sou · GWB391 · 2008-10-06 00:00:00 — Det är mot denna bakgrund som frågan om stödåtgärder i sam- band med att förband, individer och anhöriga framställs som brottsliga i medierna, trots att de följt internationell och nationell rätt och fullgjort en ålagd uppgift, ska belysas. 1TP PT I kapitel 3 har närmare redogjorts för vad som är utmärkande för dagens internationella militära krishanteringsverksamhet. Stöd vid kritik m.m. Som utredningen tolkar direktiven i denna del är utgångspunkten att det svenska militära förbandet och dess personal följt interna- tionell och nationell rätt men av någon anledning ändå anses ha begått straffbar gärning i sin tjänstutövning. I direktiven används termen brottsliga men utredningen tolkar detta som att med begreppet avses att förbandet eller enskilda soldater i medierna anses ha gjort sig skyldiga till någon form folkrättsbrott eller annan straffbar gärning trots att några sådana handlingar inte begåtts. Uppgiften med att föreslå vilka stödåtgärder som bör finnas för förband, individer och anhöriga i dessa situationer väcker – enligt utredningens bedömning – ett antal svåra avgränsningsfrågor. Det som först måste observeras i denna fråga är den grund- läggande utgångspunkten att i det svenska demokratiska systemet är yttrandefriheten grundlagsfäst som mediernas ställning och oberoende utgör en av grundpelarna för vårt lands demokra- tiska styrelseskick. Mediernas roll som granskare, opinionsbildare och förmedlare av information medför att det är medierna själva som bestämmer vad som ska publiceras och i vilken form detta sker. Det måste också observeras att i det fall som en händelse som föranleder kritik i medierna även blir föremål för rättslig prövning har de rättsvårdande myndigheterna att självständigt och förutsätt- ningslöst utreda och pröva om det förekommit någon straffbar gärning. Försvarsmakten har i dessa fall en skyldighet att samverka med dessa myndigheter för att klarlägga vad som eventuellt kan ha inträffat. Försvarsmaktens möjligheter att under pågående utred- ning ta ställning till vad som i och för sig i detta skede skulle kunna betraktas som oriktig kritik är därför begränsad, eftersom myndig- hetens eventuella agerande annars riskerar att påverka pågående utredning. Utredningen vill påpeka att ett påstående i media om att ett svensk förband som deltar i en fredsfrämjande internationell militär insats eller enskilda i förbandet har gjort sig skyldig till en straffbar handling i sin tjänsteutövning kan ha olika orsaker. En orsak kan vara att förbandet eller enskilda soldater varit involverad i strid eller genomfört tvångsåtgärder som av media eller andra opinionsbildare anses gå utöver mandatet för den fredsfrämjande insatsen och där- för anses som en olaglig handling, även om den efterföljande utredningen skulle visa att så inte varit fallet. En annan orsak kan Stöd vid kritik m.m. vara att förbandet eller enskilda ur förbandet misstolkat sitt mandat och sina insatsregler, så kallade Rules of Engagement, och i sin tjänsteutövning därför rättsstridigt använt våld eller andra tvångs- medel mot parter i konflikten eller mot civila i insatsområdet. En tredje orsak kan vara att förbandet eller enskilda i förbandet med- vetet brutit mot mandat och insatsregler och på denna grund ådra- git sig kritik i medierna. Det kan även finnas andra orsaker. Utredningen har särskilt uppmärksammat två fall som väckt stor uppmärksamhet i media och bland allmänheten och där militära enheter ur Försvarsmakten i media anklagats för vad som får betraktas som straffbara handlingar. I det ena mediafallet deltog enheter ur den svenska styrkan i i en operation som syftade till att omhänderta en person ur lokalbefolkningen. Under operationen utbröt strider mellan enheter ur den internationella styrkan, bl.a. den svenska styrkan, och enheter eller personer som enligt uppgift leddes av den person som skulle omhändertas. Personen ifråga avled under stridigheterna och i de svenska medierna framfördes påståenden om att den avlidne hade bragts om livet som en hämdåtgärd för ett tidigare attentat mot den svenska styrkan där två svenska soldater omkom. Händelsen är känd som den så kallade Boka-incidenten. I det andra mediafallet påstods företrädare för en samarbets- nation i ha begått överträdelser mot en civilperson i de svenska soldaternas närvaro. Vidare påstods den svenska persona- len ha agerat passivt i händelsen som inträffade ett flertal år tidi- gare. I media publicerades bilder som var tagna av den svenska personalen och som visade soldater som poserade framför brin- nande hus. Fråga väcktes även om Försvarsmaktens interna rutiner och åtgärder vid misstanke om folkrättsbrott. Förbandet i vilket soldaterna ingick ifrågasattes på grund av den tidi- gare händelsen. Enligt uppgifter som kommit utredningen till del mådde ett flertal soldater dåligt, främst på grund av den kritik som framfördes i media. Händelsen är känd som den så kallade Bunia- incidenten. I båda fallen utreddes händelserna internt inom Försvarsmakten. Utredningarna visade inte att den svenska personalen gjort sig skyldig till några straffbara gärningar, även om i det sistnämnda fallet riktades kritik mot enskilda för brister i bland annat rapporteringen till högre chef. Kritik riktades även mot myndigheten för att den själv hade utrett den sistnämnda händelsen. Stöd vid kritik m.m. Båda händelserna utgör exempel på de komplexa problem- ställningar som uppkommer i samband med att händelser av denna karaktär uppmärksammas och rapporteras i media. Även om Försvarsmaktens interna utredningar i dessa två fall visat att ingen enskild officer eller soldat har de gjort sig skyldig till någon straff- bar gärning har sådana påståenden framförts i media och de svenska fredsfrämjande militära insatserna har blivit ifrågasatta. Vidare har händelserna medfört att etiska och moraliska frågeställningar upp- märksammats i myndighetens internationella verksamhet. Utredningen har erfarit att officerare och soldater upplevt att de saknat stöd från myndighetens ledning och att vissa enskilda känt sig orättfärdigt utpekade som etiskt och moraliskt klandervärda även om de inte gjort sig skyldiga till några straffbara gärningar och handlat i enlighet med insatsreglerna för operationen. Även den anställdes anhöriga kan drabbas när en anställd i Försvarsmakten i medierna oriktigt pekas ut som brottslig eller på annat sätt etiskt eller moraliskt klandervärd. I synnerhet den anställdes barn kan i sådana situationer drabbas svårt av omgivningens fördömanden. I delbetänkandet påpekade utredningen att den förändrade karaktä- ren på de insatser som medverkar i ökar riskerna för att misstag begås med allvarliga konsekvenser som följd. Utredningen påpekade vikten av att åtgärder vidtas från såväl ansvariga politiska instansers som Försvarsmaktens sida för att förband och enskilda officerare och soldater inte ska försättas i situationer som leder till orättfärdig kritik. Utredningen framhöll att det därför kan finnas skäl att vidta ytterligare åtgärder som syftar till att förebygga orättfärdig kritik mot förband och enskilda i media. Utredningen gjorde vidare bedömningen att bland annat de rättsliga aspekterna inte får tillräckligt utrymme vid utbildningen av officerare och soldater inför en internationell militär insats. Vidare omnämndes att eventuella nationella begränsningar som gäller för det svenska deltagandet i internationella militära insatser måste vara tydliggjorda för personalen i utlandsstyrkan eftersom detta bidrar till att minska att risken för att tveksamheter uppstår vid genomfö- rande av operationer. För den enskilde ska det vidare alltid vara klarlagt vilka insatsregler som gäller och vilka begränsningar som Stöd vid kritik m.m. följer med avseende på internationell och nationell rätt och insats- regler. I delbetänkandet gjorde utredningen den preliminära bedöm- ningen att en utgångspunkt bör vara att det stöd till enskilda office- rare och soldater och deras anhöriga som finns vid andra krissitua- tioner även ska kunna utnyttjas i sammanhang som dessa, dvs. om kritik riktas mot förbandet eller enskilda. Försvarsmakten har i sitt remissvar över delbetänkandet pekat på att myndigheten kan förbättra hanteringen av eventuell kritik i media och på ett bättre sätt förklara de händelser som inträffar. Försvarsmakten har påpekat att frågan om tydligheten och tillämpningen av insatsreglerna inte är ett problem då dessa regler gäller för alla insatta förband i internationella militära insat- ser. Utredningen ska belysa frågan om stödåtgärder i samband med att förband, individer och anhöriga framställs som brottsliga i medierna, trots att de följt internationell och nationell rätt och fullgjort en ålagd uppgift ska belysas. Uppdraget i denna del kan i och för sig tolkas som att det avser frågan om vilka stödåtgärder som lämpligen bör finnas när kritik som upplevs som orättfärdig väl framförs i medierna. Utredningen gör bedömningen att frågan om stödåtgärder inte bara handlar om vilket stöd som lämpligen kan ges när väl kritiken framförs i medierna utan kanske viktigare vilka åtgärder som kan vidtas för att för att händelser som orsakar negativ kritik och påstå- enden om brottsligt agerande inte ska uppkomma. Utredningen anser att en ökad kunskap och förståelse för den fredfrämjande verksamheten på den politiska nivån kan bidra till att öka kunskapen och förståelsen för denna verksamhet i samhället i övrigt. En ökad förståelse medför att olika händelser som inträffar i ett insatsområde och som i ett första skede betraktas som negativa kan ses i annan belysning. Ökad kunskap om den aktuella insatsen och förutsättningarna för denna kan medföra en mer nyanserad bild och kritik när olika händelser väl inträffar i insatsområdet. Utredningen anser vidare att politiska företrädare oftare bör besöka insatsområdet och informera sig om verksamheten, vilket kan bidra till en ökad kunskap om verksamheten i flera politiska Stöd vid kritik m.m. läger och nivåer. Närvaron bör inte främst riktas mot regeringen utan mot och då bland annat försvars- och utrikes- utskottet. Utredningen menar att samtliga ledamöter regelbundet bör besöka något insatsområde för ökad kunskap och insikt. Andra exempel på att sprida kunskap är genom opinionsbildning och folkupplysning, t.ex. genom debattartiklar, deltagande i seminarier och hearings. Aktiviteterna kan med fördel ske i samarbete eller tillsammans med Folk- och Försvar eller de politiska ungdoms- förbunden. Vidare bör en ökad inriktning mot forskning och stu- dier över insatserna kunna öka kunskapsnivån inom många områ- den som säkerhetspolitik, bistånd, folkrätt, jämställdhet etc. Utredningen anser också att Försvarsmakten även bör visa en ökad öppenhet och bidra med information om insatsen och olika händelser till anhöriga, media, politiker med flera. Under insatsen bör regelbundna pressresor med journalister till insatserna genomföras. Försöket med så kallade inbäddade journalister bör fortsätta. Utredningen anser att Försvarsmakten även bör ge bättre stöd till anställda vid oriktig kritik. Företrädare för myndigheten bör i större utsträckning informera om den fredsfrämjande insatsen och förklara förutsättningarna för verksamheten i insatsområdet, vilket mandat som gäller och insatsreglernas innebörd. Försvarsmakten bör även i större utsträckning ge stöd till personalen och deras anhöriga, särskilt barnen, i den omfattning som krävs med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Hur detta stöd närmare bör utformas är en fråga för myndigheten inom ramen för den utökade skyldighet att stödja anställda i internationella militära insatser och deras anhöriga som utredningen föreslår ska införas. Utredningen anser att Försvarsmakten bör tillsätta oberoende utredningar när kritik och påståenden om allvarliga överträdelser av internationell och nationell rätt eller insatsregler framförs. Sådana utredningar bör av trovärdighetsskäl och för att jävsituationer inte ska uppkomma i allmänhet utföras av en extern instans eller person. Svenska förband deltar i svåra och komplexa internatio- nella militära insatser som grundas på mandat som medger militär vålds- och tvångsanvändning i enlighet med internationell rätt och för insatsen gällande insatsregler med de begränsningar som följer av svensk lagstiftning och övriga så kallade nationella begränsningar som meddelas av den politiska nivån. Vidare gäller för personalen Stöd vid kritik m.m. den värdegrund samt andra bestämmelser som meddelas av myn- digheten. Erfarenheten visar att den enskilde officeren och soldaten kan ställas inför komplexa och hotfulla situationer som kräver omedel- bart beslut av den enskilde i frågan om vilka lagliga handlingsmöj- ligheter som finns och det lämpligaste handlingssättet i det enskilda fallet. Det ställer stora krav på att officeren och soldaten har god kunskap om det rättsliga regelverket, bland annat insatsregler, och att denne dessutom har genomgått omfattande praktisk träning i att hantera olika situationer som kan uppkomma i insatsområdet. Utredningen har i samband med analysen av ovan angivna hän- delser och vad som i övrigt framkommit vid kontakter med före- trädare för Försvarsmaktens olika insatsförband funnit att det kan ifrågasättas om svenska förband som deltar i internationella militära insatser alla gånger har tillräcklig utbildning i gällande regelverk, bland annat insatsreglernas innebörd och praktiska tillämpning. Utredningen har även erfarit att Försvarsmakten mött svårigheter att rekrytera juridiskt tillräckligt kompetent personal till befatt- ningen som juridisk rådgivare/auditör vid insatsförbanden. Frånva- ron av tillräcklig juridisk kompetens i förbanden medför risk för att chefer och andra inte får nödvändigt stöd i insatsområdet med följd att felbedömningar om den internationella och nationella rättens innebörd och insatsreglernas tillämpning lätt uppstår. Utredningen menar att Försvarsmakten bör vidta åtgärder för att förbättra och stärka den juridiska kompetensen i förband som deltar i internationella militära insatser i syfte att motverka att per- sonalen missbedömer gällande regelverk och olika policydokument som gäller för insatsen. Utredningen har erfarit att den juridiska funktionen inom myndigheten saknar en organise- rad rekrytering och utbildning av juridiska rådgivare till insats- förbanden och att tjänsten som juridisk rådgivare i vissa fall tillsatts med personal som formellt inte uppfyller kraven eller som inte tidigare tjänstgjort inom relevant juridiskt område. Utredningen menar att myndigheten i den framtida rekryteringen av juridiska rådgivare till insatsförbanden måste vidta åtgärder för att säkerställa att den som ges uppdraget som juridisk rådgivare i vart fall uppfyl- ler de formella krav som myndigheten självt anger i befattnings- beskrivningen för tjänsten. Utredningen anser vidare att den juri- diska personalen för insatsförbanden bör rekryteras, organiseras och kompetensutvecklas på motsvarande sätt som sker för per- Stöd vid kritik m.m. sonal som administreras av Försvarsmedicincentrum.TPF2FPT En sådan ordning skulle över tiden säkerställa tillgången till juridiskt kom- petent personal för insatsförbanden i internationella militära insat- ser. Utredningen vill i detta sammanhang även betona vikten av att utbildning och övning i frågor som gäller regelverket och policy- dokument fortsätter under hela insatsen i insatsområdet, bland annat vad gäller insatsregler och soldatkortet. Sammanfattningsvis anser utredningen att följande åtgärder bör vidtas: -Den politiska nivån bör ges ökad kunskap om fredfrämjande verksamhet och förutsättningarna för att bedriva internationella militära insatser. -En ökad samsyn mellan politisk och militär nivå på den freds- främjande verksamheten bör eftersträvas. -Försvarsmakten bör verka för ytterligare öppenhet inom ramen för vad den internationella militära insatsen säkerhetsmässigt tillåter. -Försvarsmakten bör förbättra förmågan att hantera kritik vid uppkomna händelser. -Försvarsmaktens personal och deras anhöriga som utsätts för oriktig kritik bör i större utsträckning få hjälp och stöd av myn- digheten. -Försvarsmakten bör skyndsamt tillsätta oberoende utredningar som arbetar med öppenhet vid allvarligare händelser. -Försvarsmakten bör stärka den juridiska kompetensen vid inter- nationella militära insatser. Bland annat bör utbildning och övning i insatsregler m.m. genomföras regelbundet. 2TP PT Om Försvarsmedicincentrum, se kapitel 10. -Försvarsmakten instiftar en medalj för personal som skadats direkt eller indirekt till följd av stridshandlingar. -En Regeringens belöningsmedalj för särskilt berömvärda internationella insatser instiftas. -Angående en utvecklad statsceremoniel föreslås inga kon- kreta åtgärder. Utredningen har dock identifierat ett behov av ökad konsekvens. -En årlig officiell veteranceremoni införs. -Ett minnesmonument för samtliga som genomfört internatio- nell tjänst upprättas. Av direktiven till utredningen framgår att inom ramen för grund- läggande utgångspunkter skall utredaren särskilt belysa vissa områ- den och föreslå förändringar om så behövs. Ett av områdena är hur personalen som tjänstgjort i internationella insatser uppmärksam- mas efter hemkomsten. Det kan gälla t.ex. medaljutdelning. Men det kan också gälla på vilket sätt tjänstgöringen utgör en merit i den enskildes fortsatta arbete. Meritvärdering behandlas nedan i kapitel 15, varför fokus här ligger på andra former av erkännande. I delbetänkandet gjorde utredningen bedömningen att över- befälhavaren har ceremoniella och belöningsmässiga instrument för att erkänna och uttrycka sin myndighets uppskattning för det goda arbete och de uppoffringar som enskilda soldater utför i den freds- främjande verksamheten. Däremot så saknar de politiska besluts- fattarna i riksdag och regering egna procedurer för att erkänna insatser som gjorts i den svenska säkerhetspolitikens namn. En officiell medalj uttrycker i flertalet av världens länder statens direkta och officiella erkännande för berömliga gärningar i skarp, militär verksamhet. I en föränderlig värld såg utredningen värdet av att inrätta ett gemensamt monument för alla veteransoldater. Förvisso finns redan platser och monument, som FN-minnesmärket på i . Men det saknas ett gemensamt monu- ment för olika kategorier av soldater som dödats och skadats i internationell tjänst. Utredningen påtalade att platsen för ett sådant monument bör vara noga övervägt och lätt tillgängligt även för handikappade. 14.2Delbetänkandet, remissvar m.m. I sitt remissvar med anledning av utredningens delbetänkande anser Fredsbaskrarna att en medalj för skadade i internationell tjänst bör införas. Organisationen säger också att den av FN proklamerade International of United Nations Peacekeepers bör uppmärksammas . Denna dag har ännu inte etablerats i på samma sätt som i andra länder. Den allmänna FN-dagen, används alltjämt. Utredningen noterar Freds- baskrarnas synpunkter men har kompletterande förslag avseende datum för uppmärksammande av veteransoldater. Detta mot bak- grund av att alltfler tjänstgör under annan ledning än (), t.ex. Europeiska unionen (EU) och Nord- atlantiska fördragsorganisationen (Nato). Utredningen har diskuterat såväl behovet av ceremoniel och monument som fått förslag på medaljer som skulle manifestera statens erkännande för internationella insatser. Nedan utvecklas också tankar kring den medalj utredningen bedömer mest angelä- gen att inrätta. I det följande kommer först en kort beskrivning över hittillsvarande och existerande medaljer, i förekommande fall jämte en analys. Därefter, i nästa avsnitt, följer utredningen över- väganden jämte förslag avseende medaljer, ceremoniel och monu- ment. Försvarsmaktens medalj för internationella insatser i brons med blått band Försvarsmaktens medalj för internationella insatser tilldelas samtlig personal som med godkända vitsord fullföljt sin utlandstjänst. Den tilldelas vanligen även personal som på grund av skada, sjukdom etc. har avbrutit sin tjänstgöring . Efter särskilt beslut kan medaljbandet beläggas med tilläggsmärke. Detta kan aktualiseras om någon så kallad missionsmedalj inte instiftats för insatsen. Försvarsmaktens belöningsmedalj för internationella insatser i silver eller guld med blått band belagt med svärd i silver Försvarsmaktens belöningsmedalj för internationella insatser i silver har som exempel tilldelats personal som under utlandstjäns- ten visat exempel på stort personligt mod, förtjänstfull ledning av förband eller som gjort annan förtjänstfull insats under svåra för- hållanden. Samma medalj i guld har som exempel tilldelats personal som under utlandstjänsten visat prov på upprepat personligt mod som inneburit betydelsefullt föredöme alternativt synnerligt mod och handlingsförmåga eller stort personligt mod under svåra för- hållanden. Medaljen delades ut t.o.m. . Försvarsmaktens förtjänstmedalj (för berömliga insatser) i silver eller guld med gult band (i vissa fall belagt med svärd i respektive valör) Försvarsmaktens förtjänstmedalj i silver eller guld har som exempel tilldelats personal som genomfört utomordentlig insats som gagnat Försvarsmakten t.ex. med rådighet och handlingskraftigt agerande och med prov på utomordentligt ledarskap och personligt engage- mang. Medaljen, som delades ut , kom vanligen inte i fråga i samband med utlandstjänst försåvitt den utomordentliga insatsen etc. inte hade en strikt nationell dimension. Försvarsmaktens nya förtjänstmedalj i silver eller guld med blågult band (under vissa förutsättningar belagt med svärd i respektive valör) samordnas bestämmelserna över belönings- medaljen för internationella insatser och förtjänstmedaljen (för berömliga insatser) vilka därmed inte längre delas ut. och i stället instiftades en ny medalj benämnd Försvarsmaktens förtjänstmedalj. Försvarsmaktens förtjänstmedalj ska kunna tilldelas oavsett vilka förhållanden som rådde vid tiden för insatsen; nationell, internationell verksamhet, stridsinsats under krigsliknande förhål- landen eller annan personlig insats eller verksamhet. Medalj- bestämmelserna ska även vara tillämpbara om befinner sig i krig (väpnad konflikt). Förtjänstmedaljen ska kunna tilldelas envar, oavsett om denne tillhör eller verkar inom Försvarsmakten eller inte och oavsett dennes medborgarskap. Medaljen bäres i blått band med en bred gul rand på mitten och en smal på vardera sidan. På medaljbandet anläggs ett rättupp- stående svärd i guld eller silver om medaljen tilldelats för insatser i strid eller under krigsliknande situationer. Bestämmelser för Försvarsmaktens förtjänstmedalj återfinns i sin helhet i bilaga 7. Förutom Försvarsmakten är det ovanligt att andra företrädare för det svenska samhället utdelar medaljer med anledning av t.ex. sär- skilda insatser under utlandstjänst. tilldelades ett tiotal soldater som tjänstgjort i Vasamedaljen, en kunglig belöningsmedalj för allmänt medborgerliga förtjänster. Medaljen upphördes att utdelas . Regeringens fyra belöningsmedaljer beskrivs i en promemoria från statsrådsberedningen benämnd Regeringens belöningsmedaljer och regeringens utmärkelse Professors namn (SB PM 2006:1) . Av de sammanlagt 259 medaljer som utdelats –2005 så har 12 utdelats inom Försvarsdepartementets område. Antalet utdelade medaljer varierar . Medaljen För medborgerlig förtjänst har inte delats ut , efter att bara ha delats ut tolv gånger. Medaljen För omsorgsfull renvård endast delats ut –2005. Det helt övervägande antalet medaljer, 227 stycken, har varit av kategorin meruere labores (Åt dem vars gärningar gör dem förtjänta av det) i olika storlekar. Fem av dessa har utdelats inom Försvarsdepartementets område, allihop – 1994. I ett av fallen med argumentet Synnerligen förtjänstfulla engagemang och insatser i FN:s fredsbevarande operationer (Generallöjtnant 1993).