sou · GWB376 · 2008-07-07 00:00:00 — Betalningar och andra belopp som räknas kontohavaren tillgodo hanteras på ett enhetligt sätt. De inbetalda beloppen bok- förs på kontot utan någon inbördes avräkningsordning. Det med- för att den skatt- eller avgiftsskyldige inte kan styra en betalning till att avse en viss skatt- eller avgiftsskuld. Av samordningsskäl hänförs betalningar från olika skatteslag i skattekontosystemet så långt som möjligt till endast en förfallodag . Av samma skäl lämnas de skatt- eller avgiftsskyldigas redovisningar, skatte- deklarationer, endast en gång varje månad.TPF5FPT 5TP PT och , Skattebetalningslagen s. XVII. Den preliminära skatten ska betalas antingen genom skatteavdrag, A-skatt, eller enligt en särskild debitering, F-skatt eller särskild A-skatt. Särskild A-skatt kan besluta om för den som inte har F-skatt. Syftet med en särskilt debiterad A-skatt är att för den enskilde uppnå en bättre överensstämmelse mellan det preli- minära skatteuttaget och den slutliga skatten. Det är något som kan bli aktuellt för personer som har fastighetsskatt eller inkomster från en utländsk arbetsgivare som saknar fast driftställe i . För varje inkomstår utfärdar skattsedlar på preli- minär skatt. Det finns två slag av skattsedlar, F-skattsedel och A-skattsedel. En F-skattsedel gäller endast för ett inkomstår i taget men förnyas automatiskt om inget särskilt inträffar. Den som inte har F-skatt har A-skatt. En näringsidkare, både fysisk och juridisk person, som inte vill ha eller behöver F-skatt eller som fått sin F-skattsedel återkallad, har alltså A-skatt. För den som uteslutande sysslar med varuförsäljning är nyttan med en F-skattsedel inte så stor eftersom effekterna med en F-skattsedel slår igenom när ersättningar ska utges för utförda arbeten och framför allt när den motpresterande är en fysisk person. Fysiska personer som har inkomst av både näringsverksamhet och anställ- ning kan ha F-skatt med villkor att F-skattsedeln endast får åberopas i personens näringsverksamhet. Detta kallas ibland för FA-skatt. En juridisk person kan inte ha FA-skatt, vilket är naturligt eftersom inkomsterna enbart beskattas i näringsverk- samhet. Även handelsbolag kan tilldelas F-skattsedel men inte enbart på grund av delägarens intäkter från bolaget. Ett handels- bolag med F-skatt ska som huvudregel inte debiteras någon skatt eftersom bolagets inkomster beskattas hos delägarna. Det är i stället delägaren som betalar skatt enligt en F-skattsedel eller en särskilt debiterad A-skatt. För en handelsbolagsdelägare som har särskild A-skatt ingår även egenavgiften i debiteringen. En F-skattsedel ska av efter ansökan utfärdas för den som uppger sig bedriva eller ha för avsikt att bedriva näringsverk- samhet här i landet, såvida det inte finns skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas. Det innebär att även utländska näringsidkare som bedriver närings- verksamhet i kan ansöka om F-skattsedel oavsett om när- ingsidkaren ska beskattas här eller inte. En F-skattsedel får vid prövningen inte heller utfärdas för den som inte har någon F-skatt- sedel men som skulle ha fått en sådan skattsedel återkallad om han hade haft en (se angående återkallelsegrunderna avsnitt 3.2.3). När lättnader infördes i SBL uttalades följande i förarbetena.TPF6FPT På grund av den osäkerhet som kan råda vid bedömningen av om en verksamhet är näringsverksamhet eller inte och i syfte att underlätta för egenföretagare i ett inledande skede bör reglerna för att få F-skattsedel bli mer generösa. Med en mer generös utform- ning av reglerna uppnår man även en mer lika behandling av de olika företagsformerna. Redan när systemet med F-skatt infördes uttalades det dessutom i lagens förarbeten att man borde vara rela- tivt generös när det gäller möjligheten att utfärda F-skattsedel (prop. 1991/92:112 s. 80). Att föreslå att alla som ansöker om en F-skattsedel ska få en sådan vore dock att sträcka sig för långt. Det måste finnas en möjlighet för skattemyndigheten att vägra utfärda F-skattsedel i de fall där det framgår att den uppgivna verksam- heten inte är näringsverksamhet. Utgångspunkten är således att en ansökan om F-skatt ska beviljas. har bevisbördan för att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas. Skäl till ett sådant anta- gande kan finnas om det av sökandens uppgifter framgår att verk- samheten inte kan utgöra näringsverksamhet eller att sökanden inte lämnat tillräckliga uppgifter om verksamheten eller inte har lämnat några uppgifter alls.TPF7FPT Enligt allmänna råd bör en ansökan avslås endast i de fall när det av ansökan klart framgår att den beskrivna verksam- heten inte kan betraktas som näringsverksamhet.TPF8FPT Om sökanden lämnar bristfälliga uppgifter bör denne ges möjligheter att komplettera sin ansökan. I ansökningshandlingen ska sökanden uppge företagsform, uppgifter om verksamheten och beskriva den- samma med uppgift om verksamhetsidé och kundkrets. Sökanden ska även uppge om han eller hon tidigare varit anställd hos kund, hur ersättningen ska beräknas m.m. I tidigare ansökningsblankett 6TP PT Prop. 1997/98:33 s. 41. 7TP PT Prop. 1997/98:33 s. 41. 8TP PT allmänna råd (SKV A 2006:6) om utfärdande och återkallelse av F-skattsedel m.m. enligt skattebetalningslagen. skulle även antalet uppdragsgivare anges. Detta är bort- taget. För aktiebolag och ekonomiska föreningar som ansöker om F-skatt uppkommer några problem eftersom dessa skatte- subjekt enbart beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet. För fysiska personer som avser bedriva näringsverksamhet kan bedöm- ningen vara svårare. I förarbetena uttalas att det avgörande är hur verksamheten faktiskt har bedrivits och att det är en bedömning som kan göras först i efterhand.TPF9FPT Det är således först och ofta inte förrän i samband med taxeringen som det går att konstatera om verksamheten har bedrivits under sådana former att den är att hänföra till näringsverksamhet. I med- delanden anges att i och med att den slutliga bedömningen av om näringsverksamhet bedrivs eller inte kan komma att göras än tilldelningstillfället är det viktigt att , i vissa fall, i samband med utfärdandet av F-skattsedel informerar sökanden om att bedömningen är preliminär och att en annan bedömning kan göras senare t.ex. vid taxeringen.TPF10FPT Som exempel på tillfällen när sådan information bör lämnas anges ansökningar av vilka det framgår att verksamheten ska starta än ansökningstillfället eller att kriterierna för näringsverksamhet först senare kommer att uppfyllas. En F-skattsedel ska återkallas om innehavaren begär det. En F-skattsedel ska också återkallas om innehavaren upphört att bedriva näringsverksamhet här i landet, missbrukar F-skattsedeln och missbruket inte är obetydligt, inte följer ett föreläggande att lämna in deklaration, är meddelad näringsförbud, försatt i konkurs eller brister i redovisning eller betalning av skatt i en utsträckning som inte är obetydlig m.m. För några av återkallelsegrunderna gäller en karens och för andra så länge de består. För både fysiska och juridiska personer som har fått sin F-skattsedel återkallad finns bestämmelser som hindrar att F-skattsedel utfärdas för samma typ av verksamhet men bedriven i en annan form. Om inte den regeln fanns skulle en person som driver näringsverk- 9TP PT Prop. 1997/98:33 s. 40. 10TP PT information (SKV M 2006:5) om utfärdande och återkallelse av F-skattsedel enligt skattebetalningslagen. samhet genom ett fåmansföretag eller är företagsledare i ett sådant företag kunna fortsätta med samma verksamhet i enskild regi. På motsatt vis skulle även en fysisk person som förlorat sin F-skatt- sedel kunna fortsätta med verksamheten genom att sätta den på bolag. I förarbetena understryks att återkallelse av en F-skattsedel i allmänhet måste ses som en mycket ingripande åtgärd varför åter- kallelsegrunderna bör anges i detalj i lagtexten och tolkas restrik- tivt.TPF11FPT I senare förarbeten återkommer man till återkallelse- grunderna och att den restriktiva tolkningen framför allt gäller det som kan hänföras till och omfattas av begreppet missbruk.TPF12FPT Missbruk av F-skattsedel förekommer i framför allt två fall. Det ena är när F-skattsedeln används i skatteundandragande syfte, t.ex. genom att en person med F-skattsedel går in som betalnings- mottagare i stället för den som utfört arbetet. Det andra är när någon som tilldelats en F-skattsedel med villkor åberopar den i ett anställningsförhållande. Ett missbruk kan även anses föreligga om innehavaren åberopar i ett pågående anställnings- förhållande där han tidigare åberopat utan att någon avgö- rande förändring i arbetsförhållandena inträffat.TPF13FPT I förarbetena anges att om en F-skattsedelsinnehavare uppträder som s.k. mellanman är det ett exempel på en missbrukssituation.TPF14FPT Om det rör sig om ett anställningsförhållande bör F-skattsedelsinnehavaren enligt allmänna råd ha insett detta för att ett miss- bruk i SBL:s mening ska bli aktuellt.TPF15FPT Om det belopp som borde ha innehållits i preliminär skatt uppgår till av den beräknande slutliga skatten dock lägst ett prisbasbelopp, bör miss- bruket enligt dessa råd inte anses som obetydligt.TPF16FPT Som obetydligt belopp räknas i dessa sammanhang ett sammanlagt skuldbelopp på högst 20 000 kr.TPF17FPT Vid brister i redovisning och betalning bör, enligt de nämnda råden, dessa sammantaget uppgå till minst tre för att missbruk ska anses föreligga. Vid den bedömningen ska också 11TP PT Prop. 1991/92:112 s. 116 f. 12TP PT Prop. 1997/98:33 s. 41 och prop. 1991/92:112 s. 116 och 119. 13TP PT information (SKV M 2006:5) om utfärdande och återkallelse av F-skattsedel enligt skattebetalningslagen s. 8. 14TP PT Prop. 1991/92:112 s. 119. 15TP PT allmänna råd (SKV A 2006:6) om utfärdande och återkallelse av F-skattsedel m.m. enligt skattebetalningslagen s. 2. 16TP PT allmänna råd (SKV A 2006:6) om utfärdande och återkallelse av F-skattsedel m.m. enligt skattebetalningslagen s. 3. 17TP PT allmänna råd (SKV A 2006:6) om utfärdande och återkallelse av F-skattsedel m.m. enligt skattebetalningslagen s. 3. beloppsgränsen på iakttas. Vid särskilda skäl kan den skattskyldige ändå få behålla F-skattsedeln trots grund för åter- kallelse. Ett exempel är när den skattskyldige har tillfälliga likvidi- tetsproblem som han inte kunnat råda över och som medfört rest- noteringar på skattekontot.TPF18FPT Om den som tar emot ersättning för ett utfört arbete har en F-skattsedel eller åberopar en F-skattsedel med villkor trots att det är uppenbart att arbetet har utförts under sådana förhållanden att den som utfört arbetet är att anse som anställd hos den som betalar ut ersättningen för arbetet, ska utbetalaren anmäla detta till Skatte- verket. Denna anmälningsplikt gäller även när innehavaren av F-skattsedel är mellanman för personer som arbetar för utbetalaren under sådana omständigheter att det uppenbart är fråga om ett anställningsförhållande. Anmälningsskyldigheten kan också upp- komma när det är fråga om en person som enbart har F-skatt trots att han eller hon inte åberopar den i ett utfört arbete. Om någon, som i sin näringsverksamhet betalar ut ersättning för arbete till någon som har eller åberopar en F-skattsedel, inte har anmält detta trots att det är uppenbart att arbetet har utförts under sådana förhållanden att den som utfört arbetet är att anse som anställd hos den som betalar ut ersättningen för arbetet (dvs. inte fullgjort sin anmälningsplikt enligt 5 kap. 7 § SBL) kan utbetalaren åläggas ett solidariskt betalningsansvar för skatten på ersättningen och räntan på skatten. F-skattesystemet är sålunda försett med en undantagsregel men det påpekas i förarbetena att dessa bestämmel- ser endast bör komma i fråga när det är uppenbart, trots att annat kan följa av registreringen för F-skatt, att ett arbetsgivare-/arbets- tagarförhållande föreligger enligt både skatterättslig och social- försäkringsrättslig praxis.TPF19FPT Det framgår direkt av lydelsen att ansvaret inte gäller för all ersättning för utfört arbete utan bara sådan ersättning som betalas ut av den som bedriver näringsverk- samhet. En situation som bestämmelserna har som syfte att reglera är när någon med F-skattsedel anlitats för ett arbete som utförts under samma ledning och på samma sätt som gällde för utbetala- 18TP PT Prop. 1996/97:100 s. 536. 19TP PT Prop. 1991/92:112 s. 107. rens övriga anställda.TPF20FPT En annan situation där bestämmelserna kan bli tillämpliga är när en F-skattsedelsinnehavare ersätter en ordina- rie anställd som har semester eller är sjuk. Har däremot personal hyrts ut enligt bestämmelserna i lagen om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft kan det solidariska betalningsansvaret inte göras gällande.TPF21FPT Det solidariska betalningsansvaret förutsätter att det är uppen- bart för den som uppdragit arbetet att den som utfört arbetet varit att anse som anställd hos honom. Av förarbetena framgår att det inte räcker med ett uppdragsförhållande eller att inkomsten är sådan inkomstgivande verksamhet av tillfällig eller varaktig natur som inkomstskatterättsligt är att hänföra till inkomstslaget tjänst.TPF22FPT Det är emellertid inget hinder om betalningsmottagaren inte själv har utfört arbetet utan överlåtit detta till någon annan. I första hand ska vid bedömningen av anställningsförhållandet ställning tas till vad som skulle ha varit uppenbart för en arbetsgivare i allmän- het.TPF23FPT I det avseendet får det hos en sådan arbetsgivare inte före- ligga någon tvekan om den rättsliga bedömningen. Hänsyn bör också kunna tas till vilka möjligheter den aktuella utbetalaren haft att bedöma anställningsfrågan.TPF24FPT Det ska alltså vara uppenbart att ersättningen till uppdragstagaren ska taxeras som inkomst av tjänst och att ersättningen om uppdragstagaren inte hade haft en F-skatt- sedel skulle vid beräkning av sjukpenning- eller pensionsgrundande inkomst ha hänförts till inkomst av anställning.TPF25FPT Däremot avses inte tolkningen av arbetsgivar- och arbetstagarbegreppet i någon annan lagstiftning påverka bedömningen. Nästa förutsättning för att kunna utkräva det solidariska betal- ningsansvaret är att uppdragsgivaren underlåtit att anmäla ett uppenbart anställningsförhållande till . Det innebär att en fullgjord anmälningsskyldighet utesluter betalningsansvar enligt dessa bestämmelser. I bestämmelsen stadgas också att anmälan ska göras i samband med utbetalningen. I annat fall hade bestämmelsen blivit verkningslös. Ytterligare en förutsättning för betalningsansvar är att F-skatt- sedelsinnehavaren inte fullgjort sin betalningsskyldighet avseende den preliminärskatt och de egenavgifter som är hänförliga till upp- 20TP PT Prop. 1991/92:112 s. 182. 21TP PT Prop. 1991/92:112 s. 182. 22TP PT Prop. 1991/92:112 s. 182. 23TP PT Prop. 1991/92:112 s. 182. 24TP PT Prop. 1991/92:112 s. 182. 25TP PT Prop. 1991/92:112 s. 107. Att F-skattsedelsinnehavaren är restförd för andra skatter och avgifter eller att han över huvud taget har ekonomiska problem saknar således relevans i detta sammanhang. Det framgår också direkt av 12 kap. 4 § SBL att ett beslut om solidariskt betalnings- ansvar inte får fattas, om betalningsmottagaren har fullgjort sina skyldigheter att redovisa och betala skatt inom föreskriven tid, eller att statens fordran mot betalningsmottagaren har preskriberats. Det solidariska betalningsansvaret är verkningslöst när det gäller personer som inte är skattskyldiga i , något som är karaktä- ristiskt för dem som är begränsat skattskyldiga.TPF26FPT Till den gruppen hör ofta utländska näringsidkare. Att det enbart är de obetalade skatterna och avgifterna i ett uppdrag som kan bli föremål för det solidariska betalningsansvaret har också betydelse för den regress- rätt som tillkommer den som utgett ersättningen enligt 12 kap. 11 § SBL. Utbetalaren kan således kräva den som tagit emot ersätt- ningen på de belopp som utfallit på grund av det solidariska betal- ningsansvaret. Frågan om vad som krävs för ett uppenbart anställnings- förhållande har blivit belyst av Regeringsrätten i RÅ 2003 ref. 91 (såvitt det mellanliggande bolaget är ett aktiebolag). Rättsfallet redovisas i avsnitt 8.3. 3.3F-skattsedelns rättsverkan med avseende på skatteavdrag och skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter Vilken typ av skattsedel den skattskyldige har är i princip den avgörande faktorn för vem som bär ansvaret för preliminärskatte- avdraget och inbetalningen av socialavgifterna. Bestämmelser om skatteavdraget finns i 5 kap. SBL och angående socialavgifterna finns motsvarande reglering i . Däremot finns bestämmelserna om själva förfarandet, som är gemensam för de flesta skatter och avgifter, samlade i enbart SBL. Den preliminära skatten ska betalas antingen genom skatte- avdrag, A-skatt, eller enligt en särskild debitering, F-skatt eller sär- skild A-skatt. Ansvarig för A-skatteavdraget, vilken uppkommer vid varje utbetalningstillfälle, är den som betalar ut ersättning för 26TP PT Med begränsat skattskyldig avses en person som inte är bosatt i , inte vistas här stadigvarande eller har väsentlig anknytning till . Utländska juridiska personer räknas som begränsat skattskyldiga oavsett om de har fast driftställe här eller inte. arbete, ränta eller utdelning som ska tas upp som intäkt. I SBL definieras en arbetsgivare och en arbetstagare som den som betalar ut ersättning för ett arbete respektive den som tar emot ersättning för ett arbete, oberoende av om något anställningsförhållande före- ligger. I förhållande till arbetsrätten är detta ett utvidgat arbets- givarbegrepp.TPF27FPT trädde i kraft. Lagen innehåller bestämmelserna om socialavgifter, som tas ut antingen som arbets- givaravgifter eller som egenavgifter. Socialavgifter betalas i princip på alla inkomster som ligger till grund för rätt till ersättning ur socialförsäkringarna. Arbetsgivaravgift betalas av den som utger avgiftspliktig ersättning, 2 kap. 1 § . Med avgiftspliktig ersätt- ning menas i första hand lön, arvode och annan ersättning för arbete. Detta innebär i praktiken att det ofta är arbetsgivaren till en anställd som betalar in arbetsgivaravgiften. Bestämmelsen inne- håller dock inte begreppet arbetsgivare utan det centrala för avgiftsskyldigheten är vem som betalt ut den avgiftspliktiga ersätt- ningen, vilket innebär att även om det inte föreligger ett anställ- ningsavtal mellan parterna kan den som utger ersättning för arbete bli ansvarig för arbetsgivaravgiften. Om den som utgett ersätt- ningen inte ska betala arbetsgivaravgift ska avgiften i stället betalas som egenavgift. Egenföretagare betalar i de flesta fall egenavgifter på sin inkomst av näringsverksamhet. Från dessa bestämmelser i och finns flera undantag. Ett är att en utbetalare inte är skyldig att göra skatteavdrag eller betala in arbetsgivaravgifter om den som tar emot ersättning har en F-skattsedel antingen när ersättningen för arbetet bestäms eller när den betalas ut. En uppgift om innehav av en F-skattsedel får godtas om den lämnas i en anbudshandling, en faktura eller någon jämför- lig handling som även innehåller utbetalarens och betalnings- mottagarens namn och adress samt betalningsmottagarens person- nummer, samordningsnummer eller organisationsnummer. Om den som betalar ut ersättningen känner till att uppgiften om inne- hav av F-skattsedel är oriktig så får den inte godtas. För den som har F-skattsedel med villkor får skatteavdrag endast underlåtas om F-skattsedeln åberopas skriftligen. Det är alltså F-skattsedel och inte inkomstslaget som är den avgörande faktorn för om ersättningar för ett arbete kommer att betalas ut netto eller brutto av uppdragsgivaren och om arbets- 27TP PT Ds 2002:56 s. 78. givaravgifter ska betalas. Detta innebär att den som betalar ut ersättning för ett arbete till en enskild näringsidkare som inte har eller som fått sin F-skattsedel återkallad är skyldig att verkställa skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter. Sak samma om betal- ningsmottagaren är ett aktiebolag med den skillnaden att social- avgifter över huvud taget inte ska betalas för juridiska personer. När det gäller handelsbolag med F-skattsedel ska inte någon skatt debiteras bolaget eller avdrag göras för delägarens preliminärskatt eller någon inbetalning avseende arbetsgivaravgifter göras för den- samme. Det är i stället delägaren som betalar skatt och egenavgift enligt en F-skattsedel eller en särskilt debiterad A-skatt. 3.3.1Sambanden mellan inkomstbeskattningen, socialavgiftssystemet och socialförsäkringen I princip ska alla förvärvsinkomster som berättigar till förmåner i socialförsäkringarna vara föremål för socialavgifter, arbetsgivar- avgift eller egenavgift. För inkomster som inte är förmåns- grundande utgår särskild löneskatt. Det viktigaste tillämpnings- området för den särskilda löneskatten är inkomster som hänför sig till passiv näringsverksamhet. Underlaget för socialavgifterna är i princip detsamma som underlaget för inkomstbeskattningen av förvärvsinkomster. Arbetsgivaravgifter beräknas på vad arbetsgivaren betalar i löner och förmåner till sina anställda, vilket ligger nära vad en anställd ska ta upp som inkomst av tjänst vid inkomstbeskattningen. Egen- avgiften tas i princip ut på den inkomst som en enskild närings- idkare redovisar som inkomst av aktiv näringsverksamhet vid inkomstbeskattningen. I detta fall behövs ingen F-skattsedel, utan här följer direkt av 3 kap. 3 § att det är egenavgift som betalas. För egenavgifterna är kopplingen till IL tydlig. Det stadgas direkt i 3 kap. 12 § att det är den skattskyldiges taxering till inkomst- skatt som utgör avgiftsunderlaget. Ett arbete kan utföras under skilda former, förhållanden och vill- kor. utgör en samlad beteckning för en rad olika avtal som reglerar utbyte av arbete mot ersättning. brukar delas in i två huvudgrupper av avtalstyper; anställningsavtal och uppdragsavtal. är den dominerande formen och gäller avtal om arbete som sluts mellan en arbetsgivare och en arbetstagare. å andra sidan gäller för avtal om arbete som sluts mellan uppdragsgivare och uppdragstagare och upprättas när arbetet utförs av en självständig företagare, ensam eller med dennes anställda. För uppdragsavtal gäller inte arbetsrätten utan den övriga civilrätten. Arbetstagarbegreppet spelar en viktig roll inom arbetsrätten, eftersom det anger de arbetsrättsliga lagarnas tillämpningsområde. Det finns i den arbetsrättsliga lagstiftningen inte någon definition av arbetstagarbegreppet utan begreppet får sitt innehåll i rätts- praxis. Gränsdragningen avgörs efter rent objektiva grunder och i princip oberoende av vad parterna själva har avtalat. Arbetstagar- begreppet är tvingande i den meningen att parterna i princip inte förfogar över huruvida den arbetspresterande parten är att anse som arbetstagare eller inte. Det innebär att arbetsgivaransvaret aldrig kan avtalas bort. Skälet härför är att det annars vore möjligt att undgå tillämpning av tvingande bestämmelser. Ett anställningsavtal innebär i princip att arbetsgivare genom avtal får rätten till arbetstagarens arbetskraft . Detta innebär i sin tur att arbetsgivaren i normalfallet har rätt till resultatet av arbetet liksom rätten att bestämma hur, när, var och med vilka hjälpmedel arbetet ska utföras. Dessa rättigheter är inte uttryckta i lag utan det betraktas som en allmän rättsgrundsats att arbetsgivaren har vad som brukar kallas företagslednings- och arbetsledningsrätten. För att en person i civilrättslig mening ska betraktas som arbetstagare hos annan måste vissa grundläggande förutsättningar vara uppfyllda. Dessa förutsättningar är följande: 1.Förhållandet måste vara grundat på avtal, dvs. det måste vara ett frivilligt åtagande. Det behöver dock inte vara ett skriftligt avtal. 2.Avtalet innebär att arbete utförs för annans räkning. Den arbetspresterande parten utför arbetet personligen. Ett arbetsavtal som uppfyller dessa krav kan dock även komma att bedömas som ett uppdragsavtal.