sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — Även i ämnesplanen för historia ska det, enligt min uppfattning, framgå att den första kursen kan omfatta 50 poäng eller 100 poäng. På Programmet för Estetik och Humaniora föreslår jag att alla elever ska läsa ytterligare en kurs omfattande 100 poäng. Denna kurs ska också vara obligatorisk på två av inriktningarna på Pro- grammet för Samhällsvetenskap och Media, nämligen inriktningar- na Miljö och samhällsbyggnad samt Samhällsvetenskap. Religionskunskap: På alla program, såväl yrkesprogram som hög- skoleförberedande program, föreslår jag att eleverna ska läsa en kurs omfattande 50 poäng. Jag föreslår att den utformas på ett Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar likartat sätt som dagens Religionskunskap A, som är en orien- teringskurs med fokus på de stora världsreligionerna och deras roll i dagens värld samt med starka inslag av etik. På Programmet för Estetik och Humaniora, inriktningen Kultur, och på Programmet för Samhällsvetenskap och Media, inriktningen Samhällsvetenskap, ingår en andra kurs i religions- kunskap. Samhällskunskap: På alla yrkesprogram föreslår jag att eleverna ska läsa en kurs omfattande 50 poäng. Jag föreslår att den främst ska fokusera på dagens svenska samhälle och handla om bland annat det demokratiska systemet, samhällsekonomi, privatekonomi och samhälleliga institutioner. Jämfört med dagens kurs Samhälls- kunskap A bör den bli tydligare och ett centralt innehåll bör skrivas fram i högre utsträckning. På alla högskoleförberedande program föreslår jag att eleverna ska läsa en kurs omfattande 100 poäng. I denna kurs ingår den ovan beskrivna femtiopoängskursen för yrkesprogrammen. Liksom för ämnesplanen i historia ska det, enligt min uppfattning, för ämnes- planen i samhällskunskap framgå att den första kursen kan omfatta 50 poäng eller 100 poäng. En andra kurs omfattande 100 poäng ingår på Programmet för Ekonomi, alla inriktningar samt på Programmet för Samhällsveten- skap och Media, inriktningarna Miljö och samhällsbyggnad och Samhällsvetenskap. En tredje kurs ingår på Programmet för Samhällsvetenskap och Media, inriktningen Samhällsvetenskap. De tre ämnena historia, religionskunskap och samhällskunskap bör, främst på yrkesprogrammen där jag föreslår att de vardera omfattar 50 poäng, komplettera varandra. Detta bör framgå av ämnesplanerna för de tre ämnena. Avsikten är att eleverna genom dessa tre kurser ska få en förbättrad kunskap om viktiga samman- hang i det moderna samhället, såväl internationellt som nationellt. Att alla elever ska studera naturvetenskap, antingen genom det gymnasiegemensamma ämnet naturkunskap eller genom något av de naturvetenskapliga ämnena biologi, fysik och kemi, är, liksom för ämnena historia, religionskunskap och samhällskunskap, föran- lett av uppdraget att förbereda eleverna för ett aktivt deltagande i samhällslivet. Naturvetenskapliga kunskaper behövs även för att Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar förbereda för yrkeslivet och för vidare högskolestudier. På vissa program krävs en hög nivå på elevernas förkunskaper inom natur- vetenskap för att de ska kunna studera vidare på högskola eller universitet. För många yrkesprogram, särskilt de som förbereder för produktion av något slag, behövs naturvetenskapliga kunskaper, till exempel om hållbar utveckling. På alla yrkesprogram föreslår jag att eleverna ska läsa en kurs i naturkunskap omfattande 50 poäng. Jag föreslår att den bland annat ska handla om energi- och miljöfrågor. På de högskole- förberedande programmen Programmet för Ekonomi, Programmet för Estetik och Humaniora samt Programmet för Samhällsveten- skap och Media föreslår jag att eleverna läser en kurs omfattande 100 poäng. I denna kurs ingår den ovan beskrivna femtiopoängs- kursen för yrkesprogrammen. Liksom för ämnesplanen i historia och samhällskunskap ska det, enligt min uppfattning, för ämnes- planen i naturkunskap framgå att den första kursen kan omfatta 50 poäng eller 100 poäng. För Programmet för Naturvetenskap och Programmet för Teknik ingår inte naturkunskap utan fysik och kemi samt biologi för Programmet för Naturvetenskap. På vissa yrkesprogram kan i sin kommande beredning även komma fram till att mer naturkunskap obligatoriskt bör ingå eftersom ämnet där fungerar som karaktärsämne. Idrott och hälsa har som ämne i gymnasieskolan främst två syften. Ett är att eleverna ska få regelbunden motion under kunniga lärares ledning. Det andra är framåtsyftande; eleverna ska, genom att de får kunskaper om vikten av motion och av att sköta sin hälsa, förberedas för såväl yrke och högskolestudier som ett aktivt liv i samhället. Jag föreslår att en kurs omfattande 100 poäng ska vara obliga- torisk på alla program. I mina kontakter med avnämare, framför allt de som företräder yrkesprogrammen, har vikten av ämnet idrott och hälsa lyfts fram. Ingen avnämare har ansett det möjligt att minska på den obligatoriska omfattningen av ämnet jämfört med . Även om flera av avnämarna har velat öka utrymmet för karaktärsämnen har ingen ansett att det kan göras på just det här ämnets bekostnad. Utifrån vad avnämarna har sagt och utifrån ett allmänt folkhälsoperspektiv anser jag det rimligt att idrott och Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar hälsa ska omfatta 100 poäng som ett obligatorium. Utöver denna inledande obligatoriska kurs ska eleverna på alla program, enligt min uppfattning, alltid erbjudas ytterligare en kurs omfattande 100 poäng som individuellt val. Den inledande obligatoriska kursen, Idrott och hälsa 1, ska, enligt min bedömning, i huvudsak innehålla aktiv motionsverksam- het, även om den också behöver ha inslag av teori. Den ska också, särskilt för eleverna på yrkesprogram, innehålla inslag av ergonomi. Utöver den inledande obligatoriska kursen och den som alltid ska erbjudas som individuellt val kan det finnas olika typer av fördjupningskurser, som kan ingå som programfördjupning på vissa yrkesprogram eller som individuellt val. Liksom bör det finnas kurser i specialidrott. Sådana kan erbjudas som individuellt val. Jag behandlar ämnet specialidrott i avsnitt 5.11.1 om riksrekryterande idrottsutbildningar och andra av godkända idrottsutbildningar. I begreppet språk inkluderar jag ämnena engelska, moderna språk, modersmål, klassisk grekiska, latin med allmän språkkun- skap och teckenspråk. I språk ingår sålunda inte svenska/svenska som andraspråk. I ämnet moderna språk kan ingå i princip vilka större språk som helst. De språk som alltid måste erbjudas är franska, tyska och spanska. Franska och tyska ska erbjudas både som språk som utgår från utbildningsnivå och som nytt språk. Spanska ska erbjudas som nytt språk och kan erbjudas som fortsättning från nivå. Andra språk kan erbjudas som nytt språk. Sådan undervisning ska anordnas om antalet elever som vill läsa språket uppgår till minst fem i kommunen.TPF13FPT Språk som före- kommer är bland annat italienska, ryska, japanska och kinesiska. Jag föreslår att moderna språk ska vara obligatoriskt på alla högskoleförberedande program utom ett, nämligen Programmet för Teknik. På Programmet för Estetik och Humaniora samt Programmet för Samhällsvetenskap och Media föreslår jag att de obligatoriska studierna i moderna språk ska omfatta 200 poäng, på Programmet för Ekonomi och Programmet för Naturvetenskap ska de omfatta 100 poäng. 13TP PT 5 kap. 4 § gymnasieförordningen. Bestämmelsen gäller endast för kommunala skolor. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar På Programmet för Estetik och Humaniora inriktning Språk föreslår jag att hela inriktningsutrymmet, 400 poäng, ska bestå av språk. Av dessa 400 poäng bör en del reserveras för latin med allmän språkkunskap. I de resterande poängen kan till exempel även kursen Engelska 7 ingå, men också alla andra typer av språk, dvs. ämnena moderna språk, modersmål, klassisk grekiska och teckenspråk. Jag anser att de nuvarande bestämmelserna om språk i gym- nasieförordningen i huvudsak ska gälla också i fortsättningen, men att en viktig förändring ska vara att bestämmelserna ska gälla lika för offentliga och fristående skolor. Därutöver föreslår jag följande ändringar: Spanska jämställs med franska och tyska. Det innebär att undervisning i franska, spanska och tyska alltid ska erbjudas elever på de högskoleförberedande programmen. Undervisning i dessa tre språk ska alltid anordnas både som fortsättning på nivå och som nytt språk om eleverna så önskar. Detta gäller som en skyldighet för skolan inom ramen för individuellt val när det gäller högskoleförberedande program. På yrkesprogram får skolan erbjuda moderna språk som individuellt val, men det ska inte vara en skyldighet. finns i 5 kap. 4 § gymnasieförordningen en bestämmelse som innebär att en kommun alltid måste anordna undervisning i ett modernt språk, oavsett vilket språk det är, om det finns minst fem elever i kommunen som önskar läsa språket. Denna skyldighet torde i praktiken vara omöjlig att uppfylla för de flesta kommuner. Eftersom en viktig grundprincip för mig dessutom är att regel- verket i fortsättningen ska vara detsamma för fristående och kommunala skolor finns det ytterligare skäl att ändra denna skyldighet. Jag föreslår att det ska vara frivilligt för en huvudman att anordna moderna språk utöver franska, spanska och tyska. Däremot anser jag att huvudmannen ska sträva efter att erbjuda fler moderna språk än dessa tre. Dagens kurs Estetisk verksamhet Dagens kärnämneskurs Estetisk verksamhet finns i mina förslag inte med som ett gymnasiegemensamt ämne. Ett argument för detta är att eleverna ska ges möjlighet till ytterligare fördjupning inom karaktärsämnena och därmed en ökad yrkesförberedelse. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar gör att vissa av de ämnen som fungerar som kärnämnen måste få ett mindre utrymme. När estetisk verksamhet inte längre finns med som ett gymnasiegemensamt ämne föreslår jag att det alltid ska erbjudas estetiska kurser som individuellt val på alla program. Vilka kurser som ska kunna erbjudas tar jag inte ställning till utan överlämnar det till fortsatta beredningsarbete. Jag anser dock inte att det ska vara dagens kärnämneskurs Estetisk verksamhet som ska erbjudas. I läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) anges att skolan ansvarar för att varje elev som slutfört gymnasieskolan kan hämta stimulans ur estetiskt skapande och kulturella upplevelser. För att uppfylla detta mål måste skolan, enligt min uppfattning, se till att estetiska och kulturella inslag ingår i skolans verksamhet, även om det inte längre finns en obligatorisk kurs med detta syfte. Nedanstående förslag gäller såväl kommunala som fristående gymnasieskolor. De valbara kurser, som huvudmannen beslutar om , ska ersättas av en programfördjupning, som innebär en fördjup- ning inom programmets karaktärsämnen. ska efter samråd med avnämare fastställa vilka kurspaket eller kurser som får erbjudas som programfördjup- ning på respektive program. Det individuella valet ska omfatta 200 poäng på samtliga program. Inom det individuella valet ska huvudmannen få avgöra vilka kurser som ska erbjudas. Vissa kurser ska dock vara obligatoriska att erbjuda. Dagens lokala kurser ska utgå ur gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen. Däremot ska nya kurser kunna skapas om de är nationellt kvalitetssäkrade. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Reducerade program ska inte begränsas av att endast ett visst antal poäng kan reduceras. Reducerat program kommer dock inte att leda till examen. Rätten att läsa in kurser som reducerats tas bort. Jag är av uppfattningen att det även i den framtida gymnasieskolan behöver finnas utrymme för viss valfrihet. Dock anser jag att den omfattande valfrihet som finns skapar stora problem när det gäller: –elevernas rätt till en god utbildning, –elevernas rättssäkerhet, –utbildningarnas kvalitet, –avnämarnas behov och –kostnader för gymnasieutbildningen. Med anledning av detta har jag lämnat förslag där ramarna för de val som görs är tydliggjorda och där eleven uppmuntras att fördjupa sig inom programmets karaktärsämnen. Enligt min uppfattning handlar valfrihet ur elevens perspektiv framför allt om att få sitt förstahandsval av gymnasieprogram och sina val inom utbildningen tillgodosedda. Om eleven kommer in på önskad utbildning ökar förutsättningarna för att eleven kommer att trivas bättre. Därmed ökar även förutsättningarna för att eleven genomför utbildningen inom de föreskrivna tre åren. Det är därför mycket viktigt att eleven får utökade möjligheter att välja det program och den inriktning som han eller hon önskar. När det handlar om att få sina val inom utbildningen tillgodo- sedda anser jag att dagens system i för hög utsträckning har lett till marknadsföring i stället för information. Min uppfattning är att skolorna i stället för en omfattande marknadsföring ska informera eleverna om de val skolan kan erbjuda och sedan tillgodose dessa. På samma sätt som den nya gymnasieskolan behöver innehålla en viss valfrihet gör jag bedömningen att det, även i den framtida gymnasieskolan, behöver finnas utrymme för lokala initiativ. Dock anser jag att den lokala frihet som finns , bl.a. när det gäller lokala kurser, har lett till en rad problem som jag har beskrivit i avsnitt 4.9. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar 5.5.1Valbara kurser blir programfördjupning De valbara kurserna har, enligt min bedömning, inte fungerat som det var tänkt. Bland annat förekommer det att de valbara kurserna inte ligger inom ramen för programmålen och inte erbjuder för- djupning i karaktärsämnena. Jag föreslår att dagens utbud av val- bara kurser ändras och att de fortsättningsvis benämns program- fördjupning. Mitt förslag är att efter samråd med avnämare för vart och ett av de nationella programmen, inom ramen för de nationella programråden, fastställer vilka karaktärsämnen som ska få fungera som programfördjupning. Dessa karaktärsämnen ska motsvara en fördjupning av programmets gemensamma ämnen och inriktningsämnen. För ett högskoleförberedande program kommer de också att kunna svara mot de särskilda behörighetskrav som lärosätena ställer. För ett yrkesprogram kommer de att kunna svara mot de krav som arbetslivet och branscherna ställer. Utifrån det nya regelverket måste restriktivitet tillämpas när fastställer vilka karaktärsämnen som ska få erbjudas som programfördjupning på vart och ett av de nationella program- men. De exempellistor på valbara kurser som har angett är, enligt min uppfattning, alltför omfattande för den programfördjupning jag föreslår. Utifrån de av tillåtna programfördjupningskurserna beslutar huvudmannen, efter samråd med aktuella avnämare, vilka kurser och kurspaket som ska erbjudas. Vissa kurser ska huvudmannen enligt mina förslag alltid vara tvungen att erbjuda på de högskoleförberedande programmen inom ramen för programfördjupningen alternativt det individuella valet. Vilka dessa är varierar för olika program. Enligt min uppfattning ska i sin kommande beredning ange vilka kurser som alltid ska erbjudas. I avsnitt 5.9 har jag angett vilka kurser det skulle kunna vara. För yrkesprogrammen kommer det i många fall inte att finnas någon valbarhet på ämnesnivå vare sig för skolan eller eleven inom ramen för programfördjupningen. Där branschen ställer krav på att vissa kurser måste ingå i en yrkesexamen för en viss yrkesutgång ska dessa kurser, enligt min uppfattning, erbjudas som ett pro- gramfördjupningspaket. Om en skola vill erbjuda en specifik yrkesutgång måste skolan också erbjuda det programfördjupnings- paket som enligt branschen svarar mot den yrkesutgången. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar det mycket viktigt att skolorna i en viss region samverkar så att eleverna erbjuds ett varierat utbud av yrkesutgångar. För vissa andra av yrkesprogrammen och för de högskoleför- beredande programmen kan programfördjupningen hanteras på ett annat sätt. Där branschen inte ställer krav på vissa programfördjup- ningspaket kan det i stället vara möjligt för huvudmannen att skapa sådana av de tillåtna kurserna. På en skola kan det vara så att endast ett kurspaket erbjuds. På en annan skola kan flera kurspaket erbjudas för eleverna att välja bland. Ett annat alternativ är att huvudmannen beslutar vilka av de tillåtna kurserna som ska erbjudas och att eleverna får välja mellan dessa. De kurser som måste erbjudas ska eleverna dock alltid ha rätt att läsa, antingen som programfördjupning eller som individuellt val. Det individuella valet har, enligt min bedömning, påverkat skolans organisation på ett negativt sätt. Jag anser att det är särskilt olyckligt att eleverna i realiteten inte har den valfrihet de har förespeglats. Som jag ser det är regleringen att eleverna inom det individuella valet ska ha möjlighet att välja bland alla kurser som förekommer i kommunen orealistisk och i många stycken omöjlig att genomföra i flertalet kommuner. Därför anser jag att denna bestämmelse ska ändras. Jag anser inte att det ska vara en skyldighet att erbjuda samtliga kommunens kurser . Enligt min uppfattning ska vissa kurser alltid erbjudas som individuellt val. ska erbjudas estetiska kurser och kursen För yrkesprogrammen ska alltid erbjudas in motsvarande grundläggande högskolebehörighet, dvs. kurserna Svenska/Svenska som andraspråk 2 och 3 samt Engelska 6. Efter- som det individuella valet omfattar 200 poäng, och de tre kurserna tillsammans omfattar 300 poäng, kommer det på många yrkes- program att krävas att eleverna för att uppnå grundläggande hög- skolebehörighet får ett utökat program (se vidare avsnitt 5.3.3). Från de kurser som alltid ska erbjudas får inga undantag göras, dvs. även om bara en elev på ett yrkesprogram vill läsa kurserna i svenska/svenska som andraspråk och engelska ska eleven ha rätt till det. Utöver dessa kurser kan det variera från program till program vilka kurser som ska erbjudas. Detta framgår av mina förslag i Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar avsnitt 5.7 och 5.9. I kommande ämnesplansarbete kan det även framkomma andra kurser som verket anser alltid ska erbjudas. De bestämmelser som gäller , att elever kan läsa modersmål, svenska som andraspråk och svenska inom ramen för det individuella valet, anser jag ska behållas. Det innebär att dessa ämnen ska erbjudas som individuellt val enligt samma principer som i dagens gymnasieskola. Förutom de kurser som alltid ska erbjudas är jag av uppfatt- ningen att det individuella valet ska regleras så att huvudmannen får erbjuda eleverna alla kurser som finns i kommunen, men att det inte är en skyldighet. Det innebär att huvudmannen avgör utbudet av individuella val utöver de kurser som ska erbjudas. Omfattningen av det individuella valet För att betona fördjupning i de olika programmens karaktärsämnen anser jag att omfattningen av det individuella valet ska minska. anser jag att eleverna ska ha utrymme att göra egna val eftersom det kan öka motivationen och därmed förbättra möjlig- heten att klara utbildningen väl. Utifrån dessa båda överväganden har jag beslutat att föreslå att det individuella valet ska omfatta 200 poäng i den framtida gymnasieskolan. Det innebär oftast att eleven har möjlighet att välja två kurser som individuellt val. I utredningens arbete har jag även övervägt en reducering av det individuella valet till 100 poäng. Min bedömning är dock att det vore en orimligt låg omfattning, särskilt med tanke på att jag föreslår större kurser när så är möjligt (se vidare avsnitt 5.16). En kurs omfattande mer än 100 poäng skulle i sådana fall inte rymmas inom det individuella valet. Skyldigheten att tillgodose elevernas val Med den nya regleringen av det individuella valet bedömer jag att det i realiteten kommer att vara lättare att kunna tillgodose elevernas val. Jag anser att en huvudman som går ut med ett visst erbjudande av kurser inom det individuella valet ska ha högt ställda krav på sig att verkligen genomföra dessa kurser. är det viktigt att hitta en balans mellan elevens rätt att få sitt val tillgodo- sett och möjligheten att anordna valet. Grundprincipen ska vara att Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar det huvudmannen erbjuder som individuella val också ska genom- föras i verkligheten. Dock förstår jag att det i enstaka fall kan krävas att ett planerat val ställs in för att för få elever vill läsa just den kursen. Jag anser att dagens lokala kurser ska utgå ur gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen. Däremot är jag av uppfatt- ningen att vissa lokala initiativ behöver kunna tillvaratas även i den framtida gymnasieskolan och i den framtida gymnasiala vuxen- utbildningen. Det behöver finnas utrymme att skapa nya kurser i samverkan med arbetslivet eller högskolesektorn. Möjligheten att inrätta nya kurser ger systemet en flexibilitet som är nödvändig. Jag är dock av uppfattningen att nya kurser ska kvalitetssäkras nationellt. En kvalitetssäkring ska grunda sig på fastställda principer och utföras av . Vid en sådan kvali- tetssäkring ska den nya kursen bedömas utifrån vilka nationella ämnen och kurser som finns i gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen. Om den nya kursen svarar mot ett dokumen- terat behov från avnämarna och dessutom av bedöms ligga inom gymnasieskolans eller den gymnasiala vuxenutbild- ningens uppdrag och som inte täcks av de nationella kurserna, kan den godkännas av . Efter godkännandet bedömer jag att den nya kursen ska utprövas i aktuell kommun, t.ex. under två läsår. Min uppfattning är att ger kommunen en möjlighet att genomföra den nya kursen och följa upp och utvärdera hur den har fungerat i förhållande till avnämarnas och elevernas/de studerandes behov. Under utprövningen ska den nya kursen kunna ingå i en examen och meritvärderas som en nationell kurs. Om den nya kursen har fungerat bra anser jag att den av ska fastställas som en nationell kurs, som får användas av alla. Om den inte har fungerat bra utgår den. Om en ny kurs utgår måste kommunen ändå garantera eleverna som har läst kursen rätt att inom göra en prövning. I vissa fall kan det även vara så att nya ämnen behöver skapas utifrån lokala initiativ. Jag bedömer att förfarandet i sådana fall ska vara detsamma som för nya kurser. När en skolhuvudman anmäler ett behov av en ny kurs till bör huvudmannen, enligt Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar min uppfattning, också ge förslag till kursens centrala innehåll och betygskriterier. När huvudmannen anmäler behov av ett nytt ämne bör ett förslag till ämnesplan bifogas. Om godkänner kursen eller ämnet är det verket som fastställer det centrala innehållet och betygskriterierna respektive ämnesplanen. Detta förfarande, att lokala initiativ kan tillvaratas om de kvalitetssäkras, enligt min uppfattning dels för en möjlighet att förändra och anpassa gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen utifrån framtida och lokala behov, dels för en likvärdighet för eleverna. När det gäller fristående skolor har de möjlighet att ge egna kurser. Jag anser att fristående skolor i den framtida gym- nasieskolan ska följa de nationella ämnen och kurser som fastställer. Om en fristående skola vill skapa en ny kurs, som inte finns inom det nationella systemet av ämnen och kurser, får skolan, enligt min uppfattning, följa samma principer för kvalitetssäkring av som kommunala skolor ska göra. I avsnitt 5.3.3 lämnar jag förslag om utökade program. Där framgår bl.a. att jag anser att utökade program ska kunna finnas för enskilda elever, att samma regler ska gälla för kommunala och fristående skolor, att elever på yrkesprogram alltid ska ha rätt att läsa de kurser som krävs för grundläggande högskolebehörighet som utökat program samt att den garanterade undervisningstiden ska utökas i samband med ett utökat program. kan en elev med påtagliga studiesvårigheter befrias från undervisningen i maximalt 250 poäng av de 2 500 (reducerat pro- gram). Denna möjlighet ska tillämpas mycket restriktivt och beslut ska fattas av rektor.