hotade få- gelarter, t.ex. genom att integrera de nya medlemsländerna och att bilda tillräckligt många områden för fåglarna. Kommittén behand- lar också jakt-, jordbruks-, fiske- och skogsbruksfrågor. Både Habitat- och arbetar med under- kommittéer eller arbetsgrupper 13.6Kommissionens riktlinjer till art- och habitatdirektivet Kommissionens miljödirektorat har utfärdat riktlinjer för tolk- ningen av Art- och habitatdirektivet. I en slutlig version , som bygger bl.a. på relevanta domstolsavgöranden, utlåtan- den från kommissionens rättsenhet och synpunkter från en arbets- grupp som sysslat med direktivets artikel 12, redovisar kommissio- nen sin syn på hur Art- och habitatdirektivet ska tolkas. Riktlin- jerna är inte bindande för medlemsstaterna men de är givetvis vik- , EG:s Art- och habitatdirektiv tiga att känna till. Nedan följer i avsnitten 13.6.1–13.6.21 utred- ningens översättning av några valda utdrag. Inom EU finns en rad politiska åtaganden som syftar till att bevara naturen och den biologiska mångfalden. Ett fullständig genomfö- rande av Art- och habitatdirektivet och Fågeldirektivet utgör ett test på i vilken utsträckning EU:s bevarandepolicy verkligen är ef- fektiv för att klara målet att hejda nedgången i biologisk mångfald. Direktivets bestämmelser måste tolkas i ljuset av internationella konventioner och andra rättsliga EU-dokument, främst Bernkon- ventionen och Fågeldirektivet. Det strikta skydd för arterna som medlemsstaterna måste genom- föra enligt artikel 12, ska tolkas mot bakgrund av direktivets över- gripande syften enligt artikel 2. Därvid gäller att artikel 2 p 3, Åt- gärder som vidtas i enlighet med detta direktiv ska ta hänsyn till ekonomiska, sociala och kulturella behov och till regionala och lo- kala särdrag, inte utgör en självständig avvikelse från direktivets allmänna krav. De viktigaste faktorerna för att definiera begreppet gynnsam beva- randestatus finns i artikel 1. Förenklat kan man säga att en art har en gynnsam bevarandestatus när arten har det bra och framtids- utsikterna ter sig gynnsamma. Medlemsstaterna har kommit över- ens om ett gemensamt regelverk för att utvärdera arternas bevaran- destatus genom den rapporteringsskyldighet som föreskrivs i di- rektivets artikel 17. , EG:s Art- och habitatdirektiv 13.6.5Verktyg för att bevara hotade arter Direktivets syften ska förverkligas huvudsakligen med hjälp av två verktyg. Det är nätverket av skyddade områden, Natura 2000, och reglerna om artskydd. Båda dessa verktyg medger undantag under speciella omständigheter. Systemen kompletterar varandra och ska säkerställa en gynnsam bevarandestatus för alla arter av intresse i EU. Direktivets bilagor styr vilka verktyg som finns att tillgå för re- spektive art. De flesta arterna omfattas av mer än en bilaga och på- verkas följaktligen av en kombination av åtgärder. Hur verktygen slutligen utformas i medlemsstaterna måste avgöras från art till art. Arter som listas både i bilaga 2 och 4 har ett dubbelt skydd inom Natura 2000 områden. Det finns också vissa överlappningar i habi- tatskyddet genom att hela habitatet är skyddat inom Natura 2000- områden och genom att parnings- och rastplatser är skyddade en- ligt artikel 12. 13.6.7Övervakning av arternas bevarandestatus Goda kunskaper om en art och kontinuerlig övervakning av dess bevarandestatus enligt artikel 11 är en förutsättning för en me- ningsfull bevarandestrategi. Vissa arter förutsätter samarbete på EU-nivå och annat gränsöverskridande samarbete. Medlemsstaterna accepterade förslag om ett gemensamt system för att bedöma, övervaka och redovisa bevarandestatus. Det är ett trafikljussystem där grönt be- tyder gynnsam, gult betyder ogynnsam/ofullständig och rött slutli- gen betyder ogynnsam/dålig. 13.6.8Lämpliga och effektiva åtgärder Eftersom direktivet inte i detalj anger vilka konkreta åtgärder en medlemsstat måste vidta för att uppfylla direktivets krav finns en viss flexibilitet därvidlag. Medlemsstatens åtgärder på fältet måste emellertid vara tillräckliga och lämpliga för att säkerställa målet att , EG:s Art- och habitatdirektiv upprätthålla eller återupprätta gynnsam bevarandestatus. Det förut- sätter en god vetenskaplig kunskap och övervakning av varje speci- fik art. Direktivet ska tolkas i enlighet med principerna i EG-för- dragets artikel 10: Medlemsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att de skyldigheter full- görs som följer av detta fördrag eller av åtgärder som vidtagits av ge- menskapens institutioner. Medlemsstaterna ska underlätta att gemen- skapens uppgifter fullgörs. De ska avstå från varje åtgärd som kan äventyra att fördragets mål uppnås. I de fall lämpliga åtgärder enligt direktivet inte är obligatoriska kan frivilliga åtgärder eller en anpassning av direktivet komma i fråga. 13.6.9Allmänt om implementeringen av direktivets artikel 12 Enligt artikel 12 1. i direktivet får de strikt skyddade arterna inte avsiktligt fångas eller dödas. De får heller inte avsiktligt störas, sär- skilt under parnings-, uppfödnings, övervintrings- och flyttnings- perioder. Deras parningsplatser eller rastplatser får slutligen inte ska- das eller förstöras (artikel 12 1. a – d). Bestämmelserna i artikel 12 1. måste enligt riktlinjerna införas heltäckande, klart och precist i den nationella lagstiftningen. Det förutsätter i praktiken å ena sidan ändamålsenliga och samordnade åtgärder i den nationella lagstiftningen, å andra sidan ändamålsenlig och samordnad tillämpning. Genomförandet måste bidra till att uppfylla huvudsyftet nämligen att vidmakthålla eller återupprätta en gynnsam bevarandestatus. De erforderliga åtgärderna begränsas visserligen till innehållet i förbuden och åtagandena, men eftersom den nationella lagstift- ningen ska garantera en effektiv tillämpning av artikel 12 1., räcker det inte alltid med att enbart överföra förbuden enligt sin lydelse. Medlemsstaterna är skyldiga att identifiera vilka konkreta åtgärder som behövs för att tillförsäkra arterna ett strikt skydd. Vissa arter eller situationer kräver förebyggande åtgärder som eliminerar even- tuella hot och risker som en art kan stå inför, vilket är särskilt vik- tigt beträffande arternas parnings- eller häckningsområden eller viloplatser. Konflikter med traditionella aktiviteter som jord- och skogs- bruk bör lösas med lämpliga åtgärder som tillgodoser direktivets föreskrifter om artskydd. Det kan vara tillräckligt med planering, , EG:s Art- och habitatdirektiv uppförandekoder, handfast information och vägledning för att både tillgodose bevarandebehoven och de sociala och kulturella kraven. Ytterst måste det emellertid finnas ett regelverk som tillgodoser ett strikt artskydd och tillförsäkrar myndigheterna tillräckliga befo- genheter. 13.6.10Förbud mot att fånga eller döda strikt skyddade arter (artikel 12 1. a) Artikel 12 1. a förbjuder alla former av avsiktligt fångande eller dö- dande i naturen av de djur som finns förtecknade i direktivets bi- laga 4. Begreppet avsiktligt går längre än att ha direkt avsikt att döda eller fånga. Det omfattar också den som, utan att ha direkt avsikt, förstår att hans handlande sannolikt kommer att leda till ett brott mot djuret och ändå medvetet genomför åtgärden eller i vart fall accepterar konsekvensen av sitt handlande. 13.6.11Förbud mot att störa strikt skyddade arter (artikel 12 1. b) Det är enligt artikel 12 1. b förbjudet att avsiktligt störa de strikt skyddade arterna, särskilt under deras parnings- uppfödnings-, övervintrings- och flyttningsperioder. Begreppet störning är inte definierat. Den måste vara avsiktlig. En störning behöver inte påverka djuret direkt fysiskt men ändå ha en negativ påverkan. En störning kan vara skadlig genom en mins- kad överlevnad, fortplantning eller fruktsamhet. Tiden i samband med parning, familjebildning, övervintring och flyttning är särskilt känslig för störningar. Bedömningen måste vara artspecifik efter- som olika arter reagerar olika på störningar. 13.6.12Förbud mot att förstöra eller samla in ägg i naturen (artikel 12 1. c) Artikel 12 1. c förbjuder avsiktlig förstöring eller insamling av ägg i naturen. Förbudet utgör ett långsiktigt skydd för en population och dess livskraft. , EG:s Art- och habitatdirektiv 13.6.13Förbud mot att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser (artikel 12 1. d) Artikel 12 1. d förbjuder att parnings- och häckningsplatser eller rastplatser skadas eller förstörs. Dessa platser är avgörande för ar- tens livscykel och utgör viktiga delar av hela habitat. Syftet är därför att trygga platsernas ekologiska funktionalitet så att de kan tillgodose alla behov av vila och en framgångsrik fort- plantning. Till skillnad från de övriga förbuden a)–c) är alla hand- lingar förbjudna, avsiktliga som oavsiktliga. Det understryker be- hovet av förebyggande åtgärder för att undvika skador förorsakade av mänsklig aktivitet. Förstöring eller skada som har naturliga orsaker eller som orsa- kas av oförutsebara händelser faller däremot utanför artikelns till- lämpningsområde. Begreppet skada syftar på en fysisk försäm- ring som påverkar parnings- eller viloplats. I motsats till förstöring kan en sådan försämring komma smygande och grad- vis försämra platsens användbarhet för arten. En förutsättning för att artikelns tillämplighet är att det kan fastställas ett klart orsaks- samband mellan en eller flera mänskliga aktiviteter och skadan på parnings- eller rastplatsen. Vid projekt eller annan mänsklig aktivitet ska åtgärder för att tillförsäkra parnings- och rastplatser fortsatt ekologisk funktiona- litet syfta till att minimera den negativa inverkan. Syftet kan också vara att förbättra eller förvalta platserna så att de inte ens temporärt mister sin ekologiska funktion. 13.6.14Allmänt om implementeringen och tillämpningen av direktivets artikel 16 1. Bestämmelsen i artikel 16 1. a–e anger under vilka förutsättningar undantag från artskyddet får göras. Bestämmelsen måste enligt riktlinjerna införas fullständigt och bindande i den nationella lag- stiftningen. Undantagen ska tolkas restriktivt. Det åvilar den behö- riga nationella myndigheten att se till att medlemsstatens undantag sammantaget inte motverkar direktivets syfte. Proportionalitets- principen tar inte över eller försvagar något av undantagen i arti- keln, men kan medföra att tillämpningen anpassas i enlighet med direktivets syfte. Som en allmän regel gäller att tillämpningen av ett undantag skärps i motsvarande grad som konsekvenserna av un- , EG:s Art- och habitatdirektiv dantaget ökar för berörd art. Tre förutsättningar måste vara upp- fyllda innan ett undantag beviljas: 1.förekomst av ett eller flera av de skäl som räknas upp i punk- terna a–e. 2.avsaknad av en annan lämplig lösning. 3.undantag får inte försvåra upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos populationen. Den nationella myndigheten måste motivera de omständigheter som motiverar valet av undantag enligt artikeln. 13.6.15Undantag för att skydda vilda djur och växter och bevara livsmiljöer (art. 16 1. a) Bestämmelsen i artikel 16 1. a om undantag för att skydda vilda djur och växter och för att bevara livsmiljöer, anger inte uttryckli- gen vilka vilda djur och växter eller livsmiljöer eller vilka hot som åsyftas. Man kan anta att sårbara, hotade, sällsynta främst inhemska arter och livsmiljöer t.ex. sådana som anges i direktivets bilagor, i första hand berörs av undantaget. Man kan dock inte helt utesluta andra arter eller livsmiljöer från tillämpningen. 13.6.16Undantag för att undvika allvarlig skada, särskilt på gröda, boskap, skog, fiske, vatten och andra typer av egendom (art. 16 1. b) Bestämmelsen i artikel 16 1. b tar upp undantag för att undvika all- varlig skada, särskilt på gröda, boskap, skog, fiske, vatten och andra typer av egendom. Målet är att förebygga skada. Skadan behöver inte ha inträffat utan det räcker att skadan sannolikt kommer att uppstå. Uppräkningen är inte uttömmande utan andra tänkbara skador än de uppräknade kan komma i fråga. Bestämmelsen täcker också skyddet av andra typer av egen- dom vilket är en skillnad i förhållande till fågeldirektivets motsva- rande bestämmelse i artikel 9. har vid bedömningen av artikel 9 i Fågeldirekti- vet ansett att bestämmelsen inte syftar till att undvika smärre ska- dor. Ett undantag förutsätter alltså skada av en viss betydelse, vil- ket kan anses svara mot det skydd för arterna som eftersträvas. , EG:s Art- och habitatdirektiv Obetydliga störningar eller normala affärsrisker ska således inte föranleda undantag. Domstolens uttalande får anses giltigt även vid tolkningen av artikel 16 1. b i Art- och habitatdirektivet. 13.6.17Undantag av hänsyn till allmän hälsa och säkerhet m.m., (art. 16 1. c) Enligt artikel 16 1. c får undantag göras av hänsyn till allmän hälsa och säkerhet, eller av andra tvingande orsaker som har ett allt över- skuggande allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekono- misk karaktär och betydelsefulla positiva konsekvenser för miljön. Begreppet andra tvingande orsaker som har ett allt över- skuggande allmänintresse är inte definierat. På andra områden, t.ex. när det gäller fri rörlighet för varor har domstolen godkänt nationella inskränkningar som har samband med allmän hälsa, mil- jöskydd och för att uppnå legitima mål på det sociala eller ekono- miska området. Begreppet förekommer också i artikel 6 i direkti- vet. Kommissionens tolkning i anslutning till den artikeln innebär att det bara är offentliga intressen företrädda antingen av offentliga eller privata organ som kan utgöra grund för undantag från beva- randemålen. I allmänhet kan därför inte ändamål som enbart rör företagsintressen eller privatpersoner komma ifråga. 13.6.18Undantag för forsknings- och utbildningsändamål m.m., (art. 16 1. d) Enligt art 16 1. d får undantag göras för forsknings- och utbild- ningsändamål, för återinplantering och återinförsel av dessa arter och för den uppfödning som krävs för detta, inbegripet artificiell förökning av växter. Undantag kan t.ex. gälla märkning av vissa individer för forskningsändamål med GPS- eller radiosändare i syfte att öka kunskapen om beteende, eller i ett bevarande- projekt som syftar till att återinplantera arten. Även i ett forsk- ningsprojekt måste man överväga om det finns alternativa lösningar om man kan förvänta sig att projektet har en negativ påverkan på den aktuella arten. , EG:s Art- och habitatdirektiv 13.6.19Undantag för insamling och förvaring under strängt kontrollerade förhållanden i begränsad omfattning, (art. 16 1. e) Artikel 16 1. e medger undantag för att under strängt kontrolle- rade förhållanden selektivt och i begränsad omfattning tillåta in- samling och förvaring av vissa exemplar av de arter som finns för- tecknade i bilaga 4 i en begränsad mängd som fastställs av de behö- riga nationella myndigheterna. Begreppet begränsad omfattning motsvaras inte av ett absolut tal utan måste ställas i relation till populationens storlek och be- greppet är direkt kopplat till bevarandestatus. När ett un- dantag medges är det viktigt att det högsta antal individer som un- dantaget avser fastställs, vilket ska ske med beaktande av direktivets bevarandesyfte och behovet av att upprätthålla ett strikt skydd för den aktuella arten. Undantag får inte beviljas om det finns en risk för att popula- tionens sammansättning påverkas negativt vad gäller antal eller kvalitet. I ett fall som avsåg undantag enligt artikel 9 i Fågeldirekti- vet har anfört att kravet på ett litet antal inte kan anses uppfyllt om ett undantag för jakt inte innebär att den aktuella arten bibehålls på en tillfredställande nivå. I ett annat mål som gällde fågeljakt i tillämpade domstolen ORNIS kommit- téns kriterier (av årliga dödlighet) för att bedöma huru- vida kravet på ett begränsat antal var uppfyllt. Kommitténs uppgift är att följa upp medlemsstaternas tillämpning av Fågeldirektivet. Om det klart framgår att ett undantag gynnar bevarande- status eller population finns det inget som hindrar att ett undantag beviljas. En ändamålsenlig bevarandeplan som syftar till att bibe- hålla eller återställa gynnsam bevarandestatus, är det bästa sättet att uppfylla det aktuella kriteriet. Begreppet under strikt kontrollerade förhållanden selektivt och i begränsad omfattning tydliggör att EG:s lagstiftare avsett en bety- dande återhållsamhet. Formuleringen tyder på att ett myndighets- beslut måste föregå varje undantag. Beslutet ska gälla särskilda in- divider eller ett särskilt antal individer och ange område, tid och antal. Orden begränsad omfattning stödjer en sådan tolkning. Orden antyder också att det behövs en effektiv förvaltning för att se till att beslutet genomförs korrekt. Ordet selektivt antyder att undantaget t.ex. jakt måste vara specifikt riktat mot en art. Begrep- pet anger också att själva jaktmetoden tekniskt ska vara selektiv. , EG:s Art- och habitatdirektiv Genomförandet av artikel 16 1. kan alltså innefatta en förvalt- ning av de skyddade arterna. Förvaltningsplaner är det bästa verk- tyget för att hantera de stränga villkor som uppställs i artikel 16. Planen ska syfta till ett långsiktigt bevarande av arten och bl.a. in- nehålla en bedömning av populationens livskraft och dess naturliga utbredning och habitat. Som ett led i förvaltningen av en art ska planen kunna föreskriva när undantag från artskyddet är möjligt utan att det påverkar en gynnsamma bevarandestatus. förvaltningsplan för lodjur är enligt kommissionens riktlinjer ett exempel på en plan som uppfyller direktivets artikel 16 1. Planen utarbetades av nationella experter och antogs av landets miljöminister . Landets lagstiftning har anpassats till för- valtningsplanen. Den innehåller en långsiktigt strategi för beva- rande och förvaltning av den lettiska lodjursstammen inbegripet en strikt reglerad beskattning av stammen genom jakt. Förvaltningen styrs av landets skogsmyndighet. Lodjuret i har den bästa spridningen och bedöms ha gynnsam bevarandestatus. Begränsad och hårt reglerad jakt bedöms ha en positiv inverkan på stammen liksom på acceptansen hos allmänheten. Förvaltningspla- nen innehåller en rad förutsättningar för att förhindra att jakten påverkar lodjurets gynnsamma bevarandestatus negativt: Målet är inte bara att bevara populationens storlek och utbred- ning utan också att bibehålla miljömässiga och ekolo- giska möjligheter. För detta krävs att forskningen tillhanda- håller viktiga underlag. Jaktsäsongen på lo anpassas till biologi. Prover ska tas från fällda djur för att kontrollera köns- respek- tive åldersfördelningen, reproduktionsförmågan, födointaget samt hälsotillståndet i syfte att undvika negativ påverkan på populationens sammansättning. Årliga uppskattningar av populationen och spridningen ska gö- ras fortlöpande. De årliga jaktkvoterna ska fastställas med beaktande av insam- lade data. Allmänhetens kunskaper och engagemang ska uppmuntras. Jä- gare ska engageras i insamlingen av prover och de ska informe- ras om resultaten. , EG:s Art- och habitatdirektiv 13.6.20 Avsaknad av annan lämplig lösning Enligt artikel 16 1. i direktivet förutsätter ett undantag från art- skyddet att det inte finns någon annan lämplig lösning.