sou · GWB3116 · 2008-12-16 00:00:00 — Det förutsätter emellertid att egenåtgärderna bedöms kunna fungera minst lika effektivt som den nuvarande myndighetskontrollen. Av redovisningen i det föregående av den självreglering som förekommer i framgår att självregleringen har kommit 453 Självreglering SOU 2008:116 långt, inte minst på det pressetiska området och inom marknadsföringsområdet. Enligt vår bedömning är dessa områden sådana som väl lämpar sig för självreglering också för radio- och TV. En effektiv självreglering på dessa områden skulle kunna stävja en icke-önskvärd utveckling när det gäller dessa medier och därmed också undgå kritik och krav på lagstiftning. Det går emellertid inte att tvinga fram en sådan ordning genom lagstiftning eller på något annat sätt. Det är upp till de berörda företagen att själva avgöra om en sådan utveckling bör inledas och hur en ordning för självreglering ska vara utformad. Enligt vad vi har erfarit pågår vissa diskussioner redan mellan vissa aktörer. Om en effektiv självreglering skulle komma till stånd, är det emellertid naturligt att myndigheterna inte fortsätter att reglera och granska efterlevnaden av regler som motsvarar de områden som självregleringen omfattar. För att en ordning för självreglering ska kunna ersätta offentliga regler och myndighetskontroll måste det krävas att den är effektiv. Den bör åtminstone omfatta en uppförandekod, en ordning för hur överträdelser ska prövas på ett oberoende sätt och sanktioner vid överträdelser som är minst lika kännbara som de sanktioner som en tillsynsmyndighet eller en förvaltningsdomstol skulle kunna dela ut vid motsvarande överträdelser. Det som sagts gäller andra programföretag än public serviceföretagen. Dessa intar en särställning i sammanhanget bland annat genom deras särskilda finansiering och den särskilda styrning som sker av och regeringen. Regeringen väntas också besluta en proposition på grundval av Public serviceutredningens betänkande Kontinuitet och förändring (SOU 2008:64). Vi har därför inte anledning att föregripa regeringens ställningstaganden i dessa hänseenden. 19 Övriga frågor 19.1 Fördelningen av tillsynsansvaret mellan och Radio- och Vårt förslag: Den ansvarsfördelning som gäller mellan och TV och Radio- och förtydligas i lagen. Redovisningen av hur stor andel av verksamheten som har utgjorts av europeiska program och vilka åtgärder som har vidtagits för att främja framställningen av europeiska produktioner ska lämnas till och TV. Skälen för vårt förslag övervakar enligt 9 kap. 2 § radio- och TVlagen genom granskning i efterhand om sända program står i överensstämmelse med lagen och de villkor som kan gälla för sändningarna. Beträffande Radio- och ansvar på tillsynsområdet föreskrivs i 9 kap. 4–8 §§ radio- och TV-lagen att den som sänder TV-program är skyldig att redovisa hur stor andel av verksamheten som har utgjorts av europeiska produktioner m.m. och därutöver, på begäran lämna olika upplysningar och också inspelningar till myndigheten. Bestämmelserna är sanktionerade i 10 kap. 9 § radio- och TV-lagen på så sätt att den som inte fullgör sin skyldighet kan föreläggas att göra det. Ett föreläggande kan enligt samma paragraf förenas med vite. Ansvarsfördelningen mellan och TV och Radio- och har gällt sedan myndighetsorganisationen trädde i kraft (se bland annat prop. 1993/94:160 s. 34 f. och prop. 1995/96:160 s. 127 f.). 1993/94:160 s. 35 angavs som ett motiv för uppdelningen mellan myndigheterna att tillsynen 455 Övriga frågor SOU 2008:116 över efterlevnaden av programregler borde anförtros en fristående myndighet och att tillsynsverksamhetens oberoende ställning borde tydliggöras. I samband med de ändringar som genomfördes i radio- och TVlagen med anledning av ett nytt regelverk för marksänd TV (prop. 2007/08:8) behandlades frågan om tillsynen över sådana villkor som tillstånd har förenats med. Regeringen anförde att det finns ett värde i att bevara i huvudsak renodlade roll att utöva tillsyn över regler som är programrelaterade (a. prop. s. 55). Den principiella uppdelning som råder innebär således att har tillsyn över innehållet i sändningarna och att övrig tillsyn faller under Radio- och . I samma proposition konstaterades att flertalet av villkoren som anges i 3 kap. 8 § radio- och TV-lagen kan hänföras till den ena eller andra myndighetens ansvar. Beträffande punkten 2 (skyldighet att sända under en viss minsta tid) uttalade regeringen att ansvaret kunde anses vara delat mellan myndigheterna. Med hänvisning bland annat till att myndigheterna hade en gemensam uppfattning om hur ansvarsfördelningen mellan dem såg ut när det gäller tillsynen över villkor som har meddelats med stöd av 3 kap. 8 § radio- och TV-lagen, ansåg regeringen inte att det fanns någon anledning att vidta några åtgärder De två myndigheterna har i utredningen på nytt väckt frågan om ansvarsfördelningen mellan dem och framfört önskemålet om ett ställningstagande beträffande denna punkt. Myndigheterna anser att villkor enligt 3 kap. 8 § 2 uteslutande bör höra under Radio- och tillsyn eftersom de frågor som regleras i punkten inte kan anses vara programrelaterade. Myndigheterna anser också att Radio- och tillsynsansvar borde förtydligas i lagtexten. Av 10 kap. 9 § första stycket 4 radio- och TV-lagen framgår att Radio- och kan förelägga ett programföretag att följa bestämmelserna om tillståndsvillkor enligt 3 kap. 8 § 1, 3, 6–8 och 16. Därav följer att verket har tillsyn över sådana villkor. Detta bör emellertid förtydligas på så sätt att verkets tillsynsansvar tydligt anges i lagtexten. Myndigheterna har också ansett att redovisningen av hur stor andel av verksamheten som utgjorts av europeiska program som regleras i 9 kap. 4 § radio- och TV-lagen och vilka åtgärder som leverantörer av beställ-TV har vidtagit för att främja framställningen av europeiska produktioner, bör göras till och TV i stället för till Radio- och . SOU 2008:116 Övriga frågor Skälet för det sistnämnda är att arbetsuppgiften kan anses vara programrelaterad och att den delvis skulle kunna samordnas med annan rapporteringsskyldighet till nämnden. Vi kan konstatera att myndigheterna är överens om hur tillsynsansvaret ska vara fördelat mellan dem och att denna fördelning följer de principer som regeringen och har gett uttryck för när det gäller tillsynen på området. Enligt vår mening är det ett värde att denna fördelning kommer till klart uttryck i lagen, inte bara för att undvika tveksamheter mellan myndigheterna utan även för att göra ansvaret tydligt för dem som står under tillsyn. Vi anser således att myndigheternas önskemål bör tillgodoses och att Radio- och tillsynsansvar också tydligt kommer till uttryck i lagen. När det gäller frågan om att flytta över ansvaret att ta emot redovisningar i fråga om europeiska produktioner från verket till finns enligt vår mening inte skäl att motsätta sig myndigheternas önskemål. De bör därför genomföras. 19.2 Upplysningsskyldighet för den särskilda avgiften Förslag: På begäran av och TV ska den som bedriver verksamhet enligt lagen lämna de upplysningar som behövs för att kunna bedöma storleken av den särskilda avgiften. Den som överträder vissa bestämmelser i radio- och TV-lagen kan enligt 10 kap. 5 § i lagen påföras en särskild avgift. Det gäller framför allt överträdelser av bestämmelser om reklam, annonser, sponsring och otillbörligt gynnande. Det är Länsrätten i som prövar frågan om avgift på ansökan av och TV. I sin ansökan om att påföra avgift framställer ett yrkande om avgiftens storlek. Av 10 kap. 6 § andra stycket radio- och TV-lagen framgår att när avgiftens storlek fastställs ska särskilt beaktas de omständigheter som legat till grund för prövningen av frågan om avgift ska påföras samt de intäkter som den sändande kan beräknas ha fått med anledning av överträdelsen. begäran om underlag för fastställande av den sändandes intäkter kan inte sägas ske i syfte att kontrollera om 457 Övriga frågor SOU 2008:116 sändningsverksamheten bedrivits i enlighet med gällande bestämmelser. Nämnden har därmed inga möjligheter att med stöd av de nuvarande bestämmelserna i 9 kap. 7 § radio- och TV-lagen förelägga den sändande vid vite att lämna de upplysningar som behövs för att göra en väl avvägd beräkning av den avgift som yrkas. Enligt vad har uppgett för oss har de sändande i flera fall vägrat att lämna ut uppgifter om intäkter med hänsyn till affärssekretess, vilket resulterat i att inte har kunnat ta hänsyn till samtliga kriterier som enligt lagen ska beaktas vid beräkningen av den särskilda avgiften. Denna brist bör avhjälpas genom att företagen blir skyldiga att på begäran av nämnden lämna de upplysningar som behövs och att skyldigheten bör kunna tvingas fram med ett vitesföreläggande. Uppgifterna kan enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100) och 2 § sekretessförordningen (1980:657) bli belagda med sekretess hos nämnden. När uppgifterna lämnas vidare till domstol omfattas de av 8 kap. 17 § sekretesslagen som avser sekretess hos domstolar för enskilds affärs- och driftförhållanden. Någon risk att affärshemligheter blir offentliga och att företagen skadas bör därmed inte finnas. 19.3 Omedelbar verkställighet av beslut Förslag: Beslut av Radio- och om tillstånd att sända TV, återkallelse av tillstånd m.m. ska gälla , om inte något annat beslutas. Beslut som har fattats av Radio- och om tillstånd, återkallelse av tillstånd beteckningar, förordnande av lokala kabelsändarföretag och återkallelse av sådana förordnanden m.m. gäller , även om beslutet överklagas. Det framgår av 13 kap. 1 och 2 §§ radio- och TV-lagen. Radio- och har i utredningen framfört att reglerna om omedelbar verkställighet i vissa fall kan leda till orimliga konsekvenser. Verket har därför föreslagit att reglerna i 13 kap. 1 § andra stycket och 13 kap. 2 § andra stycket om omedelbar verkställighet ändras så att besluten ska gälla , om inte något annat beslutas. Vad som har framhållits är att omedelbar verkställighet kan leda till icke önskvärda konsekvenser framför allt när det gäller beslut 458 SOU 2008:116 Övriga frågor om återkallelse av sändningstillstånd och förordnande som lokalt kabelsändarföretag. Ett återkallelsebeslut innebär alltid att sändningarna måste upphöra , även om det överklagas. I vissa fall bör det inte leda till något problem, t.ex. när grunden för återkallelsen är att tillståndshavaren inte bedriver några sändningar. Men när det finns någon annan grund och tillståndshavaren vill fortsätta sändningarna och därför överklagar beslutet, är det rimligt att sändningarna får fortsätta frågan prövas i högre instans. I en situation då ett tillstånd eller ett förordnande har återkallats och då beslutet gäller , kan Radio- och i praktiken inte heller utlysa eller fördela utrymmet på nytt förrän frågan har avgjorts slutligt. Enligt vår mening talar de anförda skälen med styrka för att det bör öppnas en möjlighet att kunna besluta att beslut av det nu aktuella slaget inte ska gälla . Det är också i linje med vad som gäller för motsvarande beslut i fråga om lokalradio enligt 13 kap. 1 a § radio- och TV-lagen. 20 Genomförandefrågor 20.1 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Vårt förslag: Den nya lagen ska träda i kraft . Den som redan har tillstånd att sända TV när lagen träder i kraft ska ha rätt att också sända sökbar text-TV i rimlig omfattning så länge tillståndet gäller. Lagens bestämmelser om produktplacering ska bara gälla program som har producerats efter lagens ikraftträdande. Ikraftträdande Enligt artikel 3 i AV-direktivet ska medlemsstaterna sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet . Ett korrekt genomförande av AV-direktivet förutsätter alltså att den nya lagstiftningen träder i kraft . Vi ska lämna vårt betänkande . Efter remissbehandling, beredning i och inhämtande av Lagrådets yttrande måste regeringen besluta proposition. Det bör kunna ske i sådan tid att den föreslagna lagstiftningen kan träda i kraft . En faktor som det emellertid finns anledning att ta hänsyn till i detta sammanhang är att lagen (2008:418) med tillfälliga bestämmelser om tillstånd att sända lokalradio upphör att gälla . Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå de villkor som bör gälla för den kommersiella radion (dir. 2007:77). Utredningen, som antog namnet utredning om kommersiell radio har redovisat resultatet av sitt arbete i 461 Genomförandefrågor SOU 2008:116 betänkandet Kommersiell radio – nya sändningsmöjligheter (SOU 2008:96) Vi utgår från att avsikten är att våra förslag och de förslag som utredning om kommersiell radio ska lämna kommer att behandlas i ett sammanhang av regeringen och och träda i kraft . Det finns två möjligheter att välja på för att åstadkomma detta. Det ena alternativet är att lagstiftningen också beträffande lokalradio träder i kraft och den tillfälliga lagen upphör att gälla . Det bör såvitt vi kan bedöma inte i sig föranleda några särskilda övergångsanordningar när det gäller lokalradio. Om detta går det emellertid inte att ha någon bestämd uppfattning innan utredningsförslagen har remissbehandlats och beretts i . Det andra alternativet är att låta den nya radio- och TV-lagen träda i kraft . Det innebär en försening när det gäller fördragsenliga skyldigheter att genomföra AV-direktivets bestämmelser. Det fördragsbrott som då skulle göra sig skyldigt till får i och för sig betraktas som bagatellartat. En sådan försening kan inte heller antas leda till några rättsförluster för enskilda företag eller individer. finns det emellertid inte någon anledning att inte sätta i kraft den nya lagstiftningen när våra fördragsenliga förpliktelser kräver det och det inte föranleder några praktiska problem av betydelse. Vi föreslår därför att lagstiftningen träder i kraft . Övergångsbestämmelser Sändningstillstånd och sökbar text-TV Enligt nu gällande regler krävs det inte tillstånd att sända sökbar text-TV. Vi har i det föregående (avsnitt 14.4.3) föreslagit att det ska krävas tillstånd att sända sökbar text-TV inom de tillståndspliktiga frekvensbanden. De sändningstillstånd för TV som gäller och som Radio- och har meddelat innehåller ingen uttalad rätt att sända sökbar text-TV. Däremot anges i tillstånden att de innefattar en rätt att sända programrelaterade tilläggstjänster i rimlig omfattning. Eftersom det inte krävs tillstånd att sända sökbar text-TV får – som vi anfört i avsnitt 14.4.3 – de beslut som sålunda 462 SOU 2008:116 Genomförandefrågor meddelats anses avse andra programrelaterade tilläggstjänster än sökbar text-TV. Den nya lagen bör inte leda till att de som sänder sökbar text-TV måste upphöra med det när lagen träder i kraft. Det finns ett utrymme som används för sådana sändningar, även om de inte är tillståndspliktiga. Programföretag som har tillstånd att sända TV bör därför ha rätt att och fram till dess att tillståndet löper ut också sända sökbar text-TV i rimlig omfattning. En övergångsbestämmelse med denna innebörd bör därför tas in i den nya lagen. Produktplacering Enligt artikel 3g.4 ska direktivets bestämmelser om produktplacering bara gälla program som har producerats efter . En motsvarande övergångsbestämmelse bör därför införas i den svenska lagstiftningen. Påförande av sanktionsavgift Inom förvaltningsrätten tillämpas som regel de materiella och processuella regler som är i kraft när ett mål prövas. Särskilda omständigheter, t.ex. när det är fråga om att ta ut sanktionsavgifter, kan innebära avvikelser från denna ordning. Av de principer som bland annat kommer till uttryck i 2 kap. 10 § första stycket regeringsformen och 5 § lagen (1964:163) om införande av följer att sanktionsavgifter får tas ut bara om det hade kunnat ske enligt den lag som gällde vid tiden för handlingen eller underlåtenheten och det alltjämt kan ske enligt de bestämmelser som gäller då målet avgörs. Den särskilda avgiften enligt nuvarande 10 kap. 5 och 6 §§ radio och TV-lagen har i tidigare lagstiftningsärenden ansetts vara en sådan avgift (prop. 2003/04:66 s. 15) som bör följa ovan nämnda principer. Särskild avgift kan påföras när ett programföretag har överträtt t.ex. reglerna om reklam och annan annonsering. Våra förslag när det gäller dessa frågor innebär förändringar jämfört med vad som gäller. Förändringarna innebär att det behövs en övergångsbestämmelse som ger uttryck för att särskild avgift bara får 463 Genomförandefrågor SOU 2008:116 tas ut om det hade kunnat ske enligt den lag som gällde vid tiden för överträdelsen och det alltjämt kan ske enligt den nya lagen. I övrigt bedömer vi att det saknas behov av särskilda övergångsbestämmelser. 20.2 Ekonomiska konsekvenser 20.2.1 Konsekvenser för staten och och och TV Vår bedömning: Våra förslag innebär att både och TV och Radio- och kommer att få nya uppgifter. Det resursbehov som uppstår bör kunna finansieras genom besparingar som kan vinnas genom att myndigheterna ytterligare samverkar och integrerar sina verksamheter med varandra. Radio- och Våra förslag innebär att Radio- och kommer att få nya arbetsuppgifter. Det gäller förslaget om tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning där verket förutsätts få föreskriftsrätt. Våra förslag innebär vidare att de frekvensområden som kräver tillstånd kommer att minska, som en tillståndsplikt införs för att sända sökbar text-TV inom de tillståndspliktiga frekvensbanden. När det gäller tillståndsgivning har dock Radio- och rätt att ta ut avgifter som motsvarar verkets kostnad för handläggningen av en ansökan. Ett ökat resursbehov för tillståndsgivning kan därför i denna del tillgodoses och finansieras med de ansökningsavgifter som kommer in till staten. Utöver det som sagts innebär våra förslag att de som sänder radio och TV som inte kräver tillstånd i vissa fall ska anmäla en utgivare till Radio- och . Den som tillhandahåller beställTV ska också anmäla sig för registrering hos Radio- och . En ytterligare förändring är att Radio- och vid anmälan om registrering av dem som sänder TV-program, sökbar 464 SOU 2008:116 Genomförandefrågor text-TV och beställ-TV ska pröva om verksamheten omfattas av lagen. och TV Genomförandet av AV-direktivet innebär att tillsynsområde kommer att utökas till att också omfatta beställ-TV. Våra förslag innebär vidare att sökbar text-TV blir tillståndspliktig och kommer omfattas av de allmänna krav som ställs på programföretagen. Det kommer också att vara möjligt att förena tillstånden med villkor. Det innebär ett utvidgat uppgiftsområde för . En ny uppgift för blir tillsynen över de föreskrifter som kommer att meddelas när det gäller att göra programmen tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Våra förslag innebär också att får nya uppgifter med anledning av samarbetsregeln i artikel 3.2 i AVdirektivet. Tillsynsområdet utökas också genom att ny reklamformer kommer att tillåtas i TV liksom nya regler om produktplacering och sponsring. Våra förslag innebär slutligen att övertar Radio- och uppgift att ta emot redovisningar när det gäller europeiska produktioner. Sammanfattande bedömning av resursbehovet Det är alltid svårt att förutse hur en ändrad lagstiftning kommer att påverka berörda myndigheter i fråga om tillsyn och annat. Det framstår dock som klart att en ny lagstiftning alltid för med sig extra arbete och kostnader för informationsinsatser och kompetensutveckling av den berörda personalen. Till det kommer en möjlig och även trolig ökning av ärendemängden och därmed arbetsbördan, över vilken myndigheterna i allmänhet inte själva kan styra. Övervägande skäl talar därför för att myndigheterna kommer att behöva resurstillskott för att klara de nya uppgifterna, om de ska sköta de uppgifter de har i samma utsträckning som . Genomförandefrågor SOU 2008:116 Vi kan emellertid inte anvisa någon finansiering som innebär att resurser tas från någon annan verksamhet inom samma eller något annat utgiftsområde. Det finansieringsbehov som uppstår får i stället tillgodoses genom effektiviseringar och därmed besparingar. Sådana effektiviseringar och besparingar bör enligt vår bedömning kunna ske genom att de två myndigheterna, som båda är små och har närbesläktade uppgifter och som delvis samarbetar administrativt, ytterligare samverkar och integrerar verksamheterna med varandra. Konsekvenser för staten i övrigt Vår bedömning: De förslag vi lämnar i detta betänkande får inte några konsekvenser för staten i övrigt som måste finansieras i särskild ordning. Vi bedömer att våra förslag inte kommer att föranleda några konsekvenser av betydelse för Justitiekanslern eller . Vårt förslag till reglering bland annat när det gäller programföretagens skyldighet att göra TV-programmen tillgängliga för personer med funktionsnedsättning innebär nya arbetsuppgifter för förvaltningsdomstolarna, eftersom beslut om vitesföreläggande kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Vi bedömer dock att antalet ärenden kommer att vara mycket få och att kostnaden för den ökade arbetsbördan inte kommer att bli större än att den kan rymmas inom ramen för domstolarnas befintliga resurser. 20.2.2 Konsekvenser för företagen Vår bedömning: Våra förslag till nya regler för annonser, sponsrade program och produktplacering kan leda till ökade intäkter för programföretagen. Förslaget till nya regler när det gäller skyldigheten att göra TV-program och program i beställ-TV som sänds på annat sätt än genom tråd tillgängliga för personer med funktionsnedsättning kommer att leda till ökade kostnader för de berörda företagen. Det är emellertid inte möjligt att uppskatta kost466 SOU 2008:116 Genomförandefrågor naderna, eftersom ett genomförande av skyldigheten kommer att göras successivt och med beaktande av företagens finansiella förutsättningar och den tekniska utvecklingen. Vårt förslag till reglering när det gäller skyldigheten för leverantörer av medietjänster att göra TV-programmen tillgängliga för personer med funktionsnedsättning kommer sannolikt att innebära ekonomiska konsekvenser för programföretagen. Hur stora kostnader tillgänglighetskraven kommer att innebära är emellertid svårt att bedöma , då kostnaderna är beroende av hur de föreskrifter som kommer att meddelas kommer att utformas och därmed vilka krav som kommer att ställas. Erfarenheterna från andra länder visar att kostnaderna kan komma att minska när fler programföretag åläggs att förse sina TV-program med tillgänglighetstjänster. De föreslagna reglerna om sponsring och produktplacering bedömer vi inte kommer att leda till ökade kostnader för företagen. Tvärtom innebär de ett förtydligande och kan också leda till att programföretagen kan öka sina inkomster. Såväl våra förslag till regler för de nya reklamteknikerna som elektroniska företagsskyltar i sportsändningar i TV innebär ökade möjligheter till inkomster jämfört med vad som gäller . Förslagen att tillåta sändning av elektroniska företagsskyltar och vissa former av virtuell annonsering kommer att underlätta för programföretag under svensk jurisdiktion att konkurrera om programrättigheter med utländska programföretag. Detta kan i sin tur leda till ökade annonsintäkter för programföretagen. Även förslagen om annonsering med delad skärm innebär lättnader jämfört med vad som gäller . Möjligheterna att erbjuda annonsörerna alternativ till den traditionella TV-reklamen kan förväntas ge ökade annonsintäkter för programföretagen. Vi föreslår att det ska krävas tillstånd för sökbar text-TV. Vi kan inte se att detta kommer åsamka företagen någon annan kostnad än en viss administrativ börda i samband med ansökan och den avgift för ansökan som Radio- och får ta ut. Rätten till korta utdrag från evenemang av stort allmänintresse i artikel 3k i AV-direktivet kan för de företag som innehar den exklusiva rätten till ett evenemang innebära att de går miste om möjligheten att sälja vidare korta nyhetsklipp. Denna möjlighet har utnyttjats som ett sätt att delfinansiera rättigheterna till stora evenemang, om än till liten del då kostnaden för evenemanget 467