sou · GVB377 · 2008-01-01 00:00:00 — Förbandets soldater tilldelas Försvarsmaktens medalj för internationella insatser. Till medaljceremonin inbjuds anhöriga. Inte sällan råder blandade känslor då soldaterna å ena sidan återser sina anhöriga å andra sidan skiljs från sina kamrater. genomförs en obligatorisk återträff. Under återträffen ges information om läget i det tidigare insatsområdet. I övrigt hålls en genomgång som fokuserar på reaktioner vid hemkomsten, acklimatiseringen till det vanliga livet i och hur man skall hantera eventuell stress. Med stöd av Prehab genomförs också samtal enskilt eller i grupp. Ett övergripande mål med uppföljningen är att identifiera soldater med behov av stöd. Vid återträffen försöker handledaren även identifiera om det är någon som uppvisar symptom på psykiska besvär eller på annat sätt riskerar att utveckla psykisk ohälsa. Under återträffen finns i regel möjlighet till fysisk träning eller annan aktivitet. äter förbandet en gemensam middag. Ungefär efter att förbandet har kommit hem skickas en enkät ut. Enkäten syftar till att individen på ett enkelt sätt skall kunna uppge om man vill bli kontaktad. Enkäten syftar till att fånga upp de veteransoldater som kan behöva hjälp. Enkäten har en svarsfrekvens på . Ungefär 2000 personer följs upp vid hemkomst och lika många vid återträff samt enkätutskick. Mer eller mindre aktivt omfattar uppföljningen således omkring 6000 individer . Som nämnts ovan erhåller samtliga veteransoldater Försvarsmaktens medalj för internationella insatser vid hemkomsten. Överbefälhavaren har därtill möjlighet att med olika utmärkelser uttrycka sitt och myndighetens erkännande för berömliga insatser som gjorts i denna verksamhet. och regeringen delar inte ut utmärkelser med inriktning mot veteransoldater. Däremot deltar t.ex. försvarsministern vid kransnedläggning på FN-dagen till hedrande av dem som förlorat livet i FN:s fredsfrämjande verksamhet. Veteransoldaterna har många företrädare. En självklar kategori är den enskildes överordnade och Försvarsmakten själv. Därtill företräds han eller hon också av statsmakterna; av regering och riksdag. Men veteransoldaterna väljer också andra företrädare som arbetstagarorganisationer och andra ideella föreningar. De viktigaste företrädarna i det förra fallet är () och () som organiserar våra yrkes- respektive reservofficerare. erbjuder numera samtliga soldater i utlandsstyrkan medlemskap, d.v.s. även de som inte är anställda som yrkesofficerare i Försvarsmakten. Bland övriga ideella organisationer märks rikstäckande organisationer som Fredsbaskrarna och frivilliga försvarsorganisationer som t.ex. Många av dessa organisationer har lokalföreningar. På de flesta förband i Försvarsmakten grundorganisation finns även kamratföreningar som i sitt dagliga arbete erbjuder stöd och gemenskap för veteransoldater. är ett exempel på organisation som, utan att erbjuda medlemskap, engagerat sig för veteransoldater och deras anhöriga. företräder främst yrkesofficerare. har också kontraktsanställda soldater välkomnats som medlemmar. Förbundet förhandlar och sluter kollektivavtal för medlemmarnas räkning med Försvarsmakten. Medlemmarna erbjuds också olika försäkringar, bland annat avseende tjänstgöring i utlandsstyrkan. pekar på olika aspekter att beakta före, under och efter utlandstjänstgöringen. I samband med rekryteringen är det viktigt enligt att rätt personal tas i anspråk, att den tilltänkte soldaten inte har gjort för många missioner och att soldatens bakomliggande anställningar och förhållanden beaktas. Med sistnämnda avses t.ex. att den enskildes ordinarie arbetsgivare eller kollegor inte uppfattar tjänstgöringen som ett svek. Man efterlyser även utarbetade checklistor till stöd för den enskilde inför avresan till missionsområdet. Förbundets erfarenhet är att många inte kan överblicka alla de saker som måste vara lösta juridiskt, ekonomiskt och praktiskt. Särskilt informationen om försäkringsskyddet behöver utvecklas. Under missionen efterlyser förbättringar ifråga om medicinskt omhändertagande. Det finns, enligt förbundet, frågetecken när det gäller tider för medicinsk evakuering. Också förmågan till psykologisk avlastning bör förstärkas i operationsområdet, liksom för de anhöriga hemma. Försvarsmakten bör överväga en helpdesk där anhöriga kan få stöd och vägledning med sina olika problem, anser . Generellt är av uppfattningen att omhändertagandet av anhöriga behöver stärkas. Enligt enkäter som genomförts bland medlemmar i visar det sig att två tredjedelar av de tjänstgörande upplevt sig vara i en situation som inneburit fara för livet. Efter sådana upplevelser är det viktigt att snabbt kunna komma i kontakt med anhöriga hemma. Efter missionen förespråkas bland annat ett förstärkt meritvärde för den som ställer upp i den fredsfrämjande verksamheten. Detta gäller inte bara för yrkesofficerare utan för veteransoldater generellt. förespråkar också ytterligare förbättringar i rehabiliteringshänseende. ser gärna ett tydligare ansvar från politiskt håll när t.ex. chefer i utlandsstyrkan oförskyllt hängs ut i massmedia. Sammantaget gör bedömningen att det största problemet inte är tillgången till resurser i omhändertagandet utan en dålig samordning från samhällets sida. företräder reservofficerarna som – enligt förbundet – står för upp till en tredjedel av chefs- och stabspositionerna i utlandsstyrkan. Förbundets företrädare betonar bland annat vikten av att Försvarsmakten förstår de moderna konflikternas krav och anammar erfarenheter vunna av andra försvarsmakter i sen- och samtida konflikter. Man vill att Försvarsmakten studerar och följer andra länders system för omhändertagande. hävdar att reservofficerare generellt har en bred bakgrund och livserfarenhet även . Detta bidrar till en god förmåga att anpassa sig till svåra förhållanden. Att mycket få reservofficerare avbryter sin tjänstgöring utgör enligt förbundet belägg för detta. föreslår bl.a. att försäkringssystemet ses över eftersom det vare sig är översiktligt eller heltäckande. Man reagerar också mot de mycket olika anställningsvillkor som tillämpas för olika personalkategorier. De omotiverade löneskillnaderna skapar irritation och motverkar en god förbandsanda. har med Försvarsmakten diskuterat ett kollektivavtal som skulle leda till minskade löneskillnader. Fredsbaskrarna har enligt sina stadgar två tydliga uppdrag. Dels att vara paraplyorganisation för de lokala kamratföreningar och dels att stödja uniformerad personal som deltagit i internationella fredsoperationer. Med sistnämnda avses inte enbart militär personal utan också t.ex. poliser som tjänstgjort internationellt. Organisationen, som startades , har sammanlagt ca 5 000 medlemmar jämnt spridda över . Till förbundet är knutna åtta-nio aktiva lokala kamratföreningar. Fredsbaskrarna är inte en frivilligorganisation med särskild koppling till Försvarsmakten. Fredsbaskrarna vill spela en aktiv roll i omhändertagandet av veteransoldater både före och efter insats. Organisationen utför visst arbete på uppdrag av Försvarsmakten, men slår vakt om sitt organisatoriska och ekonomiska oberoende. En viktig del i det stödjande arbetet är Fredsbaskrarnas kamratstödjare. Dessa har genomgått en kortare utbildning för att kunna bli kamratstödjare. Fredsbaskrarna uppskattar att mellan 40-50 nya personer tar kontakt med kamratstödjarna vart år. Man saknar dock resurser för att hålla en särskild jourtelefon med kamratstödjare öppen. Fredsbaskrarna ges ibland möjlighet att tala med soldater på väg ut i mission under utbildningen på Livgardet. Vid återträffar deltar de oftast. Utgifter för deras inställelse ersätts av Försvarsmakten. Organisationen har en särskild kamratstödsfond, som kan hjälpa veteransoldater med mindre utgifter. Fonden är under uppbyggnad och beror helt av bidrag från tredje man. och lokalavdelningarna arrangerar träffar för veteransoldater och deras anhöriga. Träffarna kan ha upp till flera tusen deltagare. Fredsbaskrarna har inget formellt antaget, veteranpolitiskt program, men efterlyser en rad förändringar: Man vill att alla rättsregler gällande insatta soldater och veteraner skall samlas i en enda lagstiftning. Fredsbaskrarna är kritiska till att det saknas statistik och forskning om veteransoldater och de besvär som dessa lider av. Förbundet efterlyser ett tydligare finansiellt stöd från Försvarsmakten; främst för att kunna etablera fler lokalavdelningar, men också för att det stöd som man bidrar med skall kunna vidmakthållas och utvecklas. vilar på en värdegrund och har ett övergripande förvaltningsuppdrag av hela den svenska soldathemsrörelsens samlade tillgångar. Varje soldathem som placeras i anslutning till en av Försvarsmaktens utbildningsplattformar skall fungera som ett vardagsrum i hemliknande miljö. Där erbjuds möjligheter till vila, rekreation, utbildning och personlig omsorg om den enskilde soldaten. Soldathemsrörelsen arbetar även internationellt. Tillsammans med sex andra europeiska länders soldathemsorganisationer deltog i soldathemsverksamhet för SFOR-trupperna i det . är medlem av den - , som bedriver soldathemsverksamhet för utlandsstyrkor. Försvarsmakten har träffat en överenskommelse med . Överenskommelsen syftar till att stödja anhöriga under det att soldater tjänstgör utomlands i utlandsstyrkan. Stödet samordnas via Prehab. företräder de totalförsvarspliktigas intressen gentemot myndigheten och statsmakterna. tillsammans med den s.k. värnpliktskongressen grunden för de totalförsvarspliktigas medinflytande på central nivå. Hur detta utövas regleras i förordning (1995:808) om medinflytande för totalförsvarspliktiga. Tjänstgöring i utlandsstyrkan omfattas inte av totalförsvarsplikten. Trots detta har värnpliktsrådet engagerat sig i frågor gällande omhändertagandet i samband med internationella insatser. 2.4.7 Andra organisationer/sammanslutningar Många av frivilligförsvarets organisationer stödjer internationella insatser. Av dessa är kanske Hemvärnet och , Lottorna, mest framträdande. Organisationerna deltar med personal till utlandsstyrkan och utgör därmed viktiga nätverk för återvändande medlemmar. Knutna till regementen och flottiljer finns ett större antal kamratföreningar. En del av dessa samarbetar med andra och får därmed en mer spridd verksamhet geografiskt. Exempel härpå är samarbeten som mellan , Kustjägarveteranerna, , inte att förväxla med SROF). Fältartisterna inom Försvarsutbildarna anställs i utlandsstyrkan och genomför spelningar utomlands i de operationer som deltar i. Det avbrott som musik och underhållning erbjuder är en del i det sociala omhändertagandet under insats. Fältartisterna kan också medverka vid utlandsförbandets återsamling efter hemkomst i . 2.5.1 Rapportens bakgrund och syfte diskuterade Försvarsdepartementet och Försvarsmakten frågor om krisstöd och rehabilitering i anslutning till internationella insatser samt frågor om självmordsprevention inom Försvarsmakten. Diskussionerna ledde till att Försvarsmakten beslutade att utreda de två frågeställningarna. En rapport skulle redovisas i anslutning till myndighetens årsredovisning . Åtgärder som föreslogs skulle vara genomförda före när den nordiska stridsgruppen ställs i beredskap. Försvarsmakten redovisade sin rapport . Utredningen kommer i detta kapitel endast att redovisa frågor som gäller krisstöd och rehabilitering och således inte frågor om självmordsprevention. I sin rapport redovisar Försvarsmakten de författningsmässiga grunderna och kollektivavtalsregleringen för verksamheten vid internationella insatser. Vidare redovisas hur verksamheten genomförs före, under och efter insatser. Myndigheten konstaterar att det finns ett flertal vetenskapliga studier samt beprövad erfarenhet från internationell verksamhet på området. Detta leder Försvarsmakten till bl.a. följande slutsatser: Fokus bör i första hand läggas på det förebyggande arbetet, bl.a. rekrytering, urvalsmetodik, mental utbildning inför internationella uppdrag, tillgängligheten av professionell personal samt ledarskapet. Det bör finnas ett systematiskt uppföljningssystem för att kunna identifiera den enskilda individens psykiska status. Ett systematiskt utvärderingssystem bör tillämpas för att utvärdera verksamheter, metoder och individer samt för att kunna utveckla systemet. Det bör finnas psykologutbildad personal på förbandet, i första hand för att förebygga uppkomsten av kriser och därmed bidra till att vidmakthålla förbandets operativa status. Villkorsfrågor inverkar påtagligt på individens välbefinnande under internationella insatser. Krishantering och rehabilitering berör såväl anhöriga som de som deltar i internationell verksamhet. Mot denna bakgrund anser Försvarsmakten att myndigheten redan har ett fungerande system för såväl förebyggande åtgärder som hantering av den personal som drabbas av kris i samband med internationella insatser. Systemet måste dock ständigt utvärderas och modifieras. Myndigheten redovisar ett flertal förslag till förbättringar inom de tre skedena; före, under och efter insats. I fråga om urval anser Försvarsmakten att professionella urvalsmetoder i allt högre grad bör tillämpas på dem som sökt internationell tjänst. Vidare bör värnpliktiga som söker internationell tjänst inför sin tredje termin besvara vetenskapligt grundade enkäter. I fråga om utbildning anser Försvarsmakten bl.a. följande. Utbildningen inom det militära skolsystemet bör stegvis mer inriktas på att belysa det mänskliga systemet, dvs. hur olika individer upplever sin omgivning och hur olika de mentala förutsättningarna är hos skilda individer. Vidare bör en centralt kvalitetssäkrad utbildning i krishantering utarbetas. Denna skall kunna genomföras på förbanden efter avrop. En specifik utbildning för chefer/ledare bör utarbetas för att öka deras förmåga att tolka människors beteenden och hantera konflikter. En ytterligare åtgärd är att utarbeta en debriefing-utbildning, d.v.s. en utbildning i hur avlastningssamtal m.m. genomförs. I denna del anser Försvarsmakten att åtgärder bör vidtas när det gäller uppföljning och utvärdering. De försvarspsykologer som finns på Högkvarterets operativa enhet (numera stab) bör kompletteras med försvarspsykologer på plats i operationsområdet (missionspsykologer). En systematisk modell för att utvärdera internationella uppdrag bör utarbetas. bör också vunna erfarenheter analyseras och sammanställas. Resultatet skall ligga till grund för strategiska förbättringsåtgärder. I fråga om åtgärder efter insats föreslår Försvarsmakten åtgärder som rör krisstöd och rehabilitering. De handledare som svarar för hemkomstverksamheten bör vara anställda och utbildade av Försvarsmakten. Ansvarig enhet inom Högkvarteret bör ha en kontinuerlig kontakt med insatsförbandets missionspsykolog. Denne bör inför hemkomsten lämna en övergripande sammanställning av de problemområden som hanterats under uppdraget. Vidare bör stödet till anhöriga vara klarlagt för alla berörda innan förbandet lämnar . En annan åtgärd är att upphandlingen av psykologer och terapeuter för rehabiliteringsåtgärder bör kvalitetssäkras. Härutöver bör uppföljningen och utvärderingen av vidtagna rehabiliteringsåtgärder förbättras från central nivå i Försvarsmakten. Även inriktningen och ledningen av krisstöd och rehabilitering bör förtydligas från central nivå. Slutligen föreslås att samverkansformerna med externa organisationer som t.ex. Fredsbaskrarna formaliseras. Utöver dessa förslag om en förbättrad verksamhet före, under och efter insats har Försvarsmakten förslag till förändringar som rör nuvarande organisation, ansvar, rollfördelning, kompetenser och resurser. Myndigheten menar att ansvaret för människans välbefinnande i Försvarsmakten är splittrat både på central och på lokal nivå. Styrningen av krishanteringen från central nivå är otydlig. Ett helhetsperspektiv saknas. I rapporten anses vidare att resurserna är knappa när det gäller professionell kompetens inom de områden som berör krishantering. Krishanteringen får alltför ofta ad hoc-lösningar i stället för att vara systematiska och metodiska. Mot den här bakgrunden redovisar rapporten bl.a. följande förslag. Den centrala nivåns styrning av krishanteringen bör synkroniseras och ensas utifrån rådande ansvarsförhållanden. Kompetensen inom personalförsörjningsområdet bör höjas och breddas på såväl central som lokal nivå. Försvarspsykologifunktionen på central nivå bör förstärkas. Relevanta delar av befintliga enheter och organisationer inom myndigheten bör samgrupperas i ett försvarsmaktsgemensamt . Exempel på enheter är Rekryteringscentrum och Högkvarterets operativa enhets (stabs) personalenhet. Ett sådant bör utgöra en genomförande- och stödorganisation för hela Försvarsmakten. Försvarsmakten avslutar sin rapport med ett antal slutsatser. Människan spelar en avgörande roll för att Försvarsmakten skall nå sina mål. Det psykologiska välbefinnandet är en avgörande faktor för tjänstbarhet och för att förhindra kris. Människans roll i systemet, och därmed krishanteringen, bör därför betraktas som en operativ strategisk fråga på central nivå. För att optimera de mänskliga resurserna och förhindra att människan hamnar i kris måste hanteringen av människan vara professionell och systematisk och i första hand vara inriktad på de förebyggande åtgärderna – för att sedan ha ett väl utvecklat kliniskt stöd när så krävs. Organisatoriska förutsättningar bör skapas så att de professionella kompetenser och resurser som redan finns för att hantera människan före, under och efter internationell tjänst kan merutnyttjas på ett bättre sätt. 2.5.2 Försvarsmaktens åtgärder med anledning av rapporten På utredningens begäran har Försvarsmakten redovisat vilka av förslagen i myndighetens rapport som har genomförts. Försvarsmakten konstaterar i sitt svar att förslagen i rapporten har olika karaktär. Några förslag avser långsiktig attitydpåverkan, andra avser organisationsförändringar. Inom Försvarsmaktens högkvarter bedrivs Projekt . Projektledningen använder myndighetens rapport som ett av sina utgångsvärden. Vissa andra förslag behandlas enligt Försvarsmaktens svar inom ramen för utvecklingen av Försvarsmaktens skolsystem. Utredningen konstaterar att Försvarsmakten ännu – – inte har genomfört de förslag myndigheten själv redovisat i sin rapport. Utredningen noterar att en utgångspunkt i Försvarsmaktens arbete med rapporten var att de förslag som lämnades i rapporten skulle vara genomförda före när den nordiska stridsgruppen ställs i beredskap. 3 Åtgärder i det korta perspektivet Utredningen har haft en förhållandevis begränsad tid till sitt förfogande inför delbetänkandet. En förutsättning för utredningsarbetet har därför varit nära och täta kontakter med företrädare för Försvarsmakten. På så sätt har underlag snabbt kunnat tas fram och uppgifter kontrolleras. En annan effekt av den nära dialogen med myndigheten har varit att en del frågor snabbt kunnat fångas upp och ges lösningar. Detta har varit särskilt värdefullt när det gäller åtgärder som Försvarsmakten bort vidta , då den nordiska stridsgruppens (NBG:s) beredskapsperiod påbörjas. I ett tidigt skede identifierade utredningen, vid möte med ledningen för i , de svårigheter som skulle uppstå med anledning av arbetstidsregleringen för soldaterna i förbandet under övningen Nordic Resolution . Det fanns en risk att svenska soldaters deltagande, till följd av arbetstidsreglerna, kunde begränsas på ett sätt som äventyrade ändamålet med övningen. träffades emellertid ett avtal mellan Försvarsmakten och vissa arbetstagarorganisationerna (se avsnitt 2.1.2) som utsträckte det antal dagar som soldaterna kunde tjänstgöra i en följd. De farhågor som fanns beträffande begränsningarna i det svenska deltagandet bedöms därför inte kvarstå. Nedan beskrivs ett antal andra problem som identifierats och som, enligt utredningen, bör föranleda Försvarsmakten att vidta åtgärder före den eller så snart det kan ske därefter. Vid ovannämnda möte med ledningen för uttalade flera representanter för förbandet att det framstod som oklart vilket försäkringsskydd soldaterna hade när det gällde privat tecknade liv- och olycksfallsförsäkringar. Bakgrunden är att samtliga försäkringsbolag använder s.k. force majeur- klausuler i sina försäkringsavtal. Enligt dessa friskriver sig försäkringsbolagen ofta för olyckshändelser i krigsliknande situationer. Följden kan bli att någon försäkringsersättning inte betalas ut till den enskilde försäkringstagaren. I avsnitt 2.1.2 Relevanta kollektivavtal mm. beskriver utredningen försvarsmaktsavtalet om villkor vid tjänstgöring i utlandsstyrkan och avtalet om ersättning vid olycksfall och dödsfall under utlandstjänstgöring. Utredningen redovisar där frågan om den statliga riskgarantin. Utredningen har tagit del av skriftlig information från Försvarsmakten gällande försäkringsskydd vid internationell tjänst. Såvitt utredningen kan bedöma råder osäkerhet om och i vilken utsträckning som den statliga riskgarantin kan komplettera privat tecknade försäkringar. Informationen till soldaterna bör, så länge förhållandet består, spegla den osäkerheten. Den aktuella frågan om försäkringsskyddet har varit föremål för mycket diskussion inom myndigheten och mellan soldaterna. Utredningen tar inte ställning till om den lösning som nåtts av de centrala parterna är tillfredsställande, men konstaterar att Försvarsmaktens information till soldaterna i NBG och utlandsstyrkan varit bristfällig. Försvarsmakten bör och korrekt kunna redogöra för berörda soldater vad som gäller. Sedan åtminstone /05 har det stått klart att , som ledande nation, skulle svara för en stridsgrupp i EU:s snabbinsatsförmåga . Åtagandet har ställt höga krav främst på Försvarsmakten. Att snabbt och över stora avstånd kunna sätta in förhållandevis stora förband också i de svåraste konfliktsituationer innebär höga krav på såväl personal som materiel. Det är inte utredningens sak att bedöma hur förberedelserna avseende NBG har hanterats. Detta hindrar dock inte att utredningen kan konstatera att det funnits brister. Utredningens fokus rör bland annat omhändertagandet av soldater före och under insats. Att tillförseln av både vissa fordon och helikoptrar sker sent under förberedelserna påverkar naturligtvis förbandets förmåga vid en eventuell insats. Det kan inte uteslutas att detta förhållande inverkar på soldaternas säkerhet. Försvarsmakten har själv konstaterat att det blir förseningar av anpassade helikoptrar för medicinsk evakuering. Dessa kommer inte fullt ut att vara tillgängliga förrän efter att beredskapsperioden påbörjats. Att snabbt kunna evakuera skadade soldater är avgörande för framgången i ett medicinskt omhändertagande. Bristerna i detta avseende måste därför beaktas när en insats av förbandet planeras. 3.4 Psykolog i förbandet NBG Som framgått under avsnitt 2.5.1 föreslog Försvarsmakten i sin rapport att de försvarspsykologer som finns på Högkvarterets operativa enhet bör kompletteras med försvarspsykologer på plats i operationsområdet (missionspsykologer). Missionspsykologer har bland annat använts av . Erfarenheterna därifrån har bedömts som positiva. Mot denna bakgrund anser utredningen att myndigheten bör tillförsäkra sådant stöd redan för NBG 2008. Om möjligt bör en psykolog tillföras förbandet . Ett sådant stöd skulle enligt utredningen underlätta för förbandet att tidigt identifiera och förebygga möjliga krissituationer hos enskilda individer eller grupper. Vid en insats möjliggör en sådan närvaro också att man tidigt och på plats kan ta hand om de kriser som ändå uppstår. Att tillföra en psykolog till NBG innebär även att myndigheten tidigt skaffar sig en egen erfarenhet och kan bedöma värdet av sådan kompetens vid andra internationella insatser. Sannolikt bidrar det också till att dokumentera vilka särskilda påfrestningar som snabbinsatsförmågan kan medföra för enskilda soldater. 3.5 Behov av svensk veteransoldatstatistik