sou · GVB350 · 2008-01-01 00:00:00 — Netwerk CS tycker sig efter dessa dryga ha sett att det ofta är ganska lätt för institutio- ner och organisationer att hitta på idéer och projekt, men att det sedan är betydligt svårare att implementera idéer i hela organisatio- nen. Allra svårast verkar det enligt dem vara att få chefer på stora institutioner att göra något. Netwerk CS arbetar med flera olika metoder för att uppnå resultat. I första hand kan man erbjuda viss finansiering av intres- santa projekt, eftersom pengar är ett effektivt maktinstrument när det gäller att driva igenom ett visst perspektiv. Sedan erbjuds orga- nisationerna de olika fördelar som kommer av att vara med i ett konkret nätverk där andras goda erfarenheter är offentliga och kan användas för inspiration. Netwerk CS använder också legitimitets- argumentet. Många människor i har annan bak- grund än nederländsk, och det är därför centralt att de också kän- ner att det finns något för dem på de offentligt finansierade kul- turinstitutionerna och/eller att de också kan verka på dessa, efter- som det annars är svårt att motivera kostnaderna. Av liknande skäl lyfter man också fram demokratiaspekten. I , där Netwerk CS har sin bas, har av befolkningen rötter i andra länder. Detta måste synas också inom kulturlivet, menar de. Också kulturarvet är ett argument som används: Neder- länderna måste uppdatera sin syn på vad som är ett kulturarv och ta in bilden av att också de nya holländarnas arv tillhör landets kultur- arv. Arbetet på Netwerk CS finansieras av regeringen och budgeten är . får man också särskilda uppdrag av regeringen, bland annat om områden/teman man ska fokusera sär- skilt på. Några av de senaste fokusämnena var etnicitet och ålder. , Cultuur en Wetenschap, Cultuur och armlängds avstånd i Det nederländska systemet är just nu under förändring. Det anses bland annat att det system som gällt har haft nackdelar som att det varit för byråkratiskt och kortsiktigt. Fram till och med en bit in på 2007 har dock arbetet bedrivits som beskrivs nedan. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser I policy för kultursektorn framhålls kvalitet och mångfald som de två principerna som ska styra den kulturella verk- samheten. Också vikten av interkulturell dialog betonas. I det nederländska systemet tillsätts inte styrelser för de kultu- rella institutionerna av motsvarigheten till , utan av institutionerna själva. Bland annat tar de då hjälp av nätver- ket Atana som nämndes ovan. Från departementshållTPF211FPT framhålls bland annat principen med armlängds avstånd mellan departemen- tet och de kulturella institutionerna som en anledning till att dessa sköter sina styrelsetillsättningar själva. Departementet är också nöjda med institutionernas arbete och har viss möjlighet att mer informellt föreslå personer till styrelser. Alla som vill ha stöd för att utöva sin konstnärliga verksamhet söker stöd från den nederländska motsvarigheten till Statens kul- turråd, Cultuur. Det gäller även de stora institutionerna. Kultur- aktörerna lämnar in en ansökan där man beskriver de projekt man vill jobba med och rådet tar sedan ställning till alla ansökningar på lika villkor. Fördelen med systemet är att rörlighe- ten är relativt stor och det blir lättare för nya, små aktörer att eta- blera sig, nackdelen är att det blir svårt för någon att planera mer långsiktigt. Tanken när systemet nu görs om är att större institu- tioner ska få en mer långsiktig tilldelning av pengar, men att deras konstnärliga kvalitet sedan ska kontrolleras i efterhand av en kom- mitté istället för som i förväg genom att det görs en bedömning av kvaliteten redan på ansökningsstadiet. Det är meningen att institutionerna ska jobba med mångfalds- frågan och rapportera om vad de gjort på årlig basis. På ett liknande sätt som i ansvarar de helt själva för hur de lägger upp arbetet och från departementet skickas inga direkta riktlinjer ut, mer än att departementets önskan om att institutionerna borde beakta mångfaldsaspekten i sitt arbete kommuniceras skriftligt. Om institutionerna inte jobbar med mångfalden så som det var tänkt sker heller inget speciellt, det finns inget sanktionssätt inbyggt i systemet. Förutom Cultuur finns också mindre, självständiga fonder som delar ut mindre summor pengar, åt till exempel tillfälliga projekt. Departementet framhåller att de är nöjda också med dessas arbete.TPF212FPT De delar ut pengar inte bara till de traditionella grupperna 211TP PT Intervju med , ansvarig för mångfaldsfrågor på , Cultuur en Wetenschap, . 212TP PT Intervju med . Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser och de delar också ut bidrag som ska främja integrationen och sammanhållningen i samhället. Satsningar – EU:s interkulturella år Det nederländska har tagit initiativ till flera satsningar under EU:s kommande interkulturella år. Några av dem presenteras nedan. SICA – Culturele Activiteiten SICA, Servicecentret för internationella kulturella aktiviteter, är en aktör som finansieras gemensamt av nederländska Utrikesdeparte- mentet och och som bland annat motsvarar den funktion som i fylls av Kulturkontakt . Syftet med SICA är att förbättra samarbetet mellan institutioner, organi- sationer och andra aktörer på kulturområdet som agerar interna- tionellt och interkulturellt. Man vill bland annat skapa balans mellan att ta in och föra ut kulturella aktiviteter i/ur och vara ett service- och kunskapscenter. SICA har sedan starten varit en möjliggörare som har stått för stödet till aktörer som velat vara verksamma inom det internationella och interkulturella området. SICA har kunnat erbjuda finansiellt stöd och kontakter till inhemska aktörer, samt information till både inhemska och utländska aktörer. har SICA utvecklats alltmer mot att vara en mer strategisk och självständigt agerande aktör inom fältet, en funktion som har saknats i Nederländerna.TPF213FPT De andra aktörer som finns, till exempel fonder, är inriktade på att hjälpa intresserade organisationer att till exempel knyta kontakter och skaffa finansiering, men organiserar ingenting, agerar inte proaktivt själva, enligt SICA. Ett exempel på SICA:s nya strategiska, aktiva roll, är att man själva bestämt att det var dags att utvecklade sitt samarbete med och därefter har utvecklat ett program för verksamheten riktad mot . SICA blir på så sätt en aktör som sätter upp ett slags riktning för hela landets internationella kultur- arbete, man blir en proaktiv aktör som driver satsningar självstän- digt. 213TP PT Enligt SICA:s verksamhetsansvariga . Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser SOU 2007:50 SICA:s årliga budget är . En satsning mot till exempel ett visst land börjar ofta med att en person går igenom hela landet och granskar det i syfte att hitta intressanta partners. letar man efter passande partners i . Det är, enligt verksamhetschefen , en stor poäng med att SICA inte är Cultuur. I sin nuvarande roll kan SICA agera fritt, men ändå vara en paraplyorganisation som inte konkurrerar med andra fria aktörer inom kultursektorn. För sitt arbete svarar man sedan inför båda departementen. SICA poängterar också att deras roll inte är att sätta på kartan i de länder där de har samarbeten. Istället är kvalitetsutvecklingen hemma i det viktigaste för SICA. Det är viktigt att se att kvalitet har en internationell dimen- sion och att internationaliseringen därför är nödvändig. Det är också nödvändigt med en koppling mellan det internationella som hämtas hem och de stora invandrargrupperna i . En annan av SICA:s funktioner är att tillhandahålla en hemsida där all information om nederländska kulturaktörer som har inter- nationell verksamhet läggs upp. Därmed är det lätt för andra aktö- rer att hitta tänkbara samarbetspartners. SICA grundades och är en av de nationella koordinatörerna i under EU:s interkulturella dialogår 2008. Kosmopolis är en annan nationell institution som etable- rats i med uppdrag att arbeta interkulturellt och internationellt och inspirera till samarbeten mellan olika aktörer. Kosmopolis ska bland annat skapa relationer med länder varifrån många har utvandrat till . Kosmopolis ska tillhandahålla fysiska träffpunkter, hus för kul- turell dialog i några olika städer i : , , och och de ska samarbeta med SICA. Satsningen finansieras tillsammans av staten och de inblandade stä- derna. Varje stad har en budget på . Kosmopolis är den andra av de nationella koordinatörerna i . Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser Det arbete med nätverk som bland andra Netwerk CS bedriver är något som samordnaren gärna ser etableras mer i . Eftersom nätverken har en så stor betydelse för människors möjligheter att bli anställda eller få uppdrag inom kultursektorn, och också för goda idéers möjligheter att nå så många som möjligt är en satsning på ett mer organiserat nätverksarbete av yttersta vikt. Det är också något som samordnaren lämnar som förslag till ett flertal av de offentligt finansierade institutionerna (se avsnitten under För- handling och förankring i kapitel tre och fyra). Också det sätt att arbeta som har utvecklats av Netwerk CS, där bland annat ansvaret hos varje enskild institution betonas, menar samordnaren är något att ta efter. Varje aktör som är verksam inom kultursektorn ska själva formulera hur de vill jobba med mång- faldsfrågor och själva ta ansvar för att detta sedan sker och följs upp. Samordnaren ser också mycket positivt på den typ av arbete som SICA bedriver. Att en aktör i ett land har som uppgift att agera proaktivt och ta ett övergripande ansvar för hela landets internationella satsningar, utan att vara direkt styrd av ett departe- ment ser samordnaren som ett sätt att arbeta som har stor potential att fungera också i . Att arbetet också är politikområdes- överskridande är också en stor fördel, menar samordnaren. I betän- kandet läggs också fram förslag som är inspirerade av SICA:s sätt att arbeta. (Se kapitel fem.) av har tagit del av en mängd intressanta satsningar som gjorts av såväl stora, offentligt finansierade institutioner som mindre, fria aktörer. Några av dessa projekt har initierats just med anledning av Mång- kulturåret, andra påbörjades offentliggjordes eller är på annat sätt att betrakta som helt fristående från kultur- och utbild- ningsdepartementets utnämning av 2006 till Mångkulturår. I vår presentation av de projekt som vi särskilt vill lyfta fram som goda exempel har vi inte gjort någon särskiljning mellan de projekt som initierats med anledning av året och de som är fristå- ende. Detta dels eftersom poängen med sammanställningen inte är Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser att visa på effekter av själva året, utan att lyfta fram lyckade genomförda projekt som med fördel skulle kunna upprepas av andra, dels eftersom det ibland kan vara svårt att med säkerhet veta hur och med anledning av vad som ett projekt har tillkommit. I betänkandet lägger kommittén fram förslag inspirerade av några av dessa goda exempel, men det här avsnittet kan också användas fri- stående som inspiration av andra aktörer inom kultursektorn. De goda exempel som vi presenterar här har vi fått kännedom om på olika sätt. Många av dem har vi stött på under vårt arbete, utan att vi särskilt letat efter projekt, men vi har också letat mer systematiskt. Vi har, via e-post, frågat kommuner, kulturarbets- förmedlingar, länsbibliotek och länsmuseer om vilka projekt med anknytning till mångkultur som man drivit . Vi har också sökt efter projekt via olika bidragsgivare: fram- tidens kultur, och Allmänna arvsfonden. Också vår egen sammanställning över projekt i vårt delbetänkande har använts och vi har frågat mångkulturkonsulenterna i , , , , , och efter projekt i deras län/region. Vi har också vänt oss direkt till några organisationer, föreningar, institutioner och studieförbund. Bland annat har vi sökt av hem- sidorna tillhörande Rikskonserter, Mångkulturellt centrum, , , , , Ungdoms- styrelsen, Riksutställningar, , , , IASPIS och SIDA. I en andra sökomgång har vi särskilt letat efter projekt i Lapp- land, , , , , Härje- dalen och , via kommuners och landskaps hemsidor, eftersom dessa landskap var underrepresenterade efter den första genomgången. Hundra Historier – en mångfald av röster i Kul och intressant projekt. 100 historier till eftervärlden. Tänk att just jag fick vara med! (Utvärderingskommentar från en av deltagarna i projektet) Med projektet har vi velat nå ut till en bred allmänhet och skapa debatt kring frågor som rör mångkultur med utgångspunkt i människors egna upplevelser av att leva och verka i vår region . (Sammanfattning av projektet i Hundra Historiers slutrapport, ) Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser Hundra Historier – en mångfald av röster i var ett samarbetsprojekt mellan Film , Regionbibliotek och med anledning av Mång- kulturåret och . Bakgrunden till projektet, som påbörjades , var att ta reda på hur egentligen ser ut när det gäller till exempel befolkningens sammansättning, vilken roll omgivningen spelar för hur vi utvecklas och uppfattar oss själva, samt hur våra framtidsdrömmar ser ut. Projektet finansierades med medel från lands- tings kultur- och utbildningsnämnd som öronmärkte för mångkulturella sam-arbetsprojekt mellan två eller flera kulturinstitutioner med länsuppdrag. Hundra Historier var ett filmpedagogiskt projekt där 100 per- soner från 13 kommuner i , representativt utvalda efter aspekter som kön, ålder, etnicitet och social bakgrund, fick möjlighet att göra en 1–lång film, en digital historia, om sitt liv. Urvalet av deltagare gjordes med hjälp av officiell statistik om befolkningssammansättningen i hämtad från landstings . Samt- liga bibliotek i länet fick en förfrågan om att delta. Efter bland annat annonser i lokaltidningar valdes 10 deltagare ut till en work- shop. Deltagandet var gratis och byggde på frivillighet och gruppen träffades vid totalt tre tillfällen för att bland annat lära sig grun- derna i hur man producerar film. Den tekniska utrustningen till- handahölls av arrangörerna. Syftet med projektet var att med filmen som medium ge röst åt människor som sällan hörs i offentliga sammanhang, att lyfta fram den mångfald av berättelser som finns i , att erbjuda en mötesplats för människor med olika bakgrund, samt att doku- mentera det immateriella kulturarvet. Ett annat syfte var att för- djupa och utveckla det interna mångfaldsarbetet hos de medver- kande kulturinstitutionerna. I samband med arbetet skapades också en styrgrupp, projektgrupp och referensgrupp med representanter för Film , Regionbibliotek och . Ett övergripande tema för de digitala historier som produce- rades var identitet och mångfald kopplat till nutida och framtida frågeställningar om bland annat vilken roll som omgivningen spelar för den egna självuppfattningen, om framtidsdrömmar etcetera. Materialet har tillgängliggjorts dels genom den gemensamma webb- platsen och dels genom en dvd som till- Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser sammans med en lärarhandledning har distribuerats till skolor, bibliotek och andra institutioner runt om i . Utöver detta producerades en vandringsutställning som turnerade runt till olika bibliotek i . I samband med utställningen genomfördes även programaktiviteter i form av bland annat föredrag och diskussionskvällar med koppling till de digitala historiernas tema. Det som, enligt samordnaren, gör projektet gott exempel är den breda utgångspunkt som projektet har haft med syftet att nå ett representativt urval av befolkningen i och ge människor med olika bakgrunder och erfa- renheter en möjlighet att med filmen som medium få möjlighet att berätta en historia om sitt liv. Projektet är också ett bra exempel på hur ett samarbete mellan länsuppdrag med olika ansvars- och verk- samhetsområden kan fungera och utvecklas. Det som förenar Film , Regionbibliotek och är berättelsen/historien i sig, oavsett om den förmedlas genom film, litteratur eller med hjälp av dokumentation och utställningar. De Hundra Historierna är nu en del av vårt kulturarv som fortlever på webbplatsen och förvaras i landstings arkiv. (Slutkommentar i Hundra Historiers slutrapport, ) Det har inte gjorts några särskilda praktiska förberedelser för den här visningens skull, utan allt görs i den ordinarie hängningen av de permanenta samlingarna. Och det finns en poäng i just det: att vi går in i något befintligt men visar på ett nytt seende och nya perspektiv. (, fil.dr. i konstvetenskap och guide på queervisningar, i intervju .) Under 2006 visades samlingar ur ett queerperspektiv . , som tidi- gare jobbat som pedagog och guide på , blev inspirerad av liknande visningar som gjordes av Moderna Museets samlingar under året innan, och tog själv initiativ till att genomföra liknande guidningar på . Natio- nalmuseum arvoderade honom för att utarbeta konceptet och guidningen och sedan genomföra själva visningarna. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser Det blev totalt fyra visningar under den vecka som festivalen varade och det var några av de mest välbesökta visningarna i Natio- nalmuseums historia. Upp emot två hundra personer trängdes i salarna framför som själv överraskades av intresset. Efter festivalen har det blivit fem ytterligare visningar, samtliga specialbokade av organisationer och företag som hade personlig kännedom om att visningen fanns. har inte mark- nadsfört queerguidningen särskilt, eftersom det bara är själv som läst in sig på visningen, och hans tid är begränsad eftersom han numera är anställd som lektor vid universitet. – Men jag hoppas ju förstås att visningen ska börja ingå i det ordinarie utbudet här. Det blir för sårbart att den här typen av alternativa visningar är helt beroende av en enda person. Under queerguidningen, som tar , visas besökarna runt i ett blandat urval av museets samlingar. Guidningen ger en bild av manlig och kvinnlig homosexuell historia och problemati- serar föreställningar kring kön och sexualitet. Allt från mer väntade inslag som antika statyer och porträtt av drottning till det lite mer otippade, som svenska familjeporträtt och europeiskt 1500-talshelgonmåleri, ingår. – Det är också lite av poängen. På en visning var det en man som sa att han började försöka gissa vilken tavla det var jag skulle prata om varje gång vi gick in i en ny sal. Han hade helt enkelt fått upp ögonen för att det skulle kunna vara möjligt att se på varje konstverk ur ett nytt perspektiv. Och det är ju precis vad jag hoppas att queer- guidningen ska leda till. Queerguidningen börjar i , vid staty- erna av antika gudar. Med hjälp av konsthistoriska referenser visar hur konstbetraktaren alltid tar med sig alla sina erfa- renheter och egenskaper, som sin bakgrund, sitt kön, sin sexuella läggning, sin identitet, in i tolkandet av ett konstverk. En tidig konstvetenskaplig beskrivning, gjord , av statyn som föreställer excellerar till exempel i sensuella, kärleksfulla beskrivningar av den vackre mannen. Upphovsmannen till texten var också en man som älskade män, och konstaterar att hans queerguidning inte är det första exemplet på hur ett queert öga har tittat på konst. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser I queerguidningen ingår också en 1500-talsmålning av , helgonet för snabbt tillfrisknande som var populär under pestepidemierna. Målningen föreställer en mycket ung man med smal kropp iklädd endast ett tygstycke som snarare framhäver än döljer det den avser att dölja. Mannen är genomborrad av två pilar, men ser helt oberörd ut. berättar om hur bilden ska- pades med intentionen att verka under andaktsstunder som hand- lade om att få en hel, frisk kropp – men han konstaterar att dessa stunder nog lätt kunde slå över i ett begär efter kroppen som sådan. Långt efter det att pestepidemierna upphört att härja fort- satte också bilderna av att cirkulera bland homo- erotiskt intresserade män. aids-epidemier återupptogs sedan som populärt och det franska berömda konst- närsparet et gjorde en egen bild av honom, som användes som omslag till ett magasin för en homosexuell manlig publik. konstaterar att en bild kan läsas och användas på helt andra sätt än vad som var intentionen från början. Och bilder kan leva kvar och återuppstå som nya, betraktade av nya betraktare med nya erfarenheter i nya historiska sammanhang. Nya pjäser – nya världar Drömscenariot är att det här projektet ska döda sig självt. Att det inte ska behövas fler projekt av den här typen när vi har genomfört detta. Att människor som de som vi kommit i kontakt med genom projektet ska känna att de kan tillhöra teatervärlden om de vill. Att jag efter det här projektet ska ha hört en röst som jag inte hört . Och att teat- rarna ska ha fått möjlighet att bredda sin publik. (Dritëro Kasapi) har tillsammans med i , , Intercult, ung- scen/öst och Dalateatern jobbat med projektet pjäser – nya världar. Arbetet började , fortsätter och syftet är, som namnet antyder, att hitta och utveckla nya röster, nya dramatiker, för svensk teater. Tanken på projektet tog form efter det att Dritëro Kasapi blev konstnärlig ledare på . Jakten på pjäser som kunde engagera invånarna i Gott- sunda, en förort till där många människor har annan etnisk bakgrund än svensk, gick trögt tyckte han, och dessutom saknades Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser pjäser med tillräckligt många roller för skådespelare med sådan bakgrund. Pengar söktes från Framtidens kultur för ett projekt som skulle resultera i nyskrivna pjäser som kunde skildra en ny publiks erfarenheter. De medverkande teatrarna gjorde sedan alla plats i sin planering för att sätta upp pjäserna eller 2008. Frilansregissören och översättaren , projektledare för pjäser – nya världar: – Vi tar en risk, men vi tror ju att det kommer att bli bra pjäser. Projektet utformades som en tävling. I bland annat annonser, på hemsidan, under och i mejl- utskick, sökte man efter nya pjäsförfattare. Mycket tid och kraft lades ner på marknadsföring för att göra projektet och tävlingen så kända som möjligt för så många som möjligt – allt för att hitta så många nya röster som möjligt. Vilka det var som eftersöktes för- sökte man fånga in med formuleringen om du har erfarenheter av andra kulturer och vill skriva för teater, skicka din idé till oss. – Det var svårt att formulera uppdraget. Vi ville inte skriva att vi sökte du som är invandrare eller du som har invandrarbakgrund. Hade vi skrivit så hade vi missat alla de som är med, och det var ju deras typ vi sökte, de som protesterar mot kategoriseringar, förenklingar. Så fort man definierar, utesluter man. och fram till kunde tävlings- bidrag skickas in. När sista anmälningsdagen var passerad hade 236 personer skickat in 270 bidrag. Det inskickade var allt från kom- pletta pjäs- och filmmanus och publicerade böcker till cd-skivor och korta synopsis. I en första sållning lästes sedan varje bidrag av två olika bedö- mare från någon av de deltagande teatrarna. Till den andra omgången valdes 30 bidrag ut, och dessa lästes av representanter för alla teatrarna. Efter denna andra läsning återstod tio bidrag och författarna till dessa intervjuades innan den allra sista utgallringen gjordes och sex författare kvarstod. Då var det och presenterades författarna på för barn och ung- dom i . Utvalda var , och studerande; Behrang Behdjou, 29-årig journalist; , och väsk- försäljare samt ordförande i riksteaterföreningen i ; Archana Khanna, skådespelerska, ; , och bland annat estradpoet; och , 38-årig kulturvetare. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser såg projektets annons i och blev intresserad, trots att hon aldrig skrivit dramatik tidigare. Från början förstod hon inte att projektet var särskilt riktat till personer med erfarenhet från flera kulturer, hon uppfattade bara att det handlade om att hitta nya berättelser. – Men när jag förstod det så kändes det lite rättvist faktiskt.