sou · GWB359 · 2008-06-05 00:00:00 — Statens idrottsstöd kan således betraktas som ett uppdrag till idrottsrörelsen att dels aktivera så många som möjligt (och ), dels främja demokratiska umgängesformer, grundade på respekt, likaberättigande och öppenhet. Målet är att idrotts- rörelsen ska ha möjlighet att ta hand om alla som söker sig till verksamheten och låta var och en utvecklas allsidigt enligt sina egna förutsättningar. Annorlunda uttryckt är statens idrottspolitiska mål liktydigt med att främja föreningsfostran. Idrotten vill – att skapa balans mellan föreningsfostran och tävlingsfostran Medan staten framhåller föreningsfostran och externa samhälls- effekter som mål för sitt idrottspolitiska stöd, kan idrottsrörelsens mål sammanfattas som en strävan att skapa balans mellan förenings- och tävlingsfostran. Detta är särskilt tydligt i idrottsrörelsens gemensamma visionsdokument Idrotten vill. Idrotten vill, antaget vid i , är utan tvekan ett betydelsefullt dokument. En förklaring är ideologisk. Som visionsdokument betraktat saknar nämligen Idrotten vill tidigare motsvarigheter. Visserligen finns det flera tidigare exempel på att idrottsrörelsen i skrift redogjort för sin verksamhet och motiverat dess samhällsnytta. Idrotten vill är dock mer än en propagandapamflett. Det är en text som eftersträvar ett helhets- grepp på föreningsidrottens mångfacetterade verksamhet, som inte tvekar för att problematisera svåra avvägningsfrågor och som dess- utom ger tydliga riktlinjer för hur de egna medlemsorganisa- tionerna bör hantera dessa. Därmed är Idrotten vill inte endast en beskrivning av idrottens samhälleliga förtjänster – den är även en förmaning och ett rättesnöre. Och en stor del av de frågor som diskuteras i dokumentet handlar om just spänningen mellan före- nings- och tävlingsfostran.TPF4FPT På ett övergripande plan baseras Idrotten vill på två utgångs- punkter. Den första är att både förenings- och tävlingsfostran utgör självklara inslag i all föreningsmässigt organiserad idrott. Även om merparten av utrymmet ägnas åt frågor med koppling till tävlings- fostran understryks återkommande föreningsdemokratiska aspek- 4TP PT För en analys av Idrotten vill, se , . , En utvärdering av barn- och ungdomsidrotten, , 2007:1. Teoretiska utgångspunkter: föreningsfostran och tävlingsfostran ter såsom värdet av medlemsinflytande och att verksamheten ska vara öppen för alla som så önskar. Den andra utgångspunkten är att idrottsrörelsens verksamhet är uppdelad efter ålder och ambitionsnivå. Verksamheten fördelas på kategorierna barnidrott (0–), ungdomsidrott (13–) och vuxenidrott (). Tanken är vidare att aktiviteterna inom dessa ålderskategorier ska ha olika utformning, framförallt i frågan om tävlingsmomentets roll och betydelse. Enligt Idrotten vill har barnidrotten som övergripande mål att främja de ungas allsidiga utveckling. Barnen ska ges utlopp för sitt rörelsebehov, sin glädje och spontanitet. Vidare ska de under lek- fulla former få möjlighet att pröva på olika idrotter. Även före- ningsfostran är viktigt. Mer konkret framhålls att de unga ska göras delaktiga i utformningen av och innehållet i den egna idrottsverk- samheten. De ska även få lära sig demokratins spelregler, ta hänsyn till varandra och tidigt vänjas vid att ta ansvar för egen och gemen- sam utrustning. I frågan om tävlingsmomentets roll framhålls följande: För barn är tävlingen ett naturligt inslag i idrotten, liksom i leken. Men den måste bli just en del av leken och ha som mål att barnet har roligt och lär sig idrotten. Betydelsen av tävlingsresultat i barnidrotten bör avdramatiseras och barn ska ges lika möjligheter att delta. Vi ska pröva alternativa tävlingsformer för barnen, där de i stor utsträckning tävlar mot sig själva och sina egna resultat i stället för mot varandra. kan vi inom idrotten lära barn att handskas med såväl vinst som förlust, vilket ger lärdomar för livet.TPF5FPT Utifrån ett fostransperspektiv kan resonemangen sammanfattas som att tävlingsmomentet i barns idrottande både utgör en självklarhet och ett potentiellt problem. Å ena sidan är tävlingar naturliga inslag vilka kan ge värdefulla lärdomar för livet. Å andra sidan påpekas risken för att en snäv fokusering på tävlingar gör verksamheten osunt seriös, prestigefylld och prestationsinriktad. I förlängningen hotar selektion och utslagning. Mot denna bakgrund formuleras ståndpunkten att tävlingsmomentet måste behandlas annorlunda i barnidrotten än inom ungdoms- och vuxenidrotten. I barnidrotten ska tävlingen vara underordnad leken och inte präglas av vuxenidrottens allvar. De unga ska snarare tävla mot sig själva än jämföras med andra. Vidare ska alla barn kunna delta oavsett prestationsförmåga. 5TP PT Idrotten vill (2005), s. 11. Teoretiska utgångspunkter: föreningsfostran och tävlingsfostran Även i de avsnitt i Idrotten vill som behandlar ungdomsidrotten intar diskussionen om tävlingsmomentet en central plats. Redan inledningsvis fastslås att barnidrottens ledande principer om lekfullhet och allsidig träning ska ha fortsatt giltighet inom ungdomsidrotten. Med ungdomsidrotten påbörjas dock en naturlig differentiering mellan olika idrottsliga ambitionsnivåer. Enkelt uttryckt är det således i tonåren som ungdomars skilda talanger och ambitioner ska tillåtas få genomslag. Därmed är det nu möjligt att tala om breddidrott respektive elit- inriktad idrott – även om det framhålls att närmandet till den vuxna idrottens tävlingslogik måste ske successivt och med hänsyn till varje individs särskilda behov, förutsättningar och utvecklingstakt. Att tävling, selektion och rangordning är legitima principer inom ungdomsidrotten får emellertid inte drabba de unga negativt. Även pojkar och flickor som inte tillhör de bästa liksom de som självmant önskar att begränsa sina ambitioner måste alltjämt beredas plats. Likaså ska det vara möjligt att kunna idrotta utan mål att delta i tävlingsaktiviteter. Annars riskerar stora ungdomsgrup- per att exkluderas ur den idrottsliga gemenskapen: All tillgänglig statistik visar att det framför allt är under tonåren idrottsrörelsen tappar medlemmar. Delvis beror detta på en naturlig process där ungdomar får andra intressen som upptar deras tid. Men i alltför många föreningar saknas verksamheter som lockar de flickor och pojkar som gärna vill fortsätta att idrotta, men med en lägre tävlingsmässig ambitionsnivå eller helt utan tävlingsinslag.TPF6FPT Sammanfattningsvis karakteriseras ungdomsidrotten i Idrotten vill som en länk mellan en lekfull barnidrott och en mer seriöst upplagd och elitinriktad vuxenidrott. I ungdomsidrotten ska tävlingsmomentet få ökat spelrum. Särskilda insatser för elit- och talangutveckling ska nu få förekomma. Däremot får ökad speciali- sering och elitsatsningar inte ske på bekostnad av de sämre eller mindre motiverade. Rekommendationen är således att ungdoms- idrotten ska kännetecknas av mångfald i både utformning och ambitionsnivå. Alla ungdomar ska beredas plats – och i den omfatt 6TP PT Ibid., s. 14. Teoretiska utgångspunkter: föreningsfostran och tävlingsfostran ning man själv önskar. Till och med de pojkar och flickor som först i tonåren söker sig till idrottsrörelsen ska ges möjlighet att delta både som aktiva och ledare. Ett ökat fokus på tävlingsfostran är följaktligen naturligt inom ungdomsidrotten – men det får inte ske på bekostnad av föreningsfostran. 7Barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljöTPF1FPT En utgångspunkt för statens stöd till idrottsrörelsen är att verk- samheten ska utgöra en trygg och sund uppfostringsmiljö där barn och unga utvecklas till goda och ansvarstagande medborgare. Följande citat, hämtat års regeringsproposition, är bely- sande: Idrott ger gemenskap. För många människor är kamratskapet i idrottsföreningen ett avgörande skäl för att engagera sig. Barn och ungdomar får i föreningen en trygg social gemenskap som bidrar till att de skapar sig en egen identitet. De lär sig att respektera och umgås med andra människor, också över generationsgränser, kulturella och etniska gränser. Genom ledarna och äldre aktiva får barn och ung- domar positiva vuxna förebilder och genom att man aktivt främjar en ökad integration mellan idrott för funktionshindrade och andra får barnen och ungdomarna en naturlig inställning till olika funktions- hinder. Inom idrotten kan de lära sig hur kroppen fungerar och ta ställning mot sådant som är skadligt och nedbrytande, t.ex. använd- ningen av droger. (Proposition 1998/99:107, En idrottspolitik för 2000-talet). Ett framträdande mål i statens idrottspolitik är således att idrotts- rörelsen ska utgöra en socialisationsarena där unga människor internaliserar positiva beteendemönster, normer och värderingar genom en idrottslig praktik och i mötet med andra människor. Och även om förväntningarna kan betraktas som högt ställda, är det 1TP PT Delar av detta kapitel baseras på och har tidigare publicerats i , som uppfostrings- och utbildningsmiljö, publicerad på wwwHT .idrottsforum.orgTH (), . , Forskning om barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö, i , , Idrotten vill. En utvärdering av barn- och ungdomsidrotten, , 2007:1, samt , Idrott, kön och genus – en kunskapsöversikt, , FoU- rapport 2003:1. Barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö visioner som staten delar med idrottsrörelsen själv. Redan i för- ordet till RF-idrottens gemensamma visionsdokument Idrotten vill fastslås att idrottslig verksamhet syftar till att utveckla människor positivt i alla avseenden och att idrottsrörelsen därmed vill verka för ett bra samhälle.TPF2FPT I frågan om barns idrottande görs därefter följande tillägg: För många barn är idrottsföreningarna, näst efter hemmet och skolan, den viktigaste miljön för fostran och utveckling. De attityder och värderingar som förmedlas där präglar i stor utsträckning barns och ungdomars personliga utveckling. Vi ska därför sträva efter att i före- ningen ge dem goda vanor samt en kamratlig och trygg social gemen- En naturlig följdfråga är om statens och idrottsrörelsens förvänt- ningar kan anses vara infriade. Är idrottsrörelsens barn- och ung- domsverksamhet en sund uppfostringsmiljö – och i sådana fall på vilka sätt? Ett entydigt svar kan inte ges. Med sina drygt 20 000 lokala föreningar är idrottsrörelsen en synnerligen heterogen rörelse där skilda verksamheter, normer och föreningskulturer naturligtvis påverkar barn och ungdomar på olika sätt. har ett relativt stort antal forskare intresserat sig för just idrottsrörelsens socialisationseffekter. Mot denna bak- grund är syftet i detta kapitel att, med utgångspunkt i rådande forskningsläge, utvärdera den uppfostringsmiljö som idrottsrörel- sen tillhandahåller. 7.2Barn och ungdomars föreningsidrottande: verksamhetens omfattning och utveckling över tid Analysen av barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö inleds med en övergripande beskrivning av föreningsidrottens ställning och betydelse i de ungas liv. När börjar man idrotta? När slutar man – och varför? Inverkar faktorer som kön, socioekonomi och etnicitet på barns och ungdomars benägenhet att söka sig till föreningsidrotten? Och vad vet vi egentligen om den grupp ung- domar som aldrig tillhört en idrottsförening? 2TP PT Idrotten vill (2005), s. 3. 3TP PT Ibid., s. 11. Barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö upplagd och avser att utgöra en fond till den följande och mer ingå- ende analysen av idrotten som uppfostringsmiljö. Presentationen av ungdomars idrotts- och motionsvanor baseras på tre större kartläggningar. En första viktig informationskälla utgör RF:s egen statistik. Förbundet har utfört åter- kommande kartläggningar av ungdomars tävlings- och motions- vanor i samarbete med (). Datainsam- lingen baseras på en enkät som skickas till 3000 ungdomar i åldern 13–. Materialet sammanställs därefter och redovisas kontinu- erligt i särskilda rapporter och på förbundets hemsida. En andra informationskälla utgör rapporten och före- ningsidrotten, författad av sociolog på uppdrag av . Projektets övergripande syfte var att under- söka om ungdomars föreningsidrottande som de själva beskriver och upplever det kunde anses motsvara statens idrottspolitiska ambitioner ur ett folkrörelse- och folkhälsoperspektiv. Käll- materialet bestod av en omfattande enkät vilken besvarades av närmare 1600 ungdomar i ålder 13–20 år.TPF4FPT Slutligen har information hämtats från ett större forsknings- projekt rörande ungdomars fritids- och kulturliv som pedagogerna bedrivit . Projektet – som tillkom på uppdrag av RF, och – bestod initialt av två delstudier: en riks- representativ och en kontextuell. I den förstnämnda fick drygt 3 000 ungdomar mellan besvara en postenkät rörande sina fritidsvanor. Den följande kontextuella studien omfattade närmare 1 600 ungdomar i fyra socioekonomiskt, geografiskt och etniskt skilda miljöer. Projektet utmynnade i rapport i skilda världar.TPF5FPT Därefter har följt upp den kontextuella studien , 2002 och 2007, och redovisat resultaten i avhandlingen ten. 4TP PT , Unga och föreningsidrotten. En studie om föreningsidrottens plats, betydelser och konsekvenser i ungas liv, 2005:9, se särskilt kapitel 5. 5TP PT Per , Fritid i skilda världar. En undersökning om ungdomar och fritid i ett nationellt och kontextuellt perspektiv, utredningar nr 11 (1998). 6TP PT , Ungdomarna och idrotten: Tonåringars idrottande i fyra skilda miljöer (2008). Barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö Idrottens ställning i ungas fritidskultur Samstämmig forskning vittnar om idrottens anmärkningsvärt starka ställning inom barn- och ungdomskulturen. I RF:s studie av ung- domars tävlings- och motionsvanor 2005 uppgav av samtliga tillfrågade i åldern 13–att de tillhörde en idrotts- förening.TPF7FPT I Trondmans och motsvarande undersökningar blev andelen något lägre, 44 procent.TPF8FPT Till detta ska läggas alla de ungdomar som tidigare tillhört en idrottsförening men som av olika skäl slutat. Dessa utgör en stor majoritet av de utanförstående. I RF:s studie var det enbart som uppgav att de aldrig tillhört en idrottsförening. I Trondmans undersökning utgjorde motsvarande kategori . Föreningsidrott är följ- aktligen en aktivitet som engagerar många och som de allra flesta unga () har egen erfaren av. Ytterligare indikatorer på idrottens betydelse är ungdomars positiva inställning till verksamheten. När ställde frågan vilka fritidsaktiviteter som ungdomar tyckte mest om att göra, så placerades idrott högt. Hela två tredjedelar av samtliga tillfrågade ungdomar nämnde någon form av idrott bland de aktiviteter som betydde mest för dem.TPF9FPT Endast att umgås med kompisar nådde en högre svarsfrekvens. Trondmans studie gav ett liknande resultat. svarade att idrott har mycket stor eller ganska stor betydelse i deras liv medan endast en av fem svarade att idrott hade ganska liten () eller mycket liten/ingen betydelse (). Vidare ansåg över två tredjedelar att egenskapen vara duktig i idrott var något som gav hög status i den egna ungdoms- kulturen.TPF10FPT Idrott är dessutom en viktig del av de ungas nöjeskonsumtion. Som exempel kan nämnas att av de tillfrågade i Trond- mans ungdomsstudie uppgav att de sett sportprogram på TV . Nästan hälften, , sade sig se sportprogram minst en gång . Nästan alla ungdomar – – sade sig även besökt åtminstone en idrottstävling . En dryg tredjedel hävdade till och med att de gör det minst en gång i veckan.TPF11FPT 7TP PT Ungdomars tävlings- och motionsvanor, , 2005:6, s. 8. 8TP PT Trondman, s. 33, , s. 76. 9TP PT , s. 78–79. 10TP PT Ibid., s. 78–79, Trondman, s. 32. 11TP PT Trondman, s. 36. Barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö När börjar man idrotta? Föreningsidrott är en aktivitet som man vanligtvis söker sig till i redan unga år. I Trondmans studie framkom att nästan sju av tio ungdomar börjat träna i en idrottsförening (se tabell 7.1). Nästan var fjärde uppgav att de var eller yngre medan endast knappt en av tio börjat . Unga föreningsidrottares ålder när de började Unga föreningsidrottares ålder när de började träna i en idrottsförening (procent) tävla i en idrottsförening (procent) Källa: Trondman (2005), s. 40–41. Även tävlandet påbörjas tidigt – om än något senare än själva före- ningsdebuten. Mer än var tredje () av de föreningsaktiva uppgav att de börjat tävla . Uppgifterna bekräftas i RF:s undersökningar. Dessutom visar RF:s data att både före- nings- och tävlingsdebuten sjunkit i åldrarna . Det är betydligt vanligare att barn börjar idrotta i 5–ålder än . Pojkar börjar ofta tävla i 7–ålder medan flickor vanligtvis börjar något år senare.TPF12FPT Hur många idrotter har de unga erfarenhet av? En förutsättning för att hitta en idrott som man tycker om, är lämpad för och beredd att satsa på, är möjligheten att prova på olika idrottsaktiviteter. Detta är även något som idrottsrörelsen själv uppmärksammat. Inte minst i Idrotten vill framhålls att barns möj- lighet att utveckla ett livslångt idrottsintresse och fysiska grund- färdigheter sammanhänger med deras reella möjlighet att pröva på 12TP PT Ungdomars tävlings- och motionsvanor, s. 11–12. Barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö olika idrottsaktiviteter.TPF13FPT Mot denna bakgrund är det positivt att de flesta unga uppger att de har varit aktiva i mer än en förenings- idrott. I Trondmans ungdomsstudie uppgav nästan nio av tio () att de deltagit i mer än en föreningsidrott under sin livs- tid. Närmare hälften () sade sig ha varit aktiva i fyra eller fler idrotter. Inte förvånande noterade även att det främst är under de tidiga barn- och ungdomsåren som man prövar på olika idrotter för att därefter koncentrera sig på en eller ett fåtal. Vissa idrotter, som fotboll, gymnastik, ridning, simning och ishockey, är dessutom typiska förstavalsidrotter med omfattande barnverksamhet.TPF14FPT Hur mycket idrottar man – och varför? Idrott är inte enbart en populär sysselsättning för barn och ung- domar. Det är även en aktivitet som upptar en stor del av deras fritid. I Trondmans studie fick de unga uppge hur mycket tid som de lade ned på sitt föreningsidrottande. Resultatet visade att tränade minst . Blott sade sig idrotta eller mindre.TPF15FPT RF:s undersökningar har gett ett liknande resultat. kartläggning av ungdomars idrotts- och motionsvanor uppgav att de tränade minst 2– . Nästan en tredjedel () sade sig dess- utom träna eller nästan . Några större ålderskill- nader kunde inte utläsas. Däremot framkom vissa könsmässiga mönster. Det var betydligt fler pojkar än flickor som uppgav att de tränade eller nästan . Omvänt var det betydligt fler flickor som sade sig träna åtminstone en gång i veckan.TPF16FPT Detta mönster – som även framkommit i andra studier – indikerar att pojkar och flickor har något olika inställningar till sitt idrottande. Av allt att döma verkar pojkar ofta tillämpa principen allt eller inget medan flickor i större utsträckning väljer att idrotta åtmin- stone något.TPF17FPT Det är även tydligt att barn och ungdomar framförallt idrottar för rekreation snarare än prestation. I Trondmans studie uppgav 13TP PT Idrotten vill, s. 11. 14TP PT Trondman, s. 41–44. 15TP PT Ibid., s. 45. 16TP PT Ungdomars tävlings- och motionsvanor, s. 31. 17TP PT Jfr . , Idrott, kön och genus – en kunskapsöversikt, , 2003:1, s. 11. Barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö över hälften att de idrottade för att det är roligt. En betydande minoritet, var fjärde person, sade sig dock ha som mål att i fram- tiden tillhöra den internationella eller svenska idrottseliten.TPF18FPT I detta sammanhang kan tilläggas att motiven till att idrotta föränd- ras med stigande ålder. Medan barn och ungdomar framförallt motiverar sitt deltagande med att det är roligt och för att man får tävla betonar vuxna företrädesvis värdet av hälsa och att hålla sig i form.TPF19FPT Idrottsmönster kopplat till socioekonomi, kön, geografi och etnicitet Även om de flesta ungdomar tillhör eller har tillhört en idrotts- förening, är det tydligt att faktorer som kön, socioekonomi, geo- grafi och etnisk bakgrund inverkar på ungas idrottsmönster. Det är alltjämnt så att pojkar föreningsidrottar i större utsträckning än flickor. Enligt RF:s statistik tillhör exempelvis av alla pojkar i åldern 13–20 en idrottsförening mot av alla flickor i samma ålder. På motsvarande sätt ökar benägenheten att föreningsidrotta i takt med stigande hushållsinkomst. En indikator på detta är att av alla ungdomar som bor i villa före- ningsidrottar jämfört av ungdomar som bor i en hyresrätt.TPF20FPT Ett intressant exempel på hur ungdomars idrottande kan kopp- las till geografi, kön och etnicitet ges i Per studie Fritid i skilda världar.TPF21FPT Ett led i undersökningen var nämligen en s.k. kontextuell studie omfattande närmare 1600 ungdomar i 16-års- åldern (årskurs 9) i fyra geografiska områden där den sociala miljön väsentligt skiljer sig såväl socioekonomiskt, etniskt som geografiskt men där andra förhållanden som t.ex. könsfördelningen är jämn. Mer konkret studerades ungdomar från: 1.en utpräglad skogsbygd i norra och södra (/) 2.en mellanstor stad (), 3.Stockholms innerstad (och ) 4.Stockholms invandrartäta södra förorter (, och ). 18TP PT Trondman, s. 46. 19TP PT Uppgift från RF. 20TP PT Ungdomars tävlings- och motionsvanor, s. 8. 21TP PT Jfr . Barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö I undersökningen framkom tydliga variationer i andelen ungdomar som uppgav att de ägnade sig åt föreningsidrott. Störst andel idrot- tande ungdomar återfanns i (av flickorna, av pojkarna). För ungdomarna i invandrartäta syd var motsvarande siffror för flickor och för pojkar. Liknande skillnader framkom i ungdomarnas motions- vanor. På frågan Hur mycket motionerar du på din fritid för när- varande? fördelade sig svaren på följande sätt: Tabell 7.2 16-åringars motionerande på sin fritid fördelat efter område och kön ( procent) träning flera ggr/v Källa: Fritid i skilda världar, s. 109. I tabell 7.2 bekräftas den allmänna tendensen att pojkar i större utsträckning tränar mycket eller nästan inget alls medan flickor är starkare företrädda mellan dessa två ytterligheter. Flickor i invandrartäta södra förorter utgör dock ett undantag. Endast här var det fler flickor än pojkar som uppgav sig vara i det närmaste fysiskt inaktiva. Andelen flickor som ägnade sig åt regelbunden träning var dessutom betydligt lägre i syd än i de övriga geografiska områdena.TPF22FPT Intrycket är således att pojkar med utländsk bakgrund föreningsidrottar och är fysiskt aktiva i samma utsträckning som pojkar med svenskfödda föräldrar men att flickor med utländsk bakgrund däremot är förhållandevis svagt represente- rade på båda dessa områden. I uppföljning av den kontextuella studien bekräftas många av resultat.TPF23FPT Som exempel kan här nämnas, att pojkar i större utsträckning än flickor är föreningsaktiva, att ung- domars idrottsvanor skiljer sig åt beroende på vilken ort de bor i 22TP PT , s. 109, 120. 23TP PT , Ungdomarna och idrotten: Tonåringars idrottande i fyra skilda miljöer (2008). Barn- och ungdomsidrotten som uppfostringsmiljö och att ungdomars idrottande ökar i takt med socioekonomisk status. Det senare är dessutom särskilt tydligt i föreningsidrotten. Det är således mindre socioekonomiska skillnader hos ungdomar som tränar utanför föreningsidrotten (exempelvis på gym) än bland dem som tränar i en idrottsförening. När slutar man att föreningsidrotta – och varför? Som ovan påpekats, väljer det stora flertalet barn och ungdomar att åtminstone prova på att idrotta i en idrottsförening. För vissa blir dock mötet med föreningsidrotten en relativt kort erfarenhet. I RF:s studie av ungdomars idrotts- och motionsvanor uppgav av de tillfrågade i åldern 13–att de slutat att föreningsidrotta. I Trondmans motsvarande undersökning var avhopparna . I båda studierna framkom dessutom att avhoppen ökar i takt med stigande ålder och att flickor tenderar att sluta tidigare än pojkar.TPF24FPT Diagram 7.1 Andelen som tränar/tävlar i en idrottsförening