sou · GWB3117 · 2008-12-17 00:00:00 — Bland annat har flera av de författ- ningar till vilka hänvisningar sker upphävts och ersatts av nya. Vidare har uppmärksammats att domstolarna inte fullgör sin underrättelseskyldighet enligt förordningen, vilket antagits bero på författningens svårtillgänglighet. Även synes enligt erfarenhet brista i rapporteringen av god- kända strafförelägganden. Det saknas i uppräkningen av domar vilka ska föranleda underrättelse vissa domar som ur patientsäker- hets- och tillsynssynpunkt bör komma till känne- dom, särskilt vad avser legitimerad personal. Det gäller dels ratt- fylleribrott enligt 4 och 4 a §§ lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott och brott mot lagen (1982:316) med förbud mot köns- stympning av kvinnor samt – oberoende av brottsrubricering – domar om vård enligt LRV, dels förvaltningsdomstolars beslut och Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning domar om tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbru- kare i vissa fall (LVM) och enligt LPT. De senare bör omfattas av underrättelseskyldigheten även om de inte utgör brottmålsdomar. har haft samråd med () och riksåklagaren () i ärendet. Behörighets- och legitimationsreglerna redovisas i avsnitt 8.5.4 och innehållet i bestämmelserna om återkallelse och bakgrunden till dessa i avsnitt 19.4. I 3 kap. 2 § LYHS framgår vilka yrken på hälso- och sjukvårdens område som omfattas av bestämmelserna om legitimation. Det finns 21 legitimationsyrken. Den som avlagt angiven högskoleexamen eller som gått igenom utbildning och som, i före- kommande fall fullgjort praktisk tjänstgöring ska enligt 3 kap. 2 § första stycket LYHS få legitimation för yrket. I bestämmelsens andra stycke anges att om förhållandena är sådana att legitimatio- nen skulle ha återkallats om sökanden hade varit legitimerad, får legitimation inte meddelas. Härigenom förutsätts att en persons lämplighet för yrket och dennes förmåga att utöva yrket prövas. Återkallelsegrunderna och hur dessa behandlats i rättstillämp- ningen redovisas i bilaga 3. En ansökan om legitimation avslås enligt sällan på denna grund. Prövningen har enligt förarbetena till lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården förutsatts ske genom en underhands- kontakt med eller med ledning av den personkännedom som handläggaren vid besitter.1 I förarbetena till TL och DL har inte angetts vilka omständigheter som bör beaktas. Enligt uppgift från och pati- entsäkerhet tas inte rutinmässigt någon kontakt med i behörighetsärenden. En sådan rutin har diskuterats, men inte ansetts genomförbar med hänsyn till antalet ärenden som hand- läggs och de resurser som står till buds. Däremot görs en kontroll i system för ärendehantering och om uppgifter finns registrerade där följs dessa upp genom en kontakt med den regio- nala tillsynsenhet som handlagt ärendet. Det finns i systemet även 1 Se prop. 1983/84: 179 s. 26. Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning inlagt uppgifter om domar beträffande hälso- och sjukvårdsperso- nal som sänds in enligt förordningen (1982:117) om underrättelse till om domar i vissa brottmål. Enligt 3 kap. 12 § LYHS får regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddela föreskrifter om att den som utomlands genomgått utbildning ska få legitimation eller särskilt förordnande att utöva yrket. har meddelat före- skrifter (SOSFS 2007:23) om erkännande av yrkeskvalifikationer inom hälso- och sjukvården. I 7 kap. förordning (1998:1513) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (FYHS) finns bestämmelser om utländsk utbildning som omfattas av och avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemssta- ter å ena sidan och å andra sidan och i 8 kap. finns bestämmelser om nordisk eller annan utländsk utbildning. När det gäller behörighetsärenden med personal med utländsk utbildning ska när det gäller sökanden från EU/EES inklusive till ansökan bifogas ett intyg (European certificate of current profes- sional status) om aktuell yrkesbehörighet där behörig myndighet i den sökandes utbildningsland bekräftar att yrkesbehörigheten inte är begränsad eller återkallad. Intyget får inte vara äldre än . Såvitt avser sökanden med utbildning från tredje land uppställs inte något motsvarande krav. Detta med hänsyn till att uppehållstillstånd på grundval av varaktig bosättning krävs och att det för sökanden från tredje land kan vara omöjligt att få fram ett sådant intyg. För sökanden från de nordiska länderna som inte bifogar ett intyg om obegränsad behörighet från hemlandet görs en kontroll med behörig myndighet i samband med varje ansökan. För att kunna ta ställning till frågan om vid sin prövning enligt 3 kap. 2 § andra stycket LYHS i ärenden om legiti- mation ska få tillgång till uppgifter i belastningsregistret och frågan om den som erbjuds anställning inom hälso- och sjukvården ska lämna ett utdrag ur belastningsregistret som förutsättning för att kunna anställas på motsvarande sätt som det som gäller på skolområdet och för HVB som tar emot barn följer en redogörelse för bl.a. ändamålet med, innehållet i och möjligheterna att ta del av information i aktuellt register hos (). Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning SOU 2008:117 avsnittet beskrivs också motsvarande reglering av misstanke- registret. En översyn av lagstiftningen för polisens behandling av person- uppgifter, däribland polisregisterlagstiftningen, till syfte att påtala eventuella brister särskilt från integritetssynpunkt har skett genom arbete. I uppdraget ingick att uppmärk- samma eventuella tillämpningssvårigheter och belysa eventuella brister i lagstiftningen. Vid en inventering av aktuella register (belastnings- och misstankeregistret) har några påtagliga tillämp- ningssvårigheter eller problem med nuvarande utformning av lag- stiftningen inte konstaterats föreligga och några ändringar därför inte föreslagits.2 Registrets ändamål och innehåll Med stöd av lagen (1998:620) om belastningsregister för RPS ett belastningsregister. Ändamålet med registret är att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs i verksamhet hos bl.a. polis-, skatte- och tullmyndigheter för att förebygga, upptäcka och utreda brott, hos åklagarmyndighet för beslut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av strafföreläggande och hos allmänna domstolar för straffmätning och val av påföljd. Uppgifter i registret får också användas för att ge information till polismyndigheter och andra myndigheter vid sådan lämplighetsprövning, tillståndspröv- ning eller annan prövning som anges i författning. Registret får vidare användas för att till enskild lämna uppgifter som är av sär- skild betydelse i dennes verksamhet (2 §). innehåller uppgifter om den som ålagts påföljd för brott, ålagts för- vandlingsstraff för böter, förklarats fri från påföljd på grund av all- varlig psykisk störning, erhållit åtalsunderlåtelse eller meddelats besöks- eller tillträdesförbud (3 §). Under särskilda förutsättningar antecknas också uppgifter i utländska domar och beslut. (Ds 2008:49 antagande av rambeslut om utbyte av uppgifter i kriminalregister remissbehandlas i Regeringskans- liet.) I förordningen (1999:1134) om belastningsregister anges närmare vilka uppgifter registret ska innehålla om den som ska registreras. Således ska förutom identitetsuppgifter antecknas upp- 2 Se Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet, SOU 2001:92 s. 148 f. Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning gifter om den dom, det beslut eller föreläggande som föranlett regi- streringen, personutredning och uppgifter som rör verkställighet. Myndigheters rätt att få uppgifter från registret Av 7 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) följer att det för verksam- het som avser förande av eller uttag ur register gäller s.k. absolut sekretess, dvs. något skaderekvisit ställs inte upp som villkor för sekretessen. Utlämnande av uppgift får ske endast under förutsätt- ningar som anges i lagen om belastningsregister eller säkerhets- skyddslagen (1996:627) samt i förordningar som har stöd i dessa lagar. Enligt 6 § lagen (1998:620) om belastningsregister ska uppgifter lämnas ut till JO, JK, Datainspektionen, polis- , skatte-, tull- eller åklagarmyndighet eller domstolar för verksamhet som anges när- mare i lagen, till myndighet i övrigt i den utsträckning regeringen för vissa slag av ärenden föreskriver det eller för ett särskilt fall ger tillstånd till det. Vad gäller enskilda framgår av 10 § att om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för förebyg- gande av eller beivrande av brott, har enskild rätt att få uppgifter ur registret om en annan enskild i en utsträckning regeringen för vissa typer av fall föreskriver det. Mer detaljerade föreskrifter om rätten att få uppgifter från registret finns i 10–18 §§ förordningen (1999:1134) om belastningsregister. Av dessa framgår även att de uppgifter som lämnas ut i vissa fall ska begränsas till vissa brott eller brottstyper. Av särskilt intresse i det här sammanhanget är 11 § p. 5 enligt vilken en statlig, eller landstingskom- munal myndighet som beslutar om anställning av personal inom psykiatrisk sjukvård, vård av utvecklingsstörda, vård av barn och ungdom eller tvångsvård av missbrukare har rätt att begära in upp- gift i fråga om den som myndigheten avser att anställa eller anlita som uppdragstagare. I 7 § lagen om belastningsregister anges att myndigheten i varje särskilt fall noga har att pröva behovet av information och att en begäran om att ta del av uppgifter ur registret får göras endast om skälet till det uppväger den olägenhet det innebär för den som berörs. Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning Den registrerades rätt att få ut uppgifter från registret Av 9 § i lagen framgår att den registrerade alltid har rätt att få ta del av samtliga uppgifter ur registret om sig själv. Eftersom registret innehåller uppgifter, t.ex. om bötespåföljder, som inte alltid är nödvändiga för det ändamål för vilket utdraget ska användas av den enskilde, regleras i samma paragraf när den enskilde har rätt att få ut ett begränsat utdrag ur registret. Föreskrifter om hur utdraget ska begränsas finns i 22–22 a §§ i förordningen. RPS har i en skrivelse till regeringen (Justitiede- partementet) begärt en översyn av reglerna för utlämnande av registerutdrag.3 Enligt vad RPS anför i skrivelsen har möjligheten för enskild att ta del av samtliga uppgifter om sig själv i belast- ningsregistret i allt större utsträckning kommit att utnyttjas av arbetsgivare. Arbetsgivare kräver utan uttrycklig stöd i lag att arbetssökanden företer sådana utdrag. RPS menar att detta förfa- rande har fått en så stor omfattning att skyddet för den enskildes personliga integritet urholkas. Regeringen har överlämnat skrivel- sen till Utredningen om personlig integritet i arbetslivet (dir. N 2006:07). Annan enskilds rätt att få ut uppgifter från registret Annan enskild än den registrerade har i vissa fall rätt att få uppgif- ter från registret. Enligt 10 § i lagen får så ske om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för förebyggande eller beiv- rande av brott. Utlämnande får ske i den utsträckning regeringen för vissa typer av fall föreskriver det. Utlämnande får även ske till enskild som styrker att hans eller hennes rätt är beroende av upp- gifter ur registret och regeringen medger att de får lämnas ut. I 21 § första stycket p. 2 i förordningen föreskrivs att en enskild sam- manslutning eller en person som beslutar om anställning av perso- nal inom psykiatrisk sjukvård, vård av utvecklingsstörda eller vård av barn och ungdom, får inhämta registerutdrag i fråga om den som den enskilde avser att anställa eller anlita som uppdragstagare. Ifrå- gavarande utdrag ska innehålla uppgift om brott som föranlett någon annan påföljd än penningböter. 3 Se Ju 2004/8976/PO. Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning Enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) gäller, som tidigare nämnts, s.k. absolut sekretess för förandet av och uttag ur registret. Av paragrafens sista stycke framgår att föreskrifterna i 14 kap. sek- retesslagen, som gäller begränsningar i sekretessen, inte gäller i fråga om sekretess enligt paragrafen. Det innebär bl.a. att en enskild inte med stöd av 14 kap. 4 § sekretesslagen kan få ut upp- gifter om sig själv ur registret. Denna rätt är som redogjorts för ovan reglerad i en särskild bestämmelse i 9 § första stycket lagen om belastningsregister. För det fall en uppgift ur registret lämnats ut till annan myndighet gäller sekretess i den mån detta framgår av 13 kap. sekretesslagen om överföring av sekretess i vissa fall. För enskild verksamhet gäller enligt 19 § lagen om belastningsregister att den som med stöd av lagen fått del av uppgifter om annans per- sonliga förhållanden inte får obehörigen röja dessa. I 16–18 §§ lagen om belastningsregister finns bestämmelser om när uppgifter i registret ska gallras. Uppgifter i registret ska gallras när förutsättningar för registrering inte längre föreligger som t.ex. när den registrerade efter överklagande frikänts eller ett strafföreläg- gande undanröjts. Uppgifter ska vidare gallras då förflutit. Den tid som normalt sett ska ha förflutit är från dom eller beslut. Uppgift om exempelvis fängelse gallras dock först efter frigivning. När det gäller uppgifter om böter gallras efter domen eller beslutet. RPS för också med stöd av lagen (1998:621) om misstankeregister ett misstankeregister. Ändamålet med registret är att underlätta tillgången till sådana uppgifter om skälig misstanke om brott som behövs i verksamhet hos polis-, skatte- och tullmyndigheter för att samordna förundersökningar mot en person och för att förebygga, upptäcka och utreda brott samt hos åklagarmyndighet för beslut om förundersökning och åtal. Registret får vidare användas av andra myndigheter vid sådan lämplighetsprövning, tillståndspröv- ning eller annan prövning som anges i författning, samt för att till Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i dennes verk- samhet i de fall regeringen särskilt föreskriver det (2 §). Registret ska innehålla uppgift om den som är skäligen miss- tänkt för brott mot eller något annat brott för vilket svårare straff än böter är föreskrivet. Detsamma gäller om brottet begåtts utomlands men ska lagföras här. Vidare ska det i registret finnas uppgifter om den mot vilken talan om förvandling av böter och om den som begärts utlämnad för brott. Därutöver förutsätts att den det gäller har fyllt . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att registre- ringen ska begränsas på visst sätt. Vad gäller myndighets rätt att få ut uppgifter ur registret anges i 5 § i lagen att uppgift ska lämnas ut till polis-, skatte-, tull- eller åklagarmyndighet eller allmän domstol för ändamål som anges i 2 §. Vidare ska uppgift lämnas till myndighet i övrigt i den utsträckning regeringen för vissa slag av ärenden föreskriver det eller för ett sär- skilt fall ger tillstånd till det. I paragrafen finns vidare en hänvisning till 14 kap. sekretesslagen, som gäller begränsningar i sekretessen. På motsvarande sätt som vad gäller belastningsregistret har behovs- och proportionalitetsprincipen lagfästs i 7 §. I förordningen (1999:1135) om misstankeregistret anges i 3 § de myndigheter som har rätt att få ut fullständiga uppgifter och i vilka ärenden så får ske. Det finns i 4 § en uppräkning av de myndigheter som har rätt att få utdrag beträffande brottsmisstanke som har lett till åtal. Av punkten 7 framgår att uppgift ska lämnas ut om det begärs av en statlig, eller landstingskommunal myndighet, som beslutar om anställning av personal inom psykiatrisk sjukvård, vård av utvecklingsstörda, vård av barn och ungdom eller tvångsvård av missbrukare, i fråga om den som myndigheten avser att anställa eller anlita som uppdragstagare. Lagen om misstankeregister reglerar inte utlämnandet av upp- gifter ur registret på begäran av den registrerade. I stället tillämpas bestämmelserna i 26 § personuppgiftslagen (1998:204) (PUL), enligt vilken var och en som ansöker om det har rätt att få besked om huruvida personuppgifter som rör den sökanden behandlas eller inte och, om uppgifter om honom eller henne behandlas, vilka dessa uppgifter är. Enligt 27 § PUL gäller inte bestämmelserna i 26 § i de fall det är särskilt föreskrivet i lag eller annan författning att uppgifterna inte får lämnas ut. Enligt 8 § lagen om misstankere- gister har annan enskild rätt att få ut uppgift om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i en verksamhet som Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning avser vård eller som är av betydelse för förebyggande eller beiv- rande av brott i den utsträckning regeringen för vissa typer av fall föreskriver det. Enligt 8 § p. 2 i förordningen har en enskild sam- manslutning eller person som beslutar om anställning av personal inom psykiatrisk sjukvård, vård av utvecklingsstörda eller vård av barn och ungdom rätt till uppgift om misstanke om brott för vilket åtal väckts, i fråga om den som avses anställas eller anlitas som uppdragstagare . För uppgifter i misstankeregistret gäller inte absolut sekretess, utan sekretess med s.k. omvänt skaderekvisit. Av 9 kap. 17 § sek- retesslagen följer att uppgifter kan lämnas ut om det står klart att det kan ske utan skada eller men för den enskilde eller någon honom närstående. Bestämmelserna i 14 kap. sekretesslagen om vissa begränsningar i sekretess och om förbehåll är också tillämp- liga. Av dessa följer bl.a. att sekretess inte gäller i förhållande till den enskilde själv om inte annat sägs i lagen. I kapitlet finns vidare bestämmelser om att sekretess i vissa fall inte hindrar att uppgift lämnas ut till myndighet. Bestämmelser om i vilka fall uppgift får lämnas utan en sekretessprövning finns i lagen om misstankeregis- ter. I 14 § lagen om misstankeregister finns såvitt avser enskild verksamhet regler om tystnadsplikt som innebär att uppgifter om annans personliga förhållanden som erhållits med stöd av lagen inte får obehörigen röjas. Uppgifter i misstankeregistret gallras om en förundersökning har avslutas utan att åtal har väckts med anledning av misstanken, om åtal har lagts ned eller om dom eller beslut har vunnit laga kraft. 27.2.5Förordningen (1982:117) om underrättelse till om domar i vissa brottmål ska inom från domstol få kopia av dom genom vilken en legitimerad yrkesutövare, som i sin yrkesutövning står under styrelsens tillsyn, dömts för brott som han eller hon har begått under utövningen av sitt yrke eller i annat fall dömts enligt narkotikastrafflagen (1968:64), lagen (2000:1225) om straff för smuggling i fråga om narkotika, lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 3 kap. (brott mot liv och hälsa), 4 kap. 1–5 §§ (människorov, människohandel, olaga frihetsberövande, olaga tvång, grov fridskränkning, grov kvinno- fridskränkning och olaga hot) eller någon av dessa paragrafer till- Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning sammans med 4 kap. 10 § (försök, förberedelse eller stämpling till människorov, människohandel eller olaga frihetsbe- rövande och underlåtenhet att avslöja sådant brott samt försök eller förberedelse till grovt olaga tvång), 6 kap. (sexual- brott), 8 kap. 5 eller 6 § (rån och grovt rån) eller någon av dessa paragrafer tillsammans med 8 kap. 12 § (försök, förberedelse och stämpling till rån och grovt rån samt underlåtenhet att avslöja sådana brott), 13 kap. (all- mänfarliga brott) och 17 kap. 1 eller 2 § (våld, hot eller förgripelse mot tjänsteman). Vad gäller samtliga uppräknade brott med undantag för brott enligt narkotikastrafflagen (1968:64) och brott enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling i fråga om narkotika och brott som inte begåtts under yrkesutövning sänds kopia av dom endast om annan påföljd än böter har dömts ut. ska såvitt avser annan yrkesutövare än legitime- rad yrkesutövare som i sin yrkesutövning står under styrelsens till- syn och som omfattas av 1 § ÅL få kopia av dom genom vilken denne dömts till annan påföljd än böter för brott som han eller hon har begått under utövningen av sitt yrke. I para- grafen definierades begreppet hälso- och sjukvårdspersonal. Nöd- vändig följdändring när ÅL upphörde att gälla har inte gjorts. Paragrafens innehåll motsvaras i huvudsak av inne- hållet i 1 kap 4 § LYHS.4 Slutligen ska till från domstol sändas kopia av dom när någon dömts för brott mot lagen (1984:542) om behörig- het att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. eller för med- verkan till sådant brott, för brott mot lagen (1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdens område och för brott mot abortlagen (1974:595). Även lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. och lagen (1960:409) om förbud i vissa fall mot yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område upp- hörde att gälla som ÅL. Innehållet i ansvarsbestämmelserna i lagen (1984:542) om behö- righet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. motsvaras av innehållet i 8 kap. 3–4 §§ LYHS och delvis av innehållet i 8 kap. 5 § LYHS.5 Innehållet i ansvarsbestämmelserna i lagen (1960:409) 1997/98:109 s. 148 ff. 1997/98:109 s. 176 ff. Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning om förbud i vissa fall mot yrkesverksamhet på hälso- och sjukvår- dens område motsvaras av innehållet i 8 kap. 6 § LYHS.6 27.3Skyddet för den personliga integriteten 27.3.1Rättslig reglering till skydd för den personliga integriteten Rätten till privatliv är en mänsklig rättighet, vilket fastslås i artikel 12 i FN:s allmänna förklaring om mänskliga rättigheter och i bestämmelser i ett flertal internationella konventioner till skydd för de mänskliga rättigheterna. Rätten till respekt för den personliga integriteten följer av och utgör en del av denna rättighet. Enligt artikel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventio- nen) har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Rättigheten får bara begränsas med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvän- digt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra perso- ners fri- och rättigheter. gäller som lag i . har i sin praxis framhållit att ordet nödvändig i detta sammanhang inte är synonymt med oundgänglig. Vad som krävs är att det ska finnas ett angeläget samhälleligt behov . Inskränkningen måste vidare stå i rimlig pro- portion till det syfte som ska tillgodoses genom inskränkningen. Varje konventionsstat har själv en viss frihet att avgöra om en inskränkning är nödvändig. förbehåller sig dock rätten att övervaka om denna frihet utnyttjas på ett rimligt sätt.7 I artikel II–67 och II–68 i EU:s rättighetsstadga, som antogs , fastslås också rätten till privatliv och rätten till skydd för per- sonuppgifter. I stadgan angivna rättigheter ska kunna begränsas med beaktande av proportionalitetsprincipen, dvs. begränsningen ska vara nödvändig och faktiskt svara mot mål av allmänt sam- hällsintresse som erkänns av unionen. och rådet har utfärdat ett direktiv (95/46/EG av ) om skydd för enskilda perso- 1997/98:109 s. 178 7Se Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, , 3 uppl., s . 305. Registerkontroll vid prövning av lämplighet för legitimation och anställning