sou · GVB376 · 2008-01-01 00:00:00 — Om Datainspektionen konstaterar att det föreligger bris- ter brukar det räcka med att bristerna påtalas med en uppmaning till den personuppgiftsansvarige att vidta rättelse. Ett föreläggande kan avse vilka konkreta åtgärder som ska vidtas. Det är dock ovan- ligt att inspektionen utnyttjar sin formella möjlighet att besluta om vilka tekniska och organisatoriska säkerhetsåtgärder som den per- sonuppgiftsansvarige ska vidta. Behandling av personuppgifter som innebär särskilda risker för otillbörligt intrång i den personliga integriteten ska anmälas för förhandskontroll till Datainspektionen (41 § PUL). I dessa fall har myndigheten emellanåt använt sig av möjligheten att i förväg fatta beslut om vilka säkerhetsåtgärder som ska vidtas. Om personuppgifter behandlas på ett olagligt sätt kan Datain- spektionen begära att länsrätten förordnar om att personuppgifter- na utplånas (47 § PUL). Datainspektionen har inte behövt använda sig av möjlig- heten att förena ett föreläggande om rättelse med vite för att åstad- komma rättelse. Inte heller har det förekommit något fall där in- spektionen behövt vända sig till länsrätt med en begäran om att uppgifter ska förstöras. Inspektionen har polisanmält olaglig be- handling av personuppgifter men det förekommer inte ofta. I de fall inspektionen har gjort en polisanmälan har det vanligtvis hand- lat om grova integritetskränkningar på Internet som omfattat också andra brott än brott enligt personuppgiftslagen. Förslag: ska ha tillsyn över leverantörernas lagring av trafikuppgifter. Datainspektionens tillsyn enligt personuppgiftslagens bestäm- melser förändras inte på grund av våra förslag. Enligt direktivet om lagring av trafikuppgifter ska en eller flera of- fentliga myndigheter utses för att ansvara för att inom landets ter- ritorium övervaka att de bestämmelser som genomför direktivet i fråga om uppgiftsskydd och datasäkerhet efterlevs. Det är PTS som utövar tillsyn över verksamhet enligt lagen om elektronisk kommunikation och som således har tillsyn över leve- rantörernas verksamhet , bl.a. i fråga om hur trafikuppgifter behandlas. Datainspektionen har tillsyn över personuppgiftslagens tillämp- ning. Det innebär att Datainspektionen har tillsyn över både myn- digheter och näringsverksamheter när det gäller behandling av per- sonuppgifter. En viktig utgångspunkt vid bedömningen av vilken eller vilka myndigheter som bör ha tillsynen över lagringen av trafikuppgifter är givetvis den ordning för tillsynen som gäller . Under vårt arbete har det inte framkommit något behov av ett särskilt tillsyns- organ som specifikt skulle utöva tillsyn i fråga om lagring av trafik- uppgifter. Vi föreslår att regleringen avseende lagring av trafikuppgifter ska tas in i lagen om elektronisk kommunikation. Frågan blir då om PTS ska ha tillsynsuppgiften även rörande den lagringsskyldig- het vi föreslår. För att tillsynen ska bli effektiv kräver det att till- synsmyndigheten har kunskap om vilka leverantörer som omfattas av skyldigheten att lagra trafikuppgifter och den verksamhet de an- nars bedriver. PTS är den myndighet som bäst besitter den kunska- pen. PTS har också tillsynsansvar enligt säkerhetsskyddslagen. Det innebär att PTS är den myndighet som ska kontrollera säkerhets- skyddet hos de leverantörer som ingått säkerhetsskyddsavtal () med Säkerhetspolisen. Mot bakgrund av att lagrade trafikuppgifter i många fall är just personuppgifter, skulle det i och för sig kunna övervägas om Data- inspektionen ska ha tillsynsansvaret för lagringen. En del av de lag- rade uppgifterna kommer dock inte att vara personuppgifter och således en främmande tillsynsuppgift för Datainspektionen. Det framstår inte heller som särskilt effektivt att Datainspektionen som har en generell tillsynsuppgift på personuppgiftsområdet skulle ha tillsyn över ett visst område som gäller marknaden för elektronisk kommunikation när det finns en annan myndighet, PTS, som har tillsynsansvaret i övrigt på detta område. Vi bedömer att den mest lämpliga ordningen blir att PTS, i en- lighet med det tillsynsuppdrag myndigheten redan har, utövar till- synen över den lagring av trafikuppgifter som följer av våra förslag. Det betyder inte att Datainspektionens uppgift att utöva tillsyn över personuppgiftslagens tillämpning skulle förändras i förhållan- de till vad som gäller . Det innebär att de båda myndigheternas tillsynsverksamheter delvis kan komma att överlappa varandra. Hur tillsynen i praktiken ska utövas i dessa fall bör, liksom , lösas genom samråd mellan Datainspektionen och PTS. Bedömning: Post- och nuvarande tillsynsbefogenhe- ter är ändamålsenliga och tillräckliga. Liksom när det gäller den tillsyn som PTS bedriver är det en grundläggande förutsättning för en fungerande tillsyn att initiativ och beslut är väl underbyggda. Därför är det av vikt att tillsyns- myndigheten kan begära in de upplysningar och handlingar som är av intresse för tillsynen. ska ha möjlighet att förelägga de leverantörer som är lagringsskyldiga att tillhandahålla sådan information. Myndigheten ska vid behov kunna förena före- lägganden med vite (7 kap. 3 § LEK). Myndigheten kan också behöva besluta om tillträde till områ- den, lokaler och andra utrymmen där verksamhet som omfattas av lagringsskyldigheten bedrivs. Myndigheten ska också ha rätt att begära verkställighet hos kronofogdemyndigheten av beslut (7 kap. 2 § LEK). Utgångspunkten i PTS nuvarande tillsyn är att det ska vara en god kommunikation mellan tillsynsmyndigheten och leverantören så att myndighetens påpekanden om behov av ändringar efterföljs utan att de påtryckningsmedel som myndigheten har till sitt förfo- gande behöver användas. Därför ska även fortsättningsvis PTS, när myndigheten misstänker att en leverantör inte efterlever sina skyl- digheter, ha möjlighet att underrätta leverantören om detta och ge denne möjlighet att yttra sig. Först därefter bör PTS meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att en rättelse ska ske (7 kap. 4 och 5 §§ LEK). Förelägganden och förbud kan förenas med vite. PTS kan också behöva besluta att en verksamhet ska upphöra (7 kap. 5 § LEK). Det är också väsentligt att PTS kan meddela omedelbara provisoriska åtgärder (7 kap. 8 § LEK). Beslut som fattas enligt lagen om elektronisk kommunikation gäller ome- delbart, om inte annat har bestämts (8 kap. 22 § LEK). Domstolen har möjlighet att i stället inhibera beslut. Enligt vår bedömning är de tillsynsbestämmelser som redan finns i lagen om elektronisk kommunikation ändamålsenligt ut- formade och tillräckliga även för lagringen av trafikuppgifter. Avslutningsvis ska nämnas att vi i avsnitt 8.4, 13.8.4 och 7.2.3 föreslår att PTS ska få meddela föreskrifter rörande säkerhet och ersättning och medge undantag från lagringsskyldigheten. 11Myndigheternas tillgång till trafikuppgifter Bedömning: Lagringen av trafikuppgifter ger inte anledning att förändra bestämmelserna om hemlig teleövervakning respektive utlämnande enligt lagen om elektronisk kommunikation. Enligt våra direktiv är utgångspunkten för vårt arbete att de förut- sättningar som gäller för de brottsbekämpande myndigheter- nas tillgång till trafikuppgifter ska gälla även för de ytterligare tra- fikuppgifter som kommer att lagras till följd av direktivet. Syftet med lagringen av trafikuppgifter är enligt direktivet att uppgifterna ska finnas tillgängliga för att kunna lämnas ut och an- vändas vid misstanke om allvarlig brottslighet. Direktivet reglerar vilka uppgifter som ska lagras, hur länge lagringen ska pågå samt frågor om skydd för uppgifterna och tillsyn. Direktivet reglerar däremot inte under vilka förutsättningar som trafikuppgifterna ska kunna lämnas ut till de brottsbekämpande myndigheterna. Förut- sättningarna för utlämnande är i stället en fråga för nationell rätt. I skäl 25 i ingressen i direktivet erinras om att frågor om tillgång till de uppgifter som lagras av nationella myndigheter faller utanför tillämpningsområdet för de europeiska gemenskapernas lagstift- ning och om att de nationella reglerna ska respektera de grund- läggande rättigheterna i . Vidare anges bl.a. följande i fråga om de bestämmelser som ger de brottsbekämpande myndigheterna tillgång till trafikuppgifter: Enligt den tolkning Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna gjort av arti- kel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättig- Myndigheternas tillgång till trafikuppgifter heterna och de grundläggande friheterna måste offentliga myndig- heters intrång i rätten till privatliv stå i förhållande till vad som är nödvändigt och proportionerligt och därför tjäna närmare angivna, tydliga och legitima syften samt utövas på ett sätt som är rimligt och relevant och som inte är överdrivet i förhållande till syftet med intrånget. Vi ska enligt våra direktiv analysera om hänvisningen i direktivet om lagring av trafikuppgifter till bör medföra ändringar i de förutsättningar som gäller för de brottsbekämpande myndigheternas tillgång till trafikuppgifter i ett enskilt ärende. En- ligt ett uttalande från rådet till artikel 1 ska medlemsstaterna ta vederbörlig hänsyn till de brott som förtecknas i den lista som finns i artikel 2 i rambeslutet om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (2002/584/RIF). Vi ska pröva om det mot bakgrund av den utvidgade lagring som blir följ- den av våra förslag finns anledning att ändra bestämmelserna i rät- tegångsbalken och i lagen om elektronisk kommunikation om ut- lämnande av trafikuppgifter. Skulle vi finna att direktivets fokus på allvarlig brottslighet och den koppling som görs till den lista över brott som finns i det nämnda rambeslutet motiverar lagändringar i detta avseende, får vi enligt direktiven föreslå nödvändiga föränd- ringar. 11.3Förutsättningarna för tillgång till trafikuppgifter Direktivet om lagring av trafikuppgifter innebär inte att de brotts- bekämpande myndigheterna ska få fri tillgång till de uppgifter som lagras. Direktivet reglerar inte alls i vilka fall som myndigheterna ska ha möjlighet att få del av trafikuppgifterna. Direktivets syfte är i stället att se till att, när förutsättningarna finns enligt nationell lagstiftning att lämna ut uppgifter, uppgifterna är säkrade för de brottsbekämpande ändamålen. Syftet med direktivet är alltså att det i fortsättningen inte ska vara en slump beroende på t.ex. den en- skilde leverantörens faktureringsrutiner om trafikuppgifterna finns tillgängliga och kan lämnas ut vid utredningar av grövre brott. Våra förslag om lagringsskyldigheten påverkar inte förutsätt- ningarna för de brottsbekämpande myndigheterna att få trafikupp- gifter från leverantörerna med stöd av och lagen om elektronisk kommunikation såsom de bestämmelserna är ut- formade . Myndigheternas tillgång till trafikuppgifter Förutsättningarna för hemlig teleövervakning enligt 27 kap. 19- 21 §§ RB är följande. 1.Det ska finnas en skäligen misstänkt person. a)brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse (även anstiftan och medhjälp), b)dataintrång, barnpornografibrott som inte är ringa, narkoti- kabrott eller narkotikasmuggling, eller c)försök, förberedelse eller stämpling till brott under a) och b). 3.Åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. 4.Åtgärden får avse uppgifter om telemeddelanden som befordras eller har befordrats till eller från teleadresser med viss anknytning till den misstänkte. 5.Åtgärden ska beslutas av domstol. Förutsättningarna för att få ut trafikuppgifter enligt 6 kap. 22 § första stycket 3 LEK är följande (i jämförelse med rättegångsbal- ken). 1.Det behöver inte finnas en skäligen misstänkt person. 2.Det ska vara fråga om brott för vilket inte är föreskrivet lindriga- re straff än fängelse (även anstiftan och medhjälp). 3.Åtgärden behöver inte vara av synnerlig vikt för utredningen. 4.Åtgärden är inte begränsad till vissa teleadresser men uppgiften ska angå ett särskilt elektroniskt meddelande. 5.Åtgärden beslutas av den brottsbekämpande myndigheten. Det ska också nämnas att förutsättningarna för att få ut trafik- uppgifter i form av uppgift om abonnemang (kataloguppgifter) enligt 6 kap. 22 § första stycket 2 LEK är att fängelse är föreskrivet för brottet och det kan föranleda annan påföljd än böter i det en- skilda fallet, dvs. brottet ska vara så allvarligt att det ligger på fäng- elsenivå. 11.4Trafikuppgifter lämnas ut för allvarliga brott För att hemlig teleövervakning ska få användas måste alltså det brott förundersökningen avser ha ett minimistraff på sex månaders fängelse i straffskalan. Det kan vara av värde att ge några exempel på vilka brottstyper som faller under den kategorin. Det rör sig om mord, dråp, grov misshandel, vållande till annans död (enbart grovt brott), människorov, människohandel, olaga frihetsberövande (som inte är mindre grovt), olaga tvång (enbart grovt brott), grov fridskränkning/kvinnofridskränkning, olaga hot (enbart grovt Myndigheternas tillgång till trafikuppgifter brott), våldtäkt (som inte är mindre grov), grovt sexuellt tvång, grovt sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning, våldtäkt mot barn, grovt sexuellt övergrepp mot barn, grovt koppleri, grov stöld, rån, tillgrepp av fortskaffningsmedel (enbart grovt brott), grovt bedrägeri, utpressning (enbart grovt brott), ocker (enbart grovt brott), häleri (enbart grovt brott), penninghäleri (enbart grovt brott), svindleri (enbart grovt brott), grov förskingring, tro- löshet mot huvudman (enbart grovt brott), olovligt brukande (en- bart grovt brott), grov oredlighet mot borgenärer, grovt bokfö- ringsbrott, mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, grovt sabotage, sjö- eller luftfartssabotage (enbart grovt brott), grov urkundsför- falskning, penningförfalskning (enbart grovt brott), grovt barn- pornografibrott, övergrepp i rättssak (enbart grovt brott), grovt tjänstefel, bestickning/mutbrott (enbart grova brott), grovt narko- tikabrott, grovt skattebrott, grovt dopningsbrott, brott mot alko- hollagen (enbart grovt brott), grovt vapenbrott, grovt miljöbrott, grovt artskyddsbrott, grov smuggling, grov narkotikasmuggling, grovt tullbrott, terroristbrott, grovt insiderbrott och grov männi- skosmuggling. Hemlig teleövervakning får också användas vid data- intrång, barnpornografibrott, som inte är att anses som ringa, nar- kotikabrott och narkotikasmuggling. För att de brottsbekämpande myndigheterna ska få tillgång till annat än rena kataloguppgifter enligt lagen om elektronisk kom- munikation krävs, som framgick tidigare, att uppgiften gäller miss- tankar om brott med minst två års fängelse i straffskalan. Exempel på sådana brott är mord, dråp, människorov, människohandel, våld- täkt, våldtäkt mot barn, grovt koppleri, grovt rån, mordbrand, all- mänfarlig ödeläggelse, grovt sabotage, sjö- och luftfartssabotage (enbart grovt brott), övergrepp i rättssak (enbart grovt brott), grovt narkotikabrott, grov narkotikasmuggling och terroristbrott. lämnar regeringen en redovisning till över till- lämpningen av hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. Regeringen får uppgifterna från och Rikspo- lisstyrelsen. Den senaste redovisningen, som avser , gjordes i regeringens skrivelse 2006/07:28. Där framkommer bl.a. följande. lämnades tillstånd till hemlig teleövervakning i 1 027 fall. I samtliga fall där hemlig teleavlyssning beviljades (833 fall) hade domstolen gett tillstånd till hemlig tele- övervakning. I 194 fall hade tillstånd meddelats till enbart hemlig teleövervakning. I skrivelsen ger regeringen exempel på vid vilka brott hemlig teleövervakning användes. De brott som nämns är mord, dråp, grov misshandel, människorov, människohandel, olaga Myndigheternas tillgång till trafikuppgifter hot (grovt brott), grov våldtäkt, grovt koppleri, grov stöld, grovt rån, tillgrepp av fortskaffningsmedel (grovt brott), grovt bedrägeri, utpressning (grovt brott), häleri (grovt brott), grovt bokförings- brott, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, övergrepp i rätts- sak (grovt brott), grovt narkotikabrott, grovt skattebrott, grovt vapenbrott, grova smugglingsbrott och grovt insiderbrott. Även om inte regeringens skrivelse till över tillämp- ningen av tvångsmedlen ännu har lämnats, har Åkla- garmyndigheten och redovisat uppgifterna till regeringen. Av dessa framgår bl.a. följande. lämna- des tillstånd till hemlig teleövervakning i 1 119 fall. I samtliga fall där hemlig teleavlyssning beviljades (893 fall) hade dom- stolen gett tillstånd till hemlig teleövervakning. I 226 fall hade tillstånd meddelats till enbart hemlig teleövervakning. I redo- visningen ger myndigheterna exempel på vid vilka brott hemlig te- leövervakning användes. Förutom de brott som nämns i föregående stycke anges även exempelvis olaga frihetsberövande, dataintrång, grovt tjänstefel och grovt dopningsbrott. Det saknas statistik över de fall där de brottsbekämpande myn- digheterna begär ut uppgifter (annan uppgift som angår ett sär- skilt elektroniskt meddelande) med stöd av lagen om elektronisk kommunikation. Polisen uppskattar antalet till ca 8 000 . Mot bakgrund av kravet i den lagen på att det ska vara fråga om utredning om brott med ett straffminimum fängelse, kan man förutsätta att dessa fall gäller utredningar om mycket all- varlig brottslighet. I artikel 1 i direktivet om lagring av trafikuppgifter anges att syftet med direktivet är att säkerställa att de uppgifter som ska lag- ras finns tillgängliga vid bekämpningen av allvarliga brott, såsom de definieras i varje lands lagstiftning. Vår uppgift är således att analy- sera om de brott som preciseras genom de straffskalor och brott som anges i regler om hemlig teleövervakning och i reglerna om utlämnande i lagen om elektronisk kommunika- tion är tillräckligt allvarliga. Vår bedömning ska ske mot bakgrund av syftet med lagringen och de överväganden om proportionalitet som krävs enligt . I frågan om det behöver ske några förändringar rörande vilka brott som ska få föranleda utläm- nande till de brottsbekämpande myndigheterna , ska det tas vederbörlig hänsyn till den lista med brott som finns som bilaga till lagen om överlämnande från enligt en euro- peisk arresteringsorder (se avsnitt 2.4). Myndigheternas tillgång till trafikuppgifter Vissa brottsbeteckningar i listan motsvarar på ett tydligt sätt brott enligt svensk lagstiftning. Vid misstanke om de brotten är det också möjligt för de brottsbekämpande myndigheterna att få till- gång till trafikuppgifter. Det rör sig om mord, grov misshandel, människorov, människohandel, olaga frihetsberövande (som inte är mindre grovt), våldtäkt (som inte är mindre grov), grov stöld, rån, grovt bedrägeri, utpressning (grovt brott), svindleri (grovt brott), mordbrand, grovt sabotage, sjö- eller luftfartssabotage (grovt brott), penningförfalskning (grovt brott), grovt barnpornografi- brott, grovt miljöbrott, grovt artskyddsbrott och terroristbrott. Andra beteckningar i listan kan någorlunda lätt sägas motsvara brott där hemlig teleövervakning eller utlämnande enligt lagen om elektronisk kommunikation kan användas, som dataintrång, häleri (grovt brott), penninghäleri (grovt brott), grov urkundsförfalsk- ning, Internetrelaterade barnpornografibrott, bestickning/mutbrott (grova brott), grovt narkotikabrott, grovt dopningsbrott, grovt vapenbrott, grov smuggling och grov människosmuggling. I vissa fall är listan mer svårbedömd, exempelvis begreppet för- falskning och piratkopiering, som kan motsvara brott mot lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, och begreppet olaglig handel med mänskliga organ och vävnader, som kan motsvara brott mot lagen (1976:351) om genetisk integritet m.m. Inte i något av dessa fall kan hemlig teleövervakning eller ut- lämnande enligt lagen om elektronisk kommunikation användas. För andra brott på listan är det svårt att peka ut en exakt mot- svarighet i svensk lag. Det rör t.ex. deltagande i kriminell organi- sation och rasism och främlingsfientlighet. Det kan vara fråga om gärningar som enligt svensk rätt anses vara medhjälp till annans brott eller förhållande som mer motsvarar en försvårande omstän- dighet vid bedömning av straffvärdet (t.ex. 30 kap. 2 § 7 brottsbal- ken). Myndigheternas tillgång till trafikuppgifter 11.5Behöver bestämmelserna om tillgång till trafikuppgifter förändras? Bedömning: Lagringen av trafikuppgifter ger inte anledning att förändra bestämmelserna om hemlig teleövervakning respektive utlämnande enligt lagen om elektronisk kommunikation. Enligt direktivet om lagring av trafikuppgifter har den lagrings- skyldighet som bestämts övervägts mot bakgrund av artikel 8 i Eu- ropakonventionen och begränsningen till allvarlig brottslighet har ansetts legitimera det intrång i rätten till respekt för privatlivet som lagringsskyldigheten innebär. Själva lagringen av trafikuppgifter kan som vi har beskrivit inte delas in efter brottstyper. För att det intrång i integritetsskyddet som lagringen innebär ska vara motive- rat förutsätts det därför att uppgifterna inte kan lämnas ut annat än för utredning och lagföring av allvarliga brott. Avvägningen av vad som är allvarlig brottslighet ska göras i nationell rätt så att det upp- nås proportionalitet i förhållande till intrånget i enskildas privatliv. Genom kravet på brott av viss svårhetsgrad har lagstiftaren en- ligt de regler som gäller förbehållit hemlig teleövervakning och utlämnande enligt 6 kap. 22 § första stycket 3 LEK för de mer all- varliga typerna av brott och dessutom i många fall för den svåraste graden av brotten. För utredning om sådana brott är också tillgång- en till trafikuppgifter av avgörande betydelse för arbetet och upp- gifterna är ofta helt nödvändiga för att utredningarna ska kunna föras framåt (se avsnitt 6.5). De brott som finns i bilagan till lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder överensstämmer mycket väl beträffande svårhetsgrad med de brott vid vilka hemlig teleövervakning och utlämnande enligt lagen om elektronisk kommunikation får användas. Det är t.o.m. så att listan tar upp vissa gärningar som inte utgör brott i . Vissa brott i listan är inte så allvarliga att metoderna får användas här. som vi bl.a. i avsnitt 6.5 har konstaterat det mycket stora behov som finns i den brottsbekämpande verksamheten av trafikuppgifter, har vi på flera ställen i betänkandet utvecklat våra bedömningar i frågor som rör integritetsskyddet, t.ex. riskerna för integritetsskyddet, och vi har utformat våra förslag så att riskerna för integritetsförluster ska motverkas. Vi har redovisat de bedöm- ningar och förslag till författningsändringar och åtgärder i övrigt som vi anser krävs för att lagringen av trafikuppgifter ska bli så sä- ker som möjligt och omfattas av ett tillfredsställande integritets- Myndigheternas tillgång till trafikuppgifter Det är mot den bakgrunden vi överväger behovet av änd- ringar i de bestämmelser som reglerar myndigheternas möjligheter att få tillgång till trafikuppgifter. De regler som BRU har föreslagit om att reglerna i lagen om elektronisk kommunikation bör föras in i innebär att samtliga utlämnanden av trafikuppgifter utom utlämnande av uppgifter om abonnemang (kataloguppgifter) enligt 6 kap. 22 § första stycket 2 skulle prövas i domstol. Som vi ser det vore det en klar fördel för integritetsskyddet om de överväganden om propor- tionalitet som ska göras när trafikuppgifter lämnas ut alltid gjordes av en domstol. Den analys vi ska göra gäller dock inte i första hand förfarandet vid utlämnande av trafikuppgifter utan i stället om de brott som kan utredas med tillgång till trafikuppgifter är allvarlig brotts- lighet i den mening som avses i direktivet. När bestämmelserna om hemlig teleövervakning och utlämnan- de enligt lagen om elektronisk kommunikation har utformats, har lagstiftaren utgått från att de brottsbekämpande myndigheterna alltid får tillgång till samtliga de uppgifter som metoderna omfattar.