sou · GWB319 · 2008-03-04 00:00:00 — Risker för olycksfall finns vid allt underjordsarbete och därmed behäftade transporter. SKB anger i rapport att typiska olyckor vid underjordsarbete uppkommer vid bergförstärknings- arbeten för ramp och bergrum, samt i sam- band med transporter under driftsskedet. Risker finns även för bränder, främst vid transporter i ramper. Dödsolyckor inträffar med en frekvens av ungefär 0,1 0,4 dödsfall per miljon arbetade timmar under jord. Svåra bränder i fordon uppges inträffa med en frekvens av cirka 2,6.10-7 . Om aska från utnyttjas för återfyllning av djupdeponi och nerfartsramp måste riskerna för vätgasbildning till följd av att askan kan ha ett visst innehåll av metalliskt aluminium beaktas. Vätgasutveckling kan utgöra en explosionsrisk under drift och samband med tillslutning. Eventuell vätgas som kan bildas under slutförvarsskedet bedöms däremot inte utgöra någon på- taglig risk, eventuellt bildad vätgas utgör ett mycket eftertraktat substrat för mikrober i berget varför vätgasen snabbt kan förbrukas som energikälla. D. och T. L. (2005). Partition coefficients for metals in surface water, soil, and waste, US EPA Report 600/R- 05/074. (2006):Metodology for calculation of doses to man and implementation in . Beall G. W. and B. (1977). Chemical factors controlling actinide sorption in the environment. American Nuclear Soc. Meeting, Vol 32, p 164. Bäckblom G. m fl. (2003):. Utredning rörande tillträdesvägar till djupförvarets deponeringsområden - Schakt eller ramp?, SKB R- 03-11, . (1959): Conduction of heat in solids. Eon (2006): Miljökonsekvensbeskrivning – tillståndsprövning av bergrum 1-6, Händelö, , Almcrantz L. och Makdessi R., , Region , . EU (2003): RÅDETS BESLUT av om kri- terier och förfaranden för mottagning av avfall vid avfallsdepo- nier i enlighet med artikel 16 i, och bilaga II till, direktiv /31/E . O., ., Neretnieks I. och . (1994): A repository for mercury waste in deep rock – A feasibility study, , Dnr 638-2639-91-Sa och Dnr 940- 4983-96-Kr. , L. O. och . (1997a): Löslighet och kemisk förbehandling av kvicksilver i slutförvar. , Natur- vårdsverket Rapport 4772. . O. och . (1997b): : Löslighet och kemisk förbehandling av kvicksilver i slutförvar - Figurbilaga 2 19. 940-4983- 96 Kr. . O., och . (1997): Geokemiska förhållanden i svensk berggrund. , Rapport 4773. Itasca (1984): Three - Dimensional groundwater flow patterns in the vicinity of a WP-cave: analysis and results, . ., ., . och Aastrup M. (1989): ., p 419. ., ., och . (2001): Radionuclide release and dose from the SFR repository. Lst (2005): Brunnsinventering I län utvärdering av grundvatten i jorbruksområden . Dnr: 502-14221-04. (2006): E.ON. Till- ståndsprövning av bergrum 1-6. Bilaga 15: Grundvattnets strömning kring bergrum på Händelö när dessa fylls och har fyllts med aska från Händelö- verket. B.F., Gilkinson M.R. och Marimpietri T.B. (1998): Appli- cation Of The Iem-2m Surface Water Model To Airborne Mercury Deposited From Hazardous , US EPA. och Neretnieks, I (1991): Fluid and solute transport in a network of channels, SKB TR 91-44, Svensk Kärnbränsle- hantering AB, , . ., Neretnieks I. och B. (1993): Modelling of flow and solute transport in a network of channels. International Conference on High Level , . .,., Rognerud S., , Verta M., Porvari P. och Meili M. (2007): Mercury in Nordic ecosystem, , IVL Report B1761. (1997): Slutförvar för kvicksilverhaltigt avfall i , Rapport 4752, för- slag. (1999): Kust och hav. Bedömningsgrunder för miljökvalitet. (1979): Transport mechanism and rates of transport of radionuclides n the geosphere as related to the Swedish KBS- concept, Proc. Underground disposal of radioactive wastes, vol II, p 108, (2002): Kustzonsmodell för norra delarna av , Resultat för perioden 2000. i samarbete med i , Dnr 2001/849/190. (2002): MEDUSA - Make , Windows interface to versions of INPUT, SED, and PREDOM: Computer programs drawing equilibrium diagrams., Inorganic Chemistry, . SGU (1997): Beskrivning till kartan över grundvattnet i Öster- götlands län samt tillhörande specialkartor. SGU Serie Ah nr 14. SGU (2007): Utredning på uppdrag av regeringen: Ett nytt delmål för enskild vattenförsörjning. (1993): Vattenföring i . Vattendrag till Egent- liga , Svenskkt Vatten Arkiv. (2007): Tabell 1. Tabell över havsområdenas area, volym, medeldjup, maxdjup, tillrinningsområdets area samt medel- tillrinning, , . SKB (1998): Översiktsstudie av . SKB (2005): Preliminary site description. Forsmark area – version 1.2. SKB (2006): Preliminary site description. Laxemar subarea – version 1.2. Svensk Kärnbränslehante- ring AB. SKB (2006): Hydrogeochemical evaluation. Preliminary site description Laxemar subarea version 2.1, Svensk Kärnbränsle- hantering AB, R-06-70. Wollast R., Billen G., m fl. (1975): Behavior of Mercury in Global Cycle. D. and C. F. Mills. , Plenum: pp. Geologiska och hydrogeologiska förutsättningar för en djupdeponi för kvicksilver på Händelö, och slutsatser..............................................UT geologi ...........................och hydrogeologiUT som ........................utförts på HändelöUT observationer vid ...............utsprängda anläggningarUT förväntade, framtida grundvattensituationen Ett flertal berganläggningar anlades inom den östra delen av i . Då fanns det redan en anläggning för lagring av petroleumprodukter inom den nordöstra delen av ön. De tillkommande anläggningarna består av två tunnlar och en lageranläggning bestående av 9 bergrum som det ursprung- ligen lagrades olja i, men som konverterats för slutdeponering av aska från förbränning av träflis och avfall. Geologiska kartläggningar av tunnlarna visar att det förekom- mer en berggrundsenhet inom den norra delen av ön med låg vattenomsättning. Den är i nordost och sydväst omgiven av zoner med omvandlat berg som delvis är tätad med lera, delvis är vatten- förande. Inom hela ön råder det låga grundvattenstånd utom i direkt anslutning till berganläggningarna som är dränerade genom pumpning. Dessa lokala avsänkningar kommer att utjämnas när pumpningen upphör i anläggningarna. Då uppkommer ovanligt små grundvattengradienter i berggrunden som säkerställer en låg vattenomsättning även där berggrunden är mindre tät. Den täta bergplinten på norra delen av ön upptar en markyta om cirka 500 m x 1 500 m. Inom denna plint förväntas det utströmmande vattenflödet från den framtida bergdeponin motsvara något eller några 100-tals m3P P . Recipienten för det utströmmande grund- vattnet från hela ön är Kanal, Ström och . Den senare får räknas som den egentliga recipienten. 1 Bakgrund och uppdrag Enligt 21 c och 21 d §§ avfallsförordningen (2001:1063) med kom- pletteringen skall avfall som innehåller minst 0,1 viktprocent kvicksilver och som inte redan är slutligt deponerat i enlighet med tidigare regelverk bort- skaffas genom djupt bergförvar. Regeringen har tillsatt en särskild utredare – för att klarlägga hur dessa kvick- silverhaltiga avfall skall behandlas för att kunna deponeras i ett djupt bergförvar samt verka för att ett sådant säkert slutförvar kommer till stånd. I den senare uppgiften ingår att med exempel illustrera en väg att slutförvara kvicksilver och kvicksilverhaltiga avfall. Exemplet skall dock inte utgöra en tidig planering för att bygga en verklig anläggning. När det gäller lokaliseringen av en nationell djupdeponi för kvicksilverhaltigt avfall preciserar inte det administrativa regel- verket några krav eller kriterier, mer än att det skall ligga på flera under markytan. De utredningar som legat till grund för lagen ger dock vissa anvisningar över vad man förväntar sig av en sådan berganläggning. Det mest grundläggande är att vattenomsättningen i förvaret skall vara liten – av storleksord- ningen 0,1 per m2P P genomskärningsyta och år när djup- deponin är färdigfylld, igenstängd och det naturliga berggrund- vattenståndet har återhämtats. Syftet är att begränsa mängden förorenande ämnen som kan spridas med grundvattnet och på så sätt nå biosfären. Vid utformningen av förvaret är det möjligt att med särskilda insatser fördela om det vatten som läcker in i djupdeponin och ordna så att det inte perkolerar igenom avfallet och bildar lakvatten. Sådana tekniska lösningar har emellertid sina begränsningar och frågor uppkommer alltid om hur beständiga de blir i ett långt tids- perspektiv. Dessa osäkerheter medför att en lokalisering är nödvän- dig av djupdeponin till en berggrund som naturligt har en liten vattenomsättning på de djup som är aktuella för ett sådant förvar. På Händelö, strax norr om , har använt en bergrumsanläggning för deponering av den flygaska som uppkom- mer vid förbränningen av avfall vid kraftvärmeverket på Händelö. Anläggningen, som består av 9 bergrum, anlades ursprungligen för att lagra olja för kraftvärmeverket. I takt med att olja avvecklats vid verket har bergrummen avställts och snart är tre bergrum fyllda med aska. söker tillstånd av miljödom- stolen att fylla även de resterande sex bergrummen med aska. Denna berganläggning, som sprängdes ut , ligger i en kompetent bergmassa med liten vattenomsättning. Inläckaget till anläggningen är så liten att man inte behövt pumpa bort något vatten. Allt inläckande vatten binds nämligen efterhand i den deponerade askan som då härdar och bildar mono- litiska enheter i vart och ett av bergrummen. Man räknar inte med att behöva leda bort något vatten från anläggningen förrän alla bergrummen är fyllda med aska. Därefter kommer grundvatten- nivån att inställa sig på en naturlig nivå och ett litet flöde av grundvatten kommer att strömma genom den härdade askan vars täthet är ungefär lika hög som det omgivande bergets. Detta, svagt kontaminerade vatten kommer att läcka ut i botten av kanal vars sediment bedöms fastlägga de metaller och andra spårämnen som läcker ut från deponin. Den låga vattenomsättningen i bergmassan kring bergrummen på Händelö är inte enbart en effekt av den lokala berggrundens generellt låga genomsläpplighet för vatten. Den beror även på de små tryckskillnader (hydrauliska gradienter) som där uppträder i grundvattnet och vilka betingas av den flacka topografin. Berg- rummen har en bergtäckning på cirka 30 m och kan inte betraktas som djupa bergdeponier. På större djup minskar normalt bergets genomsläpplighet och kan enligt bl.a. SKB:s s.k. platsunder- sökningar förväntas vara minst en tiopotens lägre än den är . På detta djup är även de hyd- rauliska gradienter som driver grundvattnet ut mot mindre än de är . Med hänsyn till den lokala berg- grundens gynnsamma hydrauliska egenskaper, de lokalt låga hyd- rauliska gradienterna, den robusta recipienten med relativt mäktiga skyddande sedimentbottnar och det gynnsamma läget från logistisk synpunkt, vill regeringens utredare av ett nationellt djupförvar utnyttja det aktuella fallet som ett illustrerande exempel på en möjlig väg att slutförvara kvicksilver och kvicksilverhaltigt avfall i en djupdeponi under markytan. Exemplet skall inte utgöra någon form av planering för en verklig sådan anlägg- ning. – Envipro Miljöteknik har på uppdrag av sammanställt sådan kunskap om berggrunden som kan belysa möjligheterna att förlägga en djupdeponi i den aktuella berggrunden på Händelö. Denna rapport utgör redovisning för den del av uppdraget som utförts av Envipro Miljöteknik. Följande underlag har beredvilligt ställts till vårt förfogande av och har använts i denna rapport: (1), N., , L., , R., Tenne, M.och , C.G.(1976): Utredning beträffande ledningstunnel och befintliga anläggningar i berg på Händelö, Norr- särskilt med hänsyn till grundvattensituationen. Hag- consult, till kommunala , Händelö och , Uppdrag nr 2198, (2), T. (2006): Grundvattnets strömning kring berg- rum på Händelö när dessa fylls och har fyllts med aska från , – Envipro Miljöteknik. Rapport till , , . (3)Almcrantz, L. (2006): Miljökonsekvensbeskrivning – Till- ståndsprövning av bergrum 1 6, Händelö, kom- mun , Region . Denna sammanställning av kunskapsläget beträffande berganlägg- ningarna på Händelö har uteslutande genomförts med hjälp av officiellt kartmaterial och rapporter från tidigare redovisade utred- ningar. 4 Resultat och slutsatser 4.1Regional geologi och hydrogeologi Berggrunden på Händelö ingår i ett knappt bälte söder om med gnejser av sedimentärt ursprung vilka sträcker sig från sjön i öster till på . Hela detta bälte ligger i den låglänta terrängen söder om ningen som utgör en tydlig morfologisk gräns mellan kraftigt brutna, skogbeklädda terräng med tydliga sprickdalar och de betydligt mer flacka jordbruksmarkerna kring . Att terrängen kring är flack innebär inte att berg- grunden där saknar kraftiga deformationszoner. Enligt det geo- hydrologiska kartbladet (SGU, Ser. Ah14) förekom- mer sådana även söder om . och dalgången i dess förlängning är ett exempel på en sådan struktur med västnordväst- lig utsträckning. Av det officiella geohydrologiska kartbladet över (SGU, ser. Ah 14) framgår att berggrunden på Händelö klassi- ficeras som ett berg med små möjligheter att utvinna grundvatten. I själva verket finns enligt kartbladet inte något bergparti inom länet med mindre möjligheter för utvinning av dricksvatten. De berg- grundsområden som på dessa kartblad anges ha större potential för grundvattenuttag uppgår i till storleksordningen flera 1 000-tals kvadratkilometer. För de två klasserna med högre potential anges uttagsmöjligheterna vara upp till 100 gånger högre än den är i berggrunden på Händelö. Dessa översiktliga bedöm- ningar om den låga omsättningen av grundvatten i berggrunden på Händelö verifieras av de små inläckagen i bergrum, se avsnitt 4.2.4. 4.2Bergarbeten som utförts på Händelö Händelö är benämningen på det rektangulära landområde som ligger strax norr om tätort och som i nordväst och nordost begränsas av , i sydost av Kanal samt i sydväst av Ström. Området är relativt flackt och karak- täriseras i stort av jordbruksmark som avbryts av låglänta, skog- beklädda kullar. I den östra delen av ön har industrier etablerats, särskilt längs Kanal med Pampashamnen i det nordöstra hörnet av ön. genomfördes stora bergarbeten på Händelö, se figur 1. Arbetena omfattade anläggningar av bergrum och tunnlar för olika syften och med olika beställare. Då fanns redan en äldre berganläggning för petroleumlagring (Svensk Petro- leumlagring) på plats strax nordost om . Mellan tätorten (Sylten) och drevs 1972 en tunnel för fjärrvärmeledningar. Den går under namnet Ledningstunneln. De nio bergrummen i anslutning till sprängdes ut 1976. Denna anläggning står i förbindelse med Ledningstunneln. Redan innan oljelagrings- rum sprängdes ut påbörjades (1974) utsprängningen av en lång tunnel tvärs över ön för att förse Holmens Bruk med sötvatten. Den går från Ström till Malmölandet och passerar väster om berganläggning, se figur 1. Anläggningen är belägen inom från bergdeponi. Bergtäckningen är okänd men kan antas vara inom intervallet 20 50 m. Inläckaget av vatten uppges (1) vara cirka 17 m3P P (dränerad anläggning). I tidigare utredningar har detta bedömts i viss mån påverka grundvattenbalansen inom den nord- östra delen av berggrund (1). Några ytterligare upp- gifter om bergets kvalitet eller vatteninläckning har inte påträffats. Ledningstunneln, som ligger på mellan 60 och under markytan, sprängdes ut 1971, när Hagconsult kartlade de geologiska och bergtekniska förhållandena i tunneln. (1) att tunneln sprängdes ut i fasta bergarter av relativt god kvalitet med undantag av några mindre sprick- och krosszoner samt en omvandlingszon nedanför tunnelspiralen (längd- mätning cirka 2/650). Endast mindre vattenläckage noterades på några enstaka platser i tunneln. Denna information motsägs av uppgiften (1) att man i mätöverfall i denna tunnel uppmätte så stora läckage som 5,5 m3P /hP för ett delavsnitt – ett inflöde som uppges (1) ha varit till åtminstone . Ökningen av vattenläckagen kartlades särskilt i en ny karterings- omgång och konstaterades då i stort sett utgöra samma läckage- punkter som vid utsprängningen men att sprickfyllningar med lera spolats ur och därför blivit mer öppna. Det inläckande grundvatt- net uppges (1) vara hårt och aggressivt. Figur 1 Situationsplan över Händelön med markering av de tunnlar och bergrum som behandlas i denna rapport. 1 = SPL-bergrummen; 2 = Ledningstunneln; 3 = bergrum; 4 = Sötvatten- tunneln. Underlagskarta: Copyright Lantmäteriet . Ur Din Karta och SverigeBildenTMP .P Liksom vid övriga bergarbeten som utfördes , kartlades även de grundvattensänkningar som ägde rum ovan anläggningarna i samband med utsprängningen av dessa. Anledningen till dessa uppföljningar var risken för skadliga sättningar i lerområdena som en följd av att de blev dränerade av anläggningarna. Alla bedöm- ningar, som ges i rapporter som funnits tillgängliga, har fokus på sänkning av grundvattennivån i jord. Få av de observationer som gjorts berör grundvattnet i berg. Längs den tunnelsträcka med det kraftigaste inläckaget (cirka 130 m3P /dygn)P uppkom en avsänkning av grundvattennivån från +0 eller +1 m till -1,5 och som mest -3,3 m. Detta var en mindre avsänkning än vad man bedömde skulle uppkomma vid detta stora vattenläckage och förklarades med att tunneln går under Kanal som levererar merparten av det inläckande vattnet i tunneln. Taken på E.on:s 9 konverterade bergrum ligger drygt 30 m under markytan. Rummens höjd är cirka 30 m, bredden cirka 20 m. Längden varierar mellan 165 och 270 m. Berggrunden i området beskrevs (1) som mycket tät med små inläckande vattenflöden i relation till anläggningens utsprängda volym. I detta fall behölls de inledande, små inläckagevärdena även som oljelager, respektive askdeponi. Läckvatten pumpades 1976 enbart från bergrummen 6, 8 och 9, totalt cirka 25 30 m3P P . I bergrum 4 och 7 var inläckaget för litet för att upprätthålla ett bäddvatten för oljelagret och fick pumpas in från övriga bergrum. skedde inte någon netto-pumpning av vatten från anlägg- ningen (3) och förmodligen inte heller så länge anläggningen an- vändes för oljelagring. När anläggningen började användas för ask- deponering pumpades allt det interna läckagevattnet till det rum som fylldes med aska för att vattenmätta denna och medverka i härdningen av askan. En s.k. vattenbarriär, som skulle säkra att eventuellt överskott på lakvatten i askfyllda bergrum inte spreds till omgivningen skapades genom att man vattenfyllde det på olja tömda bergrummet intill det som askfylldes. Utsprängningen av den tunnel som leder vatten till Holmens bruk påbörjades (1). Den har enligt (1) en förhållandevis liten tvärsnittsarea, 8 m2P P och ligger inom Händelö cirka 80 90 m under markytan. Den utgick ifrån den transport- tunnel som använts för anläggningen av bergrum. Man drev således sötvattentunneln på två fronter – mot Norr- , respektive mot Malmön. Under utsprängningen fick man omfattande inläckage av grundvatten i tunneln och medföljande lokala sänkningar av grundvattennivån i jordlagren (3 4 m). Detta nödvändiggjorde injekteringsarbeten både från tunneln och från markytan. För att återställa grundvattennivåerna helt krävdes även särskilda infiltrationsanläggningar (brunnar) ovan tunneln. tunneln var utsprängd och togs i drift sattes den under ett vattentryck motsvarande nivån +10 m, vilket innebär att det snarare läcker ut vatten ur denna tunnel än att det läcker in grund- vatten. 4.3Sammanfattning av strukturgeologiska observationer vid utsprängda anläggningar De spricktektoniska förhållandena har beskrivits i Hagconsults rapport över en utredning om de aktuella berganlägg- ningarnas påverkan på grundvattenförhållandena på Händelö (1). Av rapporten framgår att den geologiska struktur på Händelö som har den största betydelsen för berganläggningar och berggrund- vattnet utgörs av en omvandlingszon som genomtvärar ön som en svagt böjd zon i nordväst-sydostlig riktning, se figur 2. Zonens läge överensstämmer med en regional nordväst-sydostlig, tektonisk zon på de berggrundsgeologiska kartbladen SGU, ser. Af 112 och Af 116. Den är endast i markytan och dess stupning är okänd. Förmodligen är den vertikal eller brantstående eftersom någon stupning inte noterats i de tunnlar där den kart- lagts. Omvandlingen i zonen beskrivs som en klorit- och ler- omvandling av den gråa eller rödgråa slirgnejs som uppträder allmänt på ön. Gnejsen har en foliation (skiktplan) som stryker i ungefär ost-väst och stupar brant mot söder. Berggrunden norr om den stora omvandlingszonen är i allmän- het tät med låga inläckagevärden, medan berggrunden söder om zonen karaktäriseras som öppen och med en högre frekvens med lerfyllda sprickor. I tunnlarna har dessa lerfyllda sprickor ställvis blivit eroderade genom de kraftiga tryckgradienter som bildats på grund av tunnlarnas dränerande effekt. Detta har kraftigt ökat inläckagen av vatten till tunnlarna. På den nordligaste delen av ön återkommer omvandlings- zonerna, de små sprickzonerna och därmed vatteninläckagen i sötvattentunneln. Dessa zoner är markerade på översiktskartan i figur 2. Deras utbredning är okänd eftersom de inte givit upphov till några tydliga indikationer i de seismiska mätningar som utförts norr om berganläggningen. En kraftig, regional tektonisk zon är noterad en liten bit nordost om dessa indikationer längs den nordöstra stranden på Händelö vid Hanholmen på de berggrunds- geologiska kartbladen SGU, ser. Af112, Af 116 och Af 123. Eftersom den är parallell med den zon som motsvarar omvand- lingszonen sydväst om bergrummen, kan man utgå ifrån stryk- ningen överensstämmer med den generella för de dominerande regionala, tektoniska zonerna – nordväst-sydost. Berggrunden söder om den stora omvandlingszonen innehåller flera mindre omvandlingszoner och även ett antal mindre sprick- och krosszoner. Sådana zoner har kartlagts i anläggningarna när dessa sprängts ut liksom olika grader av inläckage av vatten (1). Deras bredd har på planritningarna i Hagconsults redovisning markerats till 2 3 m vilket i stort sett stämmer med motsvarande indikationer i de seismiska profiler som utförts på markytan och som redovisats på samma ritningar. I bergrummen har totalt tre sådana krosszoner och fem sprickzoner noterats enligt den sammanfattande redovisningen (1). Två av krosszonerna går tvärs rummen i nordväst-sydostlig riktning (70o stupning mot sydväst, respektive nordost). Den tredje i ost-väst (50 70º stupning mot syd) skär det sydligaste hörnet av anläggningen med en parallell zon 40 m söderut som tvärar ledningstunneln och dess ramp. Sprickzonerna stryker samtliga i ost-väst och stupar 60 70º mot söder. Figur 2 Sammanställning av de viktigaste spricktektoniska strukturer som lokaliserats och tolkats vid de geologiska karteringar och geofysiska fältmätningar som utfördes före och under utspräng- ningen av berganläggningarna (markerade med magentafärgade linjer och ytor) på Händelö. Sammanställt av (1). Ur Din Karta och SverigeBildenTMP .P 4.4Den nuvarande grundvattensituationen på Händelö Inom åtminstone den östra delen av är grundvatten- situationen påverkad av de berganläggningar som anlades där på 70- talet. Denna innebär att grundvattennivåerna i grovt sett fluktuerar kring havsytans nivå med något högre nivåer i de delar av den högre liggande terrängen som ligger nordväst om ledningstunneln. Vid bergrum (och förmodligen även vid SPL-anlägg- ningen) är grundvattennivån lokalt avsänkt kring de bergrum som inte fyllts med aska (bergrum 1 6). På grund av bergmassans låga genomsläpplighet för vatten är denna avsänkning mycket lokal. I dess närmsta omgivning ligger grundvattennivån endast någon eller över havsytans nivå. Vid höga vattenstånd i Ström och kan grundvattennivån i detta delområde t.o.m. ligga lägre än den i ytvattensystemet. 4.5Den förväntade, framtida grundvattensituationen kring bergdeponi När alla bergrum vid fyllts med aska, vilket beräk- nas ha skett omkring , kommer även den lokala, mindre avsänkning av grundvattenytan i denna bergmassa att återhämtas mot en nästan naturlig nivå.