sou · GWB378 · 2008-09-02 00:00:00 — Eftersök av trafikskadat vilt En kostnad för trafikförsäkringen? SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Textbearbetning och layout har utförts av , FA/kommittéservice Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utre- dare med uppdrag att lämna förslag till utformningen av regler som möjliggör en överföring av vissa socialförsäkringsutgifter till tra- fikförsäkringen. Enligt uppdraget ska utredaren därutöver bl.a. överväga möjligheten att trafikförsäkringen även ska omfatta kost- nader för eftersök av trafikskadat vilt. Till särskild utredare förordnades justitierådet . förordnades som sakkunniga i utredningen departementssekreteraren , numera ämnesrådet Marie- , numera kanslirådet , departe- mentssekreteraren , ämnesrådet Per och departementsrådet . Som experter förordnades senior advisor , aktuarien , kammarrättslag- mannen , advokaten , chefsjuris- ten , försäkringsjuristen , områdes- experten , numera verksamhetsområdeschefen och avdelningschefen . förordnades verksamhetsområdeschefen och utredaren . Som sekreterare i utredningen förordnades utredaren , kammarrättsrådet och föredragande nämndsekreteraren . entledigades från och med den förordnades kansli- rådet Tom Nilstierna. Utredningen har antagit namnet (S2007:05). beslutade regeringen bl.a. att utredningen ska lämna ett delbetänkande i fråga om den del som avser möjligheten att trafikförsäkringen även ska omfatta kostnaden för eftersök av trafikskadat vilt. Härmed överlämnas delbetänkandet Eftersök av trafikskadat vilt En kostnad för trafikförsäkringen? (SOU 2008:78). Utredningens uppdrag m.m........................................... Allmänt om uppdraget............................................................... Eftersök av trafikskadat vilt ......................................... Allmänt om jaktlagstiftningen ................................................ Viltolyckor i trafiken ............................................................... 2.2.1 Vissa viltstammars inblandning i trafikolyckor .......... Utmärkning och underrättelse .................................... Beskrivning av eftersökssituationen............................ Ersättning för kostnader för eftersök av trafikskadat vilt..... Skadestånd i stället för trafikskadeersättning......................... Svenska jägareförbundets förslag till nytt Departementspromemorian Eftersök av trafikskadat vilt (Ds2008:35) ........................................................ 6.1Bör ersättning för eftersök betalas ur 6.2Överväganden beträffande en reglering av rätt till ersättning för eftersök av trafikskadat vilt.............................. Vilken författningsnivå krävs? En ordning för ersättning vid eftersök av Lagförslag och författningskommentar....................... Utredningens huvudsakliga uppdrag är att lämna förslag till utformningen av regler som möjliggör en överföring av vissa soci- alförsäkringsutgifter till trafikförsäkringen. Utredningen ska också överväga möjligheten att trafikförsäk- ringen även ska omfatta kostnaden för eftersök av trafikskadat vilt. I detta delbetänkande behandlas den frågan. Med eftersök avses de åtgärder som vidtas för att spåra upp och vid behov avliva skadat vilt. Någon skyldighet att i likhet med vad som gäller för skadskjutning vid jakt spåra upp och avliva djur finns inte när det gäller trafikskadat vilt. Eftersök av trafikskadat vilt utförs dock på frivillig basis genom organisationen . Organisationen har sitt ursprung i ett samarbete mellan polisen och jägarorganisationerna som har lett fram till en rikstäckande frivillig verksamhet för omhändertagande av trafik- skadat vilt. En fordonsförare som kolliderar med ett djur av viss viltart är skyldig att anmäla händelsen till polismyndigheten och utmärka platsen där djuret påkördes. När polisen får in en sådan anmälan kontaktas en särskild kontaktperson för eftersöket. Denne tar där- efter vederbörliga kontakter med jakträttshavare och eftersöksper- sonal. Kontaktpersonen upprättar också en särskild viltolycksrap- port. Ersättning för vissa kostnader kan utges till eftersöksjägare. Det gäller när eftersöket föranleds av en trafikolycka med djur av vissa djurarter som utgör statens vilt. Ersättningen beviljas av polismyn- digheten och kostnaderna härför tas ur Viltvårdsfonden. har i en skrivelse till Jordbruksdepar- tementet begärt att ersättning ska lämnas även vid eftersök av tra- fikskadade djur av vissa andra djurarter än statens vilt. De arter som avses är främst rådjur, vildsvin och mufflonfår. även att ersättningen bör lämnas av allmänna medel och inte belasta Viltvårdsfonden. har i en departementspromemoria föreslagit nya regler för eftersök av trafikskadat vilt. I promemo- rian föreslås bl.a. att rätten till ersättning vid eftersök av trafikska- dat vilt ska utvidgas till att omfatta även eftersök av andra djurarter än statens vilt. Det föreslås att ersättning tills vidare ska utges av Viltvårdsfondens medel. Trafikförsäkringen är obligatorisk för flertalet motordrivna for- don. Från försäkringen lämnas trafikskadeersättning för person- skada och sakskada som uppkommit i följd av trafik. Personskador ersätts oberoende av om någon har varit vållande och beräknas enligt skadeståndsrättsliga principer. Utredningen gör den bedömningen att ersättning för eftersök inte bör betalas ur trafikförsäkringen. Skälen härför är främst av systematisk natur. Skada på vilt är inte skadeståndsgrundande då någon skadelidande inte finns. Ersättning för eftersök har en helt annan karaktär än sådan individuell ersättning för personskada och sakskada som kan utges från trafikförsäkringen. Utredningen lämnar emellertid synpunkter på hur en lagreglering innebärande att trafikförsäkringen skulle omfatta kostnader för eftersök skulle kunna se ut. 1 Utredningens uppdrag m.m. En av uppgifter är enligt utredning- ens direktiv (dir. 2007:53) att överväga möjligheten att trafikför- säkringen ska omfatta kostnaden för eftersök av trafikskadat vilt. I direktiven sägs följande om denna del av utredningens uppdrag. inträffar i 35 000–40 000 trafikolyckor med vilt inblan- dade. Av dessa leder omkring 20 000 till eftersök av skadat vilt. finns en rikstäckande verksamhet för omhändertagande av eftersök av trafikskadat vilt. Grunden är en samverkan mellan polis- myndigheten och jägarorganisationerna. Enligt lag föreligger skyldig- het att anmäla kollision med vilt till polisen. Polisen kontaktar i sin tur en lokal kontaktman som ser till att eftersöket genomförs. Den 1 janu- ari 2007 blev huvudman för Nationella viltolycks- rådet, som utgör en sammanslutning av en rad myndigheter och orga- nisationer, med en verksamhetsansvarig anställd av . Syftet är att åstadkomma en effektiv eftersöksorganisation som dels i händelse av viltolycka snabbt och skonsamt förkortar lidandet för dju- ret, dels arbetar olycksförebyggande. (A. dir. s. 8 f.) Vad gäller trafikolyckor med vilt kan konstateras att dessa ofta leder till stort lidande för djuren. Av djurskyddsskäl, liksom för att för- hindra att skadade djur förorsakar ytterligare olyckor, ligger det i sam- hällets intresse att eftersök av skadade djur genomförs. finns ett väl fungerande system för sådana eftersök. Systemet har emellertid i hög grad byggt på ideella insatser av landets jägare. (A. dir. s. Utredningens direktiv bifogas i sin helhet som bilaga 1. I detta delbetänkande behandlar utredningen den del av utred- ningsuppdraget som gäller kostnader för eftersök av trafikskadat vilt. Som framgår av direktiven är uppdraget begränsat till att avse huruvida det är möjligt att låta dessa kostnader omfattas av trafik- försäkringen. Enligt gällande rätt ersätter trafikförsäkringen inte kostnader av det aktuella slaget. Direktiven måste uppfattas så att utredningen inte bara ska undersöka om det är tekniskt möjligt att ändra lagen så att kostnaderna kommer att omfattas av trafik- försäkringen utan även ska överväga om en sådan ändring bör genomföras. Utredningen har sammanträtt vid sju tillfällen varav den i delbetänkandet aktuella frågan har behandlats vid två av dessa sammanträden. Härutöver har utredningen under arbetet med delbetänkandet haft kontakter med och . 2 Eftersök av trafikskadat vilt Jaktlagen (1987:259) gäller enligt 1 § i lagen bl.a. viltvården inom svenskt territorium. Närmare bestämmelser finns i jaktförord- ningen (1987:905). Härtill kommer föreskrifter i andra författ- ningar i fråga om skyddet och vården av viltet, se t.ex. 7 kap. 12 § och 8 kap. . Med vilt avses enligt 2 § jaktlagen vilda däggdjur och fåglar. Med jakt avses att fånga eller döda vilt och att i sådant syfte söka efter, spåra eller förfölja vilt. Viltet är generellt fredat och får jagas endast om detta följer av jaktlagen eller av föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av jaktlagen, se 3 § jaktlagen. Syftet med viltvården anges i 4 § jaktlagen. Viltet skall vårdas i syfte att bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd och de fågel- arter som tillfälligt förekommer naturligt i landet samt att främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utveck- ling av viltstammen. I viltvården ingår att genom särskilda åtgärder sörja för att viltet får skydd och stöd och att anpassa jakten efter tillgången på vilt. För att åtgärderna utförs och anpassningen sker svarar markägaren och jakträttshavaren. Den särskilda hänsyn som ska visas viltet kommer till uttryck i 5 § jaktlagen. Sådan hänsyn ska visas bl.a. genom att friluftsverk- samhet i marker där det finns vilt ska genomföras så att viltet störs i så liten utsträckning som möjligt. Viltet får inte ofredas och inte heller förföljas annat än vid jakt. Visst utrymme finns dock för Eftersök av trafikskadat vilt markinnehavare att vidta åtgärder i syfte att motverka skador av vilt. Om det på grund av ett viltbestånds storlek finns påtagliga ris- ker för trafikolyckor eller för allvarliga skador av vilt, får enligt 7 § jaktlagen den myndighet som regeringen bestämmer besluta om jakt för att förebygga eller minska dessa risker. Om förekomsten av en viss viltart innebär betydande skaderisker, får regeringen enligt 8 § jaktlagen i fråga om denna art föreskriva att den myndighet som regeringen bestämmer får besluta om sådan jakt som avses i 7 §. Närmare bestämmelser om s.k. skyddsjakt finns i 23 a–29 §§ jakt- förordningen. Enligt 9 § första stycket jaktlagen får polismyndigheten låta avliva ett vilt djur, om djuret orsakar avsevärd skada eller om det kan antas vara farligt för människors säkerhet och det inte finns någon annan tillfredsställande lösning. Regeringen får enligt para- grafens andra stycke meddela föreskrifter om att polismyndigheten får låta avliva eller fånga vilt, när detta är befogat från djurskydds- synpunkt. I 30 § jaktförordningen har föreskrivits att polismyndig- heten får låta avliva eller fånga moderlös årsunge av älg, hjort, rådjur, mufflonfår eller vildsvin. I motiven till jaktlagen1 anförde föredragande statsrådet bl.a. följande. Målen för viltvården bör vara att bevara de arter som tillhör landets viltbestånd och främja en lämplig utveckling av viltstammarna med hänsyn tagen till allmänna och enskilda intressen. För att nå dessa mål krävs insatser av skilda slag. Bevarandet av de inhemska arterna kräver i vissa fall särskilda hänsynstaganden vid utnyttjande av mark och vat- ten. Vissa arter har drabbats så hårt av miljöstörningar att särskilda räddningsåtgärder är nödvändiga. Vidare måste den illegala verksamhet som riktar sig mot hotade eller sårbara arter bekämpas på ett effektivt sätt. Åtgärder krävs också för att förhindra att främmande viltarter etablerar sig i landet till men för de inhemska arterna. Vad beträffar utvecklingen av viltstammarna måste en balans eftersträvas i fråga om stammarnas storlek. - - - När arterna förekommer i tillräckligt starka stammar måste det bli fråga om en intresseavvägning. Jägare och en naturintresserad allmänhet kan å ena sidan förutsättas vilja ha talrika bestånd av åtminstone vissa arter. Hänsyn måste emellertid å andra sidan tas till riskerna för skador i jordbruket och skogsbruket samt i trafiken.2 1986/87:58. Eftersök av trafikskadat vilt Flera olika åtgärder har vidtagits för att minska antalet olyckor. Bl.a. har det genomförts en kraftig ökad avskjutning av älg. Särskilt när det gäller norrlandslänen kan det konstateras en viss minskning av antalet älgolyckor. har antalet trafikolyckor med rådjur och hjort inblandade ökat. Enligt min mening krävs fort- satta ansträngningar för att nedbringa antalet olyckor med älg och rådjur inblandade. De åtgärder som står till bjuds förutom en hög avskjutning är bl.a. uppsättande av viltstängsel, varningsskyltning och inte minst rådgivning och information till både bilförare och allmän- heten i övrigt.3 Fastighetsägaren har enligt 10 § jaktlagen jakträtten på den mark som hör till fastigheten. Vid jordbruksarrende har arrendatorn jakt- rätten på den arrenderade marken, om inte annat har avtalats. Enligt 10 a § har staten jakträtten på den mark som vid utgången av ingick i vissa uppräknade kronoparker och kronoegen- domar. Jakträtten på en väg tillkommer enligt 11 § den som har jakträtten på den angränsande marken. I jakträtten ingår rätt att tillgodogöra sig vilt som omhändertas, påträffas dött eller dödas i något annat sammanhang än vid jakt, 10 § första stycket andra meningen jaktlagen. Bestämmelsen är tillämplig när vilt skadas eller dödas vid sammanstötning med motordrivet fordon. För att skydda utrotningshotade, sällsynta eller särskilt värdefulla djurarter och tillförsäkra vetenskapen och undervisningen djur av sådana arter får regeringen enligt 25 § jaktlagen föreskriva att vilt som omhändertas, påträffas dött eller dödas skall tillfalla staten. I 33 § jaktförordningen föreskrivs i enlighet härmed att vilt av ett antal arter som omhändertas, påträffas dött eller dödas när sådant djur är fredat tillfaller staten, nämligen björn, varg, järv, lo, mysk- oxe, fjällräv, utter, valar och ett antal angivna fågelarter. Även älg eller hjort som påträffas död eller dödas när sådant djur är fredat tillfaller staten. I de sist nämnda fallen gäller dock vissa undantag. Sålunda föreskrivs i 34 § andra stycket jaktförordningen att, om en älg eller hjort har skadats av någon annan orsak än påskjutning och 3 A. prop. Eftersök av trafikskadat vilt till följd av detta dött eller avlivats under fredningstid, djuret får behållas av jakträttsinnehavaren, om denne på sådant sätt som anges i föreskrifter har hjälpt till med att vid behov spåra och avliva djuret eller ta hand om det. Inom ett vilt- vårdsområde där jakt efter älg eller hjort sker gemensamt får dock enligt paragrafens tredje stycke viltområdesföreningen behålla sådant vilt på nu angivna villkor Med stöd av 26 § 2 jaktlagen föreskrivs i 36 § jaktförordningen att den som har påträffat ett dött djur av sådan art som avses i 33 § första stycket jaktförordningen (statens vilt) eller har omhänderta- git eller dödat ett sådant djur möjligt skall anmäla händelsen till närmaste polismyndighet, oberoende av vem djuret tillfaller. Detsamma gäller i fråga om älg eller hjort när djuret är fredat. Får en markägare veta att ett djur som avses i 33 § har omhändertagits eller påträffats på hans marker, är han skyldig att förvissa sig om att anmälan skett eller själv göra anmälan. Samma skyldighet åligger arrendator och jakträttshavare. När polismyndigheten har mottagit en anmälan enligt 36 § jaktförordningen, skall den se till att djuret tas om hand, 38 § jaktförordningen. Om vilt har skadats vid jakt ska jägaren enligt 28 § första stycket jaktlagen vidta de åtgärder som behövs för att djuret ska kunna uppspåras och avlivas, dvs. Jägaren kan fullgöra sin eftersöksskyldighet antingen genom att själv genom- föra eftersöket eller genom att vidtala någon annan att göra det. Trots bestämmelsen i 10 § jaktlagen har den som söker efter djuret både rätt och skyldighet att följa djuret även in på annans jaktom- råde. Vidare får hjälpmedel som annars inte är tillåtna, exempelvis motorfordon och lampor, användas för att få tag i det skadskjutna djuret. När djuret väl är avlivat tillfaller dock djuret i allmänhet jakträttshavaren på den mark där det fällts. Den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet underlåter att fullgöra sin eftersöksskyldighet enligt 28 § jaktlagen kan enligt 45 § Eftersök av trafikskadat vilt första stycket 4 lagen dömas till böter. I ringa fall ska dock inte dömas till ansvar. 2.2.1Vissa viltstammars inblandning i trafikolyckor sköts cirka 20 000 älgar. var det en topp på 174 000 djur och /2005 sköts 98 000 djur.4 Det statistiska underlaget vad avser rådjur är mycket osäkert. Det hänger samman med att det inte finns någon rapporteringsskyldig- het vad avser jakt på rådjur. –1995 fanns det cirka 1 miljon rådjur. Av dessa sköts cirka 200 000–400 000 djur . Under jaktåret –/07 hade stammen minskat till cirka 500 000 varav 140 000–180 000 sköts under året.5 Det finns cirka 60 000 vildsvin i från och söderut. fälls cirka 25 000 djur. Det inträffade cirka 1 000 olyckor med vildsvin jämfört med hundratalet i början av 2000-talet.6 Antal anmälda viltolyckor på väg åren 200320077 4Svenska viltövervakning; antal fällda älgar . 5Uppgifterna är inhämtade från och bygger på uppskattningar. 6Naturvårdsverket: Redovisning av regeringens uppdrag i fråga om förvaltning av vildsvin m.m. 7Nationella , Viltolycksstatistik . Eftersök av trafikskadat vilt SOU 2008:78 Antalet viltolyckor med vildsvin har ökat med från 755 till över 1 2007. De län som har mer än 100 olyckor är 433, 240, 212, 159, och 130. Älgolyckorna har däremot minskat med 300 från 4 2006 till 4 635 . I ett stort antal fall då ett fordon kolliderar med vilt avlider inte djuret och kan inte heller avlivas invid olycksplatsen. Vid de omkring 35 000 viltolyckor som inträffar i landet, företas enligt eftersök i högst en tredjedel av fallen. Regeringen får enligt 26 § 3 jaktlagen meddela föreskrifter om anmälningsskyldighet i fråga om vilt som skadats eller dödats vid sammanstötning med motorfordon. Har björn, varg, järv, lo, älg, hjort, rådjur, utter, vildsvin, muff- lonfår eller örn skadats eller dödats vid sammanstötning med ett motordrivet fordon, är fordonets förare enligt 40 § jaktförord- ningen skyldig att möjligt märka ut olycksplatsen och underrätta närmaste polismyndighet. Den som har haft kostnader med anledning av en anmälan enligt 36 § jaktförordningen kan av polismyndigheten få ersättning ur viltvårdsfonden. Den utmärknings- och underrättelseskyldighet som fordonets förare således har enligt 40 § jaktförordningen syftar till att i största möjliga mån undvika att vilt utsätts för onödigt lidande i samband med viltolyckor. Om viltolycksplatsen tydligt markeras och olyckan anmäls till polisen i direkt anslutning till att den inträffat kan eftersök snabbt komma till stånd med minskat lidande för djuret som följd. Eftersök av trafikskadat vilt Till böter döms enligt 45 § första stycket 2 jaktlagen den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet underlåter att fullgöra anmälnings- skyldighet som har förskrivits med stöd av 26 § 2 och 3 samma lag (såväl vilt som tillfaller staten som vilt som skadats eller dödats vid sammanstötning med motorfordon), om ansvar inte kan ådömas enligt lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Icke anmälda kollisioner utgör en stor andel av det totala antalet olyckor. Mörkertalet beräknas ligga på för dödliga olyckor, för svåra och lätta skador samt för egendomsskador8. Någon skyldighet att i likhet med vad som gäller för skadskjutning vid jakt spåra upp och avliva djur finns inte när det gäller trafikska- dat vilt. Eftersök av trafikskadat vilt utförs dock på frivillig basis genom organisationen . Trafiksäkerhet och eftersök i samverkan (SES) har sitt ursprung i och jaktvårdskrets. omorganisera- des polisen i län och i de vilttäta smålandsskogarna fick denna förändring märkbara effekter på hanteringen av viltolyckor. Polisens lednings- och kommunikationscentral är belägen i från . På det avståndet var det svårt för poli- sen att organisera eftersök. till jakträttsinnehavaren blev för lång för att eftersöket skulle kunna ske snabbt och effek- tivt. Polisen och jaktvårdskretsarna började därför planera och genomföra en ny viltolycksorganisation. kom med och finansierade reflexvästar åt eftersöksjägarna. utvärderades projektet och man fann brister vad gällde utmärkning av olycksplatsen. Då anslöt sig (en ideell förening med syfte att dels sprida kunskap och information om 8 nr 3/2007 Älg- och rådjursstammarnas kostnader och värden, s.21 f. Eftersök av trafikskadat vilt viltolyckor samt medverka till åtgärder för att förhindra sådana, dels ge ekonomisk hjälp till medlem vid kollision med vilt) och konstruerade en plastremsa som skulle placeras där sammanstöt- ningen med motorfordonet hade skett och där eftersöket skulle påbörjas. engagerades och fick till uppgift att dela ut sådana remsor till fordonsägare. Därmed underlättades eftersöksarbetet märkbart. utvidgades projektet till hela län och strax därefter till , och . Anslutna organisationer var nu också och . Intresset för organisationen och Eftersök i Samverkan (SES) ökade i takt med att polismyndigheterna i omorganiserades på liknande sätt som i län. fick i uppdrag att sprida Kalmarmodellen ut i övriga delar av landet. är alla 21 län anslutna till organisationen. har vidareutvecklat markeringsremsan och den delas ut av och placeras av bilförsäljare i nya bilar. Kostnaderna för markeringsremsan delas mellan samarbetsparterna. Information om organisationen och regler för hur man skall agera vid en viltolycka har spridits genom olika kampanjer och sprids av Bilprov- ningen. Organisationen namnändrades till Nationella . På uppdrag av regeringen har ansvaret för att det Nationella organiserar, administrerar och utvecklar en organisation med syfte att eftersök av trafikskadat vilt sker på ett effektivt sätt så att djurens lidande förkortas och de inte orsakar ytterligare trafikolyckor. och svarar tillsammans för att det finns tillräckligt med kompetenta jägare med goda efter- sökshundar samt kontaktmän mellan dessa och polismyndig- heterna. finns omkring 6 000 jägare engagerade i orga- nisationen. svarar för arbetet med att förebygga vilt- olyckor genom exempelvis siktröjning som har till syfte att minska Eftersök av trafikskadat vilt Man försöker också på olika sätt avleda viltet från de saltade vägarna. I rådet ingår , , Svenska Jägareför- bundet, , , , , , , Skogsstyrel- sen, , och som ordförande i . Under rådet är organisationen uppdelad i fyra nivåer. Den översta nivån är länet. I varje län finns en länsorganisation med ansvariga från polis och från och . De har under sig på den andra nivån, kommunnivån, flera lokala organisationer i vilka ingår polis, samordnare och hund- ansvariga jägare. På den tredje nivån, kommundelsnivå, finns flera områden i vilka det finns tre kontaktmän. Dessa skall ha god kän- nedom om vägar och god kontakt med jägare med hund anpassade efter det lokala behovet av eftersök på älg, rådjur, hjort, vildsvin och björn. Jägare med hund kallas för eftersöksekipage och befin- ner sig på den fjärde nivån. Den andra nivån, kommunen, som är indelad i ett antal kon- taktområden med kontaktpersoner, hundförare med eftersökshun- dar, genomför eftersöket om jakträttshavaren behöver hjälp med det. Ett påbörjat eftersök skall fullföljas tills det skadade viltet återfunnits, eller det kan konstateras att det inte är allvarligt skadat. För att ett eftersök skall vara effektivt krävs det bland annat att eftersöket påbörjas så snabbt som möjligt efter en påkörning.