sou · GVB33 · 2008-01-01 00:00:00 — Lagstiftningen bör som jag tidigare framhållit bidra till att öka föräldrarnas benägenhet att ge barnet tillgång till information om sitt genetiska ursprung. All tillgänglig kunskap visar att kännedom om sitt genetiska ursprung är viktig. Jag återkommer till detta i avsnitt 5. För barnet blir frågan om genetiskt ursprung vid assisterad befruktning tydlig när det gäller samkönade par – det är uppenbart att det endast är modern som kan ha ett genetiskt band till barnet – i det olikkönade förhållandet är det som regel paret och en even- tuell givare som disponerar över den vetskapen. Detta talar för att frågan om vem som är genetisk förälder diskuteras i ett samkönat förhållande vilket i sin tur leder till att öppenheten att berätta för barnet om vem som är genetisk förälder kan antas vara större i dessa fall oavsett var inseminationen eller befruktningen äger rum. Likabehandling när det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning Möjligheten för barnet att få kännedom om sitt genetiska ursprung när den assisterade befruktningen skett i egen regi eller utomlands är i de allra flesta fall beroende av föräldrarnas vilja att berätta och, om behandlingen skett utomlands, även av vilka regler om givarens anonymitet som gäller i det land befruktningen ägt rum. Enligt min mening kan förslagen ovan om föräldraskap för en kvinna bidra till att öka barnets möjlighet att få kännedom om sitt ursprung när en insemination i egen regi har utförts. Incitamentet för givaren och modern att upplysa barnet om givarens identitet bör öka när givaren inte kan bli rättslig far med de alla de rättsverkningar som följer (NJA 2005:42) och moderns partner eller sambo inte heller behöver befara att det väcks en fader- skapstalan. Därutöver krävs, som jag återkommer till i avsnitt 5, att man säkerställer att uppgifter om givarens identitet kan lämnas på ett sådant sätt att uppgiften blir tillgänglig för barnet på ett enkelt sätt. 4.3.1Föräldraskap vid assisterad befruktning i samkönade par Det anförda leder mig till följande slutsatser. Föräldraskapet vid assisterad befruktning med donerade ägg och spermier bör regleras på samma sätt för samkönade par som för olikkönade par dvs. det är samlevnadsformen och samtycket som bör läggas till grund för det rättsliga föräldraskapet. Jag har förståelse för önskemålet att också kunna tillgodose givarens möjligheter att utöva ett aktivt föräldraskap, men detta bör inte ske genom en begränsning av föräldraskapet för en kvinna. Man kan utgå från att ett gemensamt beslut om assisterad befruktning i de allra flesta fall – oavsett om man lever i ett sam- eller olikkönat parförhållande – grundar sig på en vilja att gemensamt bli rättsliga föräldrar. En likabehandling i detta avseende står också i samklang med barnets intresse. Barnet garanteras två föräldrar även i de fall behandlingen ägt rum utom- lands eller i de fall inseminationen utförts i egen regi utan att det har funnits en vilja att givaren ska vara rättslig far. Som nämnts bedömer jag också att mitt förslag kan öka barnets möjlighet att få kännedom om sitt ursprung när en insemination i egen regi har utförts. Likabehandling när det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning Oavsett hur det rättsliga föräldraskapet regleras är det angeläget att stärka barnets rätt och möjlighet att utveckla bestående relationer med de vuxna som finns i barnets närhet – givaren eller styvmodern i de fall det finns en sådan vilja. har socialnämnden en central roll när det gäller att värna barnets intresse att få ha en bestående relation till andra närstående. ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar och andra som står barnet nära. Det har framförts till utredningen att det föreligger svårig- heter både med att få till stånd och att genomföra ett sådant umgänge mot föräldrarnas vilja när barnet är så litet att det inte kan uttrycka en egen åsikt. För att kunna ta tillvara barnets intresse i en situation där det uppkommit en konflikt mellan de olika parterna är det viktigt att socialnämnden besitter såväl kunskap om hur olika familjebildningar fungerar som lyhördhet för barnets önskemål och behov. Mot den bakgrunden är det angeläget att socialnämnden säkerställer att den kompetens som krävs för detta finns och att det utarbetas rutiner för kontakterna både med föräldrarna, styv- föräldrarna och, i det fall det är aktuellt, även med givaren så att barnets intresse kan tillvaratas. I sammanhanget kan man givetvis reflektera över om dagens reglering som inte medger att ett barn har mer än två vårdnads- havare ligger i linje med barnets bästa. växer många barn upp i andra familjekonstellationer än i den traditionella kärnfamiljen. En sådan ordning kan fungera mycket väl när de involverade är överens. Det rättsliga regelverket bör emellertid, i syfte att värna barnets intresse, också tillhandahålla ett system för tvistlösning när de inblandade parterna blir oense. Det kan därför finnas skäl att överväga om inte barnets rätt till bestående relationer med andra vuxna som de har en stark social gemenskap med skulle gynnas av en utvidgning av antalet vårdnadshavare eller en starkare rätt till umgänge med andra närstående vuxna. Även om socialnämnden som nämnts ska beakta barnets intresse av en relation till t.ex. en styvförälder kan det ifrågasättas om denna reglering är tillräcklig för att tillgodose barnets bästa. Ett starkare skydd för barnets rätt till en bestående relation med de vuxna som barnet har vuxit upp med ligger onekligen i linje med att stärka barnets rätt och ger styvföräldrarna möjlighet att tillgodoses barnets behov. Det ligger emellertid inte inom ramen för utredningens direktiv att lämna förslag på detta område. Frågan bör emellertid bli föremål för en närmare analys. Likabehandling när det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning Mot bakgrund av den betydelse som bör fästas vid barnets intresse av att få kännedom om sitt genetiska ursprung, kan det finnas det skäl att överväga om det går att minska incitamentet för ensamstående kvinnor att inseminera utomlands. Ett sätt skulle kunna vara att tillåta inseminationsbehandling av ensamstående kvinnor inom svensk hälso- och sjukvård. Det ligger emellertid inte inom ramen för mina direktiv att lämna förslag om detta. 4.3.2En ny regel om föräldraskap för partner ska införas Samma skäl som talar för en faderskapspresumtion för barn som föds inom äktenskapet talar enligt min mening för att införa en ny föräldraskapsregel för barn som föds inom ett registrerat partner- skap. Barnet tillförsäkras på ett enkelt och tydligt sätt två rättsliga föräldrar och en familj där det kan få sin försörjning och upp- fostran. Det begrepp jag har valt att använda här är föräldra- skapspresumtion även om det i dessa fall givetvis inte kan pre- sumeras att moderns partner är genetisk förälder. Ett skäl som har åberopats mot att moderns partner ska anses vara barnets förälder är att faderskapspresumtionen som regel medför överensstämmelse mellan det rättsliga och det genetiska faderskapet. Detta skäl kan emellertid inte anses ha någon relevans när det gäller barn som tillkommit genom assisterad befruktning med donerade spermier. I dessa fall står det ju även för ett olik- könat par klart att det genetiska faderskapet inte överensstämmer med det rättsliga. Maken i äktenskapet skiljer sig härvidlag inte från kvinnan i det registrerade partnerskapet. Genom lagstiftningen har det slagits fast att faderskapet ska presumeras i alla de fall ett barn föds inom äktenskapet. Avsikten har varit att maken i rättsligt hänseende ska jämställas med en genetisk far utan någon ytterligare åtgärd eller undersökning. Det finns inte något skäl som talar mot att registrerade partner likställs med makar i fråga om rättsligt för- äldraskap för barn som tillkommit genom assisterad befruktning. På motsvarande sätt som gäller för gifta par bör det finnas möjlighet att häva föräldraskapspresumtionen om det inte är sannolikt att barnet har avlats genom en insemination eller befrukt- ning utanför moderns kropp som partnern samtyckt till. I dessa fall ska socialnämnden utreda vem som är far eller om en annan kvinna kan antas vara förälder till barnet och se till att faderskapet eller föräldraskapet fastställs (2 kap. 1 § FB). Likabehandling när det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning En föräldraskapspresumtion för samkönade par innebär, på samma sätt som faderskapspresumtionen, att möjligheterna att fastställa det genetiska faderskapet till dessa barn begränsas till de fall där presumtionen hävts. Som sagts kan inte den genetiske fadern ta initiativ till ett fastställande av faderskapet. Detta skulle kunna sägas innebära en begränsning i barnets möjlig- heter att få kännedom om sitt genetiska ursprung, men samma ordning gäller för olikkönade par och kan därför inte åberopas som stöd för att särbehandla samkönade par Det sagda leder emellertid till att det finns ett behov av att säkerställa att barnet kan få tillgång till den information om sitt genetiska ursprung som finns tillgänglig på ett enkelt sätt. Jag återkommer i avsnitt 5 till hur barnets rätt till kännedom om sitt ursprung ytterligare kan stärkas. 4.3.3Föräldraskapet för en sambo som är kvinna bör fastställas på samma sätt som faderskapet i ett olikkönat samboförhållande Man skulle givetvis kunna anföra att genom den föreslagna föräldraskapspresumtionen har en begränsning av föräldraskapet för en kvinna avskaffats och för de par som önskar att den kvinn- liga sambon också ska bli rättslig förälder finns möjlighet att ingå partnerskap. Några skäl som utgår från barnets intresse eller som i övrigt är tillräckligt starka för att välja en annan lösning för föräldraskap i samkönade sambopar än vad som gäller för fader- skapet i olikkönade sambopar har jag, som framkommit, inte funnit föreligga. Den kvinnliga sambons samtycke till den assisterade befruktningen bör därför i linje med den argumentation som framförts ha den verkan att hon anses som förälder till det barn som föds. På så sätt garanteras att barnet får två rättsliga föräldrar vid födseln även i de fall modern är sambo med en kvinna. Saknas samtycke till inseminationen eller befruktningen eller är förutsättningarna i övrigt inte uppfyllda (avsnitt 2.1 och 4.4) är socialnämnden skyldig att utreda vem som är far eller om en annan kvinna kan antas vara förälder till barnet och se till att faderskapet eller föräldraskapet kvinnan fastställs (2 kap. 1 § FB). Likabehandling när det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning 4.4Särskilt om samtycket som grund för det rättsliga föräldraskapet Grunden för det rättsliga föräldraskapet vid assisterad befruktning med donerade spermier är enligt huvudregeln i moderns makes, registrerade partners eller sambos samtycke till behandlingen. Till skillnad från vad som gäller för att få tillgång till behandling med assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård (6 kap 1 § och 7 kap. 3 § lagen (2006:351) om genetisk integritet) finns inget krav på att detta samtycke ska vara skriftligt. För tillämpligheten av bestämmelserna om det rättsliga föräldra- skapet i är det alltså tillräckligt att samtycket har lämnats muntligen. Eftersom samtycket som ska läggas till grund för det rättsliga föräldraskapet kan avges muntligt skulle det kunna uppkomma tvist om samtycke verkligen har lämnats. I förarbetena (prop. 1984/85:2 s. 20 och prop. 1987/88:160 s. 21) anfördes bl.a. följande avseende samtyckets rättliga verkan. Skulle det uppstå tvist om huruvida samtycke verkligen har lämnats, får frågan i sista hand prövas av domstol. Avgörande vid denna prövning bör vara om mannen gett uttryck för en vilja att ta på sig det rättsliga ansvaret som far till det blivande barnet och detta har framförts till den ansvarige läkaren. När det gäller frågan om huruvida samtycket har återkallats anförs i förarbetena (prop. 1984/85:2 s. 20) att det får anses följa av allmänna principer att om en man har lämnat samtycke till en insemination eller befruktning måste han också se till att de till vilka samtycket har riktats, dvs. inte bara modern utan normalt också den behandlande läkaren, underrättas om att han inte längre vill stå fast vid sitt samtycke. Har inseminationen eller befrukt- ningen utförts innan läkaren underättades om återkallelsen, saknar återkallelsen verkan för den behandlingen. Det är givetvis angeläget att mannen innan behandlingen noga informeras om vad som gäller och vad han bör göra i fall då han inte längre önskar stå fast vid sitt samtycke. En lämplig ordning kan vara att samtycket tidsbegränsas, vilket medför att det måste förnyas om behandlingen ska fortsätta efter det att tiden har gått ut. Några uttalanden med avseende på återkallelse av ett samtycke när den assisterade befruktningen sker utanför svensk hälso- och sjukvård eller i egen regi har inte gjorts i förarbetena. Likabehandling när det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning Under utredningens gång har framförts att det kan föreligga risker med att låta ett formlöst samtycke vara avgörande för det rättsliga föräldraskapet för en kvinna. Samma invändning kan emellertid anföras mot den nuvarande regleringen för olikkönade par vid assisterad befruktning som sker utanför svensk hälso- och sjukvård eller i egen regi. Jag finner inga skäl att göra någon annan bedömning avseende samkönade par än den som tidigare gjorts avseende olikkönade par. Däremot finns det skäl att peka på betydelsen av att modern, hennes make, registrerade partner eller sambo samt givaren har klart för sig vilken rättslig verkan sam- tycket har och att partnern eller sambon tydligt ger uttryck för sin vilja. För såväl barnet som övriga inblandade parter är det viktigt att det inte finns oklarheter som innebär att tvister kan uppkomma om det rättsliga föräldraskapet. Ett sätt att undanröja en sådan oklarhet skulle kunna vara att dokumentera samtycket till inseminationen eller befruktningen utanför kroppen på samma sätt som sker vid assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård. bör därför få i uppdrag att utforma samtyckes- blanketter som kan användas när den assisterade befruktningen sker utanför svensk hälso- och sjukvård. En sådan blankett, som också skulle kunna innehålla uppgift om vem som är genetisk förälder (avsnitt 5), skulle kunna finnas tillgänglig på Socialstyrel- sens webbsida, hos RFSL, på gynekologmottagningar m.fl. För det fall det blir aktuellt att anteckna en uppgift om tillkomstsätt m.m. i folkbokföringen eller i ett annat register skulle denna blankett också kunna tjäna som underlag för registreringen i de fall den assisterade befruktningen skett utanför svensk hälso- och sjukvård. Mitt förslag innebär en ny reglering av föräldraskapet för en kvinna som lever i ett registrerat partnerskap eller samboför- hållande vid insemination i egen regi och assisterad befruktning utomlands. Det är därför viktigt att informera om de rättsliga kon- sekvenserna av ett samtycke till assisterad befruktning och vikten av att dokumentera samtycket. Förändringen följer visserligen vad som redan gäller för olikkönade par samt för samkönade par vid assisterad befruktning vid svensk hälso- och sjukvård och några tvister huruvida samtycke lämnats eller inte enligt vad jag erfarit inte heller förekommit. Men förslaget innebär en ny princip för fastställande av föräldraskap för samkönade par vid assisterad befruktning utanför svensk hälso- och sjukvård. Som nämnts ovan är det också mer förekommande att par söker behandling utanför svensk hälso- och sjukvård, informationen om samtyckets Likabehandling när det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning rättsliga verkan bör därför riktas till såväl samkönades som olik- könade par. Enligt min mening bör det ankomma på att ansvara för att utarbeta ett informationsmaterial. Detta kan med fördel samordnas med föreslagna uppdrag att informera om vikten av att barn får kännedom om sitt tillkomstsätt och genetiska ursprung (avsnitt 5). I 1 kap. ges grundläggande bestämmelser om det rättsliga föräldraskapet. Dessa bestämmelser har efterhand kom- pletterats och förändrats på ett sätt som gör att bestämmelserna är komplicerade och svåra att förstå. Med de förslag jag lämnar skulle regelverket bli än mer otydligt om de skulle införas i enlighet med den lagstiftningsteknik som använts. Enligt min mening är ett rimligt krav att regelverket ska var utformat så att flertalet kan läsa och förstå hur föräldraskapet för barn är reglerat. När nu nya bestämmelser om föräldraskapet föreslås är därför lämpligt att göra en uppstramning av lagtexten i 1 kap. Den före- slagna lagtexten bör följa den ursprungliga strukturen i föräldra- balken. 5Barnets rätt till information om sitt ursprung Mitt förslag: Det ska införas en bestämmelse i som tydliggör att det är föräldrarna som har ansvaret för att upplysa barnet om att det har tillkommit genom assisterad befruktning med donerade spermier eller ägg. Det ska vidare införas en bestämmelse i om att barn som till- kommit genom assisterad befruktning med donerade spermier eller ägg har rätt till den information om sitt genetiska ursprung som är tillgänglig. Min bedömning: bör ges i uppdrag att utveckla pedagogisk vägledning och hjälpmedel som kan underlätta för föräldrarna att berätta för barnet om dess ursprung. Det bör vidare uppdras åt att utarbeta informations- material för föräldrar och personal om barnets rätt till infor- mation om sitt ursprung. För att öka föräldrarnas benägenhet att berätta för sitt barn om dess tillkomstsätt bör hälso- och sjukvårdspersonalens ansvar för att informera och vägleda föräldrarna ses över och förtydligas. Det bör vidare formuleras riktlinjer för hur hälso- och sjukvården och socialnämnden ska ta emot barn som söker sitt ursprung. Detta kan ske i föreskrifter och allmänna råd om assisterad befruktning. Det bör utredas hur en lagreglering av ett särskilt register som stärker barnets rätt att få information om sitt genetiska ursprung ska utformas. Rätten att få kännedom om sitt ursprung är en grundläggande princip. Den ligger också i linje med den rätt att få vetskap om sina föräldrar och sitt ursprung som barnet har enligt barnkonven- Barnets rätt till information om sitt ursprung Vid en assisterad befruktning är barnet den enda av parter- na som inte självt kan bevaka sina intressen. Det har ansetts särskilt angeläget att skapa ett system som möjliggör för dessa barn att få vetskap om sin tillkomsthistoria inte minst i de fall det allmänna har medverkat till föräldraskapet och också har kunskap om barnets ursprung. När det gäller adoptivbarn har frågan om öppenhet beträffande de adopterade barnens ursprung behandlats i Ds 2001:53, Föräld- rars samtycke till adoption, m.m. s. 89 ff. Utredaren bedömde att tillräckliga redskap för att hjälpa adoptivbarn att få kunskap om sitt ursprung finns men att det för att understryka vikten av att barnet får kännedom om adoptionen och om sitt ursprung borde det införas en klar bestämmelse om ålägger adoptivföräldrarna en informationsplikt. En motsvarande bestämmelse borde, enligt ut- redaren, införas när det gäller barn som tillkommit genom givar- insemination. Någon sådan bestämmelse föreslogs dock inte med hänvisning till att detta låg utanför den utredningens uppdrag (avsnitt 3.4) . Intentionerna bakom den nuvarande lagstiftningen om barnets rätt till information om sitt ursprung i lagen om genetisk integritet m.m. är att föräldrarna själva ska upplysa barnet om att det har tillkommit genom assisterad befruktning med donerade spermier eller ägg men någon bestämmelse om föräldrarnas ansvar i detta avseende finns inte. I folkbokföringen antecknas endast upp- gift om de rättsliga föräldrarna. Avgörande för om barnet får kännedom om sitt ursprung är därför, i de allra flesta fall, att för- äldrarna eller att någon annan närstående berättar för barnet att det kommit till genom assisterad befruktning med donerade spermier eller ägg och att det finns information om vem som är genetisk förälder. Trots att den nuvarande regleringen varit i kraft har det visat sig att många barn inte får information om sin tillkomsthistoria av sina föräldrar. Ansvaret för att tillse att hälso- och sjukvårdspersonal har erforderlig kompetens ligger hos den som bedriver verksamheten (2 e § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). I föreskrifter (SOSFS 2005:12) om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården finns bestämmelser om system för att fortlöpande säkra och utveckla kvaliteten i hälso- och sjukvården och om rutiner som tillgodoser att hälso- och sjukvårdspersonalen har tillräcklig kompetens. Barnets rätt till information om sitt ursprung 5.2Information till barnet om dess genetiska ursprung 5.2.1En större öppenhet kring barnets ursprung bör eftersträvas Professorn har för utredningens räkning skrivit en rapport rätt till sitt ursprung - men hur resonerar föräldrar och vad får barn födda efter givarinsemination veta?, bilaga 3. I rapporten redogörs för en uppföljningsstudie avseende föräldrars inställning till att berätta för sitt barn att det har till- kommit via givarinsemination (se 2000:6 avseende resultaten av den första studien). Uppföljningsstudien har genomförts av en forskargrupp bestående av professor , docent och professor . En slutsats i rapporten är att det finns ett betydande glapp mellan lagstiftningens intentioner och de faktiska förhållandena när det gäller barns rätt att få tillgång till information om sitt genetiska ursprung. I rapporten framkommer att det fortfarande finns för- äldrar som inte berättat och som inte heller avser att berätta för sina barn om deras tillkomstsätt och deras genetiska ursprung. pekar i rapporten på de negativa konsekvenser som ett hemlighållande av barnets tillkomstsätt kan innebära och riskerna med att barnet av misstag eller av någon annan får vetskap om sitt rätta genetiska ursprung istället för att få informationen på ett förberett sätt av sina föräldrar. Risken att få kännedom om sitt tillkomstsätt av någon annan än föräldrarna eller av misstag är påtaglig eftersom det visat sig att det i många fall finns någon annan i familjens närhet som känner till hur barnet kommit till. I djupintervjuerna uppgavs olika skäl till varför man inte berättar för barnet, bl.a. att det är en privatsak och att man vill skydda barnet från andras förmodade negativa uppfattningar, dvs. liknande orsaker som de som uppgavs i den första studien (2000:6). Föräldrarna som deltog i djupintervjuerna ombads också att ge råd och synpunkter till hälso- och sjukvårdspersonalen. De önskemål som då framfördes var att få möjlighet att träffa andra föräldrar i liknande situation, få tillfälle till samtal och vägledning kring när och hur man bör berätta för barnet, att det borde råda samsyn i åsikter och värderingar inom personalteamet på kliniken, att få tillgång till hjälpmedel när man berättar för barnet, att per- sonal på mödra- och barnavårdscentral, dagis och skola får bättre kunskap samt att man vill bli professionellt bemött i samband med Barnets rätt till information om sitt ursprung infertilitetsbesked till mannen/paret. Hälso- och sjukvårdsper- sonalen har enligt rapporten en nyckelroll när det gäller att guida och stödja paren. Av de studier som gjorts kan man dra slutsatsen att det finns ett behov av pedagogisk vägledning och stöd när det gäller varför, hur och när föräldrarna ska berätta för barnet om dess tillkomst. Redan när det blev tillåtet med äggdonation 2003 ansåg regeringen (prop. 2001/02:89 s. 48) att det var en angelägen uppgift för Social- styrelsen att medverka till att rutiner och metoder utvecklades så att de blivande föräldrarna kunde få hjälp med att på ett tidigt och adekvat sätt informera sina barn om hur de tillkommit. Några sådana insatser har emellertid ännu inte vidtagits.