sou · GVB368 · 2008-01-01 00:00:00 — Det har anförts att personvalet har bättre förutsättningar att verka meningsfullt i Europaparlamentsvalet än i riksdagsvalet (2006 s. 59). Två skäl har anförts för att så skulle vara fallet. Det ena har att göra med att hela är en valkrets. Därmed presenterar partierna samma kandidatlista för alla väljare, vilket i sin tur har ansetts innebära bättre möjligheter för väljare och medier att skaffa valinformation om de till antalet färre 1 till förrättas . När blev medlem i EU hade val för den dåvarande mandatperioden genomförts 1994. genomförde i efterhand val till ; de andra två länderna som blev medlemmar som – och – genomförde motsvarande val 1996. 1995 fram till valet representerades i av ledamöter som valts av (se vidare 1997 kap. 4). Valet till ochh personvalet toppkandidaterna i respektive parti. För det andra är personvals- spärren i Europaparlamentsval till skillnad mot i riksdagsvalet. I detta avsnitt studeras först hur väljarnas personvalsdeltagande har utvecklats i Europaparlamentsvalen. Därefter studeras person- valets genomslag på kandidatnivå i dessa val. Förekomsten av personvalda såväl totalt som på icke valbar plats studeras. val till valde av väljarna att utnyttja möjligheten att avge personröst. En utvärdering av valet visade att många väljare uppfattade personvalet som komplicerat (SOU 1996:66 s. 50). Flera uppgav till och med att de hade avstått helt från att rösta i valet på grund av att de tycke det var krångligt med personröstning. Allmänt sett visade dock under- sökningar att väljarna var positiva till införandet av personröstning. En slutsats som drogs var att informationen om de nya personvals- reglerna hade varit bristfällig och att det borde göras större satsningar på information kring personvalet framöver (s. 55 f.). , vid Europaparlamentsval, ökade andelen väljare som personröstade till . Andelen var således högre än vid Europaparlaments- val och mer än dubbelt så hög som riksdagsval. Till en liten del skulle uppgången kunna förklaras av att färre gick och röstade 1999 än 1995, vilket i sig innebär att andelen person- röstande ökar om antalet personröstande är konstant.2 Även med hänsyn till detta kvarstår emellertid faktum att personvalsdeltagan- det steg kraftigt; i absoluta tal steg antalet väljare som personröstade med över en halv miljon. I det nästföljande Europaparlamentsvalet, 2004, sjönk person- valsdeltagandet till 59,1 procent.3 var andelen person- röstande dock högre än vid det första Europaparlamentsvalet och klart högre än vid riksdagsvalen. Även om nivån är högre kan utvecklingen eventuellt jämföras med personvals- deltagandet i de sju försökskommuner som hade personval kommunalval. Även i dessa kommuner steg inledningsvis 2Valdeltagande var Europaparlamentsval och Europaparlamentsval. 3Valdeltagandet var vid Europaparlamentsval . personvalsdeltagandet, men kommunalval har det sjunkit successivt. Som framgår av tabell 6.1 har utvecklingen varit i stort sett den- samma i hela riket. steg personvals- deltagandet i alla län, och sjönk det i alla län utom ett, då väljarna i gick emot strömmen och personröstade i större utsträckning. I och med det var det län med högst personvalsdeltagande i hela landet (68,).4 Vad som ligger bakom utvecklingen i är inte alldeles klart. Det kan dock konstateras att de moderata väljarna i personröstade i väsentlig större utsträckning än 1999. av dem personröstade på , bosatt i i . Även väljare i personröstade i större utsträckning än 1999. Av dem personröstade på , bosatt i i grannlänet . Nivån på personvalsdeltagandet i Europaparlamentsvalen har alltså legat klart högre än i riksdagsvalen. Det kan diskuteras vad denna skillnad beror på. En förklaring skulle kunna vara att väljarna i riksdagsvalet i högre grad än i Europaparlaments- valet upplever att det finns avgörande skillnader mellan partierna, vilket i sin tur leder till att själva partivalet i samband med riksdags- valet träder i förgrunden framför personvalet. Ju mer partipolitiserat, desto mindre utrymme för personval. Andelen väljare som uppger att de bryr sig om vilka partier som vinner valet är också betydligt större i riksdagsvalet än i Europaparlamentsvalet (2006 s. 21). En tänkbar konsekvens av, som väljarna upplever det, bristen på partiskillnader och deras betydelse skulle kunna vara att väljarna i Europaparlamentsvalet i stället lägger större vikt vid kandidaterna och deras politiska åsikter när de röstar, därav det högre personvalsdeltagandet i Europaparla- mentsvalet. Undersökningar visar också att nästan hälften av väljarna angav att kandidaterna på valsedeln var ett viktigt skäl för hur de röstade i Europaparlamentsvalet (s. 100). I riksdagsvalet föreföll motsvarande skäl ha haft mindre betydelse (2004 s. 279).5 Vidare har det 4Valdeltagandet Europaparlamentsval var i , dvs. nästan detsamma som i riket som helhet. 5I de refererade publikationerna (2006 respektive 2004) redovisas för Europaparlamentsvalets del andelen väljare som uppgav att kandidaterna på valsedlarna var antingen ett av de absolut viktigaste skälen eller ett ganska viktigt skäl, och för riksdagsvalets del endast andelen väljare som uppgav att Valet till ochh personvalet visat sig att väljarna i Europaparlamentsvalet i högre grad än i riks- dagsvalet motiverar sitt personröstande på en viss kandidat med kandidatens åsikter (1999b s. 264). I riksdagsvalet har personröstningen på en viss kandidat i stället främst motiverats av kandidatens grupptillhörighet (t.ex. region, kön eller ålder) eller personliga egenskaper (t.ex. att man kände till personen/namnet på kandidaten eller att kandidaten var pålitlig eller kompetent). Det ska dock i sammanhanget också påpekas att satt i relation till hela valmanskåren och inte bara till dem som röstar är skillnaden mellan personvalsdeltagandet i riksdagsvalet och Europaparlamentsvalet mindre. Satt i relation till hela valmanskåren personröstade Europaparlamentsval, vilket bara är mer än motsvarande andel riksdagsval och mer än riksdagsval. I den mån det är samma väljare som personröstar i riksdagsvalet och Europaparlamentsvalet, dvs. ifall det finns en mer eller mindre grupp i valmanskåren som personröstar i båda valen, ska skillnaderna mellan personvalsdeltagandet i de två valen inte tolkas alltför långtgående. kandidaterna på valsedlarna var ett av de absolut viktigaste skälen. Procenttalen är således inte jämförbara. De svarsfrekvenser som redovisas i kodböckerna för de två undersökningar (se ) bekräftar dock att kandidaterna hade något större betydelse i Europaparlamentsvalet än i riksdagsvalet för hur väljarna röstade. Tabell 6.1 Andel personröster i 1995, 1999 och Europaparlamentsval (procent) –6,0 –9,3 –10,6 –4,2 –9,4 –10,4 –3,6 –2,8 –14,5 –12,3 –7,4 –5,9 –12,4 –3,2 –5,6 –9,1 –7,6 –7,8 –7,9 –3,6 –7,2 Kommentar: Gällande val omfattar i tabellen län dåvarande och och dåvarande , och inklusive kommunerna . Källa: SCB. Om länen rangordnas utifrån andel personröstande i Europaparla- mentsvalet och riksdagsvalet så visar det sig att län i vilka personvalsdeltagandet är högt i det ena valet inte sällan är högt även i det andra, och vice versa. Det talar för att det finns faktorer som påverkar personvalsdeltagande oavsett typ av val. I vissa län är med andra ord personvalsdeltagandet mer eller mindre högt i alla slags val, medan det i andra län är mer eller mindre lågt i alla slags val. Undantag finns dock. hade lägst personvals- deltagandet av alla 21 län i Europaparlamentsvalet (50,9 Valet till ochh personvalet procent), men i riksdagsvalet hade femte högst person- valsdeltagande av alla län (25,). hade i stället lägst personvalsdeltagande av alla län i riksdagsvalet (18,), men sjunde högst personvalsdeltagande i Europaparla- mentsvalet (61,). I sammanhanget kan också noteras att hade det lägsta valdeltagandet i Europaparlamentsvalet (32,), medan hade det näst högsta (41,). Därmed inte sagt att det finns ett klart samband mellan nivån på valdeltagande och personvalsdeltagande i Europaparlamentsvalet. Utan att i detalj analysera förekomsten av ett sådant samband kan förvisso märkas att flera av de län som hade lägst personvals- deltagande i Europaparlamentsvalet också hade förhållandevis lågt valdeltagande i detsamma (förutom t.ex. , och ). Men det finns även exempel på län som hade lågt personvalsdeltagande och högt valdeltagande (län) och län som hade högt personvalsdeltagande och lågt val- deltagande (län). När personvalsdeltagandet studeras på individnivå framkommer att deltagandet är förhållandevis jämt fördelat mellan väljarna i Europaparlamentsvalet (2006 s. 65 f.). Andelen personröstande är ungefär lika stor i olika väljargrupper. Till exempel personröstar män och kvinnor i nästan samma utsträckning. Detsamma gäller hög- och lågutbildade och inrikes och utrikes födda. Värt att notera kan möjligen vara att yngre väljare Europaparlamentsval personröstade i något mindre utsträckning än äldre väljare. Vid föregående Europaparla- mentsval har yngre personröstat i ungefär samma eller till och med något större utsträckning än äldre väljare. Vidare kan noteras att utrikes födda väljare vid föregående Europaparlamentsval har personröstat i något större utsträckning än inrikes födda väljare, men denna skillnad var, som sagt, i stort sett borta vid val. Under de två första mandatperioderna efter EU-inträdet hade 22 mandat i . Med anledning av den utvidgning av EU som därefter har skett minskade antalet mandat till 19 i samband med Europaparlamentsval. Av tabell 6.2 framgår hur många ledamöter som har blivit personvalda i de tre Europaparlamentsval som har förrättats . I senaste valet blev 14 av de 19 ledamöterna personvalda, vilket motsvarar . I det första Europaparlamentsvalet, 1995, var motsvarande andel och i Europaparlamentsvalet var den . Även om personvalsdeltagandet, som framgått ovan, minskade innebar resultatet val att andelen personvalda Europaparlamentariker från blev den högsta . Det innebär också att personvalets genomslag har utvecklats på olika sätt i Europaparlamentsvalet och de nationella valen; i det förra har genomslaget ökat successivt och i de senare har det minskat successivt. De kandidater som väl klarar personvalsspärren i Europaparla- mentsvalet visar sig få en förhållandevis stor andel personröster. I de partier som fick mandat Europaparlamentsval klarade totalt 20 kandidater spärren; av dessa blev 6 ej valda på grund av att partiets mandat inte räckte till. Den genomsnittliga andelen personröster var bland dessa 20 kandidater . Här kan jämföras med riksdags-, kommunal- och landstingsval, i vilka motsvarande andel var klart lägre (13, ). Vissa av de 20 kandidater som klarade personvalsspärren i Europaparlamentsvalet erhöll ett mycket stort antal kryss. Mest kryssad blev () med i personröster. Ytterligare fyra kandidater – (), (jl), () och () – fick i personröster. I de nationella valen var det mindre vanligt förekommande att kandidater fick så stor andel personkryss. Personvalet i Europaparlamentsvalet förefaller kännetecknas av att det framför allt är vissa kandidater som är populära bland väljarna och som alltså får en stor del av personrösterna. Valet till ochh personvalet Tabell 6.2 Personvalda i 1995, 1999 och Europaparlamentsval fördelat på parti (antal) Källor: SCB 1997, 2001 och 2005. Europaparlamentsval stod 3 av de totalt 19 invalda kandidaterna på s.k. icke valbar plats inför valet, vilket motsvarar . Vid val stod 2 av de 22 invalda kandidaterna på icke valbar plats och vid val blev ingen kandidat på icke valbar plats invald. Således var även den direkta effekten av personvalet Europaparlamentsval den högsta , trots färre platser i parlamentet. Också i detta avseende kan kontrasteras med utvecklingen i de nationella valen, i vilka antalet personvalda på icke valbar plats har gått i andra riktningen och minskat successivt i varje val. Vidare framgår av tabellen att andelen personvalda tenderar att vara lägre i de partier som får ett flertal mandat. Således har andelen personvalda ofta varit lägst bland de socialdemokratiska och moderata Europaparlamentarikerna. Mönstret är i detta avseende detsamma som i till exempel riksdagsvalet. I absoluta tal är person- valda parlamentariker dock väl så vanliga i de största partierna som i övriga partier. Till viss del kan det så klart förklaras av att antalet mandat begränsar antalet personvalda i de mindre partierna; i ett parti som endast får ett mandat i valet kan inte finnas fler än en personvald ledamot även om flera kandidater har klarat personvals- spärren. När personvalsresultatet studeras i mer detalj visar det sig emellertid att det sällan är fler än tre av ett partis kandidater – valda såväl som ej valda – som klarar att få i person- röster (se SCB 2001 s. 62, 2005 s. 165). Det finns således inget i statistiken som talar för att det skulle vara svårare för socialdemo- kratiska och moderata kandidater att klara personvalsspärren än för övriga partiers kandidater. Att andelen personvalda är större bland ledamöter från andra, mindre partier beror följaktligen på att dessa partier har färre mandat. Vad gäller personvalets direkta effekt framgår bl.a. att Socialde- mokraterna, vars kandidater som stått på icke valbar plats tidigare sällan har blivit personvalda vare sig i Europaparlamentsvalet eller i övriga val (se ovan), Europaparlamentsval hade två kandidater som blev invalda enbart på personröster. De två kandidaterna, och , var placerade på 7:e respektive 31:a plats på partiets lista. Den senare lyckades alltså bli invald trots en placering mycket långt ned på listan. Personrösterna på de två kandidaterna uppgick till . Ingen av dem hade således blivit personvald om spärren legat på samma nivå som i riksdagsvalet (dvs. Den tredje personvalda kandidaten på icke valbar plats Europapar- lamentsval var från Folkpartiet6. Inför valet stod hon placerad som nummer tre på partiets lista, vilket trots allt får sägas vara en förhållandevis hög placering även om den inte var att betrakta som s.k. valbar plats. Personrösterna på Carlshamre uppgick till . Inte heller hon skulle med andra ord ha blivit personvald om spärren legat på samma nivå som i riksdags- valet. En förklaring till framgångsrika personval torde vara att hon, såsom EU-kritiker, blev ett alternativ för den förhållandevis stora gruppen EU-kritiska socialdemokrater, som utan Hedhs kandidatur hade kunnat känna sig tvingade att antingen byta parti till ett EU-kritiskt parti eller helt avstå från att rösta i valet (2006 s. 68). Det hör annars till undantagen att kandidater med placering så långt ned på listorna blir personvalda i Europaparlamentsval. Bland de kandidater på icke valbar plats som blev personvalda val var den lägsta placeringen en femte plats (, kd). Inte heller i riksdagsvalet finns egentligen något motsvarande exempel. Av de kandidater som har blivit personvalda till har den lägsta placeringen varit en tionde plats, vilket skedde val (, s). Det kan noteras att även i det fallet rörde det sig om en 6 har senare lämnat och gått med i Feministiskt initiativ. Valet till ochh personvalet EU-kritisk kandidat, som dessutom tidigare hade suttit i . Av de totalt fem kandidater på icke valbar plats som har blivit personvalda i Europaparlamentsvalet kan två sägas ha haft en mer EU-kritisk inställning än deras partier (, s och , kd). Kandidaternas inställ- ning till EU förefaller således vara en faktor som förklarar varför väljarna i Europaparlamentsvalet i vissa partier personröstar på ett sätt som avviker från partiets kandidatrangordning. Personvalsdeltagandet i Europaparlamentsvalet ökade kraftigt mellan 1995 och 1999 års val. Vid Europaparlamentsval sjönk personvalsdeltagandet men det låg fortfarande på en förhållandevis hög nivå. I ett län, , ökade person- valsdeltagandet. Vad det beror är oklart, men det kan konstateras att i de partier vars väljare ökade sitt personvalsdeltagande i Norr- botten lades en stor del av personrösterna på kandidater som var bosatta i det egna länet eller grannlänet. Även om hela landet utgör en valkrets i Europaparlamentsvalet är kandidaternas geografiska förankring och popularitet i den egna regionen möjligen omstän- digheter som kan påverka personvalsdeltagandet i positiv riktning. Trots att personvalsdeltagandet minskade Europapar- lamentsval blev andelen personvalda det största . Hela 14 av de 19 valda kandidaterna klarade personvalsspärren och av dem stod 3 på icke valbar plats. Personvalet har ansetts fungera bättre i Europaparlamentsvalet än i riksdags- och kommunalvalen (1999a s. 115). Här kan också konstateras att personvalsgenomslaget har varit klart högre i Europaparlamentsvalet. Lägre personvalsspärr än i riksdags- valet och att hela landet utgör en valkrets har framhållits som för- klaringar. Vad gäller den förra förklaringen kan konstateras att ingen av de tre personvalda kandidaterna på icke valbar plats Europaparlamentsval hade blivit personvald om personvals- spärren hade legat på samma nivå som i riksdagsvalet, dvs. på åtta i stället för . Vad gäller den senare förklaringen kan den förefalla motsägelsefull i förhållande till vad som anförts i andra sammanhang om att stora valkretsar i riksdagsvalet försvårar för kandidaterna att bli personvalda (se avsnittet Personvalsystemets utformning). Tanken här är dock att antalet kandidater i Europa- parlamentsvalet totalt sett är få och att var och en av dem därmed kan få större uppmärksamhet, till exempel i medierna. Vidare finns tecken på att väljarna uppfattar Europaparlamentsvalen som mindre partipolitiska än riksdagsvalen, vilket kan skapa utrymme för att lägga större vikt vid personfrågan i valet. Ytterligare en bidragande orsak till att genomslaget är större i Europaparlamentsvalet kan vara att vissa kandidater i sina person- valskampanjer driver en linje i EU-frågan som avviker från partiets linje. Väljare som inte delar partiets syn på EU kan därigenom fort- sätta att rösta på partiet och genom sin personröst markera att de har en annan uppfattning i EU-frågan. Resultaten indikerar i så fall att personvalsdeltagandet gynnas av en större individuell profilering hos kandidaterna. Vad det i sin tur innebär för partierna att kandidater går till val på en egen profil som inte helt överens- stämmer med partiets i en central fråga har inte studerats närmare i rapporten. I avsnittet ovan om partierna och personvalet diskuteras dock en utveckling där så skulle ske i de nationella valen. , , 2001. Vägar förbi och igenom partier. Personvalskampanjer i kommuner och landsting. Bilaga i SOU 2004:22 Allmänhetens insyn i partiers och valkandidaters intäkter. Betänkande av Utredningen om offentlighet för partiers och valkandidaters intäkter. , Bo 2004. Föreningsliv, makt och integration – läges- översikt och slutdiskussion. I (red. ): Förenings- liv, makt och integration. Rapport från Integrations- politiska maktutredningens forskningsprogram. Bennulf, , Per 2000. Vem bryr sig? En analys av valdeltagandet i det svenska europaparla- mentsvalet . Bilaga i SOU 2000:81 Valdeltagande och Europaparlamentsval. Slutbetänkande av Rådet för utvärdering av val. The Looks of a Winner: , Gender and Electoral Success. Discussion Paper No. , , 2001. Den konstitutionella revolutionen. Svenska EU-parlamentarikers represen- tativitet. I (red. ): på nära håll. I (red. ): Premiär för personval. Forskningsrapporter utgivna av Rådet för utvärdering av val. Riksdagsledamöter och kampanjbidrag. Bilaga i SOU 2004:22 Allmänhetens insyn i partiers och valkandidaters intäkter. Betänkande av Utredningen om offentlighet för partiers och valkandidaters intäkter. Bilaga i framst. 2005/06:RS3 i en ny tid. Sex rapporter till riksdagskommitté. Kommunpolitiker i den stora nyordningens tid. Det nya seklets förtroende- valda. Om politikerantal och representativitet i kommuner och landsting 2003. , m.fl. 2004. Ny personvalgordning og hva så? En analyse av kommune- og fylkestingsvalget i 2003. Bergen: senter for flerfaglige samfunnstudier. Trilskande s-ledamöter kan uppmanas att lämna partiet. Spärr vid personval hindrade invandrare att nå . Dagens Samhälle s i överens om tagen (, webbnr 8577), Person- röstningen slår rekord (, webbnr 9252). Size and Democracy. I linje med partiet? Maktspel och lojalitet i den svenska . Duit, 2004. Finansiering av person- valskampanjer. Bilaga i SOU 2004:22 Allmänhetens insyn i partiers och valkandidaters intäkter. Betänkande av Utredningen om offentlighet för partiers och valkandidaters intäkter. Voter Turnout and the Dynamics of in Established Democracies since 1945. Tre konferenser om Grundlagen. Dokumentation från konferenser . Bara två partier har kandidat- försäkran. M-sprickan djupnar inför års- möte – Bakgrunden till m-bråken. I m.fl.: EuropaOpinionen. I (red. ): Premiär för personval. Forskningsrapporter utgivna av Rådet för utvärdering av val. Premiär för personval. I (red. ): Premiär för personval. Forskningsrapporter utgivna av Rådet för utvärdering av val. Svenskt väljarbeteende under . Vilka kandidater vinner på personval?. I (red. ): Premiär för person- val. Forskningsrapporter utgivna av Rådet för utvärdering av val. Riksdagsledamoten i sin partigrupp. 52 riksdagsveteraners erfarenheter av partigruppernas arbetssätt och inflytande. : Gidlund i samarbete med . Valsystemet i : En lyckad blandning? KU 2002/03:URD2. Bilaga i SOU 1996:66 Utvärderat personval. Betänkande av Nomineringsrätts- och valkretskommittén. , , 2001. Personval och fri nomineringsrätt: tänkbara effekter av det nya systemet, Förvaltningsrättslig tidskrift 61:39–63. Karvonen, 2002. Personval – ingen risk, ingen mirakel- medicin. I (red. ): Den personliga politiken. Kjær, 1997. Konsekvenser af den personlige stemmeafgiv- ning. I (red. ): Kommunal- valg. KU 2003/04:URD6 Personval 2002. Segersten slutar leda i (). Lokala och regionala val. Institutionella för- utsättningar i tolv stater. : Kommuner och Landsting. Vad gör partierna i staten?. I Gissur Ó. m.fl.: Politiska partier. Den personlige stemmeafgivning. I (red. ): Kommunalvalg. Kommunindelning och demokrati. Om sam- manläggning och delning av kommuner i . : Acta Universitatis Upsaliensis. , Pippa 2004. Voting rules and political behavior. Ålder och personröstning. I (red. ): Premiär för personval. Forskningsrapporter utgivna av Rådet för utvärdering av val. PM om personröstningen svenska riksdagsval. Promemoria till Grundlagsutredning. Vem röstar och varför? En analys av valdel- tagandet kommunfullmäktigeval. , m.fl. 1996. Demokrati och ledarskap. Demokrati- rådets rapport . , m.fl. 1997. Demokrati över gränser. Demokrati- rådets rapport . , m.fl. 1999. Demokrati på svenskt vis. Demokrati- rådets rapport . , m.fl. 2006. Personvalets betydelse för valdeltagandet. Kandidater och personval. I : Politisk annonsering eller nät- verkande? Uppföljning och utvärdering av partiernas särskilda informationsinsatser till invandrarväljare vid val. : Förvaltningshögskolan, . Valet till 95. Allmänna valen 1998. Valet till 1999. Valet till 2004. Valdeltagandet vid de allmänna valen 2006. Soininen, 1999. Invandrarkandidaterna i personvalet. I (red. ): Premiär för personval. Forskningsrapporter utgivna av Rådet för utvärdering av val. SOU 1963:17 statsskick, del 2. Betänkande av Författnings- utredningen. SOU 1972:15 Ny regeringsform – Ny riksdagsordning. Betänkande av Grundlagberedningen. SOU 1977:94 Personval och valkretsindelning. Betänkande av Personvals- och valkretsutredningen. SOU 1987:6 Folkstyrelsens villkor. SOU 1993:21 Ökat personval. SOU 1996:66 Utvärderat personval. Betänkande av Nominerings- rätts- och valkretskommittén. SOU 1999:136 En utvärdering av personvalsreformen. Del- betänkande av Rådet för utvärdering av val. SOU 1999:92 Premiär för personval. Forskningsrapporter utgivna av Rådet för utvärdering av val. SOU 2000:81 Valdeltagande och Europaparlamentsval. Slut- betänkande av Rådet för utvärdering av val. SOU 2004:22 Allmänhetens insyn i partiers och valkandidaters intäkter.