sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — Behovet av gymnasie- utbildade personer är stort. Särskilt kommer behovet av personal inom äldreomsorgen att öka till följd av den åldrande befolkningen. Det nuvarande Omvårdnadsprogrammet syftar till att ge grund- läggande kunskaper för arbete inom hälso- och sjukvård samt vård och omsorg. Omvårdnadsprogrammet har cirka 12 300 elever. Unga kvinnor dominerar med av eleverna. av de unga kvinnorna och av de unga männen arbetade efter utbildningen inom programmets mål- yrkenTPF66FPT. gick vidare till högskole- studierTPF67FPT. Programmet är otydligt i och med att det inte leder till en yrkesutgång direkt efter gymnasieskolan. väljer, som anges ovan, drygt var fjärde elev från Omvårdnadsprogrammet att studera vidare på högskola eller universitet efter gymnasieutbild- ningen. Att denna andel är så hög kan bland annat bero på att eleverna inte kommer tillräckligt långt i sin utbildning så att de kan börja arbeta efter avslutade studier. har vård- och omsorgsutbildningen i gymnasieskolan lett till ett yrke. Den tvååriga vårdlinjen i linjegymnasiet utbildade vårdbiträden och undersköterskor . 66TP PT (2002), Efter skolan, rapport 223. 67TP PT officiella statistik, finns som tabell 7 i utredningens tabellbilaga (bilaga 3). Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Mina överväganden bakom det nya Programmet för Vård och Omsorg I mitt förslag till det nya Programmet för Vård och Omsorg har följande överväganden varit vägledande. Programmet för Vård och Omsorg ska vara ett yrkesprogram Jag anser att Programmet för Vård och Omsorg ska vara ett yrkesprogram som ska leda till en yrkesutgång direkt efter gymna- sieskolan. Det ska vara tydligt vilka yrken det nya programmet leder mot och avnämarna ska veta vilka kunskaper eleverna har med sig från utbildningen. Jag kallar yrkesutgången undersköterska eftersom den benäm- ningen för tillfället är vedertagen. Det viktiga jag vill peka på är att elever efter att ha genomgått Programmet för Vård och Omsorg når en yrkesutgång, inte hur den ska benämnas. är benäm- ningarna inom vård- och omsorgssektorn under omprövningTPF68FPT och det är därför inte uppgift att utreda vilken benämning som är lämpligast. leder många program, särskilt program som väljs av många pojkar, till en yrkesutgång direkt efter gymnasieskolan. Jag anser att även program som förmodligen kommer att väljas av många flickor, t.ex. Programmet för Vård och Omsorg, ska leda till en yrkesutgång direkt efter gymnasieskolan. Med mitt förslag till det nya Programmet för Vård och Omsorg vill jag markera att de yrkesområden som programmet leder mot är kvalificerade och kräver utbildad personal. Dessutom finns ett stort arbetsmarknadsbehov av gymnasieutbildade inom vård- och omsorgssektorn, t.ex. inom äldreomsorgen. Programmet för Vård och Omsorg ska inte ha några nationella inriktningar Enligt mina direktiv ska en utgångspunkt vara att det ska finnas nationella inriktningar inom alla nationella program. Därför har jag för samtliga program prövat möjligheten till nationella inriktningar. För Programmet för Vård och Omsorg har jag dock gjort bedöm- 68TP PT Benämningarna inom vård och omsorg om äldre utreds inom utredningen till äldreomsorg, S 2007:12. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar ningen att det inte ska ha några nationella inriktningar i likhet med det nuvarande Omvårdnadsprogrammet. Genom utredningens kontakter med intressenter har det fram- kommit ett behov av en bred och för programmet gemensam vård- och omsorgskompetens. Intressenterna poängterar att arbete inom såväl vården som omsorgen ställer likartade krav på personalen. Dessutom har de angett att denna breda kompetens utgör en grund för anställning som undersköterska inom både vården och omsor- gen. Min bedömning är att denna breda kompetens behövs och att den utgör en grund för allt arbete inom vård och omsorg. Enligt vad jag har uppfattat av avnämarna är det nödvändigt att ha en bred vård- och omsorgskompetens för att nå en yrkesutgång som undersköterska samt en möjlighet till anställning efter gymnasie- skolan. Gymnasieutbildade kan till exempel arbeta inom den växande privata marknaden för sjukvård eller omsorg, hälso- och sjukvård eller kommunens omsorg om äldre och funk- tionshindrade. I och med detta är min intention med Programmet för Vård och Omsorg uppfyllt och jag har inte funnit skäl att gå emot intressenternas uppfattning att inte införa nationella inrikt- ningar på programmet. Kommentarer till den nya programstrukturen Till skillnad mot de flesta andra yrkesprogram har jag för Program- met för Vård och Omsorg identifierat ett tydligt behov av ett stort utrymme uppåt 1 200 poäng för programgemensamma karaktärs- ämnen. Här ska en bred kunskapsbas rymmas för en gemensam vård- och omsorgskompetens. Av några av utredningens avnämar- kontakter har det framkommit att det nuvarande Omvårdnads- programmet inte svarar mot det kompetensbehov som behövs inom vården och omsorgen. Därför anser jag att innehållet i de programgemensamma karaktärsämnena ska ta sin utgångspunkt i de material som bland annat utarbetats av SocialstyrelsenTPF69FPT och kommuner och landstingTPF70FPT samt inom ramen för projektet yrkesrollTPF71FPT när det gäller baskompetens inom vård och 69TP PT Vård- och omsorgsassistenters kvalifikationer. 70TP PT Baskompetens inom vård- och omsorgssektorn. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar En annan utgångspunkt är de yrkeskrav som kommer att föreslås inom utredningen till äldreomsorgTPF72FPT. Vilka kurser som fastställs som programgemensamma karaktärs- ämnen och med vilken poängomfattning blir en fråga för , i samråd med programmets intressenter och utifrån bl.a. ovanstående material, projekt och utredning, i den fortsatta beredningen. Trots att programmet inte ska ha några nationella inriktningar kan det inom ramen för programfördjupningen vara möjligt för en skola att erbjuda olika kurspaket som svarar mot olika verksam- heter inom vården och omsorgen. Samtliga programfördjupnings- kurser leder dock till samma yrkesutgång. Nedanstående förslag gäller såväl kommunala som fristående gymnasieskolor. Lärlingsutbildning inom gymnasieskolan ska benämnas gymnasial lärlingsutbildning. Gymnasial lärlingsutbildning ska utgöra en egen studieväg och vara ett alternativt sätt att uppnå en yrkesexamen inom yrkesprogrammen. Gymnasial lärlingsutbildning kan utformas utan att ett an- ställningsförhållande föreligger. Gymnasial lärlingsutbildning kan även utformas genom en kombination av anställning och studier i gymnasieskolan. En kommun ska sträva efter att erbjuda gymnasial lärlings- utbildning i den omfattning eleverna önskar. Samma behörighetskrav och urvalsregler ska gälla för gymna- sial lärlingsutbildning som för skolförlagd yrkesutbildning. Lärlingsutbildning ska när det gäller antagning och urval behandlas som en egen inriktning. Ett yrkesprogram kan bestå av en eller flera skolförlagda inriktningar och en eller flera lärlingsutbildningar. 72TP PT S 2007:12. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar En lärlingsutbildning ska vid mottagande av elever jämställas med en regional inriktning. Det innebär att elever har rätt att bli mottagna i första hand endast i den egna kommunen eller i det samverkansområde som anordnar utbildningen och i vilket kommunen ingår. Även om motsvarande lärlings- utbildning inte finns i hemkommunen har eleven alltså inte rätt att bli mottagen i första hand i en annan kommuns lär- lingsutbildning. Om en kommun antar en elev till en lärlingsutbildning ska kommunen ha rätt till ersättning från elevens hemkommun enligt samma principer som gäller för skolförlagd utbildning. Principerna för elevens eventuella byte mellan gymnasial lär- lingsutbildning och skolförlagd yrkesutbildning ska vara desamma som för byte av program och inriktning. Gymnasial lärlingsutbildning ska omfatta 2500 poäng. Samma gymnasiegemensamma ämnen omfattande 600 poäng ska finnas inom gymnasial lärlingsutbildning som inom skolförlagd yrkesutbildning. Det arbetsplatsförlagda lärandet ska omfatta minst 1250 och högst 1800 poäng. Det kan vara förlagt till en eller flera arbetsplatser. För gymnasial lärlingsutbildning ska en av fast- ställd nationell utbildningsplan för lärlingsutbildning användas. Enligt de riktlinjer den nationella utbildningsplanen anger ska skolhuvudmannen, efter samråd med det lokala program- rådet, för varje elev inom gymnasial lärlingsutbildning fast- ställa en lokal utbildningsplan för lärlingsutbildning. Det arbetsplatsförlagda lärandet inom gymnasial lärlings- utbildning ska struktureras i utbildningsblock om 200 till 500 poäng. Innehållet i utbildningsblocken ska utgå från pro- grammets karaktärsämneskurser och fastställas i den lokala utbildningsplanen för lärlingsutbildningen. Varje utbildningsblock ska betygssättas utifrån mål och betygskriterier i den nationella utbildningsplanen för lär- lingsutbildning samt innehållet i den lokala utbildnings- Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar planen för lärlingsutbildningen. Betyg ska sättas av den lärare som är skolhuvudmannens kontaktperson efter samråd med elevens handledare. En gymnasial lärlingsutbildning ska ha samma examensmål som skolförlagd utbildning på det yrkesprogram eleven är antagen till. En elev inom gymnasial lärlingsutbildning ska ha samma möjlighet att erhålla grundläggande högskolebehörighet som elever inom skolförlagd yrkesutbildning. En elev i gymnasial lärlingsutbildning som mister sin lärlings- plats ska ha rätt att fullfölja utbildningen på programmet, antingen genom att erhålla en ny lärlingsplats eller genom att eleven får fullfölja sin yrkesutbildning som skolförlagd yrkesutbildning på programmet. En elev inom gymnasial lärlingsutbildning som inte har en anställning ska omfattas av samma försäkringsskydd under den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen som en elev inom skolförlagd yrkesutbildning. Det arbetsplatsförlagda lärandet ska ske under ledning av ut- bildad/godkänd handledare anställd på utbildande arbets- plats. Samma krav på skolhuvudmannen vad avser behöriga yrkes- lärare ska gälla för den gymnasiala lärlingsutbildningen som för skolförlagd yrkesutbildning. Skolhuvudmannens kontaktperson gentemot arbetsplatsen ska vara en yrkeslärare med relevant yrkeskunskap. Skolhuvudmannens respektive arbetsplatsens åtaganden i samband med den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen ska regleras i ett avtal dem emellan. I avtalet ska bl.a. frågan om ersättning till utbildande arbetsplats regleras. Ett utbildningskontrakt ska även upprättas mellan skol- huvudman, företag och elev. I detta kontrakt ska den lokala utbildningsplanen för eleven ingå. Samverkansfrågor i samband med gymnasial lärlingsutbild- ning ska hanteras av ett lokalt programråd. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Jag har tidigare i kapitel tre lämnat en sammanfattande historik över lärlingsutbildningen i och där även gjort vissa interna- jämförelser. Jag har i kapitel fyra även beskrivit nuvarande gymnasiala lärlingsutbildning, lärlingsliknande försöksverksam- heter och kommande försöksverksamhet med en modern lärlings- utbildning. I kapitel fyra har jag också gett ett forskningsperspektiv på lärande på arbetsplats. I jämförelse med länder som bl.a. , och har en svag lärlingstradition och hos oss domi- nerar en till sin huvuddel skolförlagd grundläggande yrkesutbildning. En orsak till detta står att finna i att de partsöver- enskommelser som förutsätter de duala systemen ute i inte kommit till stånd på samma sätt i . De överenskommelser som funnits har inte fått någon större spridning och har dessutom snarare reglerat färdigutbildning efter en skolförlagd grund- läggande yrkesutbildning än hela lärlingsutbildningar. pågår en revitalisering av lärlingsutbildning med och som de kanske tydligaste exemplen. har under en förhållandevis lyckats bygga upp en omfattande lärlingsutbildning inom yrkesområden både med och helt utan lärlingstradition. Ett förslag till gymnasial lärlingsutbildning måste ta hänsyn till den kontext inom vilket systemet förväntas fungera på avsett vis. Hänsynstagande till ett antal förhållanden i denna kontext har varit en viktig utgångspunkt i samband med mina överväganden när det gäller mina förslag om lärlingsutbildning. I t.ex. och dominerar inom yrkesutbild- ningen den så kallade duala lärlingsutbildningen, dvs. en yrkesut- bildning som bedrivs växelvis i yrkesskola och på arbetsplats. Dessa lärlingssystem kännetecknas av ett mycket långtgående partsansvar för hela systemet. Dels bygger de på en stark statlig lagstiftning i förhållande till parterna, dels på att eleverna är anställda i de företag där utbildningen bedrivs. På närmare håll bedrivs även i våra nordiska grannländer Dan- mark och yrkesutbildning på gymnasial nivå huvudsakligen i form av lärlingsutbildning. I omfattar den 3,5–och ungefär en tredjedel av utbildningen är skolförlagd och resterande två tredjedelar är arbetsplatsförlagda. I inleds yrkesutbild- ningen med skolförläggning varefter följer en tvåårig, i Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar huvudsak arbetsplatsförlagd, lärlingsperiod. Gemensamt även för dessa länder är att eleverna är anställda och har lön. I bägge fallen bygger även lärlingsutbildningen i och på ett långtgående och reglerat samarbete mellan å ena sidan utbildningsmyndigheter och skolor, å andra sidan arbetsmarkna- dens parter. Systemen bygger även på kollektivavtal om lärlings- utbildning mellan parterna och att dessa tar ett långtgående ansvar för lärlingsutbildningen. Finansieringen av lärlingsutbildningen sker i huvudsakligen genom en arbetsgivaravgift, i täcks kostnaderna delvis genom statliga medel. Huvudfåran när det gäller grundläggande yrkesutbildning är och kommer under , enligt min bedömning, att vara en huvudsakligen skolbaserad gymnasial yrkesutbildning. Därmed inte sagt att gymnasial lärlingsutbildning inte kan och bör få en avsevärt större omfattning än den har . De volymer på gymnasial lär- lingsutbildning som uppnåtts, allt ifrån åttiotalet och framåt, med som mest ett par tusen elever, är helt otillräckliga. Enligt min uppfattning kan, med rätt förutsättningar, ett omfat- tande lärande på arbetsplats kombinerat med viss skolförlagd utbildning utgöra ett mycket bra alternativ till skolförlagd yrkes- utbildning. Jag anser att det även är angeläget att lärlingsutbildning kan få fotfäste och utvecklas inom branscher och yrkesområden där en svag eller obefintlig lärlingstradition finns. Jag avser då yrkes- områden som t.ex. barnomsorg, vård och omsorg samt handel och administration. Inte minst ur jämställdhetssynpunkt anser jag det vara viktigt att även öppna upp och utveckla möjligheterna till lär- lingsutbildning också inom traditionellt kvinnodominerade områ- den. Det gäller också för lärlingsliknande utbildning inom gymna- sial vuxenutbildning, se vidare avsnitt 5.18. För att gymnasial lärlingsutbildning ska komma till stånd fordras en nära och väl utvecklad regional och lokal samverkan mellan skolhuvudmännen och de branscher/företag som ska ta emot och utbilda lärlingar. Det vill säga skolhuvudmännen förfogar inte på samma sätt, som för de skolförlagda utbildningarna, över vilka utbildningar som kan erbjudas som lärlingsutbildningar eller över de volymer det kan bli fråga om. Därför är en av mina utgångspunkter att det inte kan vara en skyldighet för hemkom- munen att erbjuda lärlingsutbildning. Däremot ska alla ungdomar ha rätt att söka gymnasial lärlingsutbildning och hemkommunen Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar ska vidta tillräckliga åtgärder för att söka tillfredsställa dessa elevers val. 5.8.2Gymnasial lärlingsutbildning och anställning Begreppen lärling och lärlingsutbildning är inte entydiga och kan för olika personer och utifrån olika perspektiv stå för olika före- teelser. I partssammanhang står lärling och lärlingsutbildning för kollektivavtalsbunden utbildning av en person förenad med en anställning. Den vanligast förekommande lärlingsutbildningen är den kollektivavtalsbundna färdigutbildning som normalt sker efter grundutbildningen inom ett antal av de yrkesförberedande gymnasieprogrammen. Den finns inom t.ex. bygg-, el- och for- donsbranscherna. Gymnasial lärlingsutbildning omfattar inte denna slags lärlingsutbildning. När det gäller genomförandet av den gymnasiala lärlingsutbild- ningen är det väsentligt att ta ställning till om eleven alltid ska ha elevstatus även i den del av lärandet som genomförs på en arbets- plats eller om det ska vara möjligt att som ett alternativ kunna för- ena detta med en anställning. Flera skäl talar för att gymnasieutbildning i alla dess former ska genomföras på så sätt att utbildningsinnehållet styrs av skolans styrdokument. Lärlingsutbildning ska leda fram till en yrkesexamen med samma mål som gäller för skolförlagd yrkesutbildning. En lär- lingsutbildning skiljer sig, enligt mitt förslag, från skolförlagd yrkesutbildning genom att ämnesinnehåll och kurser i de arbets- platsförlagda delarna struktureras på ett annat sätt i så kallade utbildningsblock och genom att en större del av lärandet sker i form av arbetsplatsförlagt lärande. Arbetsplatsförlagt lärande ska, oavsett om det sker inom ett yrkesprogram eller inom lärlings- utbildning, formas under de betingelser som gäller i arbetslivet. Enligt min uppfattning finns det ett antal juridiska frågor som måste få en tillfredsställande lösning när det gäller anställning kombinerat med gymnasial utbildning. Min uppfattning är att det här råder ett dubbelt huvudmannaskap. Det kan då uppstå avgräns- ningsproblem när det gäller att avgöra vem som ansvarar för eleven/den anställda i olika avseenden. Lärlingsutbildning förenat med en anställning är dessutom en kollektivavtalsfråga. startar, som jag tidigare beskrivit i avsnitt 4.4.2, en tre- årig försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning där det är Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar möjligt att förena gymnasieutbildning med en anställning. De erfarenheter som kommer att kunna dras från denna försöksverk- samhet kommer bl.a. att bygga på de förutsättningar som möjlig- heten till anställning medfört. Mot denna bakgrund föreslår jag att gymnasial lärlingsutbildning ska kunna förenas med en anställning men att denna fråga bör utredas närmare i samband med utvärde- ring av försöksverksamheten. 5.8.3Gymnasial lärlingsutbildning och skolförlagd yrkesutbildning Inom den skolförlagda yrkesutbildningen ska det, enligt mitt för- slag, förekomma minst 15 veckors arbetsplatsförlagt lärande (APL), vilket innebär att högst kan vara skolförlagd karaktärsämnesundervisning. Inom gymnasial lärlingsutbildning råder det omvända förhållandet. Där ska, enligt mitt förslag, minst i stället utgöras av APL och högst av skolförlagd karaktärsämnesundervisning. Den stora omfattningen av APL inom gymnasial lärlingsutbildning kräver, enligt min upp- fattning, vissa särskilda regleringar bl.a. med syfte att kvalitetssäkra det arbetsplatsförlagda lärandet. Jag föreslår att innehållet av den arbetsplatsförlagda utbild- ningsdelen inom gymnasial lärlingsutbildning ska regleras med hjälp av en nationell utbildningsplan för lärlingsutbildning fast- ställd av . Det konkreta innehållet i denna fastställs sedan på lokal nivå i en lokal utbildningsplan för lärlingsutbildning. Fastställandet på lokal nivå görs formellt av skolhuvudmannen, dock i samverkan med det lokala programrådet som ska finnas för all yrkesutbildning (se avsnitt 5.7.6). I den nationella utbildnings- planen regleras det arbetsplatsförlagda lärandet på särskilt sätt. Det struktureras i form av flexibla utbildningsblock (se avsnitt 5.8.12) vilka vart och ett betygssätts. Den nationella och den lokala utbild- ningsplanen samt utbildningsblocken får endast användas inom gymnasial lärlingsutbildning. Det ger en struktur för den särskilda flexibilitet som jag anser är nödvändig inom gymnasial lärlingsut- bildning. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar 5.8.4Gymnasial lärlingsutbildning – en alternativ utbildningsväg Ungdomar har olika sätt att lära. För en del ungdomar fungerar en skolförlagd yrkesutbildning alldeles utmärkt. För andra fungerar ett lärande huvudsakligen förlagt till arbetslivet bättre. Deras lärstil är effektivare i det sociala sammanhang en arbetsplats utgör, i den kunskapsprocess som utvecklas mellan lärling och handledare och i ett praktiskt deltagande i en realistisk produktionsprocess. Bland annat för dessa ungdomar är en gymnasial lärlingsutbildning ett bra alternativ. Den större flexibilitet en gymnasial lärlingsutbildning medger ger en möjlighet att organisera yrkesutbildning som annars inte kan komma till stånd. Det kan t.ex. gälla en viss inriktning/yrkesutgång på ett nationellt yrkesprogram som inte finns på en ort p.g.a. för litet elevunderlag eller för få . Det kan dock finnas enstaka företag inom aktuellt yrkesområde på orten som är villiga att utbilda ungdomar och då kan gymnasial lärlingsutbildning vara en möjlig lösning för de ungdomar som så önskar. Gymnasial lärlingsutbildning kan även vara ett alternativ när det gäller små yrken där de små elevvolymerna bättre passar formen gymnasial lärlingsutbildning. Det kan också vara ett alternativ när det gäller udda yrken där lärlingsutbildningens möjlighet till sär- skild utbildningsplan för lärlingsutbildning är mer tillfyllest. Det kan naturligtvis även vara så att skolhuvudmannen och det lokala/regionala näringslivet av andra skäl finner att gymnasial lär- lingsutbildning är ett mer ändamålsenligt sätt att organisera yrkes- utbildning och därför inrättar en sådan. Jag föreslår att samma behörighetskrav ska gälla för gymnasial lär- lingsutbildning som för skolförlagd yrkesutbildning. Det innebär att det för behörighet fordras lägst betyget Godkänt i minst åtta av ämnen. Tre av dessa ämnen måsta vara svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik. Huvudmannen ska dock ha rätt att ta in elever som saknar godkänt betyg i engelska om det finns särskilda skäl till detta och om eleverna bedöms ha goda möjligheter att tillgodogöra sig utbild- ningen (se vidare avsnitt 5.14.1). Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Som framgår under avsnitt 5.8.14 föreslår jag att en elev inom gymnasial lärlingsutbildning avlägger yrkesexamen enligt kraven för det nationella yrkesprogram eleven är antagen på. Det vill säga samma examenskrav och därmed samma krav på nödvändiga för- kunskaper ska enligt min uppfattning ställas i lärlingsutbildning som i skolförlagd yrkesutbildning. I samband med att en elev antas till gymnasieskolan ska en gymna- sial lärlingsutbildning behandlas som en egen inriktning. Ett yrkes- program kan således bestå av en eller flera skolförlagda inriktningar och en lärlingsutbildning. En lärlingsutbildning kan dock redan från början av utbildningen ges ett innehåll som motsvarar en nationell inriktning och eventuellt en yrkesutgång. Därmed kan i fråga om urval flera olika lärlingsutbildningar förekomma inom samma program. (Se vidare avsnitt 5.14.3.) Jag föreslår vidare att en lärlingsutbildning vid mottagande ska jämställas med en regional inriktning. Det innebär att eleverna har rätt att bli mottagna i första hand endast i den egna kommunen eller i det samverkansområde som anordnar utbildningen och i vilket kommunen ingår. Även om motsvarande lärlingsutbildning inte finns i hemkommunen har eleven alltså inte rätt att bli mottagen i första hand i en annan kommuns lärlingsutbildning. Om en kommun antar en elev till en lärlingsutbildning ska kommunen ha rätt till ersättning från elevens hemkommun enligt samma principer som gäller för skolförlagd utbildning. Ovanstående bygger på att skolhuvudmannen redan i samband med ansökan till gymnasieskolan erbjuder en sökbar gymnasial lär- lingsutbildning.