sou · GWB389 · 2008-10-13 00:00:00 — Utvecklingen av prisbasbeloppet har varit föl- jande: En jämförelse av löneutvecklingen och utvecklingen av prisbas- beloppet visar följande: Vid en jämförelse mellan utvecklingen av prisbasbeloppet och lönerna i samhället framgår det att löneutvecklingen, under nu granskad tidsperiod, netto varit högre är prisbasbeloppsutveck- lingen. Eftersom det ytterst är fråga om att mäta utvecklingen av arbetsinkomster ligger det nära till hands att föreslå en omräkning utifrån lönestatistiken i stället för utifrån prisbasbeloppet. Det som talar mot en sådan lösning är att det i ett sådant system inte är möjligt att räkna upp den fastställda taxerade inkomsten med löneutvecklingen då ersättningsfallet inträffar, eftersom statistiken ännu inte kunnat fastställas. I en ordning där uppräkning sker utifrån prisbasbeloppet är emellertid en omräkning utifrån prisbasbeloppet möjlig, eftersom det fastställs i förväg. Utredningen anser inte att omräkning bör ske utifrån två olika principer, varför utredningen inte föreslår att ersättingsåret, i avsaknad av statistik för löneutvecklingen, ska räk- nas upp med prisbasbeloppet. Sammanfattningsvis anser utredningen att statistiken för löne- utvecklingen är den bästa faktorn för att skapa en aktualitet i före- tagares inkomster som underlag för en SGI-bedömning, trots att sådan inte kommer att finnas då SGI:n ska fastställas. Utredningen föreslår därför att omräkning av företagares arbets- inkomster ska ske utifrån den årsvisa lönestatistik som redovisar för hela ekonomin avseende arbetare och tjänstemän . 8.3.2.7Konsekvensen av ändrade inkomstuppgifter Skattskyldig har enligt taxeringslagen möjlighet att före utgången av det femte året efter taxeringsåret begära omprövning av sin taxering.8 En fastställd deklaration kan således ändras efter det att SGI bestämts utifrån denna. Även har under vissa för- utsättningar möjlighet att frångå och ändra en fastställd taxering. Eftersom den taxerade inkomsten av eget arbete utgör under- laget för vilka förmåner som kan utges från socialförsäkringen, anser utredningen att det är rimligt att även utbetalade förmåner baserade på SGI kan justeras ifall den grund på vilken SGI vilar förändras. För att säkerställa kontinuitet i principen mellan inbe- talda avgifter och utbetalade förmåner har utredningen övervägt att 8 4 kap. 9 § taxeringslagen (1990:324). införa en särskild reglering härom. Utredningen konstaterar emel- lertid att den justeringsmöjlighet som finns i 20 kap. 10 a § AFL bör vara tillräcklig för att för att säkerställa att utbetalda ersätt- ningar korrigeras med hänsyn till det nya inkomstunderlaget. I de situationer SGI bestäms utifrån en uppskattad inkomst av annat förvärvsarbete i uppbyggnadsskede finns, med anledning av denna regel, skäl för såväl som den enskilde att göra en noggrann uppskattning av inkomsten. 8.4Slopande av den reducerande faktorn för den som har inkomst av annat förvärvsarbete Mot bakgrund av att utredningen föreslår beräkning av SGI utifrån taxerad inkomst för den som har inkomst av annat förvärvsarbete, saknas skäl att reducera SGI med en faktor som tillkommit i avvaktan på att ett förslag utifrån historiska inkomster kan presen- teras.9 Som framgår av föregående avsnitt leder utredningens för- slag om SGI-beräkning för företagare till att företagarnas SGI kommer att brista i aktualitet i förhållande till SGI-beräkningen för övriga försäkrade. En möjlighet att komma tillrätta med detta problem är att även tillämpa en reduceringsfaktor för övriga försäkrade, alternativt en motsvarande korrigerande faktor av företagarnas SGI. Utredningen förslag: Jämförelseinkomsten i 3 kap. 2 § AFL avskaffas. I utredningen uppdrag ligger att belysa konsekvenserna av och föreslå förändringar av den begränsning som finns i form av jäm- förelseinkomst. Som framgår av avsnitt 7 har regleringen om jämförelse- inkomsten i 3 kap. 2 § AFL ansetts vara en godtycklig begränsning av egenföretagares möjligheter att få sin SGI bestämd utifrån redovisad arbetsinkomst. Det har även påpekats att en begränsning 2006/07:1. i form av jämförelseinkomsten är principiellt fel. Reglerna om jämförelseinkomst har kommit till för att bestämma hur stor del av en egenföretagares resultat som är arbetsinkomst. speglar det i allmän självdeklaration redovisade resultatet företagarens arbetsinkomst. På detta resultat erlägger företagaren egenavgifter. Med hänsyn härtill anses det inte finnas skäl att begränsa denna arbetsinkomst genom en jämförelse med en löntagares arbets- inkomst. Mot bakgrund av dessa synpunkter finner utredningen att det finns starka skäl att överväga ett borttagande av regleringen om jämförelseinkomst. Ett borttagande förutsätter emellertid att det skäl som medförde att regleringen infördes inte längre föreligger eller, om dessa kvarstår, att skälen för ett borttagande väger tyngre än skälen för att behålla regleringen. Som redogjorts för i avsnitt 2.4.5 infördes jämförelseinkomsten för att kunna bestämma hur stor del av egenföretagarens skatte- pliktiga nettointäkt som var arbetsinkomst. före- tagsskattereform bestäms egenföretagares kapitalinkomst genom reglerna om räntefördelning. En deklarerad inkomst av aktiv näringsverksamhet utgör därför numera en arbetsinkomst, utgör underlag för sociala avgifter och berättigar normalt till förmåner från socialförsäkringssystemet. Utredningens slutsats är att konstruktionen av befintligt skattesystem medför att det inte finns skäl att i AFL behålla regler för att bestämma vad som är en egenföretagares arbetsinkomst. Regleringen medför dessutom sammantaget en omfattande admi- nistration för enskilda företagare och och är ett hinder i egenföretagares möjlighet att förutse sin SGI och Försäk- ringskassans möjlighet att på ett enkelt sätt fastställa SGI för egenföretagare. Avskaffande av jämförelseinkomsten skapar neutralitet mellan företagare i olika företagsformer och medför att de fåmansföreta- gare som enligt utredningens förslag valt att få sin inkomst betraktad som inkomst av annat förvärvsarbete i AFL:s mening, inte kommer i sämre situation än de företagare som inte gjort detta val. Avskaffande av jämförelseinkomsten som en begränsning med- för att alla försäkrade kan få SGI fastställd på arbetsinkomster upp till 7,5 pbb. Eftersom det inte finns statistik tillgänglig för att mäta hur frekvent jämförelseinkomsten används är det inte möjligt att bestämma om avskaffandet av den ifrågavarande regleringen med- för ökade kostnader för försäkringen. har emellertid påpekat att jämförelseinkomsten, p.g.a. de senaste årens reallöneökningar, i praktiken nästan förlorat sin betydelse. Med hänsyn härtill och då ett avskaffande medför minskat behov av kontroll och administration, finns skäl att anta att hanteringen av SGI-ärenden för egenföretagare kommer att blir snabbare och billigare för både och enskilda företagare. för att avskaffa jämförelseinkomsten i 3 kap. 2 § AFL finns därför. 9.1Föreslagna förändringar i reglerna om tillfällig föräldrapenning Utredningen förslag: Delningstalet för den som redovisar inkomst av annat förvärvsarbete bestäms till 260. Tillfällig för- äldrapenning kan i sådant fall utges under per sjudagarsperiod. Utredningen föreslår även att det införs en möjlighet för föräldrar att erhålla tillfällig föräldrapenning för vård av sjukt barn som föräldern arbetar. Utredningen har enligt direktiven i uppdrag att uppmärksamma skillnaderna vid beräkning av dagersättning för den tillfälliga för- äldrapenningen. Av dagens regler följer att tillfällig föräldrapenning för försäkrade som har inkomst av anställning tim- eller dagberäk- nas medan tillfällig föräldrapenning kalenderdagsberäknas för föräl- der med inkomst av annat förvärvsarbete än anställning. 9.1.1Tidigare utredning i frågan om dagberäknad tillfällig föräldrapenning I SOU 1997:85, Betänkandet av utredningen för översyn av inkomst- begreppet inom bidrags- och socialförsäkringssystemet, (IBIS), framgår bl.a. följande: Utredningen konstaterar att den kalenderdagsberäknade tillfälliga för- äldrapenningen för egenföretagare har ifrågasatts. Det är emellertid, på de skäl som angavs i prop. 1986/87:69, inte möjligt att timberäkna ersättningen till egna företagare. Vad som skulle kunna diskuteras för företagare är att ersätta kalen- derdagsberäkningen med s.k. dagberäkning, dvs. i stället för delnings- talet 365 används delningstalet 260. Med en sådan beräkning av den tillfälliga föräldrapenningen blir ersättningen anpassad efter årsin- komsten fördelad på arbetsdagar beräknad . En särregel för egna företagare som innebär ett särskilt delningstal för beräkning av tillfällig föräldrapenning torde behöva kompletteras med en begränsning av antalet möjliga ersatta dagar . Någon sådan begränsning finns inte i dagens regler. Begränsnings- regeln skulle dels hindra för hög ersättning vid längre ersättningsfall, dels utesluta misstankar om otillbörligt utnyttjande av försäkringen. Frågan om ändring av reglerna för tillfällig föräldrapenning för egenföretagare har tagits upp i olika sammanhang, bl.a. av företagarnas egna organisationer. Utredningen har därför behandlat frågan. I för- hållande till dem som driver sitt företag i aktiebolagsform är egenföre- tagare otvivelaktigt missgynnade vid beräkningen av den tillfälliga föräldrapenningen. Den genomsnittliga tillfälliga föräldrapenningen för egen- företagare var per dag. Vid delningstalet 260 blir den genomsnittliga ersättningen per dag beräknad med mot- svarande SGI. Antalet ersatta dagar för egenföretagare var 186.402. Om den genomsnittliga ersättningen för företagare ökar med innebär det en ökad kostnad om dagar kostnadsläge. Med hänsyn till de besparingar utredningen skall göra inom sjukför- säkringen anser sig utredningen inte kunna föreslå ytterligare föränd- ringar som medför kostnadsökningar.1 9.1.2Förslag om ändrat delningstal Eftersom företagare i så stor utsträckning som möjligt bör behand- las lika oavsett i vilken företagsform de bedriver sin verksamhet, saknas enligt utredningen skäl att beräkna egenföretagares ersätt- ning utifrån andra och mer ofördelaktiga parametrar än de som gäller för företagare som bedriver näringsverksamhet i företags- formen aktiebolag. Härvid bör beaktas att utredningen föreslagit att vissa ägare av andelar i fåmansföretag ska ha rätt att få sin arbetsinkomst (lön) klassificerad som inkomst av annat förvärvs- arbete. För det fall reglerna inte förändras i nu aktuellt avseende kommer de fåmansföretagare som övergår till att få sin inkomst betraktad som inkomst av annat förvärvsarbete att missgynnas vid 1 IBIS s. 255. beräkning av tillfällig föräldrapenning i förhållande till de fåmans- företagare som har inkomst av anställning. För att uppnå neutra- litet i valet av företagsform och mellan anställda och företagare är det därför väsentligt att beräkningssättet för den tillfälliga föräldra- penningen är lika. Delningstalet för den som redovisar inkomst av annat förvärvsarbete bör därför bestämmas till 260. En särregel för egna företagare som innebär ett särskilt del- ningstal för beräkning av tillfällig föräldrapenning torde emellertid behöva kompletteras med en begränsning av antalet möjliga ersatta dagar . Någon sådan begränsning finns inte i dagens regler. En begränsning skulle dels hindra för hög ersättning vid längre ersättningsfall, dels utesluta misstankar om otillbörligt ut- nyttjande av försäkringen. Mot denna bakgrund föreslår utred- ningen att ersättning för tillfällig föräldrapennig beräknad enligt förslaget ovan ska begränsas till att utges för per sjudagarsperiod. Härigenom uppnås i praktiken en likformighet med arbetstagares möjligheter att uppbära ersättning för tillfällig föräldrapenning. 9.2Tillfällig föräldrapenning vid förvärvsarbete Utredningen utgår ifrån att barn till företagare är sjuka i samma omfattning som barn till arbetstagare. Det är vidare ett faktum att en företagare som tvingas avstå från arbete drabbas av störningar i sin verksamhet. För att förbättra företagarnas möjligheter att nyttja sin tillfälliga föräldrapenning vid vård av barn har utredningen mottagit förslag som innebär att det bör vara möjligt för den som vårdar sjukt barn, om denne är annan än föräldern, att få den till- fälliga föräldrapenningen beräknad utifrån den ordinarie vårdnads- havarens SGI om denna är högre. På så sätt skulle även företagare kunna få nyttja sin förvärvade SGI vid beräkning av den tillfälliga föräldrapenningen, vilken skulle komma vårdaren tillgodo. Möjligheten att överlåta sin rätt till föräldrapenning finns . Denna ordning förutsätter emellertid att ersättningen beräk- nas efter den tillfälliga vårdarens SGI. Sannolikt finns de personer som har möjlighet att med kort varsel åta sig att vårda ett sjukt barn i föräldrars ställe normalt inom en mindre krets personer, vilka har goda relationer till föräldrarna och barnet. För dessa torde frågan om ersättning i regel vara av mindre betydelse. finner därför inte skäl att föreslå ändring av befintliga regler för hur underlaget för ersättning i överlåtelsefall ska bestämmas. För försäkrade som inte har faktisk möjlighet att nyttja reglerna om överlåtelse av rätten till tillfällig föräldrapenning, ser utred- ningen däremot behov av förändrade regler. Detta kan t.ex. vara fallet för en förälder som ensam har vårdnaden om barnet men även en förälder som normalt sett har möjlighet att nyttja reglerna kan hamna i en situation där detta inte är möjligt. Konsekvensen av dagens regler är i sådant fall att föräldern tvingas avstå från förvärvsarbete för att vårda sitt barn eller att det sjuka barnet är tillsammans med föräldern föräldern arbetar. Alla föräldrar har således i praktiken inte samma möjlighet att använda sig av den tillfälliga föräldrapenningen. Enligt utredningens mening bör tillfällig föräldrapenning kunna utges till förälder som denne förvärvsarbetar, men endast om föräldern ombesörjer vården av det sjuka barnet genom köp av hushållsnära tjänst. Ett sådant förslag måste emellertid vara enkelt och lätt att kontrollera. Utredningen finner därför lämpligt att knyta sitt förslag till det befintliga regelverket enligt lagen (2007:346) om skattereduktion för hushållsarbete. För rätt till tillfällig föräldra- penning bör villkoren för skattereduktion enligt denna lag därför som utgångspunkt vara uppfyllda. Fördelen med en sådan koppling är att det i denna lag regleras under vilka förutsättningar skatte- reduktion för en s.k. hushållstjänst kan erhållas. Härigenom under- lättas kontrollen. Enligt 7 § nämnda lag framgår att skattereduktion får uppgå till högst . Utredningens förslag avser emellertid inte i första hand att möjliggöra skattereduktion vid köp av hushållstjänsten barnpassning. Det bör därför vara möj- ligt att mottaga tillfällig föräldrapenning oavsett om skattereduk- tion söks eller inte och oavsett om beloppsgränsen överskridits eller inte. För att tillfällig föräldrapenning ska kunna utges bör föräldern ha haft utgift för barnpassning enligt 4 § lagen (2007:346) om skattereduktion för hushållsarbete. I förarbetena2 till nämnda lag anfördes följande angående barnpassning. Ett exempel på vad som omfattas av omsorg och tillsyn är barnpass- ning. Enligt undersökningar är detta något som utförs svart i väldigt stor utsträckning. Det är många, särskilt små- barnsföräldrar, som tvingas stressa mellan arbete och förskola för att hinna hämta barnen och många anser att barnen spenderar för 2006/07:94 s. 43. på exempelvis dagis. En möjlighet att köpa tjänster i dessa avseenden skulle underlätta för många när det gäller att få vardags- pusslet att gå ihop och skulle möjliggöra för många fler att kombinera marknadsarbete med ansvar för hem och familj. Detta gäller särskilt de kvinnor som ofrivilligt avstår från att arbeta heltid för att i stället ta hand om barnen i familjen. Regeringen anser därför att även tjänster som avser barnpassning skall ingå i skattereduktionen. Utredningen konstaterar att vård av sjukt barn i sig ryms inom begreppet barnpassning. Enligt andra stycket i nämnda bestäm- melse framgår emellertid att som hushållsarbete räknas dock inte det arbete för vilken försäkringsersättning lämnats. Denna skrivning innebär sannolikt att nuvarande bestämmelser förhindrar ett förslag som möjliggör att förälder köper tjänsten barnpassning som föräldern begär och uppbär tillfällig föräldrapenning för sjukt barn som föräldern förvärvsarbetat. Utredningen föreslår därför en justering av befintlig bestämmelse i denna del. Med beaktande av att det beskrivna problemet i allt väsentligt är förknippat med mindre barns sjukdom, anser utredningen att reg- lerna endast ska gälla vid vård av sjukt barn som inte har fyllt samt vara begränsade till korta sjukfall där ett behov av barnpassning uppkommer. Frågan är om de föreslagna reglerna ska omfatta endast företag- are eller vara generella, dvs. omfatta både företagare och anställda. Kraven på tillgänglighet på dagens arbetsmarknad är liknande för anställda och företagare. Dessutom betraktas, som redogjorts för i avsnitt 8, de företagare som bedriver näringsverksamhet genom företagsformerna aktiebolag och ekonomisk förening, som an- ställda. Generella regler gynnar inte minst småföretag, i vilka de anställdas närvaro i regel är minst lika betydande för företagets fortlevnad och utveckling som företagarens egen. Enligt utred- ningens direktiv ska övergången från anställning till företagande underlättas, och i detta hänseende är likalydande regler i föräldra- försäkringen en förutsättning. Mot bakgrund härav finner utred- ningen inte skäl att begränsa de föreslagna reglerna till att omfatta endast vård av företagares barn. Genom förslaget förhindras även betydande gränsdragningsproblem och reglerna blir enkla att till- lämpa. För rätt till tillfällig föräldrapenning i den föreslagna situationen bör det krävas att föräldern anger till att rätten till ersättning utnyttjas som föräldern har utgift för hus- hållsarbete i form av barnpassning. Det får ankomma på Försäk- ringskassan att utforma sina blanketter efter detta behov. Försäk- ringskassans kontrollmöjlighet tillgodoses genom att kassan kan begära in fakturan för den köpta tjänsten. Om det av fakturan framgår att det varit fråga om vård av sjukt barn eller annan anled- ning som anges i 4 kap. 10 § första stycket AFL, ska tillfällig för- äldrapenning betalas ut. I annat fall ska ingen utbetalning ske. Utredningen konstaterar att möjligheten till skattereduktion för barnpassning är en befintlig ordning genom lagen om skattereduk- tion för hushållsarbete. Utredningen har haft kontakt med företag som tillhandahåller barnpassning och erfarit att det finns efter- frågan på sådana tjänster. Den tillfälliga föräldrapenningen är i grunden till för barnet och bör därför konstrueras så att den kan bidra till bra lösningar för varje enskilt barn. De förslag utred- ningen lägger måste därför utgå från barnens behov. Ett sjukt barn har behov av trygghet och god omvårdnad. Förslaget ger förut- sättningar för detta i en situation då en förälder på grund av sin arbetssituation har svårigheter att stanna hemma för att vårda sitt barn eller, vilket förekommer, tar med barnet till arbetsplatsen. Utredningen har svårt att se att föräldrar som inte vill nyttja sin rätt till tillfällig föräldrapenning genom köp av barnpassning ska känna sig tvingade att göra det. Varje förälder måste själv ta ställ- ning till om möjligheten ska utnyttjas eller ej. Utredningen noterar att i sitt betänkande SOU 2008:57 före- slagit förändring i lagen (2007:346) om skattereduktion för hus- hållsarbete. Utredningen ser emellertid inte att detta förslag, om det genomförs, föranleder utredningen att göra annan bedömning än den som redovisats ovan. Förslaget om att tillfällig föräldrapenning ska kunna utges till en förälder som förvärvsarbetar, under förutsättning att föräldern haft utgift för vård av barn enligt lagen om skattereduktion för hus- hållsarbete , är en grundläggande förändring av reglerna för tillfällig föräldrapenning. Den principiella förändringen innebär att ersättningsrätten är avhängig av att den person som erhåller ersättning behöver avstå från förvärvsarbete för att vårda barn. För att kunna ta ställning till ett förslag med en sådan principiell förändring av en förmån inom familjepolitiken skulle en mer genomgripande konsekvensbeskrivning måhända behövas av de effekter som förslaget kan få. Utredningen är medveten om att kritik kan riktas mot förslaget som delvis leder till en helt ny princip för den tillfälliga föräldra- Med hänsyn till den förhållandevis korta utredningstid som stått till utredningens förfogande och med hänsyn till för- slagets vikt för framför allt egenföretagare men även för anställda, gör utredningen den sammanvägda bedömningen att ett förslag i denna del ändå bör lämnas. Utredningens förslag: bör i samråd med få i uppdrag att analysera möjligheterna för företagare att få havandeskapspenning på grund av risker i arbetsmiljön. Enligt utredningens direktiv bör utredningen uppmärksamma skill- naderna mellan olika företagsformer vad gäller rätten till havande- skapspenning. I de synpunkter som inkommit till utredningen har också uppmärksammats att företagare ofta nekas havandeskaps- penning av , trots att företagarna anser att förut- sättningar föreligger för bifall. En kvinna som i slutet av graviditeten inte kan utföra sitt fysiskt påfrestande arbete kan få havandeskapspenning. Dessutom kan en kvinna, som inte får sköta sitt vanliga arbete på grund av risker i arbetsmiljön, få havandeskapspenning under större delen av gravi- diteten. I båda dessa fall får kvinnan havandeskapspenning endast om hon inte kan omplaceras till ett annat arbete. Havandeskaps- penning kan betalas ut längst till och med den elfte dagen före den beräknade tidpunkten för barnets födelse ( 3 kap. 9 § lagen (1962:381) om allmän försäkring). Kvinnan kan få ersättningen som hel, halv, tre fjärdedels eller en fjärdedels havandeskaps- penning. Av regeringens proposition om Föräldrautbildning och förbättring av föräldraförsäkringen (prop. 1978/79:168) och Vägledning om havandeskapspenning (2002:6) framgår att både arbetstagare och egenföretagare omfattas av havandeskapspenning på grund av fysiskt påfrestande arbete. Enligt 19 § i föräldraledighetslagen (1995:584) har en kvinnlig arbetstagare som väntar barn och som på grund av detta inte kan utföra fysiskt påfrestande arbetsuppgifter rätt att bli omplacerad till ett annat arbete med bibehållna anställningsförmåner. Enligt 18 § samma lag har en kvinnlig arbetstagare som väntar barn, fött barn eller ammar rätt att bli omplacerad till ett annat arbete med bibehållna anställningsförmåner under förutsättning att hon har förbjudits att fortsätta sitt vanliga arbete enligt föreskift som har meddelats med stöd av 4 kap. 6 § arbetsmiljölagen (1977:1160). gäller ett EG-direktiv om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, fött barn eller ammar.1 För att få rätt till havandeskapspenning på grund av risker i arbetsmiljön enligt lagen om allmän försäkring (AFL) krävs att kvinnan inte får sysselsättas i sitt förvärvsarbete på grund av en föreskrift om förbud under havandeskap, som har meddelats med stöd av 4 kap. 6 § arbetsmiljölagen (1977:1160). Möjligheterna för kvinnan att bli omplacerad bör dock vara uttömda. Havandeskapspenning vid risker i arbetsmiljön kan betalas ut än de som är maximalt när havande- skapspenning för fysiskt påfrestande arbete ges ut. har i föreskrifter meddelat att en kvinnlig arbetstagare som väntar barn, fött barn eller ammar inte får sysselsättas i arbete som medför risk för skadlig inverkan.2 I före- skrifterna uppställs regler för hur arbetsgivaren ska genomföra en sådan individuell riskbedömning. Enligt samma föreskrifter får inte 1Rådets direktiv /85 EEG. 2Arbetsmiljöverkets föreskrifter [AFS 2007:5] om gravida och ammande arbetstagare.