sou · GVB380 · 2008-01-01 00:00:00 — Om det är fråga om en akut säkerhetsrisk som gäller för mer än en medlemsstat kan såväl medlemsstaterna som kommissionen TP 35 PT 13 § produktsäkerhetslagen och 5 § produktsäkerhetsförordningen. TP 36 PT 14 § produktsäkerhetslagen. TP 37 PT Artikel 5.1. TP 38 PT 20 § produktsäkerhetslagen och artikel 5.1 tredje och fjärde styckena i direktiv /95/EG. TP 39 PT 4 § andra stycket produktsäkerhetslagen; jfr artikel 1.2 i direktiv /95/EG. TP 40 PT Förordningen (1993:1322) om informationsutbyte inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet i fråga om farliga konsumentvaror. SOU 2007:80 Ändringar i författningar utanför område besluta om restriktioner för eller förbud mot utsläppandet på marknaden av produkten. Direktiv /95/EG (och dess föregångare) har bl.a. använts för ett tillfälligt förbud mot att släppa ut vissa leksaker och barnavårdsartiklar av PVC-plast som innehåller ftalater (mjukgörare) på marknaden. är tillsynsmyndighet enligt produktsäkerhetslagstiftningen. En statlig myndighet som enligt någon annan författning har tillsyn över efterlevnaden av särskilda bestämmelser om produktsäkerhet i fråga om vissa varor, tjänster eller risker är dock tillsynsmyndighet även enligt produktsäkerhetslagstiftningen. Bestämmelser i ingår i Reach. Att ett ämne används i konsumentprodukter har betydelse för bl.a. innehållet i kemikaliesäkerhetsrapporter, krav på toxikologisk information vid registrering av ämnen och socioekonomiska bedömningar som ligger till grund för tillståndsprövningar och begränsningar. Den enda bestämmelse i Reach som ger direkta rättigheter för konsumenter är artikel 33.2. Enligt den artikeln ska leverantörer på begäran av en konsument lämna information om en vara som innehåller vissa farliga ämnen (ämnen som uppfyller kriterierna för att vara tillståndspliktiga) i en koncentration över 0,1 viktprocent. Konsumenten ska få tillräcklig information som leverantören har tillgång till, med åtminstone ämnets namn, så att varan kan användas på ett säkert sätt. Artikel 33.2 kan – i alla fall delvis – sägas motsvara produktsäkerhetslagstiftningens bestämmelser om säkerhetsinformation. Reach innehåller inga bestämmelser som motsvarar produktsäkerhetslagens regler om varningsinformation. Enligt Reach-förordningens skyddsklausul i artikel 129 får medlemsstaterna av hälso- eller miljöskäl vidta lämpliga provisoriska åtgärder vad gäller ett ämne, som sådant eller ingående i en beredning eller en vara, även om ämnet uppfyller kraven i Reach. Sådana åtgärder får vidtas om medlemsstaten har goda skäl att tro att brådskande åtgärder är väsentliga. ska besluta att godkänna den provisoriska åtgärden eller uppmana medlemsstaten att upphäva åtgärden. Ändringar i författningar utanför område SOU 2007:80 Vår bedömning Den allmänna produktsäkerhetslagstiftningen är subsidiär till speciallagstiftning om produktsäkerhet. För det fall Reach reglerar en fråga som rör konsumentprodukters hälsopåverkan så ska alltså produktsäkerhetslagstiftningens bestämmelser i samma fråga inte tillämpas. Vi drar därför slutsatsen att det inte är nödvändigt med några ändringar i produktsäkerhetslagstiftningen med anledning av Reach. Vi har således ingen anledning att ta ställning till frågan om och i så fall i vilken utsträckning artikel 33.2 utesluter tillämpningen av produktsäkerhetslagstiftningens bestämmelser om säkerhetsinformation. Vi bedömer inte heller relationen mellan andra bestämmelser i och reglerna om produktsäkerhet. Vi har som en övergångslösning föreslagit att nuvarande organisation för tillsyn enligt 14 kap. ska gälla även för tillsynen enligt Reach. Vi återkommer i slutbetänkandet till frågan om tillsynen enligt Reach i frågor som rör konsumenter. 4.6 Sekretesslagstiftningen Förslag Bilagan till sekretessförordningen (1980:657) ändras så att sekretess enligt 8 kap. 6 § första stycket sekretesslagen (1980:100) ska gälla i verksamhet som avser tillsyn, utvärdering och tillstånd enligt Reach. Handlingsoffentlighet enligt Reach Rätten att få del av handlingar som Echa har tillgång till regleras i artikel 118 i Reach-förordningen. Bestämmelsen hänvisar till förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar. Huvudprincipen enligt den förordningen är att samtliga handlingar som finns hos myndigheten ska vara tillgängliga för allmänheten. En institution ska dock vägra att lämna ut en handlig i vissa fall, bl.a. om ett utlämnande undergräver skyddet för en fysisk eller juridisk persons affärsintressen (artikel 4.2). Även i sådana fall kan emellertid en handling lämnas ut om det finns ett övervägande allmänintresse av att så sker. I artikel 118.2 i Reach anges i vilka fall utlämnande av 240 SOU 2007:80 Ändringar i författningar utanför område information normalt sett ska anses påverka en persons affärsintressen negativt. Det är bl.a. fråga om detaljerad information om beredningars fullständiga sammansättning och den exakta mängd av ämnet eller beredningen som tillverkas eller släpps ut på marknaden. Medlemsstaternas behöriga myndigheter kommer i stor utsträckning att få tillgång till uppgifter i de register som förs av EchaTPF 41 F. PT Reach saknar emellertid regler för hur medlemsstaternas myndigheter ska hantera en begäran från en enskild om att ta del av sådana uppgifter i dessa register, vilka den behöriga myndigheten har tillgång till. Frågan regleras inte heller i förordning 1049/2001. Där sägs endast att medlemsstaterna bör se till att inte hindra en korrekt tillämpning av förordningen samt att respektera institutionernas säkerhetsbestämmelser. Vidare framgår av artikel 5 i nämnda förordning att en medlemsstat som innehar en handling som härrör från en institution, vid en begäran om tillgång till handlingen, ska rådgöra med institutionen ifråga för att fatta ett beslut som inte äventyrar syftena med förordningen, såvida det inte är uppenbart att handlingen ska eller inte ska lämnas ut. Sekretess i statlig tillsynsverksamhet Enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) kan sekretess gälla för uppgift som angår förbindelser med annan stat eller i övrigt rör annan stat, mellanfolklig organisation, myndighet, medborgare eller juridisk person i annan stat eller statslös i vissa fall. Inför anslutning till EU försågs bestämmelsen med ett s.k. rakt skaderekvisit, dvs. uppgifter som anges i bestämmelsen kan bara hemlighållas om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Presumtionen är således att sådana uppgifter är offentliga. Regeringsrätten fann i rättsfallet RÅ 2000 ref. 22 att uppgifter i en bilaga till en ansökan om utsläppande på marknaden av en genetiskt modifierad foderbeta som hade inlämnats till Miljø- och energiministeriet och skickats till vid inte omfattades av sekretess enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen, trots att det fanns en sekretessbestämmelse i det direktiv som reglerade informationsutbytet avseende sådana ansökningar och trots att Miljø- och energiministeriet vid förfrågan hade framfört TP 41 PT Behörig myndighet i är Kemikalieinspektionen. Ändringar i författningar utanför område SOU 2007:80 åsikten att vissa uppgifter i bilagan borde hållas hemliga. Regeringsrätten ansåg att förarbetsuttalanden till införande av det raka skaderekvisitet, vilka bl.a. berör frågan hur man ska se på sekretessbestämmelser i direktiv, speglar systematiken bakom sekretessregleringen samt att denna innebär följande. I fråga om den gemensamma beslutsprocessen, t.ex. förhandlingspositioner och liknande, är det i första hand utrikessekretessen som blir aktuell medan det däremot, när det gäller enskildas intressen, är de sekretessbestämmelser som tar sikte på sekretesskyddet för enskilda som ska tilllämpas. Regerringsrätten fann därför att skaderekvisitet i 2 kap. 1 § inte var uppfyllt i det aktuella fallet. Sekretesskydd för enskilda i statlig tillsynsverksamhet regleras i 8 kap. 6 § sekretesslagen. Enligt första stycket i den paragrafen gäller sekretess - i den utsträckning regeringen föreskriver det - i myndighets verksamhet som består i utredning, planering, prisreglering, tillståndsgivning, tillsyn eller stödverksamhet med avseende på produktion, handel, transportverksamhet eller näringslivet i övrigt. För uppgift om enskilds affärs- eller driftsförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat gäller sekretess om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs (första stycket 1 i paragrafen). Det är alltså fråga om ett s.k. rakt skaderekvisit, dvs. en presumtion för att uppgifterna är offentliga. Enligt första stycket 2 gäller sekretess även för uppgift om andra ekonomiska eller personliga affärsförhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighets verksamhet. Sekretesskyddet för sådana uppgifter är starkare än i punkt 1 eftersom det inte uppställs något skaderekvisit; här gäller s.k. absolut sekretess. Ordet tillsyn i 8 kap. 6 § första stycket sekretesslagen ska enligt förarbetena inte ges en alltför snäv tolkning utan får anses omfatta alla fall där en myndighet har en övervakande eller styrande funktion i förhållande till näringslivet.TPF 42 FPT Med tillståndsgivning och tillsyn åsyftas det område som i gällande rätt avses med ordet kontroll.TPF 43 FPT Bestämmelsen i 8 kap. 6 § första stycket ger inte i sig upphov till någon sekretess utan förutsätter att regeringen förskriver om sekretess. De närmare bestämmelserna om vilka verksamheter som omfattas av sekretess hos olika myndigheter finns angivna i bilagan till sekretessförordningen (1980:657). Av punkt 52 i bilagan följer att sekretess ska gälla i myndighets verksamhet bestående i utredTP 42 PT Prop. 1979/80:2 Del A s. 235. TP 43 PT se fotnot 42 ovan. SOU 2007:80 Ändringar i författningar utanför område ning, tillståndsgivning och tillsyn i fråga om kemiska produkter och biotekniska organismer enligt , tillsyn i fråga om kemiska produkter och biotekniska organismer enligt tillsynsförordningen samt utredning och tillståndsgivning enligt andra till anslutande förordningar om kemiska produkter och biotekniska organismer. Sekretessen är begränsad på så sätt att sekretess inte gäller för uppgifter i tillsynsverksamheten, om intresset av allmän kännedom om förhållandet som rör människors hälsa, miljön eller redligheten i handeln eller ett liknande allmänintresse har sådan vikt att uppgifterna bör lämnas ut. I 8 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen finns en specialregel för uppgifter som en myndighet får från en annan stat eller mellanfolklig organisation i vissa fall. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess, i den mån godkänt avtal härom med främmande stat eller mellanfolklig organisation, hos myndighet i verksamhet som avses i paragrafens första stycke, för uppgift om enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden som myndigheten förfogar över på grund av avtalet. I begreppet avtal anses ingå rättsakter som gäller till följd av medlemskap i , dvs. anslutningsfördraget samt förordningar och direktiv som har utfärdats av EU:s institutioner.TPF 44 FPT Bestämmelsen i 8 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen förutsätter för sin tillämpning att det aktuella rättsakten innehåller en klausul om att uppgifterna inte får lämnas vidare i det aktuella fallet.TPF 45 FPT Exempel på en sådan klausul är artikel 25 i direktiv /18/EG om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön. Punkten 1 i nämnda artikel lyder på följande sätt. Kommissionen och de behöriga myndigheterna får inte till tredje man lämna ut konfidentiella uppgifter som anmälts eller utbytts i enlighet med detta direktiv, och de skall skydda immateriella rättigheter som är knutna till de uppgifter som erhållits. Vår bedömning Uppgifter i Echas register omfattas sannolikt inte av sekretess enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen hos svenska tillsynsmyndigheter. Utlämnande av sådana uppgifter kan skada den berörda personens kommersiella intressen. I sådana fall ska sekretessbestämmelser TP 44 PT Jfr. 2004/05:142 s. 50, prop. 2005/06:45 s. 155, prop. 2005/06:140 s. 87 och prop. 2006/07:110 s. 38. TP 45 PT Jfr Regeringsrättens dom i mål nr 1661-06. Ändringar i författningar utanför område SOU 2007:80 som tar sikte på sekretesskyddet för enskilda tillämpas (jfr RÅ 2000 ref 22 ovan). Enligt vår mening kan artikel 118.2 inte anses vara en sådan konfidentialitetsklausul, dvs. en bestämmelse om att vissa uppgifter inte får lämnas vidare, som krävs för att absolut sekretess ska föreligga enligt 8 kap. 6 § andra stycket. Eftersom inte heller förordning 1049/2001 innehåller någon sådan klausul är inte bestämmelsen i 8 kap. 6 § andra stycket tillämplig. Mot bakgrund av ovanstående anser vi att en ändring är nödvändig i sekretessförordningen. Detta för att möjliggöra för myndigheter som får tillgång till uppgifter i Echas register att med stöd av 8 kap. 6 § första stycket sekretesslagen sekretessbelägga uppgifterna med hänsyn till enskilds intressen. Den behöriga myndigheten i , dvs. Kemikalieinspektionen, kommer att använda uppgifter i Echas register i sin tillsynsverksamhet och kommer att i viss utsträckning ge övriga tillsynsmyndigheter del av dessa uppgifter. Kemikalieinspektionen kommer även att delta i ämnesutvärderingar som görs enligt reglerna i Reach samt ta del av tillståndsansökningar. Kemikalieinspektionens tillsynsansvar, liksom det kommunala tillsynsansvaret, följer av tillsynsförordningen som är omnämnd i punkt 52 i bilagan till sekretessförordningen. tillsyn följer emellertid inte av tillsynsförordningen utan av arbetsmiljölagen. Sekretessen enligt punkt 52 i bilagan till sekretessförordningen bör därför infatta verksamhet som består i tillsyn, utredning och tillståndsgivning enligt Reach. I den aktuella punkten bör även begreppet kemiska produkter ersättas med orden ämnen och beredningar. Enligt punkt 52 i bilagan till sekretessförordningen gäller inte sekretessen för uppgifter i tillsynsverksamheten, om intresset av allmän kännedom om förhållanden som rör människors hälsa, miljön eller redligheten i handeln eller ett liknande allmän intresse har sådan vikt att de bör lämnas ut. Vi föreslår ingen ändring i den skrivningen. En bestämmelse som ger uttryck för samma intresseavvägning finns i artikel 4.2 i förordning 1049/2001. Där anges att en institution ska vägra att lämna ut en handlig som undergräver skyddet för en fysisk eller juridisk persons affärsintressen om det inte finns ett övervägande allmänintresse av att handlingen lämnas ut. 5 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor Reach innebär att farliga egenskaper hos kemiska ämnen ska kartläggas i större omfattning än vad som tidigare skett och mer exakt. Ansvaret för att ta fram informationen om ämnens farliga egenskaper och att göra bedömningar om risker med ämnenas användning ligger på tillverkare och importörer av ämnen. Leverantörer av ämnen och beredningar ska vidarebefordra relevant sådan informationen och lämna rekommendationer om användningen av ämnena till industriella användare nedåt i distributionskedjan. Reach kommer på så sätt att innebära att kunskapen om kemikaliers farliga egenskaper ökar hos såväl användare som myndigheter. Den ökade kunskapen kan tillsammans med en förbättrad kontroll av kemikalieanvändningen leda till en mer framgångsrik miljövård och ett förbättrat skydd för människors hälsa. För att Reach ska få dessa effekter på miljö- och hälsoskyddsområdet är det av central betydelse att alla aktörer i distributionskedjan tar sitt ansvar för att bygga upp och förmedla kunskapen om farliga egenskaper hos kemiska ämnen. Detta ansvar förutsätter kontroller på medlemsstatsnivå, där varje medlemsstat naturligtvis kontrollerar sin industri. En seriös tillverkare i en medlemsstat måste kunna räkna med att andra tillverkare och importörer inom EU också uppfyller sina skyldigheter och att, i den mån överträdelser av regelverket sker, detta upptäcks och rättas till. Medlemsstaterna måste därför ha fungerande system för tillsyn och se till att överträdelser av bestämmelserna i förordningen sanktioneras. Medlemsstaterna åläggs sådana skyldigheter i artiklarna 125 och 126 i förordningen. Där anges också att sanktionerna för överträdelser av bestämmelserna i förordningen ska vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Ordet sanktion definieras inte i Reach. I svensk rätt har ordet sanktion ansetts beteckna olika tvångsingripanden från samhällets 245 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 sida mot beteenden som strider eller har stridit mot en rättsregel.TPF 1 FPT Enligt detta synsätt ingår i begreppet sanktion både administrativa ingripanden och påföljder för brott. I den engelska språkversionen av Reach används ordet penalties i artikel 126. Även penalties kan vara administrativa (administrative penalties) eller påföljder för brott (criminal penalties). Enligt vår mening finns det inget som talar för att ordet sanktion i artikel 126 skulle omfatta endast straffsanktioner. Vi utgår därför från att med ordet sanktion i Reach avses såväl administrativa ingripanden som påföljder för brott. Miljösanktionsavgifter och förelägganden, med eller utan vite, är exempel på administrativa ingripanden medan straff är en påföljd för brott. Det finns inget egenvärde i att ha straffsanktioner. Straffsanktion bör bara väljas när det är befogat ur straffvärdessynvinkel och när det är det mest effektiva och rationella verktyget för att sanktionera en överträdelse. En omfattande straffsanktionering är inte nödvändigtvis det mest effektiva verktyget för att främja efterlevnaden av ett regelverk. Alternativa sanktioner i form av exempelvis förelägganden med vite och förbud kan i många fall vara nog så verkningsfulla och avskräckande. Det är dock viktigt att påpeka att straffhotet anses vara ett effektivt instrument för att främja regelefterlevnad på miljöområdet.TPF 2 FPT I detta avsnitt diskuterar vi de regler i Reach som vi anser bör sanktioneras genom straffbestämmelser eller miljösanktions-avgifter. Vi diskuterar också vissa tillsynsfrågor som är nödvändiga att ta upp . Vi har föreslagit en straffsanktionering för de överträdelser som har ett högt straffvärde och där förhållandena i övrigt är sådana att det är befogat med en kriminalisering. För överträdelser som är mindre allvarliga och där det är enkelt att konstatera att en överträdelse har begåtts har vi istället föreslagit miljösanktionsavgift. Vi har endast funnit skäl att föreslå en bestämmelse om miljösanktionsavgift och den gäller lämnande av säkerhetsdatablad på ett annat språk än svenska. Skälet till att vi inte har föreslagit miljösanktionsavgifter i större utsträckning är att en stor del av reglerna i Reach för sin tillämpning förutsätter att olika bedömningar görs, exempelvis i fråga om lämplighet och tillräckligt. Vidare är det inte alltid enkelt att avgöra vilka krav som ställs på de objekt som omfattas av regleringen. Det kan därför vara svårt att TP 1 PT under utveckling, ett principbetänkande SOU 2002:50 s. 211. TP 2 PT , Miljöbrott, myndighet och marknad, en studie om miljöbrott och allmänprevention. , , 2004. SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor konstatera att en överträdelse har skett (se vidare om miljösanktionsavgifter och Reach i avsnitt 5.3 nedan). Vi diskuterar även vissa bestämmelser som vi anser bör sanktioneras enbart med de verktyg som finns inom tillsynen. Exempelvis skyldigheten att lämna in en registreringsanmälan gemensamt (artikel 11), där vi konstaterar att en överträdelse av bestämmelsen inte har ett tillräckligt högt straffvärde för att motivera en straffsanktion. Skälet för att inte straffsanktionera en överträdelse av en viss bestämmelse kan också vara att bestämmelsen är utformad på ett sådant sätt att den inte är lämpad för straffsanktionering, trots ett högt straffvärde. Överträdelser av de regler i Reach som inte diskuteras i detta avsnitt bör enligt vår mening hanteras enbart med tillsynsåtgärder. Inledningsvis redovisar vi våra utgångspunkter för bedömningen av när en straffsanktion är befogad. Redovisningen följer därefter de olika avdelningarna i Reach. I anslutning till våra förslag till straffbestämmelser tar vi upp om det finns skäl att upphäva eller ändra gällande nationell strafflagstiftning i något avseende. Avslutningsvis tar vi upp vissa tillsynsfrågor (avsnitt 5.11). 5.1 Utgångspunkter 5.1.1 Allmänna utgångspunkter Straff är samhällets mest ingripande och kraftfulla medel mot oönskade beteenden. har uttalat att kriminalisering som en metod för att motverka överträdelser av regler ska användas med försiktighet. TPF 3 FPT -90 har i sitt betänkande 1 Ett reformerat åklagarväsende (SOU 1992:6) satt upp följande kriterier för att en nykriminalisering ska anses som befogadTPF 4 FPT: 1. Ett beteende kan leda till påtaglig skada eller fara. Alternativa sanktioner står inte till buds, skulle inte vara rationella eller skulle kräva oproportionerligt höga kostnader. Straffsanktionering krävs med hänsyn till gärningens allvar. Straffsanktion ska utgöra ett effektivt medel för att motverka det icke önskvärda beteendet. TP 3 PT 1995/95JuU2 s. TP 4 PT Del A s. 110. Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 5. Rättsväsendet ska ha resurser att klara den eventuella ytterligare belastning som kriminaliseringen innebär. konstaterade att dessa utgångspunkter var rimliga vid översynen av straffreglerna i miljöbalken.TPF 5 FPT Vi anser att det är lämpligt att utgå från dessa kriterier även vid bestämmandet av sanktioner för överträdelser av bestämmelserna i . När det gäller fastställande av sanktioner för överträdelser av EG-förordningar tillkommer också kriteriet att sanktionerna bör överensstämma med det sätt på vilket andra medlemsstater har utformat sina sanktioner. Detta för att skapa förutsättningar för en sund konkurrens på lika villkor på den inre marknaden. Hur allvarlig viss brottslighet är ska bedömas med utgångspunkt från gärningens straffvärde, det vill säga i vad mån gärningen medför skada, kränkning av brottets skyddsobjekt, fara eller risk för fara eller skada. Ett grundläggande syfte med Reach är att öka kunskapen om farliga kemikalier i samhället. Det är tillverkare och importörer som ska ta fram den informationen. Tillverkare och importörer ska vidare tillsammans med andra leverantörer föra den vidare nedåt i distributionskedjan. Vid bedömningen av straffvärdet för överträdelser av bestämmelserna i har vi därför sett särskilt allvarligt på beteenden som försvårar eller omöjliggör uppbyggande eller överföring av kunskap om kemikalier. Vi har även sett allvarligt på beteenden som typiskt sett medför skada eller risk för skada på människors hälsa eller miljö samt beteenden som försvårar eller omöjliggör kontroll över tillverkning, import eller utsläppande på marknaden av kemikalier. I likhet med vad som gäller på miljöområdet i allmänhet anser vi att det finns anledning att se allvarligt på sådana överträdelser som typiskt sett medför risker för skador, störningar eller andra olägenheter för människors hälsa eller miljön, utan att det i det enskilda fallet nödvändigtvis finns konkreta risker.TPF 6 FPT Även om de konkreta riskerna vid en överträdelse av reglerna i Reach inte alltid är så stora, kan överträdelsen sammantaget med andra överträdelser eller annan belastning på miljön orsaka stora skador och olägenheter. TP 5 PT SOU 2002:50 s. 234. TP 6 PT SOU 2002:50 s. 235. SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor 5.1.2 Kort om och sanktioner för överträdelser av Reach Vår analys av regelverket har resulterat i förslag om förhållandevis få straffbestämmelser. Vårt förslag skiljer sig därmed från det sätt på vilket har sanktionerat överträdelser av bestämmelserna i förordningen.