sou · GWB381 · 2008-10-08 00:00:00 — special personal security work, which was for- malised in 2006, is primarily intended for people who are to give evidence or people employed in the judicial system. In special cir- cumstances, special personal security work may also be carried out for other people. It is our view that there are currently no grounds for proposing that the terms governing who is to be covered by special personal security work be changed. However, we do pro- pose that the Government take the initiative to evaluate this special personal security work. Measures to expand the local personal security work have now begun, and this will make it possible for more vic- tims of crime to receive the right protection and other help. How- ever, we consider that an effective and uniform expansion of local personal security work will require that take the initiative to introduce national guidelines and coordina- tion. Financial compensation for people subjected to harassment or serious crime Most of the people the Inquiry has been in contact with and who have been or are being subjected to harassment state that they were not prepared for the costs and practical problems caused. The costs incurred as a result of an individual being subjected to har- assment do, of course, depend on the nature of the harassment and the threat involved. The way in which the person being harassed experiences the threat is another factor affecting which measures are taken. There are currently a number of ways in which people subjected to crime can receive financial compensation and support, for exam- ple, in the form of damages from the perpetrator, insurance com- pensation, criminal injuries compensation and financial support from the municipality. Those covered by the spe- cial personal security work may, in certain cases, receive personal security compensation. Those who are considered unfit for work or those who are unable to find work may be granted sickness compensation or unemployment benefit. A person subjected to harassment or serious crime can face costs at different stages. Initial costs may emerge when the threat first becomes apparent. For example, this may include the cost of protecting oneself by paying for things like alarms. Adjustment costs are incurred when the victim is forced to move. According to , approximately 15 000 people move from their homes each year because they have been subjected to harassment. In the long term there is the need to earn a living in the new place of . We consider it particularly important that the application of municipal financial support be further improved and standardised. One important issue concerning financial support is clarifying who should pay this support. There is currently a lack of clarity over how the financial responsibility should be divided between municipalities in cases where an individual is forced, on grounds of protection, to move from his or her home to a new municipality. The issue of the responsibility born by the municipality in which the individual is residing needs to be examined. The Municipality of Inquiry (S 2008:02) is now dealing with this. Another issue is whether the perpetrator or society should bear greater responsibility in cases where the victim is forced to take measures to protect himself or herself against further crime at the hands of the perpetrator. We consider this to be an issue that lies beyond the remit of this Inquiry, but we nonetheless think that the problem should possibly be investigated. Stalking by people admitted for care or in an institution It is sometimes the case that people are subjected to harassment by someone who has been admitted to a correctional institution, or who is receiving compulsory mental care or forensic mental care. There are a number of question marks over how far an institutions responsibility for preventing this type of crime should stretch. We consider that these issues should be dealt with within the frame- work of the Governments current review of penal care legislation and in the inquiry on compulsory mental care that the Government is currently preparing. Description of consequences etc. Cost and impact assessment Our proposal on the electronic monitoring of non-contact orders would entail increased annual costs for to the tune of million. This increase in cost should be bal- anced out by a general reduction in costs for society, as the costs incurred as a result of violence against women and other violence will be reduced. In general, the increase in costs for government agencies will be minor. The cost of processing fictitious personal data at can be expected to rise somewhat. The judi- cial system will be affected by increased costs for public counsel and injured party counsel in matters concerning non-contact orders. To a certain extent, the rise in costs can be expected to be neutralised by other measures that will improve efficiency and result in opportunities to improve working methods, etc. In any case, we consider that the rise in costs can be met within the framework of existing appropriations. It is expected that the Inquirys proposals will help to prevent crime and increase equality between women and men. The propos- als will result in better chances of preventing crimes, investigating crimes and prosecuting perpetrators. This should lead to a decrease in violent crimes, e.g. mens violence against women. The proposals may also have a positive effect from a child perspective. This is above all the case if the provisions on non-contact orders and municipal protection officers are implemented. The electronic monitoring of non-contact orders will have con- sequences in terms of personal integrity. In the cases in question, we consider that crime prevention takes precedence. Entry into force and transitional provisions We propose that the new provisions enter into force on 1 January 2010. Special transitional provisions are required in the Non-con- tact Orders Act and the Act for restraining orders that have already been issued and that apply when the new provisions enter into force. lag om kontaktförbud (200x:xxx) Härigenom föreskrivs följande. Förutsättningar för kontaktförbud, m. m. 1 § Enligt denna lag får kontaktförbud meddelas för en person (förbudspersonen) att genom besök, telefon, brev, elektronisk post, eller på något annat sätt ta kontakt med den person som för- budet avses skydda (skyddspersonen). 2 § Kontaktförbud får meddelas om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att förbudspersonen kommer att begå brott mot, förfölja eller på annat sätt allvarligt trakassera skyddspersonen. Kontaktförbud får förenas med villkor om: 1.förbud för förbudspersonen att uppehålla sig i en bostad som brukas gemensamt med skyddspersonen, 2.förbud för förbudspersonen att vistas inom ett särskilt angi- vet område (tillträdesförbud), och 3 § Ett kontaktförbud med villkor om förbud för förbudspersonen att uppehålla sig i en bostad som brukas gemensamt med skydds- personen får meddelas endast om skyddspersonen förbinder sig att medverka till att förbudspersonen i rimlig utsträckning får tillgång till sina personliga tillhörigheter. 4 § Ett kontaktförbud med villkor om förbud för förbudspersonen att vistas inom ett särskilt angivet område (tillträdesförbud) får avse ett eller flera områden i anslutning till sådana platser där skyddspersonen har sin bostad eller arbetsplats eller annars brukar vistas, eller ett större område om särskilda skäl talar för det. 5 § Ett kontaktförbud med tillträdesförbud får förenas med elektr- onisk övervakning om förbudspersonen har överträtt ett kontakt- förbud genom att besöka eller på något annat liknande sätt uppsöka skyddspersonen eller om det föreligger sannolika skäl för att en sådan överträdelse har begåtts. 6 § Ett kontaktförbud får meddelas endast om skälen för ett sådant förbud uppväger det intrång eller men i övrigt som förbudet inne- bär för förbudspersonen eller för något annat motstående intresse. Ett kontaktförbud ska förses med de begränsningar och undan- tag som är påkallade med hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet. Kan syftet med ett kontaktförbud tillgodoses genom någon mindre ingripande åtgärd, får förbud inte meddelas. Ett kontaktförbud omfattar inte sådana kontakter som med hänsyn till särskilda omständigheter är uppenbart befogade. 7 § Kontaktförbud ska meddelas , högst . Villkor om förbud att uppehålla sig i gemensam bostad får meddelas . Villkor om elektronisk övervakning får medde- las . Kontaktförbudet gäller , om inte annat bestäms. Ett kontaktförbud får förlängas med högst i taget. Villkor om förbud att uppehålla sig i gemensam bostad får endast förlängas om det finns särskilda skäl och med högst en månad i taget. Villkor om elektronisk övervakning får förlängas med högst i taget. 8 § Kan det antas att kontaktförbud med villkor om förbud att uppehålla sig i gemensam bostad kommer att meddelas, är förbuds- personen skyldig att på tillsägelse av en polisman följa med till ett förhör som hålls därefter, om förhör på platsen inte kan äga rum eller om det annars är av vikt för utredningen att för- budspersonen följer med till förhör. Vägrar han eller hon utan gil- tig orsak, får polismannen ta med honom eller henne till förhöret. Ett förhör enligt första stycket får inte avslutas senare än efter det att den förhörde togs med till förhöret. 9 § Frågor om kontaktförbud ska handläggas skyndsamt. I fråga om kontaktförbud med villkor om förbud att uppehålla sig i gemensam bostad ska åklagarens beslut i ärendet meddelas med särskild skyndsamhet. Har förbudspersonen tagits med till förhör ska beslut i ärendet, om det inte finns något synnerligt hin- der, meddelas i samband med att förhöret avslutas. 10 § Frågor om kontaktförbud prövas av allmän åklagare och tas upp på begäran av skyddspersonen eller när det annars finns anled- ning till det. 11 § Beslut om att förena kontaktförbud med elektronisk över- vakning meddelas av rätten. 12 § Om det finns skäl att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning får åklagaren besluta i frågan i avvaktan på rättens prövning. Om inte beslutet hävs ska åklagaren utan dröjsmål, och senast tredje dagen efter beslutet att förena kontaktförbud med elektronisk övervakning göra en framställning hos rätten om att beslutet om elektronisk övervakning ska bestå. 13 § En fråga om kontaktförbud får tas upp vid förhandling i brottmål på yrkande av åklagare. Efter åtalet får rätten även på yrkande av målsäganden eller självmant ta upp frågan. 14 § Då rätten meddelar beslut om elektronisk övervakning ska rätten utsätta den tid inom vilken åtal för aktuella överträdelser av kontaktförbud ska ske. Åtal ska väckas senast inom en månad sedan beslutet om elektronisk övervakning meddelades. Rätten kan medge förlängning av tiden om det finns anledning därtill. 15 § Ett beslut om kontaktförbud ska delges förbudspersonen. Härvid gäller inte 12 och 15 §§ delgivningslagen (1970:428). 16 § I frågor om kontaktförbud med förbud att uppehålla sig i gemensam bostad och kontaktförbud med elektronisk övervakning ska ett offentligt biträde förordnas för förbudspersonen, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. Frågan om förord- nande ska prövas . Ett sådant biträde har samma rättigheter som en offentlig för- svarare. 17 § Prövningen av frågor om kontaktförbud ankommer på åklaga- ren i den ort där förbudet helt eller huvudsakligen avses bli tilläm- pat eller där förbudspersonen har sitt hemvist eller mera varaktigt uppehåller sig. Är denne misstänkt för brott som har betydelse för frågan om kontaktförbud, får frågan prövas även av åklagare som är behörig att väcka åtal för brottet. I fråga om åklagare tillämpas 7 kap. . 18 § För utredning av frågor om kontaktförbud får åklagaren anlita biträde av polismyndighet. Ifråga om utredningen gäller i tillämpliga delar 23 kap. 4, 6, 7 och 9–12 §§ . Härvid ska vid tillämpningen av 4 och 11 §§ bestämmelserna om den som är misstänkt i stället avse förbudspersonen. 19 § Förbudspersonen och skyddspersonen har rätt att ta del av det som har tillförts ärendet om detta inte är uppenbart obehövligt. Rätten att ta del av uppgifter gäller med de begränsningar som föl- jer av 14 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100). 20 § Innan frågan om kontaktförbud prövas, ska förbudspersonen samt skyddspersonen underrättas om uppgifter som har tillförts ärendet genom någon annan än honom eller henne själv och bere- das tillfälle att yttra sig över dem. Frågan får dock avgöras utan att så har skett, om åtgärderna är uppenbart obehövliga, om det kan befaras att det annars skulle bli avsevärt svårare att genomföra beslutet i ärendet eller om avgörandet inte kan uppskjutas. Åklagaren bestämmer hur underrättelse enligt första stycket ska ske. Underrättelseskyldigheten gäller med de begränsningar som följer av 14 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100). 21 § Ett beslut varigenom åklagaren avgör ett ärende om kontakt- förbud ska vara skriftligt och ange 1.skyddspersonen och förbudspersonen, 2.förbudets innebörd och omfattning, 3.de skäl som har bestämt utgången, 5.påföljden vid överträdelse av förbudet samt 6.upplysning om möjligheten att få rättens prövning enligt 24 § och att begära omprövning enligt 34 §. Åklagarens beslut enligt 12 § ska dessutom ange att beslutet har fattats i avvaktan på rättens prövning och när åklagaren senast ska göra en framställning hos rätten om att beslutet ska bestå. 22 § Vid åklagarens handläggning av ärenden om kontaktförbud gäller i övrigt 4–9 §§, 14–15 §§, 20 § första stycket andra meningen 1, 3 och 4 och andra stycket samt 26 § förvaltningslagen (1986:223). 23 § När ett beslut om kontaktförbud med villkor om förbud att uppehålla sig i gemensam bostad har meddelats får en polisman avlägsna förbudspersonen från bostaden. När ett beslut om att kontaktförbud med elektronisk övervak- ning har fattats får en polisman ta med förbudspersonen för att beslutet ska kunna verkställas. 24 § Åklagarens beslut i fråga om kontaktförbud ska prövas av tingsrätten, om förbudspersonen eller skyddspersonen begär det. Begäran om sådan prövning ska göras skriftligen eller muntligen hos åklagaren, som i så fall ska överlämna ärendet till rätten. Omfattar ärendet beslut om kontaktförbud med villkor om förbud att vistas i gemensam bostad, ska åklagaren utan dröjsmål över- lämna ärendet till rätten. 25 § Behörig domstol är den tingsrätt där åklagare som har prövat frågan om kontaktförbud ska föra talan i brottmål i allmänhet. Omfattar ärendet en prövning av ett beslut om kontaktförbud med villkor om förbud att vistas i gemensam bostad eller kontaktförbud med elektronisk övervakning, ska vad som sägs i 19 kap. 12 § andra meningen om domstols befattning med förunder- sökning och användande av tvångsmedel tillämpas. 26 § Har åklagaren beslutat om kontaktförbud, är han eller hon skyldig att på begäran av skyddspersonen föra dennes talan vid rätten, om inte särskilda skäl talar mot det. Rätten ska begära yttrande av åklagaren, om det inte är obehövligt. 27 § Rätten får förordna att ett kontaktförbud tills vidare inte ska gälla. Om kontaktförbud inte har meddelats, får rätten meddela sådant förbud fram till dess att ärendet har avgjorts slutligt. 28 § Sammanträde inför rätten ska alltid hållas, om någon part begär det. Omfattar ärendet en prövning av ett beslut om kontaktförbud med villkor om förbud att vistas i gemensam bostad eller kontakt- förbud med elektronisk övervakning ska tingsrätten även utan sär- skild begäran hålla sammanträde i ärendet så snart det kan ske och, om det inte finns något synnerligt hinder, senast efter det att rättens prövning påkallades hos åklagaren. Åklagarens beslut enligt 12 § ska prövas av tingsrätten . Ären- det ska, om det inte finns något synnerligt hinder, avgöras i anslut- ning till sammanträdet. 29 § Vardera parten ska svara för sin kostnad, om inte sådant för- hållande föreligger som avses i 18 kap. 6 § . 30 § Vid rättens handläggning av ärenden om kontaktförbud gäller i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Därvid gäller i fråga om begäran om prövning vad som sägs i den lagen om ansökan. 31 § Har någon begärt rättens prövning av ett beslut i fråga om kontaktförbud och är förbudspersonen misstänkt för brott som har betydelse för prövning av frågan om förbudet, får beslutet i fråga om kontaktförbud prövas i mål om allmänt åtal rörande brottet. Därvid tillämpas bestämmelserna om rättegång i ett sådant mål. 32 § Positioneringsuppgifter från elektronisk övervakning av kon- taktförbud får bevaras . Första stycket gäller inte, om materialet 1.har betydelse vid utredning av brottslig verksamhet eller 2.ges in till domstol i mål om ansvar för brott. När positioneringsuppgifter inte längre får bevaras ska de ome- delbart förstöras. Uppföljning av meddelade kontaktförbud 33 § på den ort där skyddspersonen har sin huvudsakliga vistelse, är ansvarig för uppföljning av meddelade kontaktförbud beträffande både skyddspersonen och förbudsper- sonen. Om beslut om elektronisk övervakning meddelas är den polis- myndighet som anges i första stycket ansvarig för att denna över- vakning kommer till stånd, kan fortgå och avslutas. Hävande eller ändring av kontaktförbud 34 § Om det på grund av ändrade förhållanden finns skäl till det, får åklagaren häva eller ändra ett beslut i fråga om kontaktförbud som har meddelats av åklagaren eller rätten. Villkor om elektronisk övervakning ska hävas av rätten eller av åklagare om åtal avseende överträdelse av kontaktförbud inte sker inom föreskriven tid eller när det inte längre finns skäl för elektro- nisk övervakning. Första och andra stycket gäller dock inte om beslutet är föremål för rättens prövning. Överträdelse av kontaktförbud m.m. 35 § Den som bryter mot ett kontaktförbud döms för överträdelse av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst . Om förbudspersonen uppsåtligen eller av grov oaktsamhet för- hindrar att elektronisk övervakning kommer till stånd eller för- hindrar pågående elektronisk övervakning döms han eller hon för hindrande av elektronisk övervakning av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst . Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller i fråga om besöksförbud som har beslutats före ikraft- trädandet. lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om att det ska införas en ny paragraf, 4 kap. 4 b §, av följande lydelse. Den som begår brottsliga gär- ningar enligt 3 kap. 5 §, 4 kap. 4– 7 §§, 5 kap. 1 § och 3 §, 6 kap. 10 §, 12 kap. 1 §, 17 kap. 1–2 §§ och 10 § denna lag eller enligt 35 § första stycket lagen (200x:xx) om kontaktförbud eller försök och förberedelse enligt vad som är föreskrivet för varje brott mot en och samma person, döms, om var och en av gärningarna utgjort ett led i en upprepad förföljelse som medfört en kränkning av pers- onens integritet, för olagaU för- följelse,U till fängelse i högst . Är brottet som avses i första stycket grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande om huruvida brottet ska betraktas som grovt ska särskilt beaktas 1. om gärningarna har inne- fattat våld eller hot om grovt våld, 2. om brottet har pågått , eller 3. av annan anledning kan anses vara särskilt allvarlig. Denna lag träder i kraft . lag om ändring av sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) att 7 kap. 1 a § ska ha följande lydelse. 1 a §TPF FPT Sekretess gäller hos myndighet för uppgift om enskilds bostads- adress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt, enskilds telefon- nummer, e-postadress eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med den enskilde och för mot- svarande uppgifter om anhöriga till den enskilde, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom eller henne närstående kan komma att utsättas för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte för upp- gift om beteckning på fastighet uppgift i aktiebolagsregistret eller inte heller för uppgift i aktiebo- skriver det, i annat liknande eller, i den utsträckning reger- ingen föreskriver det, i annat liknande register. Sekretessen enligt första stycket tillämpas inte, om någon annan sekretessbestämmelse som ger ett starkare skydd för uppgiften är tillämplig hos myndigheten. Utan hinder av sekretessen får uppgift om en enskild lämnas till förvaltaren i den enskildes konkurs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . 1TP PT Senaste lydelse SFS 2006:854 lag om ändring av lagen (1988:609) om målsägandebiträde Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:609) om målsä- gandebiträde att 3 § ska ha följande lydelse. Målsägandebiträdet skall ta tillvara målsägandens intressen i målet samt lämna stöd och hjälp till målsäganden. Målsägandebiträdet skall bistå målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, om detta inte görs av åklagaren. Målsägandebiträdets uppgift kvarstår även om talan avskilts enligt 22 kap. 5 § rätte- gångsbalken för att handläggas som särskilt mål enligt reglerna för tvistemål, såvida inte målet handläggs enligt 1 kap. 3 d § . Målsägandebiträdets uppgift kvarstår också om tingsrättens dom överklagas endast i fråga om enskilt anspråk. Målsägandebiträdet ska ta tillvara målsägandens intressen i målet samt lämna stöd och hjälp till målsäganden. Målsägandebiträdet ska bistå målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, om detta inte görs av åklagaren. Målsägandebiträdets uppgift kvarstår även om talan avskilts enligt 22 kap. 5 § rätte- gångsbalken för att handläggas som särskilt mål enligt reglerna för tvistemål, såvida inte målet handläggs enligt 1 kap. 3 d § . Målsägande- biträdets uppgift kvarstår också om tingsrättens dom överklagas endast i fråga om enskilt anspråk. Målsägandebiträdet ska bistå målsäganden vid förhandlingar inför domstol i ärenden om kon- taktförbud enligt lagen (200x:xxx) om kontaktförbud. Denna lag träder i kraft . 2TP PT Senaste lydelse SFS 1994:59 lag om ändring av lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter att 1 § ska ha följande lydelse. En folkbokförd person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet som riktar sig mot dennes liv, hälsa eller frihet kan få medgivande att använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter). Ett medgivande får begränsas Vid ett beslut om att medge en inte lämnas om personen kan personuppgifter ska övervägas om beredas tillräckligt skydd genom genom kvarskrivning enligt 16 § bokföringslagen (1991:481) eller på annat sätt. eller på annat sätt. beslut ska beaktas den tid perso- nen kan förväntas behöva skydd. även medges om detta med hän- syn till den hotade personens per- framstår som lämpligare än någon Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får även ges åt en familjemedlem till en person som avses i första stycket, om personerna varaktigt bor tillsammans. Denna lag träder i kraft . 3TP PT Senaste lydelse SFS 1997:988 lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:620) om belast- ningsregister att 3, 16 och 17 §§ ska ha följande lydelse. Registret skall innehålla upp- Registret ska innehålla upp- gifter om den som gifter om den som 1.genom dom, beslut, strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot har ålagts påföljd för brott, 2.har ålagts förvandlingsstraff för böter, 3.med tillämpning av 30 kap. 6 § har förklarats fri från påföljd, 4.på grund av åklagares beslut enligt 20 kap. 7 § rättegångsbal- ken, 9 eller 17 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare eller 46 § lagen (1988:870) om vård av miss- brukare i vissa fall inte har åtalats för brott, eller