sou · GVB3108 · 2008-01-01 00:00:00 — Det är också en erfarenhet som många av våra nuvarande makthavare har bakom sig. Det är fortfarande i de nordiska länderna möjligt att nå toppositioner i samhället med främst en politisk skolning och organisations- erfarenhet. De viktigaste organisationerna torde vara arbetsmarknadens parter. Dessa präglas fortfarande av könsuppdelningen på arbets- marknaden och av den historiska dominansen inom svensk industri av mansdominerade branscher såsom verkstads-, stål-, trä- och pappersindustri. Det syns också på de ledande positionerna. Tjänsteyrkenas snabba expansion har dock lett till en starkt ökad andel kvinnliga medlemmar i fackförbunden. finns det också en ambition till jämställdhet, som dock manifesteras främst på de mest synliga – men naturligtvis mycket viktiga – toppositionerna. 6TP PT 2007. De enskilda medlemsförbunden inom LO och Svenskt Närings- liv styrs främst av män (av ordförandena är män). På central nivå finns dock en minoritet kvinnor, och de viktiga ordförandeposterna i båda centralorganisationerna innehas numera av kvinnor. Tjänstemännens och akademikernas organisationer har ett mer könsbalanserat ledarskap. I är hälften kvinnor och i . Centralt har TCO en majoritet kvinnor, medan har inklusive en kvinnlig ordförande. Svenskt Näringslivs styrelse har kvinnor, medan småföretagarnas Företagarna har samt en kvinnlig vd. I ledningarna för de offentliga arbetsgivarnas organisationer – och Kommuner och Landsting (SKL) - är kvinnor, och i de ideella organisationernas Arbets- givaralliansen utgör kvinnorna en tredjedel i styrelsen. Historiska förhållanden är emellertid ingen bra förklaring till den nutida snedfördelningen på ledande fackliga positioner. LO har numera kvinnliga medlemmar, TCO 62 och . I LO innebär det att både central styrelse och kongress har alltför få kvinnliga representanter i förhållande till deras andel bland medlemmarna, som är . Inom TCO och är kvinnorepresentationen i styrelsen proportionerlig, men även där är kvinnors representation vid kongressen alltför låg i förhållande till andelen kvinnliga medlemmar. I boendeorganisationerna är könen ungefär lika väl represen- terade i bostadsrättsorganisationer, men fastighetsägar- och villa- ägarförbunden är nästan helt manligt styrda. I hyresgäströrelsen finns en dryg tredjedel kvinnor i styrelsen. I de så kallade identitetsorganisationerna är kvinnor och män lika många på ledande poster. Men särskiljer vi enskilda organisa- tioner framgår att kvinnorna främst finns i patient- och pensionärs- organisationer, medan männen dominerar i invandrarorganisa- tioner. Ungdomsorganisationerna som helhet har en jämn könsfördelning. Idrottsrörelsen har på riksplanet en könsbalanserad ledning med bl.a. en kvinnlig ordförande. Men de enskilda idrottsförbunden är kraftigt mansdominerade i styrelser och ledning, där det i genomsnitt finns kvinnor. I de religiösa samfunden slutligen finns det sammanlagt 35 pro- cent kvinnor i ledande positioner. Mest jämställda är frikyrkorna , medan de muslimska och judiska samfunden har lägst andel kvinnor bland ledarna (). har en knapp tredjedel kvinnliga ledare. 7.1Medierna har blivit fler och deras inflytande ökar En genomförd undersökning har visat att makteliterna på alla samhällets fält tillmäter massmedierna störst inflytande i samhället . De anses till och med ha större makt än medborgarna och deras representanter i riksdag och regering. Man anser att denna mediernas makt är alltför stor.TPF1FPT ligger det kanske i sakens natur att makthavarnas bedömning färgas av att just de torde granskas särskilt noga och ofta av medierna. Men till och med medieeliten själv kan tänka sig att minska sin makt något. Det är mycket som talar för att mediernas makt har ökat . har inte minst kommersialiseringen och transnationaliseringen av medierna lett till att det finns många fler tv-kanaler och radiostationer. har som nämndes i kapitel 6 organisationslivet förlorat massor av medlemmar, främst genom att de inte längre attraherar nya medlemmar när de äldre försvinner.TPF2FPT Åsiktsutbytet och opinionsbildningen i samhället sker i stället allt mer i medialiserad form, inte genom mobilisering i de traditionella organisationerna. Informationsflödet och påverkan genom kommunikation har blivit allt viktigare. Man kan uttrycka det som att den diskursiva makten blivit mer betydelsefull i samhället. Det blir alltså allt viktigare att den publicistiska makten är brett och allsidigt baserad och att så många olika röster som möjligt kan deltaga i den offentliga opinionsbildningen i medierna. Vi undersöker här etermedier, tidningar och tidskrifter för att se hur kvinnliga och manliga chefer fördelar sig över dessa arenor för politisk och diskursiv makt i samhället. Vi börjar med en över- gripande figur över könsfördelningen bland cheferna för att sedan undersöka de olika medietyperna var för sig. 1TP PT 2007 (kapitel 20). 2TP PT 2000. Figur 7.1 Översikt över kvinnor och män på chefspositioner inom olika medier. Källa: Hemsidor och Medieguiden. Antal (kvinnor/män) se tabell B 7.1,B7:3, B7.4, B7.9, B7.10 och B7.11 i tabellbilagan. Figuren omfattar vd, chefredaktörer och chefer för ledarredaktionerna. För övriga positioner se också tabellbilagan. Vi kan konstatera att kvinnorna generellt sett är starkt underrepresenterade på massmediernas mest inflytelserika posi- tioner. Det enda undantaget är public service-tv och radio, där de utgör . I organisationslivet (liksom för övrigt i politiken) har traditionellt kvinnor kunnat nå högre maktpositioner i större utsträckning än på andra områden – i likhet med grupper med lägre social bakgrund och/eller lägre utbildning. Det har varit ett av särdragen i de nordiska länderna jämfört med andra länder. När nu folkrörelsernas och de ideella organisationernas makt tycks vara i avtagande som de mediala arenorna tar över samhällets för demokratin så viktiga opinionsbildning, är det alltså särskilt viktigt att både kvinnor och män har inflytande över medierna. Men vi ser att det är en mycket kraftig manlig dominans på de högsta maktpositionerna på det fält som formulerar de frågor som kommer upp på samhällets dagordning. 7.2.1I public service-medier finns det många kvinnliga chefer När det gäller public service-tv och -radio är könsfördelningen bland administrativa chefer tämligen jämn. En tidigare under- sökning har visat att särskilt företagsledningen (styrelseordförande och vd) i likhet med de flesta företagsledningar brukar vara mans- dominerad, medan publicistiska positioner är mer jämlikt fördelade över könen.TPF3FPT En närmare undersökning av de publicistiska positionerna vid visar att kvinnorna är i majoritet bland cheferna, medan könsfördelningen bland övriga reportrar är jämn. (Se tabell B 7.2 i tabellbilagan). 7.2.2Kommersiella etermedier har främst manliga chefer I de kommersiella medierna dominerar de manliga cheferna stort. Men i tv-företagen – till skillnad från radioföretagen – kan vi se samma tendens som i public service ovan, nämligen att män är administratörer och kvinnor publicister. Vid kommersiella tv-bolag finns totalt 13 kvinnliga och 27 manliga chefer; av dem är tre kvinnor och 18 män administrativa chefer medan tio kvinnor och nio män är publicistiska chefer (se tabell B7.3 i tabellbilagan). I de kommersiella radioföretag som här undersökts finns däremot inga kvinnliga chefer alls (dvs vd eller programchefer) (tabell B7.4 i tabellbilagan). Tidningarnas Telegrambyrå (TT) I nyhetsbyrån och ledning finns totalt 19 chefer, varav tre fjärdedelar är män. Den fjärdedel som utgörs av kvinnor är antingen suppleanter eller personalrepresentanter. (Se tabell B7.5. ) 3TP PT 2007. 7.3Cheferna för tidningar och tidskrifter är oftast män De mest inflytelserika tidningarna har indelats på flera olika sätt, som framgår nedan. Men hur vi än räknar blir resultatet en över- väldigande manlig dominans på de opinionsbildande positionerna i pressen. 7.3.1Morgontidningarna har främst manliga chefredaktörer Figur 7.2 Morgontidningarnas chefredaktörer och ledarredaktörer. Omfattar samtliga 131 morgontidningar. Antal kvinnor/män: chef- redaktörer 22/111, chefer för ledarredaktioner 14/77. Se tabell B7.6 i tabellbilagan. Männen dominerar stort som chefredaktörer och ledarredaktörer i landets morgontidningar. I den mån det finns skillnader i åsikter, ämnesval eller vinklingar mellan könen, så når de knappast morgontidningarnas läsare. 7.3.2A-pressen leds av nästan bara män Sammanlagt är det 26 tidningar som dominerar de olika A- regionerna. De har totalt sett 23 manliga och fem kvinnliga chef- redaktörer samt 20 manliga och fem kvinnliga chefer för ledar- redaktionerna. I procent innebär det att av chef- redaktörerna är kvinnor och är män, medan av cheferna för ledarredaktionerna är kvinnor och är män. Men eftersom tidningarnas spridningsområden täcker olika stora områden, har de olika tidningarnas opinionsbildare också olika stort inflytande beroende på hur stort område deras tidning täcker. De största tidningarna är som dominerar i 13 A-regioner, som är störst i nio regioner, som dominerar fem områden och som dominerar fyra. Det innebär i sin tur att de manliga chefredaktörerna och ledarskribenterna som skriver i tidningarna med den största täckningen har ett ännu större inflytande än vad som framgått ovan. De fem kvinnliga chefredaktörerna finns på tidningar som endast är störst i en A-region var. Kvinnliga ledarredaktörer finns dock även på några tidningar med större spridning såsom (störst i nio regioner), (störst i tre regioner) och (störst i två). Om vi viktar opinionsbildarna med respektive tidnings spridningsområde får vi följande fördelning mellan kvinnor och män. Figur 7.3 Dagspress med störst upplaga inom varje A-region. Antal kvinnor/män: chefredaktörer 5/63, chefer för ledarredaktioner 16/52. Se tabell B7.7 i tabellbilagan. Det innebär att det är totalt kvinnliga och manliga chefredaktörer och ledarredaktörer, som präglar de dominerande tidningarna i landets A-regioner. Dagspressens opinionsbildare består med andra ord i överväldigande grad av män. 7.3.3Dagspress med viss total upplaga: återigen främst män Om vi undersöker dagstidningar med upplaga över 28 000 ex ser vi att en av sex vd är kvinna. Bland chefredaktörerna utgör männen , bland cheferna för ledarredaktionerna är de och bland övriga redaktionschefer . Längre ned i hierarkin finns det alltså fler kvinnor, även om männen dominerar stort även bland redaktionscheferna. Dagspress med upplaga över 28 000 Anm:Här ingår , Metro , , , , Metro , , , , , , Baro- metern, , Bohuslänningen, . , , GT, , , , , Metro , , botten, , , , , , , , , , , och . 7.3.4Bland tidskrifternas chefredaktörer finns både kvinnor och män När det gäller chefredaktörer/ansvariga utgivare för de största tids- krifterna råder betydligt mer jämställda förhållanden. Emellertid finns det tydliga skillnader mellan de typer av tidskrift som kvinnor respektive män arbetar med. Figur 7.4 Chefredaktörer vid tidskrifter med upplaga över 100 000. Källa: och Medieguiden . Antal kvinnor/män 47/65. Se tabell B7.7 i tabellbilagan. Om vi skiljer mellan landsortens press och storstädernas fram- kommer smärre skillnader. I landsortspressen är tre fjärdedelar av chefredaktörerna män och inte av cheferna för ledarredaktionerna. En enda procent av de verkställande direktörerna är kvinnor. Figur 7.5 Chefer vid landsortspressen. Antal kvinnor/män vd 2/31, chefredaktörer 28/94, chefer för ledarredaktioner 7/48. Se tabell B7.9. Inom storstadspressen finns det dock en ännu mindre andel kvinnliga chefredaktörer. Däremot finns det fler kvinnliga chefer för ledarredaktionerna, nämligen en fjärdedel medan männen alltså har tre fjärdedelar av dessa viktiga uppdrag. Det är alltså fortfaran- de fråga om en uppseendeväckande snedfördelning mellan könen. Figur 7.6 Storstadspress: företagsledning och publicistisk ledning. Källa: Medieguiden samt hemsidor. , , , , GT, , , , Metro , , , , och . Se tabell B 7.10 i tabellbilagan. Proportionerna mellan totala andelen kvinnor och män i ledande positioner i storstadspressen framgår ännu tydligare i ett cirkel- diagram. Figur 7.7 Storstadspressens sammanlagda ledning. Källa: Medieguiden samt hemsidor. , , , , GT, , , , Metro , , , , och . Antal kvinnor/män: 6/31. Se även tabell B 7.11 i tabellbilagan. 7.3.6De som granskar medierna är ofta kvinnor Av dem som är satta att granska medierna är övervägande delen kvinnor. Det gäller både , Pressombuds- mannen och . Figur 7.8 ledamöter. Procent kvinnor och män Källa: Hemsida. Antal kvinnor/män: 15/9. Se vidare tabell B 7.12 i tabellbilagan. Även i och hos pressombudsmannen finns något fler kvinnor än män. Figur 7.9 och . Procent kvinnor och män Källa: Hemsidor. Antal kvinnor/män: 21/15. För specificerade uppgifter om positioner, se tabell B7.13 i tabellbilagan. Vi har i detta kapitel kartlagt mediefältets viktiga makthavare, de som bestämmer vad som ska diskuteras och hur det ska diskuteras – med andra ord, de som har dagordningsmakten i samhället. Vi har gått efter direktivens bedömning av vilka de viktigaste positionerna är. Men det finns andra sätt att göra rangordningar. gör till exempel tidskriften en lista över de viktigaste opinionsbildarna i . Det är en fältets egen bedömning som görs genom att trehundra journalister och kommentatorer inbjuds att svara. svarade cirka 160 personer. Av de 20 opinions- bildare som placerades högst, visade sig 15 vara män och fem kvinnor.TPF4FPT Åtta av personerna på listan är politiker, främst ministrar, sju är journalister, främst ledarskribenter, två är författare, en är företagsledare, en LO-ordförande och en är kung (!). Av de fem kvinnorna är två journalister, en politiker/minister, en LO-ordf- örande och en författare. Det är med andra ord särskilt politiker och ledarskribenter som mediefolket självt bedömer har den opinionsbildande makten i landet. Vi kan dra slutsatsen att utgångspunkten i direktiven om mediernas makthavare bekräftas av denna rangordning, där särskilt de stora dagstidningarnas ledarskribenter framhävs som viktiga opinionsbildare. Det samlade intrycket av genomgången av medierna och köns- fördelningen bland chefer och tongivande opinionsbildare är att det är en massivt manlig församling. I den administrativa ledningen för public service-etermedierna sitter företrädesvis män, medan det finns en jämn könsfördelning bland de publicistiska positionerna. De kommersiella etermedierna är helt mansdominerade i sin ledning. När det gäller dagspressen, dess ledning och opinionsbildande ledare är mansdominansen också överväldigande. En skillnad är dock att det finns fler kvinnliga chefredaktörer i landsortspressen än i storstadspressen, och tvärtom fler kvinnliga chefer för ledar- redaktionen i storstadspressen än i landsorten. Om vi undersöker de tidningar som är störst i landet i de olika A-regionerna, visar även denna indelning en kraftig mansdominans. Den starka könsfördelningen bland mediecheferna är förbryllande. Det är helt klart så att könen har olika tillgång till de mediala arenorna. Mediernas växande makt tycks inte vara något som kvinnor i någon högre grad är delaktiga i. Det är också bekymmersamt att det ena könet har så marginellt inflytande över opinionsbildning och diskursiv makt – när det är så att kvinnor och män fortfarande i stor utsträckning har olika typer av yrken, dominerar olika nivåer i hierarkierna och trots allt ännu har olika stort ansvar för hushåll och barnomsorg. Det är männens livserfarenheter, prioriteringar och problemformuleringar som kommer att dominera samhällsdebatten. 8.1Kulturen är ett heterogent men eget fält Kulturområdet är ett heterogent fält. Hit räknas (1) en rad positioner som tillsätts genom beslut av politiker och ofta med politiker. De kontrollerar främst ekonomiska resurser men har just därför möjlighet att styra satsningar, att bedriva kulturpolitik. Men det finns också (2) många positioner som kontrolleras inifrån det kulturella fältet och besätts utifrån kollegiala principer och bedömning. Det sistnämnda gäller främst sådana positioner, som kontrollerar vad man kallar det symboliska kapitalet på fältet. Det är till exempel positioner som ledamot av en jury eller annan prisutdelande församling men också som recensent eller kulturchef vid någon av de viktiga tidskrifterna och de stora dagstidningarna i landet. Dessa fungerar som ett slags grindvakter och spelar avgörande roll för vad som premieras som god litteratur, god konst, god teater osv, dvs vilka som blir insläppta och etablerade på kulturfältet. Men det finns också (3) positioner som skapats genom innehavarnas starka ställning på marknaden, till exempel en författare som säljer stora upplagor. Aktör på kulturens fält kan man alltså bli med hjälp av mycket varierande resurser och kontakter. Det gör att de ledande makthavarna på fältet är en heterogen skara med skiftande bak- grund och karriärgångar bakom sig.TPF1FPT Detta beror på att kulturfältet är ett fält, som influeras både av politikens logik och av marknadslogiken, som det finns ett starkt autonomianspråk utifrån fältets egen bedömning av vad som är god kultur: god litteratur, god konst, god musik och teater.TPF2FPT Den statliga kulturpolitiken har traditionellt haft ambitionen att stödja de värden som omfattas av fältets interna samförstånd, den 1TP PT Jordansson 2007. 2TP PT 1993. värdehierarki som kulturfältets egna aktörer lyft fram, men som inte alltid har den breda folkliga förståelse som krävs för att marknaden ensam ska kunna garantera dess överlevnad. Över kan man notera svängningar i den rådande synen hos i synnerhet den politiska eliten när det gäller balansen mellan offentligt och privat stöd till kulturell yrkesutövning, men också när det gäller synen på samhällets ansvar för att det ska finnas en någorlunda jämlik tillgång till kvalificerad kultur i landet. För vår utredning har direktiven prioriterat kartläggningen av de politiskt tillsatta positionerna. Vi har emellertid utvidgat kultur- positionerna till att omfatta även vissa positioner som gäller fördelningen av anseende och symboliskt viktiga belöningar, för att få möjlighet att diskutera eventuella skillnader mellan olika typer av makthavare. 8.2Sega strukturer gav männen försteg Kvinnors och mäns möjligheter att nå ledande positioner inom kulturområdet styrs av flera olika avvägningar. Vi har i tidigare kapitel i denna rapport sett hur en genomskinlig rekryterings- process tillsammans med en ambition till allsidig representation genomgående lett till att politiskt inflytande främjat kvinnors delaktighet även på högre nivåer. ger olika konstarter olika förutsättningar för personer ur olika grupper att nå framgång. Det tycks till exempel finnas särskilt få kvinnor i ledande position på musikens område, medan å andra sidan teatern som konstform tidigt krävde att det fanns skådespelare av båda könen. Vi kan konstatera att mänskligheten har ett tungt och segt arv när det gäller hur kvinnor och män får skapa. Kvinnor har lättare haft tillgång till passiv konsumtion än till aktivt skapande. När de skapat har de ofta mött begränsningar i form av omgivningens krav och förväntningar. Redan i det antika fanns föreställningar om konst och kön. Så ansågs till exempel det aktiva skrivandet anstå män, medan det passiva läsandet av någon annans verk lämpade sig för slavar och kvinnor.TPF3FPT 3TP PT Svenbro 1999. Under romantiken och ledde en ny syn på könen som varandras motsatser till att kvinnors rörelsefrihet inskränktes även rent konkret. De fick exempelvis inte längre spela dramatiska pianostycken eftersom det krävde okvinnligt häftiga rörelser, och de fick ett mer inskränkt rörelseschema inom scendansen.TPF4FPT Den nya individualismen omfattade inledningsvis endast män, och enbart mannen kunde vara ett skapande geni. Även framväxten av en ny borgerlig offentlighet sågs som en ny manlig arena. Det ifrågasattes att kvinnors konstnärliga alster skulle visas i offentlig- heten och att de skulle kunna vara medlemmar i olika akademierna (för musik, vetenskap, vitterhet och de fria konsterna) hade grundats efter internationellt mönster under 1700- talet. De blev snabbt manliga monopol. Rent praktiskt kringskars kvinnors möjligheter till aktivt skapande genom att de oftast saknade ett eget rum – för att tala med – liksom tid för eget skapande, och de hänvisades småningom till de lägre värderade genrerna. I takt med att de olika konstarterna differentierades så att till exempel komponerande och spelande skildes åt och en värdehierarki mellan olika genrer inom bildkonsten utvecklades, blev det också möjligt och uppenbarligen viktigt att koppla den högre ansedda varianten (måleriet, komponerandet) till män och det manliga, medan den lägre värderade (textilkonst) blev kvinnlig.TPF6FPT När amatören miste sin air av genialitet och skönande och det professionella nådde prestige, då hänvisades kvinnorna till amatörskapet och det blev viktigt att bevara professionerna manliga. Vi lever – som framgår nedan – fortfarande med efterverk- ningarna av detta arv. 8.3De mansdominerade akademierna ger anseende En kartläggning av var kvinnor och män befinner sig i kultureliten uppvisar ett tydligt mönster. De tyngsta grindvakternapå kulturfältet när det gäller att bestämma vad som är den yppersta kulturen på olika områden, torde vara de främsta prisutdelande församlingarna. 4TP PT 2000, 2000. 5TP PT 1987 och 1992. 6TP PT 2000. blir man invald på livstid och det sker efter beslut av de redan tidigare invalda akademiledamöterna, dvs. Här utgör männen den stora majoriteten. Figur 8.1 Akademiledamöter. Källa: Hemsidor. Antal kvinnor/män: 39/139, 26/78, 5/13, De nios samfund 4/5. Här är endast akademiledamöter medtagna. För specificerade uppgifter om övriga positioner, se tabell B 8.1. Som figuren visar utgör kvinnor en liten minoritet på cirka en fjärdedel bland de stora prestigefyllda akademiernas ledamöter. Akademierna tycks ännu inte ha hämtat sig efter det sena 1700- talets maskulinistiska reningsbad. För att i någon mån få en uppfattning om effekterna av det tidiga 1990-talets debatt om varvade listor i politiken osv., har vi – där så varit möjligt – särskilt de ledamöter som invalts – det år då utnämningspolitiken i allmänhet tycks ha upptäckt de kompetenta kvinnorna.TPF7FPT Det visar sig att av de nuvarande kvinnliga ledamöterna och av de manliga valts in . har det alltså därigenom blivit en större balans bland ledamöterna. I har en av de fem kvinnliga och fem av de 13 manliga ledamöterna (dvs. av de nuvarande kvinnliga respektive manliga ledamöterna) invalts . Här verkar det alltså inte finnas någon motsvarande tendens. 7TP PT Jordansson 2007. I det litterära De nios samfund råder kvantitativ jämställdhet bland de nio ledamöterna. En rad andra prisjuryer och nämnder har också undersökts och befunnits vara i huvudsak könsbalanserade med totalt kvinnor och män (se närmare tabell B8.2 i tabellbilagan).TPF8FPT Dessa prisjuryer ändrar ofta samman- sättning genom att regelbundet förnya sina ledamöter. 8.4Kvinnliga och manliga kulturpolitiker ger ekonomiskt stöd blev alltså kulturen ett politiskt område. En artikulerad kulturpolitik skapades liksom institutioner och organ som skulle omsätta den i praktiken. Styrelseposterna i ett antal centrala kulturnämnder och konstråd visar sig inte oväntat vara rätt jämnt fördelade mellan kvinnor och män (figur 8.2). Figur 8.2 Styrelser för kulturnämnder och råd. Procent kvinnor och män Källa Statskalendern 2006. Antal kvinnor/män: 26/34. För specificerade uppgifter om enskilda nämnder och råd, se tabellerna B 8.4 till och med B 8.9 i tabellbilagan. Vid som arbetar med kulturellt utbyte med andra länder, består styrelsen av tre kvinnliga och fem manliga ledamöter, varav en är ordförande. Vd är en kvinna, som också ingår i styrelsen (tabell B 8.24). 8TP PT Det finns naturligtvis fler viktiga prisutdelande församlingar. Här har medtagits de största. 8.5Arkiv och museer leds av både kvinnor och män