sou · GWB355 · 2008-06-02 00:00:00 — I förordningen (1993:1053) om användning av vattenskoter finns regler om var en vattenskoter får användas (2–3 a §§). Kustbevak- ningens rätt att använda vattenskoter i tjänsteutövning regleras sär- skilt, liksom användning av vattenskoter vid sjöräddning eller för annat samhällsnyttigt ändamål (3 a §). Enligt förordningen ska färdväg, hastighet och färdsätt anpassas så att människor och djur inte störs i onödan (3 b §). Förordningen innehåller ansvarsbestämmelser, vilka emellertid är subsidiära till , sjölagen och annan lagstiftning, t.ex. 5 kap. första stycket 1 sjötrafikförordningen (5 §). Påföljden för överträdelse av vattenskoterförordningens bestämmelser är böter. Med stöd av 1 § första stycket 5 LKP har en kustbevakningstjänste- man rätt att ingripa mot brott mot trafikregler och säkerhetsanord- ningar för sjötrafiken och har då de befogenheter som följer av LKP. En kustbevakningstjänsteman har rätt att utfärda föreläggande av ordningsbot i fråga om sådana brott mot förordningen som består i att någon har fört vattenskoter inom vattenområde där sådan far- kost inte får framföras.TPF68FPT 11.16Förordningen om tillstånd till sjöfart i inrikes trafik med utländskt fartyg m.m. Bestämmelser om förbud mot kustfart och insjöfart med främmande fartyg finns i kunglig förklaring över förordningen angående främmandes Fahrt på och (det s.k. produktplakatet), vari anförs bl.a. följande. 68TP PT 2 § ordningsbotskungörelsen (1968:199), 1 och 2 §§ riksåklagarens föreskrifter (1998:178) om ordningsbot för vissa brott samt bilaga 20 till dessa. Befogenheter enligt gällande rätt Fördenskull – – – have Vi Oss häröver i nåder velat förklara, att den främmandom icke allenast är betagit, att med deras farkoster hitföra – – – utan ock att de icke heller måge gå på frakt med någre svenska effekter att intaga i den ena inrikes orten och föra till en annan – – –. Generellt är svensk kustfart förbehållen svenskflaggade fartyg. Att utlandsflaggade fartyg inte tillåts bedriva svensk kustfart fram- går av produktplakatet. Förordningen (1974:235) om tillstånd till sjö- fart i inrikes trafik med utländskt fartyg m.m. innehåller bestäm- melser om undantag i vissa fall från produktplakatet (1 §). Om det saknas svenskregistrerad tillgänglig transportkapacitet kan, efter ansökan till och med stöd av nyssnämnda förordning, tillstånd beviljas att transportera gods eller passagerare i svensk kustfart. Flera länder är enligt föreskrifter (SJÖFS 1982:50) berättigade till kustfart mellan svenska hamnar. Ytterligare undantag följer av en EG-förordning,TPF69FPT som medger till- träde till svensk kustfart för EU-flaggade fartyg (den s.k. cabotage- förordningen). Produktplakatet och förklaringen över detta gäller inte för fartyg som omfattas av cabotageförord- ningen (1 a §). Därutöver finns ett antal bilaterala avtal om ömse- sidigt tillträde till respektive lands sjötransportmarknad. utövar, tillsammans med , tillsyn över att sjöfart inte bedrivs i strid mot bestämmelserna i förordningen (2 §). Förordningen innehåller också straffbestämmelser. Om fartyg används uppsåtligen eller av oaktsamhet i strid mot de bestämmel- ser som anges i 1 § första stycket, utan att fartyget har undantagits från regleringen, döms befälhavaren och redaren, eller den som i redarens ställe använder fartyget, till böter (3 §). Förordningen innehåller inte några befogenheter. Det är tveksamt om LKP är tillämplig på förordningen, varför en kustbevaknings- tjänsteman sannolikt inte har några formella befogenheter att in- gripa mot den som bryter mot förordningen. Möjligen kan hävdas att en kustbevakningstjänsteman kan ingripa med stöd av 1 § första stycket 5 LKP som föreskriver att en kustbevakningstjänsteman har rätt att ingripa mot brott mot trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken och då har de befogenheter som följer av LKP. 69TP PT Rådets förordning (EEG) 3577/92 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna. Befogenheter enligt gällande rätt I Svävarfartsförordningen (1986:305) regleras krav på tillstånd för att använda svävare (3–9 §§). För vissa typer av svävare och svävare som ska gå i yrkesmässig trafik krävs dessutom godkännande av samt att sådana särskilda villkor och föreskrifter som verket har meddelat följs (10–13 §§). När en svävare framförs ska färdväg, hastighet och färdsätt i övrigt anpassas så att människor och djur inte störs i onödan och så att skador på mark och växtlighet undviks (14 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet använder en svävare utan föreskrivet tillstånd eller godkännande, eller i strid med ett meddelat villkor, eller bryter mot föreskrifter som har meddelats av döms till böter. Detsamma gäller den som bryter mot trafikföreskrifterna i 14 § (15 § första stycket). Även ägaren till en svävare döms till böter, om han uppsåtligen eller av oaktsamhet har underlåtit att göra vad som ankommit på honom för att hindra att svävaren används utan föreskrivet tillstånd eller godkännande eller i strid med ett meddelat villkor (15 § andra stycket). Om gärningen är belagd med straff i sjölagen tillämpas i stället de straffbestämmel- serna. Med stöd av 1 § första stycket 5 LKP har en kustbevakningstjänste- man rätt att ingripa mot brott mot trafikregler och säkerhetsanord- ningar för sjötrafiken och har då de befogenheter som följer av LKP. 11.18Kungörelsen om kompetenskrav för förare av större fritidsbåtarTPF70FPT I kungörelsen (1970:344) om kompetenskrav för förare av större fritidsbåtarställs i 1 § krav på att den som framför en fritidsbåt som uppfyller sjölagens krav på skepp, dvs. som har en största längd av 70TP PT I avsnitt 13.6.1 har vi redovisat ett förslag till en ny lag om behörighetsbevis för fritidsbåtar och fritidsskepp. Om förslaget genomförs upphävs kungörelsen. Befogenheter enligt gällande rätt och en största bredd av , ska ha avlagt skepparexamen eller ha viss annan nautisk utbildning. Sjö- fartsverket kan medge undantag från kompetenskravet. Den som upp- såtligen eller av oaktsamhet bryter mot kungörelsen döms enligt 2 § till böter. Med stöd av 1 § första stycket 5 LKP har en kustbevakningstjänste- man rätt att ingripa mot brott mot trafikregler och säkerhetsanord- ningar för sjötrafiken och har då de befogenheter som följer av LKP. 11.19Förordningen om lotsning m.m. Förordningen (1982:569) om lotsning m.m. reglerar anlitande av lots för biträde åt sjöfarande. Staten håller, genom , lotsar vid rikets kuster, i och samt i (1 §). Den som vill anlita lots för lotsning eller annat biträde åt far- tyg inom Sveriges sjöterritorium får som huvudregel endast anlita lots som är anställd av (2 §). I fråga om ansvar för den som underlåter att anlita lots när det föreligger skyldighet att använda lotsning hänvisas till ansvarsbestäm- melserna i 8 kap. 2 § fartygssäkerhetslagen. I förordningen finns också ansvarsbestämmelser. Den som uppsåtligen eller av oaktsam- het bryter mot skyldigheten att om möjligt anlita lots som är anställd av döms till böter. Till böter döms också, enligt 11 §, den som uppsåtligen eller av oaktsamhet lotsar fartyg eller på annat sätt utför lotsuppgifter på svenskt sjöterritorium i strid med 2 §, eller som bryter mot en föreskrift som meddelats med stöd av för- ordningen, såvida förseelsen inte är att anse som ringa. Straff döms inte ut enligt förordningen om gärningen är belagd med straff i , sjölagen eller sjötrafikförordningen. Förordningen innehåller inte några särskilda befogenheter. Däremot kan en kustbevakningstjänsteman ingripa med stöd av endera far- tygssäkerhetslagen eller 1 § första stycket 5 (trafikregler och säker- Befogenheter enligt gällande rätt hetsanordningar för sjötrafiken) och har då de befogenheter som anges i respektive författning. 11.20Förordningen med vissa bestämmelser om fartygs identifiering Förordningen (1975:929) med vissa bestämmelser om fartygs identi- fiering innehåller regler om fartygs igenkänningssignal, om distrikts- beteckning för fiskefartyg och om fartygs märkning. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot bestämmelserna om märkning eller registrering döms till böter. Med stöd av 1 § första stycket 10 LKP har en kustbevaknings- tjänsteman rätt att ingripa mot brott mot fartygs registrering och identifiering och har då de befogenheter som följer av LKP. Fartygsregisterförordningen (1975:927) innehåller bestämmelser om det som förs av . Registret innehåller grundläggande uppgifter om skepp och andra fartyg. I fråga om skepp omfattar registreringen bl.a. identifieringsuppgifter, ägarförhållanden, redare, uppgifter om när fartyget byggts och olika detaljer kring detta, dess längd, bredd och andra mått, maskineri och maskinstyrka samt klassificering. I fråga om båtar är registreringen inte lika ingående men motsvarar i sina huvuddrag det som sagts ovan. Registreringen är obligatorisk, med undantag för vissa fartyg. I 5 kap. 2 § föreskrivs skyldighet för bl.a. ägaren att anmäla register- pliktiga uppgifter. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot denna bestämmelse döms enligt 7 kap. 7 § till penningböter. En befälhavare eller redare som bryter mot bestämmelsen i 6 kap. 2 §, som föreskriver att nationalitetshandling såvitt möjligt ska åtfölja fartyget, döms till böter. Befogenheter enligt gällande rätt Med stöd av 1 § första stycket 10 LKP har en kustbevaknings- tjänsteman rätt att ingripa mot brott mot fartygs registrering och identifiering och har då de befogenheter som följer av LKP. 11.22Lagen om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. Lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. reglerar registrering av vissa båtar i båtregistret. Tillämpnings- området omfattar enbart båtar som används yrkesmässigt till befor- dran av gods eller passagerare, till bogsering eller bärgning, till fiske eller annan fångst eller till uthyrning till allmänheten, under förut- sättning att båtens skrov har en största längd av . Även mindre passagerarbåtar ska föras in i fartygsregistrets båtdel (4 §). Den som äger en registreringspliktig båt, som inte är införd i fartygsregistrets båtdel, ska enligt 6 § skriftligen inom en månad från det att båten blev registreringspliktig i hans hand anmäla båten för registrering. Den som förvärvar en båt som redan är registrerad ska anmäla detta. Skyldigheten omfattar enligt 7 § även de situationer där en båt ska avregistreras. Den som inte fullgör sina skyldigheter enligt 7 § döms till penningböter (8 § tredje stycket). Tillsynsmyndigheterna ska underrätta registermyndigheten om bestämmelserna försummas (15 §). biträder registermyndigheten, , med att vaka över att bestämmelserna om båtregistrering och båtidenti- fiering följs. För att utföra tillsynsuppdraget har myndigheten rätt att tillträda båt (15 §). Befogenheter enligt gällande rätt Med stöd av 1 § första stycket 10 LKP har en kustbevaknings- tjänsteman rätt att ingripa mot brott mot fartygs registrering och identifiering och har då de befogenheter som följer av LKP. 11.23Lagen och förordningen om lastning och lossning av bulkfartyg Genom lagen (2003:367) om lastning och lossning av bulkfartyg genomförs det s.k. bulkdirektivetTPF71FPT i svensk lagstiftning. Syftet med direktivet är att öka säkerheten hos bulkfartyg som anlöper hamn- terminaler för att lasta eller lossa bulklaster. Bulkfartyg kan något för- enklat beskrivas som fartyg som transporterar sin last opaketerad direkt i skrovet.TPF72FPT utövar tillsyn över efterlevnaden av bestämmelser- na i lagen och bestämmelser som har meddelats med stöd av lagen samt meddelar föreskrifter om tillsynen.TPF73FPT Verket kan som tillsyns- myndighet stoppa lastning och lossning av fartyg (10 §) eller för- bjuda ett fartyg att avgå från hamn (13 § andra stycket). Ett sådant beslut ska genast anmälas till polis-, tull- och lotsmyndigheterna, samt den berörda hamnen. ska, i likhet med polismyndigheten, vid behov vidta åtgärder för att för- hindra att förbudet överträds (17 §). En befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra sina skyldigheter i fråga om bl.a. lastning och lossning döms enligt 19 § till böter eller fängelse . Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett förbud att avgå döms till böter eller fängelse i högst (20 §). Om ett förbud att avgå överträds, döms fartygets redare eller ägare som om han själv 71TP PT och rådets direktiv /96/EG om fastställande av harmoniserade krav och förfaranden för säker lastning och lossning av bulkfartyg. 72TP PT Enligt 2 § lagen om lastning och lossning av bulkfartyg definieras bulkfartyg som ett fartyg som är byggt med enkelt däck, toppvingar och hoppertankar i lastrummen, och som huvudsakligen är avsett att frakta fasta bulklaster, eller ett malmfartyg, dvs. ett havsgående fartyg med enkelt däck med två längsgående skott och dubbel botten i hela lastlådan, och som är avsett att frakta malm endast i de mellersta lastrummen eller ett kombinationsfartyg enligt definitionen i regel II-2/3.27 . 73TP PT 3 § förordningen. Befogenheter enligt gällande rätt hade begått gärningen, om vederbörande inte har gjort vad som skä- ligen kunnat fordras för att förhindra det inträffade (21 §). Lagen innehåller inga särskilda befogenheter för en kustbevaknings- tjänsteman att förhindra att ett fartyg avgår trots förbud. Om så sker kan emellertid straffansvar aktualiseras. torde då ha möjlighet att ingripa med stöd av 1 § första stycket 5 LKP, efter- som regleringen kan sägas avse säkerhetsanordningar för sjötrafiken, och har då de befogenheter som följer av LKP. Detta gäller dock inte om förbudet har förenats med vite, eftersom straffansvar då inte får utkrävas (jfr 22 §). 11.24Lagen om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn Lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn behandlar möjligheten att reglera sjötrafik genom att inrätta bl.a. farleder och avlysa dessa. En allmän farled eller en allmän hamn får inrättas, om farleden eller hamnen är av vikt för den allmänna samfärdseln. En allmän farled får även inrättas, om den är av väsentlig betydelse för fiskeri- näringen eller för trafiken med fritidsbåtar och det behövs med hänsyn till säkerheten i farleden (1 §). En allmän farled eller en allmän hamn ska helt eller delvis avlysas 1.om farleden eller hamnen inte kan användas för sitt ändamål utan att säkerheten äventyras, 2.om farleden eller hamnen inte behövs för sitt ändamål, eller 3.om farleden eller hamnen inte sköts så att dess ändamål till- godoses (2 §). Om det är påkallat med hänsyn till det ändamål som en allmän farled ska tillgodose, säkerheten i farleden eller i övrigt med hänsyn till allmän eller enskild rätt får särskilda föreskrifter meddelas om hur den allmänna farleden ska ordnas och begagnas (3 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en sådan föreskrift kan dömas till böter eller fängelse i högst (6 §). Befogenheter enligt gällande rätt Med stöd av 1 § första stycket 5 LKP har en kustbevakningstjänste- man rätt att ingripa mot brott mot trafikregler och säkerhetsanord- ningar för sjötrafiken och har då de befogenheter som följer av LKP. 11.25Lagen om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän flottled Enligt lagen (1983:294) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän flottled får en flottled inrättas, om den behövs med hänsyn till skogsnäringen samt nyttan för orten och det allmänna över- väger de olägenheter som flottleden och flottningen vållar (1 §). En allmän flottled ska helt eller delvis avlysas 1.om flottningen kan anses vara nedlagd, 2.om flottleden inte längre behövs, eller 3.om flottleden utgör hinder för något annat företag som är av större allmän betydelse än flottleden (2 §). Om det är påkallat med hänsyn till flottningens intresse eller i övrigt med hänsyn till allmänna eller enskilda intressen, får särskilda föreskrifter meddelas om hur den allmänna flottleden ska ordnas och begagnas (3 §). Regeringen har bemyndigat att meddela sådana föreskrifter (4 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en före- skrift som har meddelats med stöd av lagen döms till böter eller fängelse i högst (5 §). Med stöd av 1 § första stycket 5 LKP har en kustbevakningstjänste- man rätt att ingripa mot brott mot trafikregler och säkerhetsanord- ningar för sjötrafiken och har då de befogenheter som följer av LKP. Befogenheter enligt gällande rätt 11.26Lagen och förordningen om transport av farligt gods Lagen (2006:263) och förordningen (2006:311) om transport av farligt gods syftar till att förebygga, hindra och begränsa riskerna för att transporter av farligt gods eller obehörigt förfarande med godset orsakar skador på liv, hälsa, miljö eller egendom (1 § lagen). Regleringen ska bidra till att förebygga olyckor och motverka de abstrakta faror som är förknippade med transporter av farligt gods, att öka säkerheten i händelse av konkret fara för sådan skada samt att skydda allmänheten mot att skador orsakas genom brottsliga gär- ningar som riktas mot godset. Med transport avses inte bara förflytt- ning av farligt gods med transportmedel utan även sådan lastning, lossning och förvaring och annan hantering som utgör ett led i för- flyttningen. Den som transporterar farligt gods, eller lämnar farligt gods till någon annan för transport, ska vidta de skyddsåtgärder och de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra och begränsa att godset, genom transporten eller genom obehörigt för- farande med godset vid transport på land, orsakar sådana skador på liv, hälsa, miljö eller egendom som beror på godsets farliga egen- skaper (2 §). Farligt gods får transporteras endast på de villkor och under de förutsättningar som anges i lagen eller därtill hörande före- skrifter. har enligt 10 § 5 förordningen tillsyn över viss hantering av farligt gods. I uppdraget ingår att kontrollera farligt gods och lastsäkring av godset.TPF74FPT Tillsynsansvaret omfattar gods i hamnars landområden som är avsett för vidare transport samt, efter begäran om biträde, sjötransporter. I förarbetena konstateras att övervakning av lagen huvudsakligen kommer att ske inom hamnars landområden. Vidare utvecklas detta geografiska begrepp, varvid följande anförs.TPF75FPT En hamns område omfattar allmänt sett såväl land- som vattenområden. Några klart fastställda gränser för varje enskild hamn finns emellertid 74TP PT Med transport avses i 3 § lagen om transport av farligt gods bl.a. också sådan lastning, loss- ning och annan hantering av det farliga godset som utgör ett led i förflyttningen. Beträffande gods som inte klassificeras som farligt gods, se 5 kap. 8 § fartygssäkerhetslagen och SJÖFS 2006:30. 75TP PT Prop. 2005/06:51 s. 83. Befogenheter enligt gällande rätt inte, eftersom det inte finns några allmänna bestämmelser som reglerar vad en hamn är. En hamns landområde är beroende av bl.a. dess verk- samhet och yttre förutsättningar. Således kan hamnområdet, förutom kajer och terminaler i nära anslutning till vattnet, innefatta även t.ex. vägar, upplagsplatser och magasin, som befinner sig längre inåt land. Hamnens yttersta landgräns får därför med nödvändighet avgöras från fall till fall. Därvid kan viss vägledning sökas i andra sammanhang där gränser angetts, t.ex. i planläggningsbeslut, i s.k. hamnordningar eller genom fysiska markeringar. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot lagens allmänna aktsamhetsregel (2 § första stycket) döms enligt 16 § till böter eller fängelse i högst . Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot någon annan bestämmelse i lagen, eller mot föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, döms till böter. Om ett brott med hänsyn till risken för skador på liv, hälsa, miljö eller egendom och övriga omständigheter är ringa är straffet pen- ningböter. Straffbestämmelsen ska inte tillämpas om gärningen är belagd med strängare straff i eller 29 kap. 1 eller 2 § . Vidare får straff inte dömas ut om gärningen utgör en överträdelse av ett föreläggande eller förbud som har förenats med vite (16 § tredje stycket). Vid tillsyn har en kustbevakningstjänsteman rätt till tillträde till så- dana områden, lokaler och andra utrymmen som används inför och i samband med transporter samt till transportmedel, förpackningar och andra transportanordningar (13 §). Om det behövs får en tjänste- man stoppa fordon för kontroll. Om en transport strider mot lagen, eller mot föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, får en tjänsteman vid inom ramen för myndighetens tillsynsområde hindra fortsatt trans- port från hamn. Bestämmelsen gäller oavsett om godset kommer att lämna hamnen genom land- eller sjötransport (15 §).TPF76FPT 76TP PT A. prop. Befogenheter enligt gällande rätt Med stöd av 1 § fjärde stycket LKP har en kustbevakningstjänste- man rätt att ingripa mot brott mot lagen och har då de befogen- heter som följer av LKP. Vid misstanke om brott har därmed inte bara polisen utan även möjlighet att ingripa mot bristfälliga transporter av farligt gods.TPF77FPT Enligt 2 § ordningsbotskungörelsen får en tjänsteman vid Kust- bevakningen utfärda ordningsbot för bl.a. brott mot 16 § tredje stycket lagen om transport av farligt gods. Containerlagen (1980:152) införlivar internationella kon- vention om säkra containrar i svensk lagstiftning.TPF78FPT Konventionens främsta syfte är att vidmakthålla en hög säkerhetsnivå för människo- liv vid hantering, stapling och befordran av containrar.TPF79FPT För att åstadkomma detta fastställs i konventionen bl.a. krav på containrars konstruktion. Lagen gäller containrar som används i internationell trafik och som inte är särskilt konstruerade för lufttransporter (1 §). är tillsynsmyndighet och kontrollerar att bestämmelserna i lagen följs (9 §). kan meddela de förbud som behövs för att trygga efterlevnaden av bestämmelserna (9 §). Den som upp- såtligen bryter mot ett förbud som har meddelats med stöd av lagen döms till böter eller fängelse i högst (10 §). Lagen och förordningen innehåller inte några särskilda befogen- heter för och dess tjänstemän. Det kan möjligen hävdas att en kustbevakningstjänsteman med stöd av 1 § första stycket 5 LKP har rätt att ingripa mot brott mot säkerhetsanord- ningar för sjötrafiken och då har de befogenheter som följer av LKP. PT A. prop. PT International Convention for Safe Containers (CSC). Konventionen trädde i kraft den 1979/80:71 s. 3. Befogenheter enligt gällande rätt I förordningen (1994:1162) om skeppsmätning regleras skeppsmät- ningsverksamheten närmare. Genom skeppsmätning fastställs ett fartygs bruttodräktighet och nettodräktighet. För svenska fartyg fastställs även skrovets största längd och största bredd genom skepps- mätning (1 §). ansvarar för skeppsmätningsverksam- heten och meddelar närmare föreskrifter om sådan mätning (2 §). Förordningen föreskriver mätningsplikt. Ett svenskt skepp, som inte har undantagits från registreringsplikt enligt 2 kap. 1 § tredje stycket sjölagen, ska mätas. Även ett utländskt fartyg ska under vissa förhållanden mätas (4 §). När mätningen av ett svenskt fartyg är avslutad utfärdar ett fartygsbevis (16 §). En tjänste- man vid , eller får när som helst ta del av ett fartygs mätbrev (34 §). I lagen finns särskilda ansvarsbestämmelser (37–38 §§); bl.a. kan den som vägrar att visa upp fartygets mätbrev enligt 34 § dömas till penningböter. Förordningen innehåller inte några särskilda befogenheter. Det kan möjligen anses att 1 § första stycket 10 LKP, som avser fartygs identifiering och registrering, är tillämplig. En kustbevaknings- tjänsteman skulle i så fall ha rätt att ingripa mot brott mot lagen. 11.29Lagen och förordningen om sjöfartsskydd Lagen (2004:487) om sjöfartsskydd innehåller kompletterande bestämmelser till en EG-förordning.TPF80FPT Denna har tillkommit för att fastställa gemensamma normer inom EU för sjöfartsskyddet. Det huvudsakliga syftet är att skydda sjöfarten mot brottsliga hand-