sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — När jag nu föreslår en ny gymnasieskola ser jag också behov av att göra förändringar i dagens rådande styrdokument. Vad gäller skollagen och gymnasieförordningen föreslår jag innehållsliga förändringar. Däremot påverkas inte dessa styrdokuments roll av mina förslag. Jag har tolkat mitt uppdrag så att Lpf 94 ligger fast och att även fristående skolor i princip ska följa läroplanen (se vidare avsnitt 5.19). För dagens programmål och dagens kursplaner föreslår jag däremot förändringar. Förändringarna gäller dessa styrdokuments benämningar, deras roll, deras funktion och uppbyggnad samt deras innehåll. är det som beslutar om kärnämnen. Regeringen beslutar om vilka ämnen som ska vara gemensamma för vart och ett av de nationella programmen samt vilka nationella inriktningar som ska finnas och med vilken poängomfattning. Därefter beslutar om innehållet i de nationella inriktningarna. Jag anser att detta beslutsförfarande ska ligga fast på samma sätt som . När jag hänvisar till fortsatta beredning, t.ex. när det gäller gemensamma karaktärsämnen på yrkesprogrammen, pekar jag på att dessa frågor bör beredas av innan beslut fattas av regeringen. I beredning anser jag också att Nationella rådet för utbildning ska ha rätt att yttra sig och att de nationella programråden ska finnas med i beredningsarbetet. Så här tänker jag mig styrdokumenten i den nya gymnasieskola som jag föreslår. 1TP PT SFS 1985:1100. 2TP PT SFS 1992:394. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) Allmänna mål för programmet Kommentarer och exempel osv. Ämnesplan för varje ämne (inklusive de kurser som ingår i ämnet och betygs- Centralt innehåll för var och en av kurserna Betygskriterier för var och en av kurserna Kommentarer och exempel osv. Enligt min analys i avsnitt 4.8 är dagens programmål alltför gene- rella, de ger en otydlig styrning och används i relativt liten utsträckning. En orsak till detta är, enligt min uppfattning, att programmålen inte följs upp och utvärderas på individnivå, dvs. det görs aldrig någon bedömning av om eleven har uppnått målen för hela programmet. Den nya gymnasieskolan ska leda till en examen. När en examen införs ges möjlighet att utvärdera huruvida eleven har uppnått de krav som ställs på utbildningen som helhet. För att göra denna utvärdering anser jag att programmålen behöver ersättas av ett nytt styrdokument – examensmål – och ett nytt sätt att följa upp om examensmålen är uppnådda – bl.a. genom en examensuppgift. Dessutom behövs, enligt min uppfattning, någon typ av stöd- Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar material till examensmålen. Jag föreslår att examensmålen ska gälla såväl för fristående som för kommunala skolor. I avsnitt 5.12 återkommer jag med förslag om examen. Dagens kursplaner har en komplicerad uppbyggnad och är otydliga bland annat i och med att de är svårtolkade, att de upprepar läroplanens mål och att de saknar ett angivet ämnesinnehåll. Detta finns beskrivet i avsnitt 4.8. Med anledning av dessa oklarheter föreslår jag en hel del förändringar för kursplanerna. En förändring är benämningen, som jag ändrar till ämnesplan. En annan är uppbyggnaden av ämnes- planen med bland annat ett angivet centralt innehåll. En tredje förändring är innehållet i ämnesplanerna och hur de skrivs för att öka tydligheten. Även till de nya ämnesplanerna behövs, enligt min uppfattning, ett stödmaterial. Jag föreslår att ämnesplanerna liksom examensmålen ska gälla för såväl fristående som kommunala skolor. Mina förslag om ämnesplaner finns utförligare beskrivna i avsnitt 5.16. 5.1.5Byggstenar i de nya programmen De nya program jag föreslår ska byggas upp av följande byggstenar: –Gymnasiegemensamma ämnen (som ersätter dagens kärn- ämnen) Se vidare den inledande bilden i avsnitt 5.6. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar 5.2Gymnasieskolans uppdrag kräver samverkan med arbetslivet och högskolesektorn Gymnasieskolans uppdrag att svara för kompetensförsörj- ning till arbetsliv och högskolestudier ska tydliggöras i skollagen. Inom ska det inrättas ett nationellt råd – Nationella rådet för utbildning. Nationella rådet för utbild- ning ska fungera som ett rådgivande organ åt och ledamöterna ska utses av regeringen. Rådet ska ledas av Skol- verkets generaldirektör. Bestämmelser om de huvudsakliga uppgifterna för Nationella rådet för utbildning ska preciseras dels i myndighetsinstruk- tionen för , dels i gymnasieförordningen. Nationella rådet för utbildning ska ha initiativrätt att ta upp frågor inom sitt ansvarsområde. ska inhämta yttranden från Nationella rådet för utbildning innan verket lämnar sin årliga rapport till regeringen om gymnasieskolans roll för kompetensförsörj- ningen ur ett regionalt och ett nationellt perspektiv. Rådets yttrande ska biläggas . Vidare ska inhämta yttranden från Nationella rådet för utbildning i vissa strategiska, övergripande frågor som rör gymnasiala utbildningar samt innan verket lämnar sitt förslag till examensmål för de olika programmen till regeringen. Nationella rådet för utbildning ska också yttra sig i frågor om regionala inriktningar och riksrekryterande utbildningar. Ledamöterna i Nationella rådet för utbildning bör vara företrädare för arbetsgivare på central nivå och företrädare för högskolesektorns olika vetenskapsområden. Företrädare för arbetstagarorganisationerna har närvaro- och yttranderätt i likhet med vissa myndigheter med insyn i frågor som ligger Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar inom rådets ansvarsområde. Representanter för skolhuvud- män, skolledare och lärare adjungeras till rådet. Innan Nationella rådet för utbildning lämnar förslag ska det höra företrädare för arbetsmarknadens fackliga organisa- tioner och myndigheter med särskild kunskap inom rådets ansvarsområde, företrädare för skolhuvudmän samt före- trädare för skolledare och lärare. 5.2.1Gymnasieskolans roll för kompetensförsörjning Det finns en betydande arbetsmarknad för personer med en gymnasial utbildning. Den arbetsmarknaden existerar parallellt med en arbetsmarknad där det krävs högre utbildning, antingen en eftergymnasial inom kvalificerad yrkesutbildning (KY) eller en utbildning inom ramen för högskolesektorn. För alla dessa vägar in i vuxenlivet förbereder gymnasieskolan en ung, blivande med- arbetare eller student. Jag har redan inledningsvis i utredningsarbetet valt att fokusera på vart gymnasieskolan leder och vilken kunskapsnivå den bör ligga på för att motsvara en god förberedelse för det som blir nästa steg – en anställning eller vidare studier. Därför har också utrednings- arbetet starkt involverat dem jag kallar avnämare, det vill säga de som tar emot elever från gymnasieskolan eller gymnasial vuxen- utbildning. Det har stor betydelse hur gymnasieskolan utformas och hur tillgänglig den är. Finns det exempelvis den yrkesutbildning som behövs i alla delar av landet och håller den önskvärd kvalitet? Det kan vara en viktig aspekt för en ung elev att vald utbildningsväg finns i närområdet eller på pendlingsavstånd. Det är också belagt att studieresultaten blir bättre om en elev får gå en önskad utbild- ning och är motiverad för studierna. Jag anser att tillgången till gymnasieutbildning och gymnasial vuxenutbildning är en strategisk fråga som bör ses som en del av infrastrukturen i en kommun, en region eller ett samverkans- område mellan kommuner. Det har betydelse för arbetslivet, både privata och offentliga arbetsgivare, att det finns tillgång till välutbildad arbetskraft. Det har också betydelse för tillväxtfrågor och näringspolitik i en kommun eller region och för landet som helhet. Det har också betydelse för högskolesektorn att det finns Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar ett gott rekryteringsunderlag. Det finns exempel på att vissa kom- muner och samverkansorgan arbetar på detta sätt men det finns inget i dagens regelverk som stimulerar till sådana perspektiv. En följd blir att skillnaderna mellan olika delar av landet och mellan olika gymnasieskolor kan bli stora. Detsamma gäller för utbild- ningar som i formell mening är nationella program. Innehållet inom ramen för ett nationellt program kan variera kraftigt vilket gör det svårt för avnämarna att bilda sig en uppfattning om vad en elev kan. Det ser jag som ett stort problem och jag anser att frågan om hur tillgången till en kvalitetssäkrad utbildning ser ut är viktig på såväl regional politisk nivå som nationell politisk nivå. Därför föreslår jag att gymnasieskolans uppdrag att tillgodose kompetensförsörjningsbehov för arbetsliv och högskolesektor ska förtydligas i skollagen. Det innebär också att jag föreslår att avnämare, dvs. arbetslivet och högskolesektorn, får en tydlig roll när det gäller att ställa krav på vilka mål utbildningen ska leda till. Det är också värdefullt att de medverkar i att säkra kvaliteten på utbildningen. Kunskapen om hur kompetensförsörjningsfrågorna ser ut över landet måste förbättras. Jag föreslår därför att ska upprätta en rapport som belyser dessa frågor och som överlämnas till regeringen. 5.2.2Inrättandet av Nationella rådet för utbildning I finns inte någon nationell institutionell nivå för samverkan mellan avnämare och gymnasial utbildning vilket det gör i många andra länder. Vanligen finns en sådan samverkan kring yrkesutbildningen och den vilar ofta på etablerade samverkansmönster. Min bild är att en institutionell samverkan behövs också i vårt land men att den måste passa våra förhållanden, bejaka rådande ansvarsförhållanden och inte utgå från traditionella synsätt som endast gäller delar av arbetsmarknaden. Exempelvis ser jag att stora och växande delar av arbetsmarknaden, såsom tjänste- mannasektorn, mycket sällan finns med i samverkan kring gym- nasial utbildning. En samverkan måste utgå från hur ansvaret ser ut , gymnasieskolan är decentraliserad och målstyrd. Vidare är det viktigt med samverkan med alla avnämare för gymnasial utbild- ning. Således måste också högskolesektorns intressen tillgodoses i en ny samverkansform. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Det är som förvaltningsmyndighet som är ansvarig för att utveckla de styrdokument som ska tillämpas i gymnasie- skolan och den gymnasiala vuxenutbildningen. Om gymnasie- skolans ansvar för kompetensförsörjningsfrågorna tydliggörs så innebär det en förändring jämfört med hur gymnasial utbildning definieras . Jag anser att det som konsekvens innebär att Skol- verket behöver förstärkas med kompetens som kan bistå verket med att bedöma dessa frågor. Jag föreslår därför att det inrättas ett nationellt råd för utveckling av gymnasieskolan, Nationella rådet för utbildning. Rådet ska vara knutet till och vara rådgivande i strategiska frågor som rör utveckling inom gymnasial utbildning. Med ett nationellt råd med representation från avnäma- re skulle det vara möjligt att fånga upp utvecklingsbehov och tillgodose kommande behov inom framtidsbranscher som saknar etablerade mönster för samverkan. Härvid skulle det vara möjligt att kontinuerligt förnya gymnasieskolan och se till att angelägna utvecklingsbehov tillgodoses. En viktig uppgift för Nationella rådet för utbildning är att avge ett yttrande över förslag till examensmål före regeringens beslut om dessa. Rådets yttrande ska biläggas Skol- verkets förslag. Härigenom kompletteras beredningsprocessen med avnämarnas behov och synpunkter på hur nivån på gymnasial utbildning ska bestämmas för att svara mot deras behov. Ytterligare en viktig uppgift är att yttra sig över årliga rapport till regeringen om hur gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen tillgodoser behoven av kompetens- försörjning nationellt och regionalt samt eventuella utvecklings- behov inom gymnasieutbildningen. Andra uppgifter för Nationella rådet för utbildning är att yttra sig över regionala inriktningar och riksrekryterande utbildningar. Nationella rådet för utbildning ska identifiera nya behov av utbildning och kan underställa rådet strategiska utveck- lingsfrågor. Rådet självt har initiativrätt att ta upp frågor inom sitt ansvarsområde. Rådets yttranden ska alltid biläggas förslag i ärenden som ska avgöras av regeringen. Jag föreslår att avnämarna, det vill säga arbetsgivare på central nivå och företrädare för olika vetenskapsområden inom högskole- sektorn, blir ledamöter i Nationella rådet för utbildning. Från den offentliga arbetsgivarsidan föreslår jag att och Kommuner och Landsting tar plats som ledamöter i rådet. Från den privata arbetsgivarsidan föreslår jag att Svenskt Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Näringsliv och Företagarna tar plats som ledamöter, vilket innebär att både små och stora arbetsgivare inom hela den privata sektorn inkluderas. Dessutom föreslår jag att fyra ledamöter med kompe- tens från hela högskolesektorn finns representerade, vilket innebär att hela högskolesektorns roll som avnämare inkluderas i rådet. En viktig aspekt är bredden i representationen. Hela arbetsmarknaden bör vara företrädd eftersom den tar emot elever med gymnasial utbildning. Det är också viktigt att högskolesektorn är represen- terad brett. Hela högskolesektorn tar emot elever och har därigenom behov av att uttrycka synpunkter på gymnasieutbild- ningens kvalitet och utveckling. Jag föreslår att de centrala arbetstagarorganisationerna bereds plats i rådet med närvaro- och yttranderätt i likhet med vissa myndigheter med särskild kunskap kring de frågor som rådet behandlar. Det innebär att (), Akademikers () samt () bör bereds plats. Myndigheter som bör ingå är , och Arbetsförmedlingen. Även här eftersträvar jag en bredd i representationen. Det är hela arbets- marknadens perspektiv som behövs för att belysa kompetens- försörjningsbehoven. Jag föreslår vidare att representanter för skolhuvudmännen, för både offentliga och fristående skolor, adjungeras tillsammans med representanter för skolledare och lärare. Offentliga och fristående skolor bör beredas möjlighet att på lika villkor bidra med kompe- tens utifrån ett genomförandeperspektiv. Skolhuvudmän och de professionella har viktig kompetens att tillföra Nationella rådet för utbildning men ska inte delta i beslut som gäller hur gymnasie- skolans uppdrag ska formuleras. I en målstyrd gymnasieskola tar de emot uppdraget och genomför det med sin professionella kompe- tens. Rådets ledamöter och övrig representation ska utses av regeringen. Jag föreslår att rådet ska ledas av generaldirektör. instruktion bör kompletteras med stadganden om Nationella rådet för utbildning. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar 5.2.3Inrättande av nationella programråd i ska få till uppgift att inrätta ett nationellt programråd för varje nationellt program. Bestämmelser om de huvudsakliga uppgifterna för de nationella programråden ska preciseras dels i myndighetsinstruktionen för , dels i gymnasieförordningen. De nationella programråden ska lämna en rapport till om hur kompetensförsörjningen fungerar regionalt och lokalt med avseende på hur många elever det finns på de nationella programmen i förhållande till arbets- livets behov och antal sökande till högskolestudier. De nationella programråden ska kontinuerligt bistå Skol- verket i utvecklingsarbete av styrdokument, i kvalitetskrav och tillgången till på arbetsplatsförlagt lärande (APL), i exempel på examensuppgifter m.m. De nationella programråden ska också ge under- lag i frågor om kvalitetssäkrad information riktad till elever i om målen för de nationella programmen, dess innehåll och utgångar. bör bilda de nationella programråden genom att utse intressenter av olika slag att ingå i råden. kan t.ex. utse företrädare för olika branscher, fackliga orga- nisationer, högskolor/universitet, eventuellt statliga myndig- heter med tillsynsuppgifter avseende yrkeskompetenser inom området samt tillse att elevperspektiv på utbildningarna inhämtas. För varje nationellt program inrättas ett nationellt programråd. Ett nationellt programråd har en operativ roll jämfört med Nationella rådet för utbildning som ska ägna sig åt strategiska utvecklings- frågor. Det präglar vilka arbetsuppgifter de nationella program- råden ska ha och dess representation. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar ska ha ansvar för att nationella programråd inrättas och hålla i administrationen kring dem. Till programråden knyts intressenter, olika branschföreträdare, fackliga organisationer och eventuella statliga normgivande myndigheter på området. Det är även viktigt att elevernas synpunkter och erfarenheter från pro- grammen inhämtas. utser vilka som ska ingå i de nationella programråden. Jag ser det som en fördel med en bred representation och att avnämarna, i likhet med Nationella rådet för utbildning, ges en tyngd i de nationella programrådens arbete. De nationella programrådens uppgifter blir att av- rapportera till Nationella rådet för utbildning hur kompetensför- sörjningen fungerar regionalt och lokalt i förhållande till arbetslivets behov och sökandetryck. Tillgången till av god kvalitet i förhållande till behov ska redovisas. Programråden kan också ta fram kvalitetskrav för APL. Programråden kan ta ansvar för gemensamma informationsinsatser riktade mot grund- skolan och elever i gymnasieskolan. Vidare ska programråden ta fram förslag till examensuppgifter och redovisa utfallet av examen. Behov av utveckling och eventuella kvalitetsbrister ska också redovisas. Jag ser även att de nationella programråden skulle kunna ta fram kvalitetskriterier för respektive program och i praktiken kunna ge underlag för en certifiering av de skolhuvudmän som erbjuder det aktuella programmet. De nationella programråden ger en möjlighet till ömsesidiga åtaganden från branscher och skolhuvud- män, exempelvis när det gäller att få fram erforderligt antal APL- platser. Programråden ger också en möjlighet till representation på lika villkor för offentliga och fristående gymnasieskolor. De nationella programråden är en resurs för i verkets arbete. Det är som är beslutande i frågor som program- råden bereder. Exempel på sådana frågor är prövningen av regionala inriktningar och riksrekryterande utbildningar. Denna ansvars- fördelning överensstämmer också med att jag vill stärka den nationella likvärdigheten, men se till att avnämarnas behov av utveckling och deras synpunkter på gymnasial utbildning får komma till uttryck och får genomslag. Jag avstår från att lägga förslag om hur en samverkan kan se ut på regional nivå. Min bild är att det finns en stark utveckling bland kommuner att samverka i olika konstellationer både kring gym- nasieskola och kring andra frågor. På många håll finns sådan samverkan organiserad och jag bedömer att den behöver inten- Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar sifieras mot bakgrund av sjunkande elevkullar och rådande över- kapacitet. Det finns inget behov att reglera hur en sådan samverkan ska vara organiserad. Om det finns ett regelverk som stimulerar samverkan och definierar frågor som kräver samverkan är det, enligt min uppfattning, rimligt att lämna till aktörerna att bestäm- ma hur den bör organiseras. Nedanstående förslag och bedömningar gäller såväl kommunala som fristående gymnasieskolor. Elevernas undervisningstid ska fördelas så jämnt som möjligt över läsåret. Individuell studieplan ska byta namn till studieplan. Varje elev i gymnasieskolan ska ha en studieplan. Skolorna ska åläggas att tydligare än redovisa att elever- na erbjuds sin garanterade undervisningstid. Hur eleverna har erbjudits den garanterade undervisningen och i vilken utsträckning eleverna har deltagit i den ska skrivas in i deras studieplaner. Studier i gymnasieskolan med fullständigt program om- fattande 2500 poäng ska betraktas som heltidssysselsättning under läsåret. Den nuvarande regleringen i gymnasieförordningen av utökat program, som endast gäller kommunala skolor, ska gälla även fristående skolor. Elever på yrkesprogram ska ha rätt till utökat program med upp till 300 poäng för att erhålla grundläggande högskole- behörighet. Om elever beviljas att läsa utökat program ska de även garanteras utökad undervisningstid. För de elever som läser utökat program för att uppnå grund- läggande högskolebehörighet i en annan kommun eller i en fristående skola ska den anordnande skolan ha rätt att få Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar ersättning från elevens hemkommun för extra kostnader i samband med den utökade undervisningstiden. Den nuvarande regleringen i gymnasieförordningens tredje kapitel om lärotider, som endast gäller kommunala skolor, ska gälla även fristående skolor. Undantaget från regleringen av läsårstider för vissa program tas bort. I stället införs en generell möjlighet att göra undan- tag om det finns särskilda skäl till det. Eleverna ska i mindre utsträckning än göra val av enskilda kurser, vilket kommer att innebära ett effektivare resursutnyttjande. 5.3.1Garanterad undervisningstid och studieplan Elevernas arbetstid och deras rätt till undervisning regleras i svensk gymnasieskola genom den garanterade undervisningstiden. Jag vill understryka att jag uppfattar att den garanterade undervisnings- tiden inte står i konflikt med målstyrningens princip och att den ska utgöra en absolut rättighet för eleverna. Som framgår av bilaga 6 om den gymnasiala utbildningen i , och är den garanterade undervisningstiden i svensk gymnasieskola jämförelsevis lågt satt. Med den utgångspunkten är det viktigt att eleverna verkligen garanteras undervisning under alla de timmar som regelverket omfattar. Jag anser att den garanterade undervis- ningstiden ska vara ett golv, en miniminivå. Det bör, med tanke på att skolorna måste ha en säkerhetsmarginal, innebära att de flesta elever kommer att få mer undervisningstid än vad den garanterade nivån stadgar. Jag uppfattar att det på många håll saknas en effektiv uppföljning av om eleverna verkligen i praktiken erbjuds sin garanterade undervisningstid. Jag föreslår att skolhuvudmännen åläggs att på ett systematiskt sätt följa upp hur eleverna erbjudits den garanterade undervisningstiden och att de ska kunna redovisa hur detta har skett. ska alla elever i kommunala gymnasieskolor ha en individuell studieplan. Jag anser att uttrycket individuell studieplan Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar kan vara olyckligt, eftersom betonandet av det individuella i detta sammanhang kan leda fel. Mina förslag i detta betänkande innebär att elevernas val i högre utsträckning än ska göras i form av tydliga kurspaket som leder till tydliga utgångar (se avsnitt 5.5). Det innebär att de individuella skillnaderna mellan innehållet i olika elevers utbildning inom respektive program vanligen blir mindre än . Därför föreslår jag att individuell studieplan ändras till studieplan. Jag föreslår vidare att alla elever i gymnasieskolan ska ha en studieplan oavsett om de går i en eller en fristående gymnasieskola. Jag föreslår att redovisningen av hur eleverna har erbjudits sin garanterade undervisningstid ska införas i deras studieplaner. I studieplanerna ska också redovisas i vilken utsträckning eleverna har deltagit i utbildningen och skälen för att de eventuellt inte har deltagit. Genom denna åtgärd kan studieplanerna bli ett ytterligare förbättrat instrument för underlag till utvecklingssamtalen jämfört med dagens individuella studieplaner. Utformningen av studieplanerna måste ske på ett sätt som överensstämmer med sekretessbestämmelserna för offentliga skolor. Utredningen har mött elever, som har gett mycket olika bilder av hur mycket tid de använder för sina gymnasiestudier. Vissa elever har upplevt en stark tidspress. En del har till och med angett att de under vissa perioder egentligen inte anser sig ha tid att gå på alla lektioner, eftersom de behöver vara hemma och läsa på inför prov. Andra elever har gett en helt annan tidsmässig bild av sin utbild- ning.