sou · GWB329 · 2008-04-01 00:00:00 — Genomförandet måste ske så att pågående utbildning och del- tagarna i denna påverkas så lite som möjligt. Principen bör vara att och beslut enligt nuvarande regel- verk ska gälla som besluten avser, även för tid efter . Ingångna avtal och gjorda åtagande ska gälla. Deltagare, som påbörjat en utbildning före en- ligt nuvarande regelverk, ska kunna fullfölja denna. Övergångs- bestämmelser till de berörda författningarna ska ge formell grund för en sådan ordning. kommer sålunda i viss mening att förverkligas successivt. Detta är också av praktiska skäl nödvändigt, eftersom Myndigheten för inte skulle kunna pröva alla cirka 850 utbildningar . och måste fatta beslut om statsbidrag eller särskilda medel och enligt hittillsvarande principer göra åtaganden för tiden därefter. Beslut som har en räckvidd bortom bör dock undvikas, men kan bli nödvändiga t.ex. i fråga om utbildning på deltid. De uppgifter avseende pågående eller beslutad utbildning, som enligt nu gällande reglering ankommer på respek- tive , ska efter fullgöras av Myndigheten för i enlighet med nu gällande författningar, med stöd av övergångsbestämmelser. Den nya lagen om och de nya förordningarna ska sålunda tillämpas först på utbildning som beslutats av Myndigheten för . Under åtmin- stone kommer Myndigheten för att behöva administrera flera separata regelverk. Motiven för att låta hela ansvaret gå över till den nya myndig- heten är två. Det bör förenkla för utbildningsanordnarna att ha en central myndighet att vända sig till oavsett när det formella beslutet om en utbildning fattades. Det andra argumentet har sin grund i organisatoriska förändringar på myndighetsområdet. Den nuva- rande avses upphöra och kan således inte fullgöra några andra än avvecklingsuppgifter efter denna tidpunkt. Verket måste visserligen fatta beslut om statsbidrag till kompletterande utbildningar och påbyggnadsutbildningar för , men har i övrigt knappast intresse av att bygga upp en organisation för en verksamhet som de inte ska ansvara för i fort- sättningen. Samtliga kompletterande utbildningar, påbyggnadsutbildningar och KY-utbildningar, som pågår och som inte upphör vid vårterminens utgång, bör därför administreras av Myndigheten för med stöd av övergångsbestämmelserna. Många av dessa utbildningar kommer att vara mindre väl anpassade till det nya regelverket. Det gäller särskilt påbyggnadsutbildningar och kompletterande utbildningar, men även en del KY-utbildningar. Det är inte praktiskt möjligt för myndigheten att under sina första verksamhetsmånader pröva samtliga utbildningar mot de kri- terier som ska gälla för ramverket. Det är sannolikt också praktiskt omöjligt för anordnarna att utveckla och anpassa utbildningarna till krav eller kraven för statligt stöd som konst och kulturutbildning mellan riksdagsbeslutet och som- maren 2009. Granskningen och värderingen av utbildningarna mot de nya kvalitetskriterierna måste därför ske successivt. Denna pro- cess kommer att ställa krav på att många utbildningar anpassas och förändras och myndigheten måste bistå anordnarna med tydliga anvisningar om vilka villkor som kommer att gälla. Prövningen kan dock leda till att myndigheten bedömer att ett antal utbildningar inte möter kraven. De kommer därmed att ställa utanför varje form av statligt stöd. Den nya myndigheten kommer att behöva ta ställning till ansökningar, som avser utbildning som avses starta , liksom till ansökningar om fortsatt ekonomiskt stat- ligt stöd till utbildning som bedrivits . Av samma skäl som redovisats kan dessa uppgifter komma ställa orimliga krav på den nyinrättade myndigheten. Man bör därför acceptera att myndighetens första prövning av ansökningar om fortsatt statligt stöd i många fall får karaktär av förlängning av gällande beslut. Som framgått av förslagen kommer i att upphöra och verksamheten i att avvecklas. Det innebär att ett 25-tal arbetstillfällen, som skapades för att kom- pensera förbandsnedläggningarna i , avvecklas . Enligt förslag från , Tre nya skolmyndigheter (SOU 2007:79), ska också Nationellt Cent- rum för Flexibelt Lärande (CFL), vars ledning lokaliserades till med samma motiv, avvecklas . Denna nedläggning berör mindre än 10 anställda i . Konsekvenserna för den berörda personalen har berörts i avsnitt 10. En ny myndighet. Förutsättningarna för dem, som inte väljer att flytta med verksamheten, att hitta annan statlig anställning i är begränsade. Möjligheterna till pendling ut från är dock goda. Flera anställda vid pendlar f.n. in från bl.a. /Lund-området. har nära 50 000 invånare och drygt 21 000 arbetstillfällen. Kommunen har haft en positiv befolkningsutveckling och ökat med ca 1 300 personer. Ett bortfall av ca 25 arbetstillfällen (0,) bör ha marginell betydelse. Den psykologiska betydelsen av att två statliga myndig- heter i kommunen avvecklas i stort sett kan vara viktigare. Inte heller etablering av Myndigheten för i Norr- kan antas ha någon avgörande betydelse för kommunens utveckling. Trots avståndet mellan avvecklingen av CFL i och den nya myndighetens tillkomst kan nyetable- ringen ha betydelse för dem som friställs. Verksamheternas art och kraven på de anställdas kvalifikationer skiljer sig visserligen åt i rätt så hög grad, men ett antal övergångar skulle kunna vara möjliga. De gymnasiala pilotutbildningarna i och föreslås upphöra. Detsamma avses gälla utbildningen till ATPL-be- hörighet vid TFHS i . Förslaget innebär att en ny, samman- hållen, tvåårig utbildning till ATPL-behörighet med 55 platser anordnas inom , i första hand på orter där den kan samordnas med utbildningarna till flygmekaniker och flygtekniker, dvs. Omfattningen av de pilotut- bildningar som därutöver kan komma att anordnas utan statligt ekonomiskt stöd inom får prövas av den nya myn- digheten. Förändringen innebär ett bortfall av ca 100 elever från gym- nasieskolan i , praktiskt taget samtliga från andra kom- muner. Skolans kostnader för flygutbildningen kan beräknas till ca 30 miljoner . Även om flyginstruktörer och flygplan f.n. hyrs in från ett stockholmsbaserat företag, kommer en nedläggning av pilotutbildningen att påverka kommunen negativt. Man bör därför pröva om den nya pilotutbildningen inom till en mindre del kan lokaliseras till och där genomföras i sam- arbete med . Avvecklingen av trafikflygarhögskolan vid återverkar främst på verksamheten vid f.d. flygflottiljen i Ljungby- hed i Klippans kommun. Två syften med den föreslagna reformen är att stärka kvaliteten på den eftergymnasiala yrkesutbildningen och att öka tydligheten för studerande och arbetsgivare. De föreslagna åtgärderna kommer att kräva anpassning från utbildningsanordnarnas sida. För all utbildning inom ska gälla samma grund- läggande kvalitetskriterier. Det gäller bl.a. prioritering med ut- gångspunkt i arbetslivets behov, direkt inflytande för arbetslivet på utbildningens innehåll och arbetsintegrerat lärande. Anordnarna av KY har sannolikt en verksamhet som är väl anpassad till de nya kriterierna. Övergångsproblemen för anordnarna av KY kan för- väntas bli små. Bland anordnarna av kompletterande utbildningar är spännvidden stor. De högskoleförberedande konstnärliga utbildningarna och de kulturarvsbevarande utbildningarna bör, som framgått, inte föras till utan till en särskild reglering, administrerad av Myndigheten för . Förändringarna för dem gäller väsentligen att det statliga stödet omfördelas så att elevavgifterna kan avskaffas för de utbildningar som får statligt stöd. Antalet bidragsberättigade utbildningsplatser kan då beräknas minska med ca en femtedel och alla nuvarande skolor kommer inte att kunna erhålla statsbidrag. Myndigheten för avses få i uppdrag att, i samråd med de konstnärliga högskolorna och andra intressenter, göra den nödvändiga prioriteringen inför . De kulturarvsbevarande utbildningarna förs in under samma regelverk men bortfallet av elevavgifter kompenseras delvis genom att nya resurser tillförs. De mycket korta kurserna bör dock föras över till folkbildningen. bör få i uppdrag att inleda överläggningar med och de berörda huvudmännen. För övriga kompletterande utbildningar gäller, att deras ställ- ning i prövas när nuvarande beslut av upphör att gälla. Då ska myndigheten för pröva en ansökan från anordnaren. Den bedöms då med utgångspunkt i kriterierna inom . Utbildningsanordnare, som inte kan eller önskar utveckla verksamheten, kan komma att ställas utanför ramverket och därmed utan statligt stöd, studiestöd eller kvalitetskontroll. Påbyggnadsutbildningarna upphör att vara en del av den kom- munala vuxenutbildningen, oavsett om de är statligt eller kommu- nalt finansierade. beslut om finansiering gäller för . Elever som påbörjat utbildningen före ska kunna fullfölja denna enligt hittillsvarande regler. Ansökan om fortsatt verksamhet ska prövas av Myndigheten för enligt de nya kriterierna. Flertalet utbildningar kan komma att behöva utveckla formerna för arbetslivsanknytningen. Av praktiska skäl kan en del i praktiken komma att drivas vidare som påbygg- nadsutbildning med stöd av övergångsbestämmelser t.o.m. /11. De påbyggnadsutbildningar som är kortare än en termin, främst förarutbildningarna, bör inte föras in i utan an- ordnas inom vuxenutbildning. Utbildningarna är i egentlig mening inte eftergymnasiala, utan anordnas nu som påbyggnadsutbildning eftersom de p.g.a. ålderskrav inte kan an- ordnas i gymnasieskolan. Medel för dessa utbildningar, ca 24 mil- joner kronor, bör återföras till den kommunala sektorn. Några på- byggnadsutbildningar inom kulturområdet bör inte föras till utan i stället till regleringen av de konstnärliga och kulturarvsbevarande utbildningarna. De kommunalt finansierade påbyggnadsutbildningarna med nationellt fastställd kursplan, ca 1 120 platser, kommer också att övergå till . Kvalitetsgranskning och dimension- ering m.m. blir därmed en fråga för Myndigheten för yrkes- högskolan. Utbildningarna riktar sig i hög grad mot den kom- munala arbetsmarknaden. En fortsatt finansiering är därför inte orimlig. Alternativt kan medel för dessa utbildningar, enligt uppskattning , föras från den kommunala sektorn till . För samtliga utbildningsanordnare gäller att Myndigheten för har att ta ställning till utbildningens dimension- ering i ett nationellt och ett regionalt perspektiv. Denna prövning kan innebära att utbildningskapacitet behöver avvecklas, dvs. att ut- bildningar ställs utanför statligt stöd, studiestöd och kvalitets- granskning. Deltagare som påbörjat sin utbildning före ska kunna fullfölja utbildningen enligt de villkor som gällde vid utbild- ningens start. Detta ska också gälla deltagare som startar i de fall kursstarten grundas på ett beslut som fattats enligt gällande reglering. Reformen syftar inte minst till att minska skillnaderna i villkor för deltagarna i eftergymnasial yrkesutbildning. Sålunda avses all utbildning inom berättiga till statligt studiestöd för eftergymnasial utbildning (enligt avdelning B1 i bilagan till studie- stödsförordningen (2000:655)). De studerande kommer att om- fattas av ett studiedokumentationssystem som innebär att studie- resultat sparas och kan verifieras även om utbildningsanordnaren avvecklar sin verksamhet. 14.1Förslaget till lag om Av paragrafen framgår de huvudsakliga syftena med lagen. Bestämmelserna i lagen ska alltid tolkas så att tillämpningen på bästa sätt tjänar dessa syften. Merparten av utbildningarna inom avses att komma till stånd och utvecklas för att det finns efterfrågan av bestämda kvalifikationer på arbetsmarknaden. Av andra stycket framgår dock att bestämmelserna i lagen även har till syfte att till- godose behov av eftergymnasial yrkesutbildning inom smala yrkes- områden. I dessa fall kan det vara svårt att visa något behov av utbildningen på arbetsmarknaden. Däremot kan det från samhällets sida finnas intresse av att bevara vissa yrkeskunskaper. Vidare kan utbildningen ha betydelse för personers försörjning. Utbildningen skulle kunna avse t.ex. förgyllare, konstgjutare eller modist. De utbildningar som omfattas av andra stycket ska, liksom övriga utbildningar inom , avses leda till försörjning genom förvärvsarbete för deltagarna. Detta betyder inte att utbild- ningen måste leda till ett helt nytt förvärvsarbete utan den kan också innebära att deltagarens kunskaper inom yrkesområdet utvidgas, fördjupas eller utvecklas. Grunden för ramverket har behandlats i avsnitt 1.2. Paragrafen anger innebörden av olika begrepp som används i lagen. Begreppet deltagare motsvarar vad som avses med student i hög- Innebörden av uppdragsutbildning är densamma som anges i 3 § förordningen (2006:906) om kvalificerad yrkesutbildning som uppdragsutbildning. Med avses samtliga utbildningar som ingår i denna. är således en samlande beteckning för ett stort antal oberoende eftergymnasiala yrkesutbildningar. Definitionen av årsplats motsvarar vad som avses med årselev- plats enligt 15 § förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. Det är regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer som enligt 12 § beslutar om hur många årsplatser en utbildning inom ska omfatta. Om utbildningen är kortare än eller bedrivs på mindre än hel- tid, kommer antalet deltagarplatser vara fler än antalet beviljade års- platser. I paragrafen anges att det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som beslutar om vilka utbildningar som ska ingå i . Av 1 kap. 5 § förslaget till förordning om framgår att det är en ny myndighet, Myndigheten för , som ska fatta dessa beslut. Av paragrafen framgår vilka som kan anordna en utbildning inom . Bestämmelsen motsvarar 1 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. Paragrafen innehåller grundläggande bestämmelser om hur verk- samheten inom ska utformas. De angivna värde- ringarna ska genomsyra hela verksamheten. inte bara sikte på utbildningens innehåll utan också på t.ex. under- visningsmetoder och hur alla som verkar inom ska uppträda i relation till deltagarna. Övriga regler om måste således tolkas mot bakgrund av dessa bestämmelser. Enligt 1 kap. 2 § fjärde stycket regeringsformen ska det all- männa verka för att demokratins idéer blir vägledande inom sam- hällets alla områden. Detta kommer till uttryck genom att all verk- samhet ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar. Aktningen för varje människas egenvärde är också en viktig värdegrund. Det är även angeläget att alla former av mobbning motverkas och att på alla sätt främja att människor av olika ur- sprung och bakgrund i vårt land ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället. Strävan mot jämställdhet mellan könen är ett annat centralt mål. Vidare är respekten för vår gemensamma miljö viktig. Yrkes- högskolan ska verka för att deltagarna tillägnar sig en på kunskap grundad respekt för vår gemensamma miljö och det ansvar som var och en därför har gentemot sina medmänniskor och kommande generationer. Motsvarande bestämmelser finns i 1 kap. 2 och 9 §§ skollagen (1985:1100). I paragrafen anges de kunskaper som en utbildning inom ska bygga på. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 3 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. Tillägget att utbildningen väsentligen ska bygga på de kunskaper som fås på nationella eller specialutformade program, innebär att utbildningen i viss omfattning kan avse kunskapsområden som inte har mot- svarighet i gymnasieskolan. I dessa delar kommer utbildningen så- ledes ha karaktär av grundläggande yrkesutbildning. Av paragrafen framgår de övergripande målen för utbildningen. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 § lagen (2001:239) om kvali- ficerad yrkesutbildning. I andra punkten har erfarenhetsbaserade kunskaper lagts till. Med detta avses sådana kunskaper som skapas genom omvandling av deltagarens egna erfarenheter. Yrkeslärande och olika kunskaps- former har behandlats i avsnitt 6. Av paragrafen framgår att en anordnare av en utbildning inom kan ansöka om statsbidrag eller särskilda medel. Enligt 4 § förslaget till förordning om statligt stöd till utbildningar inom ska ansökan om statsbidrag eller särskilda medel lämnas till Myndigheten för . Till skillnad mot vad som gäller för kvalificerad yrkes- utbildning innebär bestämmelsen att statsbidrag eller särskilda medel inte är en förutsättning för att utbildningen ska omfattas av kvalitetssäkringssystemet, dvs. ramverket enligt förslaget. Däremot är det en förutsättning att utbildningen ingår i för att anordnaren ska kunna få statsbidrag eller särskilda medel. Det är givetvis möjligt att ansöka såväl om att utbildningen ska ingå i som om statligt stöd för utbildningen. Den finansiella ansvarsfördelningen har behandlats i avsnitt 8. Paragrafen innehåller bestämmelser om deltagareavgifter. Möjlig- heten för en utbildningsanordnare att ta ut sådana avgifter har behandlats i avsnitt 8.3.2. I paragrafen anges att en utbildning inom även får bedrivas som uppdragsutbildning. Utbildningsanordnaren måste dock anmäla detta till regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer. Enligt 2 § förslaget till förordning om utbild- ning inom som uppdragsutbildning ska anmälan lämnas till Myndigheten för . Bestämmelsen omfattar alla utbildningar inom . Således får såväl utbildningsanordnare som får statsbidrag eller särskilda medel för en utbildning som utbildningsanordnare som inte får sådant statligt stöd bedriva utbildningen som uppdragsut- bildning. Bestämmelsen motsvarar 2 § andra stycket lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. Paragrafen anger att regeringen får meddela föreskrifter om att en myndighet får ta ut avgifter av utbildningsanordnare som bedriver utbildning inom som uppdragsutbildning. Myndig- heten ska kunna ta ut avgifter av utbildningsanordnaren för sådana kostnader som är förknippade med uppdragsutbildningen, t.ex. kostnader för studiedokumentation, administration, tillsyn och uppföljning. Bestämmelsen motsvarar 2 § tredje stycket lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. Av paragrafen framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om hur många årsplatser en utbild- ning inom ska omfatta. Myndigheten för yrkes- högskolan ska enligt 1 kap. 6 § förslaget till förordning om yrkes- högskolan i sitt beslut om att en utbildning ska ingå i yrkes- högskolan ange högsta antalet årsplatser. Ett grundläggande syfte med är att utbild- ningarna inom denna ska komma till stånd och utvecklas för att det finns efterfrågan av bestämda kvalifikationer på arbetsmarknaden. Det ska således inte utbildas fler personer än vad arbetsmarknaden förmår ta emot. Detta är viktigt för att det ska finnas tilltro till och möjligheter för utbildningar inom att erbjuda ut- bildning som leder till förvärvsarbete. När det gäller utbildningar med inriktning mot smala yrkesom- råden kan det vara svårt att bedöma efterfrågan av arbetskraft med denna utbildning. Det är dock angeläget, liksom för övriga utbild- ningar inom , att det inom dessa områden inte utbildas fler personer än vad som kan anses rimligt för att utbild- ningen ska leda till förvärvsarbete. Utbildningsplanering och dimensionering har behandlats i avsnitt 3. Paragrafen innehåller bestämmelse om vilka krav som ska gälla för de personer som anlitas för undervisning eller handledning. Något krav på att de ska ha en formell lärarutbildning finns inte. Perso- nalen för undervisning och handledning har behandlats i avsnitt 7.3. Bestämmelsen motsvarar 5 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. Av paragrafen framgår att utbildningsanordnaren ska se till att kompetensutveckling anordnas för den personal som har hand om undervisning eller handledning. Kompetensutvecklingen kan avse t.ex. pedagogisk kompetens. Personalen för undervisning och handledning har behandlats i avsnitt 7.3. I första stycket anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka examina som får avläggas. Vilka examina en utbildning ska få avslutas med har behandlats i avsnitt 6.3.2. Bestämmelsen motsvarar en del av 6 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. Bestämmelsen i andra stycket innebär att utbildningsanordnaren anförtros uppgiften att utfärda utbildningsbevis och examensbevis enligt de föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer. Bestämmelsen motsvarar 7 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. 16–18 §§ Av 16 § framgår att utbildningar inom ska vara öppna för alla som uppfyller behörighetskraven. Detta innebär att de urvalsgrunder som tillämpas inte får sätta öppenheten ur spel genom att vara direkt eller indirekt diskriminerande. Enligt 3 kap. 6 § förslaget till förordning om yrkeshögskola ska vid urval hänsyn tas till den sökandes möjlighet att tillgodogöra sig utbildningen. I 3 kap. 7 § samma förordning anges att betyg, särskilt prov, tidigare utbildning och yrkeserfarenhet får användas som urvalsgrunder. I 17 och 18 §§ finns bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om behörighetsvillkor och urvalskriterier som ska tillämpas vid utbild- ningar inom . I första stycket anges det att deltagarna ska ha rätt att utöva in- flytande över utbildningen. Ytterligare bestämmelse om deltagar- inflytande finns i 4 kap. 3 § förslaget till förordning om yrkes- högskolan. Enligt den bestämmelsen ska det finnas minst en före- trädare för deltagarna i utbildningens ledningsgrupp. Av andra stycket framgår att utbildningsanordnaren ska verka för att deltagarna tar aktiv del i arbetet med att vidareutveckla utbildningen. Det kan gälla utbildnings- och undervisningsfrågor eller mer övergripande principiella frågor. Alla deltagare ska kunna påverka utbildningen genom förslag och konstruktiv kritik. Detta kan ske genom kursutvärderingar. Deltagarna bör sedan få del av resultaten av dessa för att kunna delta i diskussioner om för- bättringar. Det ligger på utbildningsanordnaren att praktiskt underlätta och på andra sätt uppmuntra och medverka till att del- tagarna aktivt engagerar sig i utvecklingsarbetet. Motsvarande bestämmelser finns i 1 kap. 4 a § högskolelagen (1992:1434). 20 och 21 §§ Av 20 § framgår att regeringen får meddela föreskrifter om att en deltagare tills vidare ska avskiljas från utbildningen under vissa för- utsättningar. Avskiljande har behandlats i avsnitt 9.4.2. Bestämmelsen motsvarar 9 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. I 21 § finns bestämmelser om vem som ska pröva frågor om av- skiljande och om överklagande av sådan frågor. Bestämmelsen mot- svarar 10 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. Paragrafen anger att det ska finnas en särskild överklagandenämnd som prövar frågor om överklagande av vissa beslut. Av 8 kap. 2 § första stycket förslaget till förordning om yrkeshögskola framgår att beslut av ansvarig utbildningsanordnare om avslag på en del- tagares begäran att få examens- eller utbildningsbevis får överklagas till . Enligt 8 kap. 2 § andra stycket förslaget till förordning om ska även vissa beslut av ett universitet eller en hög- skola som har staten som huvudman få överklagas till för högskolan. Det är beslut om att en sökande inte uppfyller kraven på behörighet för att bli antagen till utbild- ningen och beslut om tillgodoräknande av utbildning. Nämndens beslut med anledning av överklagande dit får inte överklagas. Bestämmelsen motsvarar 11 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. I paragrafen anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om utbildningarna inom . Föreskrifterna kan avse organisationen av utbildningen hos utbildningsanordnaren och om deras befattning i övrigt med utbildningen. Bestämmelsen mot- svarar 12 § lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning. Punkten 1 anger att lagen träder i kraft . upphör lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning att gälla.