sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — Om reformen ska kunna genomföras måste arbetet med att förbereda reformen påbörjas . Med utgångspunkt i mina förslag ser jag ett behov av över- gångsbestämmelser. Jag överblickar dock inte hur dessa konkret bör utformas utan det får bli en fråga för regeringen att ta ställning till. Ett genomförande av en stor reform kräver ett gott samspel mellan den centrala och den lokala nivån. Jag ser det som naturligt att i detta arbete tidigt ges en central roll. När en stor gymnasieförändring ska genomföras är imple- menteringen oerhört viktig. reformer har kritiserats för brister i implementeringen. Därför anser jag att det är betydelsefullt att tidigare erfarenheter ligger till grund för ett gott genomförande. Inte minst erfarenheter från arbetet med att implementera den sedermera återkallade gymnasieför- ändringen Gy 07 bör vara av stor betydelse. En lyckad implementering bör präglas av ett öppet arbetssätt där de berörda kontinuerligt görs delaktiga i det förändringsarbete som pågår. Det handlar både om att ge information om de pågående förändringarna och att ta emot synpunkter inför och under arbetet. Alla berörda grupper ska, enligt min uppfattning, involveras tidigt och finnas med i hela implementeringsprocessen. Redan på ett tidigt stadium bör de som verkar i gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen, dvs. skolhuvudmännen, professionen och eleverna/de studerande, samt de som ska ta emot ungdomarna och de vuxna efter genomförd utbildning, dvs. avnämarna, involveras. Jag anser att även lärarutbildningen behöver uppmärksammas; lärarutbildare och nyexaminerade lärare bör också bli engagerade i reformarbetet. I detta tidiga skede bör bl.a. motiven för den kommande förändringen, tidplanen och besluts- ordningen klargöras. Det är betydelsefullt att informera om att en förändring är aviserad även om inte alla beslut är tagna. tidigare erfarenheter med bland annat en interaktiv webbplats kan vara en fungerande metodik även i implementeringen av denna reform. Om gymnasieskolorna har en eller flera representanter med ett särskilt ansvar att följa reformen bör dessa kontaktpersoner få dels ett särskilt ansvar att följa den information som ges, dels ett särskilt ansvar att ge synpunkter på förslag. Synpunkter på förslag bör dessutom kunna ges av alla, via webben, via konferenser och personliga kontakter. Jag anser också att särskilda grupper av exempelvis lärare, elever och avnämare ska bjudas in för att lämna synpunkter på förslag, t.ex. förslag på ämnesplaner. De elever som börjar gymnasieskolan kommer med mitt förslag att vara de första som studerar enligt den nya ord- ningen. För att detta ska vara möjligt krävs att dessa elever får information om de gymnasieutbildningar de har att välja mellan . Därför måste det finnas ett informa- tionsmaterial, som är lätt att använda och som tydligt förklarar för eleverna och deras föräldrar vilka alternativ som finns att söka och vart de olika studievägarna leder. Ansvaret för att ta fram ett sådant informationsmaterial bör falla på . För att informationsmaterialet ska bli av tillräckligt hög kvalitet bör samråda med representanter för avnämarna. samverkan med avnämarna omkring de olika programmen ska enligt mina förslag ske inom ramen för respektive nationellt programråd. Min uppfattning är att därför bör sätta samman interimistiska nationella programråd i avvaktan på att permanenta sådana kan inrättas. En uppgift för de interimistiska nationella programråden blir enligt vad jag ovan har anfört att bistå med informa- tionsmaterial om de olika programmen. Andra, och minst lika viktiga, uppgifter kommer att vara att råda i arbetet med att ta fram ämnesplaner för de olika karaktärsämnena, att råda inför beredningen av vilka karaktärsämnen som ska finnas på olika program och vilken omfattning de ska ha inom programmet och inriktningarna, samt på vissa yrkesprogram vilka fördjupningskurser som ska leda till olika yrkesutgångar. Ämnes- planerna för de gymnasiegemensamma ämnena ska beslutas av . ska också i samarbete med de nationella program- råden ta fram förslag till examensmål för de olika programmen. Examensmålen ska efter förslag från beslutas av reger- ingen. Lika viktigt som att elever och föräldrar får god information som underlag för valen av gymnasieutbildning är att personalen i gymnasieskolorna, lokala politiker och ansvariga för kommunala och fristående skolor samt avnämare, i form av representanter för arbetslivet och högskolesektorn, blir väl informerade. En informa- tionssatsning av detta slag bör genomföras så fort som möjligt. Informationen till lärare, skolledare och studie- och yrkesväg- ledare bör få en sådan omfattning att den övergår i fortbildning. En lyckad implementering kräver fortbildning av professionen. Fort- bildningen bör, enligt min bedömning, dels ha ett generellt innehåll, dels ett program- och ämnesspecifikt innehåll. Mina förslag innebär framför allt förändringar i gymnasieskolans struk- tur och för programmen, men jag ser även vissa ämnesfort- bildningsbehov på grund av de förslag jag lägger. Jag överblickar inte dessa ämnesfortbildningsbehov i detalj, men det kan exem- pelvis handla om ämnesfortbildning i matematik där jag föreslår olika inledande kurser för olika program och i svenska där jag föreslår en tredje obligatorisk kurs på alla högskoleförberedande program. Ett särskilt viktigt område för fortbildning är att fri- stående skolhuvudmän får utbildning med anledning av att jag föreslår ändringar av regelverket för dem. När det gäller den lokala organisationen av gymnasieutbildning finns det vissa frågor, som måste beslutas om . Vilka program som ska erbjudas är en sådan fråga. I många fall kommer det troligen att vara tämligen lätt att göra med utgångspunkt i den befintliga organisationen i en kommun eller i en fristående skola. I de fall utbudet i en kommun i hög utsträckning består av specialutformade program eller i en fristående skola av program, som kraftigt avviker från de nationella programmen, kommer besluten om framtida program förmodligen inte vara lika lätta att fatta. Besluten som tas måste också grunda sig på den demografiska utvecklingen med en nära förestående kraftig nedgång av elev- antalet. För en god implementering krävs därför också en regional samverkan. Alla kommuner kommer att behöva ta ställning till hur de ska organisera verksamheten för de elever som inte är behöriga för nationella program. Hur ska preparandåret organiseras? Hur ska de individuella alternativen utformas? Hur ska programintroduktion för nyanlända invandrarungdomar genomföras? På alla program på varje skola ska enligt mina förslag finnas minst en examensansvarig lärare. På de högskoleförberedande programmen bör en sådan lärare om möjligt vara en disputerad lektor. Skolhuvudmännen bör tidigt börja diskutera vilka strategier de ska ha för att genomföra detta. De bör också börja planera för hur de lokala programråden för yrkesutbildning ska utformas, liksom de bör överväga om och i så fall i vilken utsträckning de ska anordna lärlingsutbildning som komplement till, eller i stället för, skolförlagd yrkesutbildning. För de högskoleförberedande program- men bör skolhuvudmännen planera för samverkan med högskolor och universitet. Somliga delar av reformen är det inte lika bråttom att få klara tidigt som en del av de ovan nämnda. De första gymnasieeleverna kommer att avlägga examen . Det innebär exempelvis att arbetet med att ta fram examensuppgifter och att skapa fungerande praktiska arrangemang för genomförande av examen inte behöver vara färdigt till 2010. Jag uppfattar att det finns några kritiska områden, där det föreligger bristsituationer som kan utgöra hinder för ett fram- gångsrikt genomförande av reformen i vissa delar. område är bristen på yrkeslärare. Andra områden är bristen på utbildade handledare för arbetsplatsförlagt lärande och bristen på forskarutbildade lärare, lektorer. Det finns också några särskilda frågor vars hantering är värd att uppmärksamma i samband med genomförandet. Det handlar om att det finns många pågående utredningar som sammantaget kommer att innebära betydande förändringar för hela utbildnings- sektorn. När dessa förändringar ska genomföras och kommunice- ras med ansvariga för verksamheten på olika nivåer är det viktigt att det sker på ett sådant sätt att de harmonierar med den av mig föreslagna reformen. Sammanfattningsvis anser jag att kommer att få ett stort ansvar för implementeringen av mina förslag, liksom för andra förändringar i skolväsendet. är det viktigt att även andra aktörer på såväl central som lokal nivå tar ansvar för att reformeringen av den svenska gymnasieskolan kan genomföras på bästa möjliga sätt. ska, enligt direktiven, beräkna ekonomiska konsekvenser av förslagen för såväl staten som kommunerna. Här följer en sådan redovisning. gällande finansieringsprincip, som reglerar rätten till ersättning för kommuner när staten genom en ökad reglering åsamkar kommunen högre kostnader, aktualiseras av mina förslag gällande: Införandet av examen och krav på examensansvariga lärare Utökning av program i vissa fall Införandet av ett fjärde gymnasieår inom teknikområdet Beträffande inrättandet av examen föreslår jag en ny nationell reglering som bland annat ställer krav på att det ska finnas en examensansvarig lärare på varje program i varje gymnasieskola. När det gäller kostnader för införandet av examen har utredningen resonerat på följande sätt: En kostnad uppstår för kommunen för den del av tjänsten som avser rollen som examensansvarig lärare. I utredningen uppskattas denna kostnad genomsnittligt till cirka 15– av en heltidstjänst när examen är fullt utbyggd. Det inträffar tidigast . Innan examen blir fullt utbyggd bör dessa examensansvariga lärare delta i fortbildning och nätverksarbete vars omfattning inte överstiger de 15–som har beräknats för tjänstgöringsgraden som examensansvarig lärare. Andra kostnader som utredningen identifierat kopplade till examen är ersättning till avnämare som är medbedömare av examensuppgifter och avnämare som medverkar i nationella programråd. Fullt utbyggd beräknar utredningen att införandet av examen kommer att kosta 300 miljo- ner kronor . Elever på yrkesprogram ska, om det behövs, ha rätt till utökat program för att uppnå grundläggande högskolebehörighet inom ramen för sin treåriga gymnasieutbildning. Ett utökat program ska innebära att eleven har rätt till ökad undervisningstid i motsvarande grad, vilket innebär ökade kostnader. De ökade kostnader som uppkommer för utökat program i samband med grundläggande högskolebehörighet bör ersättas. Om utredningen antar att andelen elever som söker till högskoleutbildningar från yrkesförbere- dande program förblir handlar det om av eleverna på de yrkesförberedande programmen. Det motsvarar drygt 5 000 elever . Om dessa antas utöka sitt program med i genomsnitt 150 gymnasiepoäng uppskattar utredningen kostna- derna till . Införandet av ett fjärde gymnasieår inom teknikområdet kom- mer att innebära ökade kostnader för kommunsektorn och staten. De beräknade kostnaderna avser dels kostnader för kommun- sektorn i form av inom gymnasieskolan för dessa elever, dels kostnader för staten i form av ökad studiehjälp (se avsnitt 8.2). lämnar ungefär 20 000 elever något av de tekniskt inriktade programmenTPF1FPT. Om utredningen antar att av dessa kommer att följa det fjärde året skulle det innebära en kostnad för kommunsektorn motsvarande 150–totalt . Denna kostnad kan dock uppkomma tidigast . I utredningen gör jag vissa förtydliganden i nu gällande regel- verk, exempelvis att eleven har rätt till undervisning motsvarande minst den garanterade undervisningstiden och att gymnasiestudier är heltidsstudier. Dessa förtydliganden utgår från nu gällande regelverk och föranleder ingen ersättning. Jag vill också markera att jag bedömer att mina förslag om lärlingsutbildning är kostnads- neutrala i förhållande till skolförlagd yrkesutbildning. När det gäller införandet av ett preparandår kommer delar av de kostnader som ligger på de individuella programmen i gymnasieskolan att behöva överföras till . Jag räknar dock med att det handlar om ungefär samma kostnader. Det finns också ett antal faktorer som talar för att mina förslag kommer att leda till väsentligt lägre kostnader för kommunsektorn. Jag lägger förslag angående uppstramning av de nationella program- men. Det handlar bl.a. om förändringar för det individuella valet 1TP PT Beräknat på antalet elever i årskurs 3 på de nuvarande Bygg-, El-, Energi-, Fordons-, Industri- och Teknikprogrammen enligt tabell 2 i utredningens tabellbilaga (bilaga 3). och dagens specialutformade program. Dessa förändringar kommer att innebära begränsade valmöjligheter och kombinationer inom ramen för gymnasieskolan. Det möjliggör en väsentlig förbättring när det gäller skolornas planering och schemaläggning. Dessutom kommer gymnasieskolorna att kunna fylla klasserna och grupperna bättre och det leder i sin tur till besparingar. Dessa effektiviseringar är svåra för utredningen att kvantifiera. Däremot har utredningen diskuterat frågan med fokuskommunerna och fått underlag för vissa beräkningar. Dessa indikerar att mina förslag till ny utform- ning av gymnasieskolan skulle kunna leda till minskade kostnader. Besparingen skulle kunna uppgå till någonstans mellan av de totala driftskostnaderna. Enligt läges- bedömning 2007TPF2FPT uppgick driftskostnaderna för gymnasieskolan till avseende . Om de ovan nämnda besparingarna () realiseras motsvarar det minskade kost- nader med . Jag anser att genomströmningen i dagens gymnasieskola kom- mer att förbättras med de förslag jag lägger fram. En bättre genom- strömning kommer på många punkter att leda till besparingar för kommunsektorn. Jag föreslår högre behörighetskrav för tillträde till gymnasieskolans nationella program. Detta bedömer jag kan leda till färre avhopp och byten i gymnasieskolan. Dessutom föreslår jag en utvecklad samverkan mellan gymnasie- skolan och avnämarna, dvs. arbetslivet och högskolesektorn. Denna utvecklade samverkan kommer att leda till att ungdomarna får bättre information om vad utbildningen innehåller och vart den leder, vilket i sin tur kan leda till färre avhopp och att eleverna blir mer motiverade och fullföljer utbildningen till examen . Att arbetslivet blir mer involverat i gymnasieutbildningen anser jag även kommer att få effekter för ungdomarnas möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Besparingarna som faller ut av en förbättrad etablering och därmed minskad ungdomsarbetslöshet är dock svåra för utredningen att kvantifiera. Jag bedömer dock att det handlar om betydande besparingar för kommunsektorn, såväl inom utbildning och arbetsmarknad som inom exempelvis socialtjänst. En bättre genomströmning inom gymnasieskolan leder också till att en lägre andel elever går över direkt till gymnasial vuxenutbildning. 2TP PT (2007), rapport 303. När det gäller besparingar föranledda av en bättre genom- strömning har utredningen gjort följande beräkningar: En ökad kostnad uppstår för kommunerna för de elever som går i gymnasieskolan. I och med att jag bedömer att mina förslag kommer att leda till färre avhopp och byten, kommer fler elever att klara av sina studier . är det av en årskull som går i gymnasieskolan innan de uppnår slutbetyg. Om utredningen antar att denna andel halveras med mina förslag skulle det innebära en besparing för kommunerna med . Det innebär också ökade kostnader för kommunerna att gymnasieelever går över direkt till den gymnasiala vuxenutbildningen för att komplettera sina studier. omfattar direktövergången från gymnasieskolan till den gymnasiala vuxen- utbildningen av eleverna i en årskull. Om utred- ningen återigen antar att detta antal kan halveras skulle det inne- bära en besparing för kommunerna med . Sammantaget bedömer jag att kommunsektorns kostnader för att genomföra mina förslag inte kommer att öka eftersom förslagen innebär besparingar för kommunerna. Mina förslag innebär effekter för staten i följande frågor: Den ökade studiehjälp som följer av införandet av ett fjärde gymnasieår inom teknikområdet En försöksverksamhet med spetsutbildningar Det fjärde gymnasieåret inom teknikområdet innebär att de elever som kommer att välja det behöver finansieras med studiehjälp . Med dagens ersättningsbelopp kostar studiehjälp för en elev (). lämnar ungefär 20 000 elever något av de tekniskt inriktade programmenTPF3FPT. Om utredningen gör samma bedömning som redovisats i avsnitt 8.1 innebärande att av 3TP PT Beräknat på antalet elever i årskurs 3 på de nuvarande Bygg-, El-, Energi-, Fordons-, Industri- och Teknikprogrammen enligt tabell 2 i utredningens tabellbilaga (bilaga 3). dessa kommer att följa det fjärde året så skulle det innebära en tillkommande kostnad för studiehjälp motsvarande totalt . kommer den förbättrade genom- strömningen som jag beskrivit i avsnitt 8.1 att leda till att färre elever behöver studiehjälp utöver de tre åren. Som jag nämnt ovan är det av en årskull som går i gymnasieskolan innan de uppnår slutbetyg. Med samma antagande att denna andel halveras med mina förslag skulle det innebära en besparing när det gäller studiehjälp uppgående till . Sammantaget innebär mina förslag således inga ökade kostnader för studiehjälp. Försöksverksamheten med spetsutbildningar ska pågå . Det ska utgå ett stimulansbidrag uppgående till för försöksverksamheten. har, som redovisats tidigare, en nyckelroll i genom- förandet av reformen. Jag vill här peka på omfattningen av de upp- gifter som åvilar vid ett genomförande av mina förslag och att de uppgifterna kommer att kräva resurser. ska ta fram styrdokument och stödmaterial. Det innebär att utveckla examensmål för alla program och ämnesplaner för alla ämnen. finns 135 ämnen i gymnasieskolan och de blir troligen fler med mina förslag. Dessutom ska till styrdokumenten utvecklas stöd- material. ska också ta fram en nationell utbildningsplan för lärlingsutbildning, vilket ska följas av ett lokalt arbete för att ta fram lokala utbildningsplaner. I arbete ingår också att fastställa vilka kurser som ska finnas i respektive inriktning och vilka karaktärsämneskurser som ska få ingå i de olika programmens programfördjupningar. Dessutom ska fastställa exa- menskrav gällande matematik och karaktärsämnen på de olika pro- grammen. Allt detta ska genomföras i samverkan med avnämare och andra intressenter. Vidare ska genomföra informa- tionsinsatser riktade mot huvudmän, skolledare, lärare, kommun- politiker, fristående skolor och lärarutbildningar samt vissa fort- bildningsinsatser. Verket ska därutöver planera och bemanna nationella programråd och planera för Nationella rådet för utbild- ning. Av detta framgår att har ett omfattande och helt avgörande arbete att utföra. Jag anser att ska ges de bästa förutsättningar både när det gäller resurser och planerings- förutsättningar. Vidare är det viktigt att tilldelas resurser för att kunna ersätta avnämare och andra intressenter för omkostnader i samband med arbete i nationella programråd. resurser ska beräknas i förhållande till ordinarie uppgifter är för svårt att avgöra, särskilt mot bakgrund av den omorganisation som ska genomföras. Jag anser därför att det är en fråga för regeringen. I kapitel 7 har jag redogjort för de fortbildningsinsatser jag anser kommer att behövas utifrån mina förslag. Jag har dock erfarit att det inom många av skolans områden är förändringar på gång. Detta gäller bl.a. införandet av en ny skollag och de förslag som regeringen lämnat angående en ny betygsskala. För alla dessa förändringar kommer omfattande fortbildningsinsatser att krävas. Jag kan därför inte kvantifiera kostnaderna för det fortbildnings- behov som kommer att uppstå utifrån just mina förslag, utan anser att fortbildningsinsatserna ska behandlas och finansieras i ett sammanhang för alla planerade förändringar. Också detta blir en fråga för regeringen. 9.1Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) Benämningen fristående gymnasieskolor införs. Ändringen avser endast att begreppet specialutformade program tas bort. Ändringen i tredje stycket innebär att lärare med en viss utbildning, doktorsexamen, ska anställas som gymnasielektorer. Med högskole- förberedande utbildning avses högskoleförberedande program enligt 5 kap. 4 §. Att motsvarande utbildning ska ges inom gymnasial vuxen- utbildning och påbyggnadsutbildning framgår av 11 kap. 2 § andra och tredje styckena. Termen studie- och yrkesorientering byts mot studie- och yrkesvägledning. Av högskoleförordningen (1993:100) bilaga 2 framgår att den aktuella yrkesexamen heter studie- och yrkesväg- ledarexamen. Tillägget till första stycket görs för att visa att sådan utbildning inom ett preparandår som avses i 10 a § ingår i . Dock behöver en sådan utbildning inte bedrivas i form av en årskurs under ett läsår. Paragrafen är ny. Innebörden är att elever som inte uppnått behö- righet till det program de önskar söka i gymnasieskolan ska erbju- das en möjlighet att läsa vidare i under högst ett läsår, ett preparandår. Avsikten är att eleven så snart han eller hon upp- nått behörighet ska kunna söka till det önskade programmet i gymnasieskolan. En sökande antas till gymnasieskolan inför höst- terminens start och det slutliga beslutet om antagning ska om möj- ligt fattas före . Av 6 kap. 13 § gymnasieförordningen (1992:394) framgår att styrelsen för utbildningen får besluta att anta en sökande än vid början av utbild- ningen om det finns plats på den aktuella studievägen och om sökanden är behörig och har de kunskaper som krävs för att tillgo- dogöra sig undervisningen. Styrelsen kan besluta att den sökande ska genomgå ett antagningsprov för att visa att han eller hon har de kunskaper som krävs. Om den sökande inte vill vänta tills nästa ordinarie antagningstillfälle kan alltså den nämnda möjligheten till antagning än vid början av utbildningen bli aktuell. Paragrafen innebär att eleverna i i första hand ska klara de kunskapsrelaterade behörighetskraven till gymnasie- skolan genom studier i . Inom finns den lärarkompetens som krävs för att eleven på ett effektivt sätt ska kunna uppnå behörighet till gymnasiestudier. hetskraven genom studier på ett individuellt alternativ ska endast utnyttjas i undantagsfall. Detta kommer till uttryck i 5 kap. 26 § där det anges att den som uppfyller de kunskapsrelaterade behörighetskraven kan erbjudas ett individuellt alternativ endast om det föreligger särskilda skäl. Avsikten är att studierna inom gymnasieskolan ska ske på nationella program som ligger på en nivå som bygger vidare på de studier som genomförts i . De individuella alternativen till de nationella programmen ska i första hand användas för att möta elevers speciella utbildningsbehov. Eftersom skolplikten har upphört blir utbildningen under preparandåret frivillig. Eleven måste därför tacka ja till den erbjudna insatsen. Ärendet avser myndighetsutövning mot en enskild person och detta faktum reser krav på att myndigheten, styrelsen för utbildningen, inhämtar den unges syn på saken och för anteckningar om det. Erbjudandet om ett preparandår ska ske genom ett beslut och det ska lämnas under förutsättning att eleven bedöms kunna klara att uppnå den önskade behörigheten inom högst . Ett beslut ska motiveras och det förutsätts att det till grund för ett negativt beslut finns ett underlag som kan ge stöd för bedömningen att eleven inom preparandårets ram inte kan bedömas kunna uppnå behörighetskraven. Av 11 § framgår att ett negativt beslut får överklagas till Skolväsendets överklagande- nämnd. Innehållet i 10 a § måste hållas isär från innehållet i 10 §. Av förarbetena till 10 § (prop. 1985/86:10 s. 92) följer att den situation som avses i 10 § inträffar främst i fall där barnet har börjat skolan än normalt eller med anledning av exempelvis långva- rig sjukfrånvaro har varit elev i någon årskurs i stället för ett läsår.