sou · GVB347 · 2008-01-01 00:00:00 — Se Den har och har haft en oerhört stor betydelse för samordning, opinionsbildare och kompetens- utveckling och därmed för svenskt biblioteksväsendes hela utveck- ling och då i hög grad för standardisering av t.ex. klassifikation och katalogisering. Att man från början uppnådde en hög grad av standardisering, styrdes helt av den situationen att det från början bara fanns ett företag, Bibliotekstjänst (BTJ), som då ägdes av biblioteken via allmänna biblioteksförening (nu Svensk Biblioteksföre- ning). BTJ kom till på initiativ från folkbiblioteken och syftet var att rationalisera bibliotekens mediahantering. Det första man gjorde var att producera katalogkort, så att inte varje litet bibliotek skulle behöva sitta och klassificera och katalogisera varje bok, utan det gjordes en gång för alla av BTJ. Sedan kom den s.k. sambind- ningen, centrala bokinköp, med inbindning i de s k biblioteks- banden, istället för att varje bibliotek anlitade en lokal bokhandel och bokbindare. Eftersom syftet var rationalisering var det ju helt konsekvent att sedan datorisera. Genom Bibliotekstjänst fanns en möjlighet från början att få en gemensam IT-standard för folkbiblioteken. Sedan dök en konkur- rent, Axiell, upp och gav BTJ konkurrens. finns det två helt dominerande datasystem på folkbibliotekssidan, book–it samt (Axiells eget system). Universitets- och högskolebiblioteken valde ett annat format, Libris. En samordning av BTJs system och Libris stöttes och blöt- tes länge och resultatet blev den gemensamma katalogsökning som ligger på . Libris har inte utvecklat någon cirkulationsmodul utan är endast ett katalog- system. In- och utlåningstjänsterna är inte interoperabla mellan kommu- nernas olika cirkulationssystemen. Det har inte heller varit huvud- syftet bakom den tidiga standardiseringen av låntagartjänsterna, men denna ledde förmodligen till en stor och snabb spridning till många kommuner. Det normala är fortfarande att varje kommun har sitt lånekort och sina lånebestämmelser. Den kommunala ansvaret för folkbiblioteken kan vara en orsak bakom bristen på central nationell samordning. Situationen i våra grannländer är annorlunda. Jämför t.ex. utvecklingen i , där man har en stark statlig bibliotekspolitik och där alla folk- och forskningsbibliotek finns i samma katalog och man direkt på nätet kan beställa vilken bok som helst till vilket bibliotek som helst (det kan finnas restriktioner). Var kan man lägga ett centralt standardiseringsansvar? Folkbibliotekssektorn är exempel på en sektor utan tydligt utpe- kande av en central myndighet med sektoransvar, t.ex. på standar- diseringsområdet. När man diskuterar dessa frågor med biblio- teksfolk nämns tre olika organ som kandidater för mer central samordning på standardiseringssidan: , och länsbiblioteken. har genomfört årliga utvärde- ringar av hur långt medlemsländerna kommit i införandet av e- tjänster. Totalt är det 20 tjänster, riktade till medborgare respektive företag, som utvärderas: Bilaga 4 SOU 2007:47 Registrering av nya företag För det första utvärderar man utvecklingsgraden i e-tjänsterna. Lägsta nivån i denna variabel är basinformation, därefter följer envägskommunikation, tvåvägskommunikation samt slutligen full elektronisk ärendehandläggning. För det andra utvärderas tillgängligheten on line. Om alla 20 tjänster har full tillgänglighet ger detta mått . studieTPF21FPT rankades som fjärde nation efter , och . e-service bedöms i rapporten som innovativ, bl.a. beroende på att myndigheten använ- der ett flertal elektroniska servicekanaler – dator, telefon och SMS. En ytterligare svensk e-tjänst omnämns, och det är att via dator kunna boka tid hos allmänläkare. Det bör poängteras att det är utbudet av e-tjänster som utvärde- ras, inte användandet. Trots att anses ha det bästa utbu- det är det ett avsevärt lägre antal medborgare och företag som där använder e-tjänster, än i de skandinaviska länderna. 21TP PT EU i2010 samt . Online Availability of : How is Europe progressing ? Kommunikation med stora statliga register. I en rapport har Statskontoret inventerat vilka myn- digheter som handlägger ärenden med behov av uppgifter från de stora statliga registren /Navet (Skatte- verket), (Patent- och registrerings- verket), Beskattningsdatabasen (), Utsöknings- och indrivningsdatabasen (), (Väg- verket), Socialförsäkringsdatabasen (), Studie- medelsregistret (CSN), (), Den arbetsmarknadspolitiska databasen () samt Misstanke- och belastningsregistren (). Stats- kontoret redovisar också sådant utvecklingsarbete som ställer förändrade krav på informationsutbyte med dessa register. Man menar att det utifrån detta finns anledning att närmare undersöka behovet av att utveckla elektroniska standarddokument i följande fall: /Navet: ett eller par elektroniska standarddokument : något eller några elektroniska standard dokument, bl.a. motsvarande registreringsbevis för företag den taxeringsinformation som redan levereras till Läns- styrelsen i Stockolms län, ev. uppdelad på flera elektroniska standarddokument uppgift om innehav av F-skattsedel Utsöknings- och indrivningsdatabasen: den information som redan levereras till i Stockolms län. den information som redan levereras till i Stockolms län avseende fordonsinnehav den körkortsinformation som kommer att efterfrågas av länsstyrelserna Socialförsäkringsdatabasen: den information som efterfrågas av piloten om upprepad ansökan om ekonomiskt stöd enligt socialtjänstlagen : den information som efterfrågas av piloten om upprepad ansökan om ekonomiskt stöd enligt socialtjänstlagen. : den information som kommer att efterfrågas av länsstyrelserna i ett antal ärenden. Dödsbevis från sjukvården till folkbokföringen/ Dödsorsaksintyg från sjukvården till Läkarintyg från sjukvården till RFV (m.fl. myndigheter). Standarder inom Spridnings- och Hämtningssystemet (SHS) En viktig del i den fortsatta utvecklingen av e-förvaltningen är det stora behovet av att kunna utbyta information mellan olika offent- liga aktörer. Medborgare och företag skall enbart behöva ha en kontakt för att framföra ett ärende – han/hon skall inte behöva bekymra sig över hur ansvaret för olika samhällsuppgifter är orga- niserat. Medborgarna måste då kunna lita på att deras information hanteras på ett säkert och korrekt sätt. För att svara upp mot detta tog dåvarande Statskontoret fram SHS-systemet som ingår som del i Vervas ramavtal. SHS används av 23 statliga myndigheter, 83 kommunala organisationer via ramavtalet för Infratjänst samt i ett 10-tal pilot- projekt i kommuner och landsting. Några exempel på områden där SHS används ges i det följande: får information genom SHS från flera håll: 80 kommuner gör sjukanmälan 31 kommuner gör anmälan av vård av barn. , i , Väs- terbottens Läns Landsting, Folktandvården i skickar alla sina tandvårdsräkningar till . skickar information om intagning och avgång från kriminalvårdsanstalter till . Plikt- verket skickar underlag för utbetalning av dagpenning till civil per- sonal och värnpliktiga i receptionstjänst till . vidarebefordrar exportbidragsansökan från exportör till , efter att tulltjänsteman kompletterat ansökan med tjänsteanteckningar. 22 olika informationstyper till 3 olika informationstyper till 8 informationstyper till SCB 2 informationstyper till i Arbetet med SHS består av tre delar: Styrning där Utvecklingsgrupp SHS med representanter för stat, kommun och landsting säkerställer att utvecklingen utgår från och tillgodoser offentlig sektors behov av säker överföring med vilket avses insynsskydd, integritet och tillförlitlig överföring. Utformning av specifikationen. Aktuell version är 1.2 och arbete med version 2 är påbörjat. Försörjning via ramavtal med varor och tjänster som uppfyller aktuell specifikation (Ramavtal för SHS och Ramavtal Infra- tjänst/säker överföring SHS) SHS utvecklas utifrån några vägledande principer: SHS bygger på befintliga Internetstandarder där sådana finns. SHS bör vara starkt modulariserat (uppdelat i komponenter). Verksamhetssystem som samverkar med hjälp av SHS bör karakteriseras som autonoma system. SHS bör hantera både synkron (direktuppkoppling medan initierande system väntar) och asynkron (oberoende mellan sändande och mottagande system) överföring. SHS bör vara distribuerat och kunna köras på en eller flera datornoder i ett nätverk. För att få till stånd en fungerande säker kommunikation behövs överenskommelser inom ett antal områden om hur kommunika- tionen skall gå till. Dessa görs genom användning av standarder i första hand från Internetvärlden dvs, IETF, W3C och OASIS. Inom ramen för en standard måste i de flesta fall vissa val faststäl- las. finns inget standardiserat stöd för en funktion och då tvingas man att tillfälligt specificera den i väntan på en lämplig standard. SHS använder (version 1.2) följande standarder: Bilaga 4 SOU 2007:47 Använda standarder i SHS Specifikation på användningen av transport- http/http (SSL) Specifikation av meddelandeformat och metoder Säker överföring (insyn och integritet) S/MIME och X.509 Tekniskt register över anslutningsadresser Java API, SOAP 1.1, WSDL 1.1 En viktig egenskap hos SHS är att standardprotokoll och stan- dardfunktioner ska användas när det är möjligt och det finns en utbredd acceptans för standarden i fråga. Några krav på en standard för att den ska betraktas som allmänt accepterad och tillämplig för SHS: En allmänt erkänd organisation står bakom publicering av standarden, standarden stöds av ett flertal leverantörer och organi- sationer, det finns ett flertal implementationer av standarden – helst både som kommersiella produkter och i form av öppen käll- kod, dessutom är det väsentligt att de verktyg som stöder en viss standard är tillräckligt stabila och på rätt nivå för att begränsa utvecklingsinsatsen. Den fortsatta utvecklingen av SHS som kommer att resultera i version 2.0, baseras på standarder från Web Services-familjen. har den tidigare omogna situationen övergått till rela- tiv stabilitet och det är nu möjligt att referera till ett antal lämpliga standarder. Utvecklingen av SHS 2.0 sker som förut i samarbete med svenska offentliga organisationer men också i samarbete med , och inom ramen för Euro- peiska Kommissionens program IDABC. Standarder som bedöms som relevanta är bl.a. profilerna WS-I Basic Profile 1.2 och Profile 1.1. Standarder som är under diskussion är bl.a. följande: SOU 2007:47 Bilaga 4 Standarder som diskuteras för användning i SHS SOAP 1.2 och MTOM/XOP och eventuellt RRSHB (Resource Representation SOAP Header Block). Ldap och/eller UDDI samt WSDL Ldap och/eller UDDI samt WSDL Ldap och/eller UDDI XML Encryption, XML Signature och XML Secu- I arbetet med SHS-specifikationen i egenskap av Förvaltnings- gemensam specifikation och med försörjningen av varor och tjäns- ter som ansluter till specifikationen ingår att utifrån det konsta- terade behovet av säkert och pålitligt informationsutbyte välja lämpliga standarder och säkerställa att dessa kan bytas mot andra när detta är lämpligt. Detta kräver närhet mellan bevakning av internationell utveckling på området, utformning av specifika- tioner, genomförande av upphandlingar och migrering över tiden till lämplig teknisk miljö. 1998/99 beslöt regeringen (skrivelse 1998/99:17, förordning 1999:175) att inrätta ett nytt offentligt rättsinformationsystem. Servicen skulle rikta sig till såväl allmänheten som den offentliga sektorn och omfatta de offentliga rättskällorna, från författningar och deras förarbeten till domstolarnas och myndigheternas praxis. Informationen skulle hållas elektroniskt tillgänglig på ett enhetligt sätt, vara gratis och sökbar genom en gemensam ingångssida på Internet, som har adressen Rättsinformationssystemet gavs en decentraliserad struktur. De myndigheter som deltar ansvarar för sin information och för att den görs tillgänglig elektroniskt. Ursprungligen var samordningsmyndighet för systemet och ansvarade bl.a. för frågor om samordning, standarder, sammanlänkning och gemensamma säkerhetsfrågor. I betänkandet Guide på Internet (SOU 2002:20) föreslogs att rättsinformations- systemet skulle samordnas organisatoriskt med verksamheten inom SverigeDirekt (en gemensam portal på Internet för den offentliga sektorn, nu med adressen ) och att samordnings- ansvaret därmed skulle flyttas över till Statskontoret. Skälen för denna överflyttning var att de båda systemen kunde använda gemensamma tekniska resurser, ha ett gemensamt säkerhetssystem, m.m., dvs. Utredaren menade att en omständighet som låg till grund för regeringens ursprungliga beslut om som samordningsmyndighet var att det då inte fanns någon central i . Regeringen följde utredarens förslag och driver Statskontoret, numera Verva, båda systemen. Inom samordningsmyndigheten skall det också finnas ett råd med högst 14 ledamöter. , och Verva skall vara representerade i rådet. Regeringen skall bestämma att ytterligare fem myndigheter skall vara representerade . Chefen för samordningsmyndigheten är ordförande i rådet. Rådet domineras av jurister. och Lag- berör flera yrkeskategorier inom de rättsproducerande myndigheterna och man använder därför flera olika sätt för att nå dialog med avdelningschefer, tekniker, handläggare, språkvårdare med flera. Vad gäller standarder är syftet att säkerställa att informationen enkelt kan maskintolkas och att producenter brukar en gemensam nomenklatur. För detta krävs en gemensam standard för informa- tionens struktur, gemensamma begreppsmodeller och en gemen- sam standard för användningen av begreppsmodeller. Olika myn- digheters föreskrifter och svensk Författningssamling skulle ha en så likartad struktur som möjligt. Detsamma gällde domstolars och myndigheters uppgifter om vägledande avgöranden. Förarbetena, såsom SOU och Ds, skulle struktureras så att de var enhetliga inom respektive grupp. Myndigheternas information presenteras utifrån de upplägg som respektive myndighet har valt. Gränssnitten, dvs. vad användaren ser på sin skärm, varierar således från myndighet till myndighet. Totalt hämtas källor från ett 100-tal olika källor: , , ett 60-tal myndigheters föreskrifter, ett 20-tal författningssamlingar från länsstyrelserna, rättspraxis från ett 20-tal överdomstolar och myndigheter. saknas märkning nästan helt men Rättsinformations- projektet har det som arbetsmodell. används nästan ute- slutande PDF:er med viss minimal metadata dock utan samordnad struktur. Man avser att så långt möjligt använda internationella, öppna standarder, framförallt XHTML.2 (utvecklat av konsortiet W3C), ett generellt dokumentuppmärkningsformat baserat på XML. För information om dokument används RDF (Resource Description Framework), även detta utvecklat av W3C. Rättsin- formationsprojektet har en begreppsmodell som utvecklats för svensk rättsinformation. Även begrepp från bl.a. , en internationell begreppsmodell, används. PDF-format, som är på väg att bli en öppen standard, används för presentationen av (eftersom det är viktigt att den ser så lik ut det tryckta originalet som möjligt) samt i huvudsak för dokumenttext i övrigt. I regeringens skrivelse 2003/04:168 Den fortsatta utvecklingen av rättsinformationssystemet, diskuteras om det skall vara möjligt att söka i hela systemet från den gemensamma ingångssidan. Det krävs inte XML för att göra allt sökbart. Det är dock snarare så att informationen bör ligga centralt lagrad för att den skall bli prak- tiskt sökbar. Strukturerad märkning av dokumenten underlättar dock sökning. Ett arbete med en uppmärkning påbörjades , men projektet bordlades. Andra länder har liknande problem – i de länder där sådana standarder har tagits fram har mycket stora resur- ser lagts ned. Regeringens ståndpunkt i skrivelsen är dock att den framtida utvecklingen av systemet bör vara låst till gemensamma standarder för märkning och strukturering, vilka omfattar hela systemet. Frågan om vilka standarder som skall användas skall dock enligt skrivelsen bedömas av samordningsmyndigheten och (numera Verva). Verva har genomfört en förstudie kring rättsinfor- mationssystemet. Syftet var att inför en kommande fas av Rättsin- formationsprojektet fastställa och sprida en gemensam standard för uppmärkning av rättsinformation och säkerställa konsekvent åtkomst till densamma. Förstudien gav även rekommendationer till ett fortsatt utvecklingsprojekt för Rättsinformationssystemet. Verva kommer att bedriva en försöksverksamhet med ett 10-tal utvalda försöksmyndigheter och använda en teknik som bygger på uppmärkta dokument, både av PDF-typ och som XHTM2 dokument. En märkningsklient som skall hjälpa använ- daren att märka upp dokumenten kommer att tas fram och en lag- ringsmiljö där informationen lagras. Utifrån detta kommer erfa- renheter kring så kallad semantisk märkning att skapas och kun- skap för att genomföra sådan inom hela det område som Rättsin- formationsförordningen täcker. SKL:s arbete med standardisering SKL arbetar med frågor om IT-standardisering inom ett flertal kommunala och landstingskommunala verksamhetsområden. De arbeten som görs inom området för geografisk information, e- handel, vård och skola beskrivs i andra delar i vår rapport. 2004 bildades inom SKL det förbundsövergripande e-förvaltnings- projektet vilket skall verka för att e-förvaltningsfrågorna blir integ- rerade i kommunernas ordinarie verksamhetsutveckling, processer och styrmodeller. Detta görs genom att Samordna förbundens intressebevakning, opinionsbildning och aktiviteter kring IT-stödd verksamhetsutveckling Stödja och underlätta medlemmarnas strategiarbete, samverkan och kunskapsdelning. I själva projektgruppen ingår representanter för olika sektioner inom SKL. Kontakter med kommunerna upprätthålls genom arran- gemang av seminarier och konferenser mm. Vår utrednings uppdrag omfattar enbart vissa delar av e-förvalt- ningsprojektets arbetsområde. De för utredningen relevanta punk- terna är: Ur e-förvaltningsprojektets inriktningsmål 2008 Regelverk, metoder, standarder och övriga förutsättningar är anpassade till kommunernas behov och förutsättningar. Kompetenscentret (se nedan) för delning av erfarenheter, kom- petens och programvaror har bred användning och europeisk etablering. Ur e-förvaltningsprojektets indikatorer 2006 Standarder, metoder och regelverk är utvecklade och införda för att underlätta samverkan. Kompetenscentrets (se nedan) funktion för öppen program- utveckling är etablerad och har europeisk förankring. Arbetet med funktionerna för erfarenhetsdelning och kompetens pågår. Ur e-förvaltningsprojektets nyckelaktiviteter 2006 Påverka arbetet med standarder och metoder genom att tydlig- göra kommunernas behov. Förankra, säkerställa finansiering och organisation för ett kom- petenscenter för öppen källkod på europeisk nivå. Arbetet med funktioner kring erfarenhets- och kompetensdelning pågår. Projektet har utarbetat en rapport med titeln: e-för- valtningsutveckling i kommuner 2006. Det är en redovis- ning av en enkät till kommunerna i vilken bl.a. frågor om IT- plattform – hård och mjuk infrastruktur behandlas. Resultatet på dessa frågor redovisas i bilaga 3 i detta betänkande. Projektet gör f n en studie av informationsflöden mellan en kommun och ett landsting – undersökningen genomförs i . är ett projekt kring öppna program och öppen pro- gramutveckling i offentlig sektor – bl.a. öppnades en webb- plats för utbyte av öppna program som utvecklats inom offentlig sektor. Bakom projektet står Kommuner och Landsting och . Syftet är att åstadkomma en ökad samverkan och en effektivare IT-användning inom offentlig sektor genom att: göra program som utvecklas helt eller delvis inom offentlig verksamhet till öppna program öka spridningen av dessa program verka för en öppen och gemensam utveckling av program verka för en ökad användning av öppna program i stort verka för en ökad användning av öppna format och standarder Projektets första del är ett programarkiv för öppna program utvecklade av offentliga aktörer – utgångspunkten är att program som utvecklas med skattemedel ska komma alla till godo. Nästa steg är att skapa ett kompetenscenter för öppen programvaru- utveckling – en samarbetsplats för offentlig sektor kring standar- der, upphandlingsunderlag, kravspecifikationer och andra förut- sättningar för en effektiv IT-utveckling med öppna program. togs initiativ till att bilda ett nätverk för kommu- nal samverkan kring utveckling av e-tjänster. genom- fördes en förstudie med tolv deltagande kommuner, stödd och finansierad av Statskontoret, för att klarlägga förutsättningar och möjligheter för ett djupare samarbete. Arbetet resulterade i nätverket . En styr- grupp sammansatt av representanter från tre av de deltagande kommunerna, samt en representant vardera från Svenska kom- munförbundet och Statskontoret svarade för ledningen. Kommunernas samverkan har successivt övergått från ett nät- verk till ett mer fast samarbete. bilda- des 2005 och har drygt 60 kommuner som medlemmar (). Medlemmarna är jämnt spridda över hela landet och representerar såväl kommuner i glesbygd som i storstad. Utöver kommuner finns också Kommuner och Landsting samt Verva som medlemmar i . Det övergripande syftet med intresseföreningen är att skapa förutsättning för en effektivare utveckling av e-tjänster för landets kommuner. Likheter mellan olika kommuners e-tjänster tas tillvara och skillnader överbryggs så att lokal utveckling skapar nationell nytta. PM från Sambruks om standardiseringens former Sambruk har haft vänligheten att i en särskild PM kommentera och lämna synpunkter på direktiven till vår utredning. De uppfattningar som redovisas speglar på ett intressant sätt hur olika former av standardiseringsarbeten påverkar kommunernas e-tjänsteutveck- ling. I PM:en framhålls bl.a. att Sambruk har inlett vad som kan kallas standardiseringsarbeten på olika nivåer, t ex: -Ensning av verksamhetsprocesser mellan kommuner. -Gemensamma begreppsdefinitioner hos ett stort antal kommunala informationselement. -Specifikation av ett antal nyttomeddelanden. Dessa används när samverkan mellan olika, ibland disparata, applikationer behövs. Specifikationen av nyttomeddelanden innebär en standardisering av verksamhetsbegrepp för att flexibelt kunna utforma verksamhets- stöd genom att plocka ihop komponenter från olika leverantörer till en hel lösning Ovan nämnda områden kan sägas utgöra försök från Sambruks sida till en de facto-standardisering för kommunerna inom ett antal, för dem centrala, verksamhetsfält. Sambruk menar att ibland uttrycks det skepsis mot etableringen av de facto-standarder då man menar att dessa enbart försvårar ett mer övergripande, gene- rellt och formellt standardiseringsarbete. Sambruk ser å ena sidan problematiken med att försöka ensa en mängd olika sektoriella de facto-standarder, men menar å andra sidan att teknikutvecklingen fortgår med så högt tempo att det är omöjligt för olika sektorer att invänta generella standarder inom IT-området då verksamhetsförändringar löpande kräver beslut i olika riktningar gällande teknologifrågor. I avsaknad av generella standarder så är det då bättre att det utvecklas sektoriella de facto- standarder. Sambruk anser det med andra ord vara önskvärt att sektoriella förhållningssätt i olika frågor blir s.k. de facto-standarder för sektorn. Vad gäller statens roll i standardiseringsarbetet anser Sambruk att myndigheterna under standardiseringens initiala faser (när tek- nik- och metodutveckling är ny) intar en bevakande, insamlande och jämförande hållning. Detta i syfte att skapa både överblick och detaljerad kunskap om t.ex. olika sektoriella initiativ. I standardise- ringens mogna faser (när man ser vilken teknik och vilka metoder som blir förhärskande) bör staten agera mer aktivt för att skapa konvergens mellan olika initiativ och de facto-standarder, bl.a. genom att använda verktyget föreskrifter väsentligt mer än vad man gjort , i syfte att styra offentliga verksamheter i en mer enhetlig riktning.