sou · GWB37 · 2008-02-28 00:00:00 — Personer med vårdexamen har –2006 visat ökande intresse av att doktorera, vilket återspeglar sig i att antalet disputerade stigit från 3 () till 108 () stycken. Därmed har också andelen doktorsexaminerade med vård- examen kommit att öka från till . Figur 5.4 Antal doktorsexamina vid medicinsk fakultet 1990–2006 förde- lat efter grundexamen –2006 har männen varit i majoritet bland nydisputerade med läkarexamen. Antalet kvinnor har dock varit i ökande som männen minskat i antal. I början av 1990- talet var det cirka 50 kvinnliga läkare som disputerade . Denna siffra har ökat till det dubbla. Trenden vad gäller deras manliga kolleger har inte varit lika tydlig, men har varit minskande till att ligga kring 120 doktorsexamina . I gruppen personer med vårdexamen är det kvinnorna som dominerar, även om antalet disputerade män ökat från att ha varit några enstaka till cirka 20 stycken 2005 och 2006. I linje med åldersstrukturen för doktorander vid medicinsk fakultet visar undersökningen att disputerade med läkar- eller vård- examen är betydligt äldre än de med annan respektive övrig examen. Medianåldern bland doktorsexaminerade med en läkarex- amen var 2006 (medelåldern ) och för de med en vårdex- amen var medianålder . Av de doktorsexaminerade med en läkarexamen fanns i åldersgruppen eller äldre. Majoriteten av dessa var eller äldre. För kategorin med vård- examen var vid disputation. Figur 5.5 Doktorsexaminerade vid medicinsk fakultet 2006 efter ålder och grundexamen. Registerstudien visar att 2006 var betydligt mer än hälften av de nydisputerade läkarna eller äldre. Konsekvensen av detta är att dessa läkare får en kortare forskarkarriär än vad deras äldre kolleger har haft. Man kan föreställa sig att den förkortade karriären får återverkningar på forskningens kvalitet eftersom dessa individer under sitt arbetsliv inte hinner skaffa sig så lång forskarerfarenhet. Vidare kan man befara en minskad handledarkompetens då färre hinner nå docentkompetens och är äldre då de nått dit. Ur samhällsekonomiskt perspektiv är detta negativt vilket Utred- ningen pekar på i avsnitt 5.6. Andelen doktorer som disputerat före läkarexamen har minskat dramatiskt , från till . Bland de nydisputerade med vårdexamen var nästan hälften . Beskrivna konsekvenser av hög ålder vid disputation gör sig motsvarande sätt gällande för denna forskarkategori. 5.4.3Disputerad – vad händer sedan? Efter avlagd doktorsexamen vid medicinsk fakultet tar merparten av de nydisputerade anställning inom ett landsting. Framförallt personer med en läkarexamen arbetar inom landsting efter avlagd doktorsexamen. Totalt (202 pers) av de doktorsexami- nerade läkarna jobbade inom efter exa- men. (6 pers) var anställda inom universi- tet/högskola efter examen. Motsvarande siffror 1985 utgjor- des av (115 pers) som arbetade inom och (22 pers) inom universitet och högskola. Det visar sig också att de läkare som disputerar, oavsett disputationsår, i hög grad stannar kvar inom den anställningssektor som man hade efter doktorsexamen. Doktorsexaminerade med vårdexamen är få till antalet och utgör således en liten del av arbetsmarknaden. Av de 73 som avlade dok- torsexamen var drygt hälften sysselsatta inom universi- tet/högskola efter doktorsexamen. Endast 9 personer var anställda av . Detta är siffror som överensstämmer med uppgifterna från om att endast ett fåtal disputerade sjuksköterskor återfinns i vården. fanns det 6 051 personer med läkarexamen som var doktorsexaminerade vid medicinsk fakultet (1970–2005). 3 924 av dessa var anställda inom och endast 766 var anställda inom universitet/högskola. Disputerade med vårdexamen arbetar inte i vilket kan kopplas samman med att det inte finns någon tjänstestruktur inom vården för disputerade med denna grundexamen. Disputerade läkare återfinns i huvudsak inom , men det går inte att utifrån registerstudien att bedöma om vården tillgodogör sig forskningsmeriterna eller om läkarna ägnar sig åt fortsatt forsk- ning. 5.4.4Hur många forskare behöver vi? Frågan om antalet yngre forskare räcker till för att återbesätta det stora antalet lediga tjänster som uppstår till följd av kommande pensionsavgångar bland läkare är inte helt enkel att besvara. Regis- terstudien besvarar en del av de frågeställningar som rekryterings- frågan föranleder. En av dessa frågor handlar om hur åldersfördelningen ser ut i den grupp som kan sägas utgöra rekryteringsunderlaget, dvs. yngre doktorsexaminerade personer med läkarexamen. Studien visar att var av samtliga doktorsexaminerade inom medi- cinsk fakultet eller äldre. Av dem som hade läkarexamen var eller äldre, (618 personer) var i ålders- gruppen 40–och var (620 perso- ner). Även bland doktorsexaminerade med vårdexamen var majo- riteten (). Övriga doktorsexaminerade med annan grundexamen var över lag yngre. Figur 5.6 Doktorsexaminerade vid medicinsk fakultet 1970–2005 efter grundexamen och ålder 2005. förväntas 1 850 doktorsexaminerade från medicinisk fakultet att nå pensionsålder och av dessa har en läkar- examen, vilket innebär att 1 240 läkare förväntas gå i pension under Mer än hälften av dessa är anställda inom och 200 av dem arbetar inom universitet och högskola. 2008 kommer totalt 350 doktorsexaminerade från medicinsk fakultet att fylla varav 230 har läkarexamen. 116 av dessa är anställda av . De största pensionsavgångarna bland dis- puterade med läkarexamen kan förväntas infalla – 2014. Detta gäller anställningssektorerna generellt, men särskilt i landstingen, se figur 5.7 och tabell 5.1. kommer i genomsnitt 414 doktorsexami- nerade att fylla . 250 av dessa har en läkarexamen. Det är inte oväntat inom och vid universitet och högskolor som de största pensionsavgångarna kommer att ske och det är männen som dominerar pensionsavgångarna. Förväntade pensionsavgångar bland samtliga respektive landstingsanställda doktorsexaminerade läkare 2008–2024 Tabell 5.1 Antal förväntade pensionsavgångar inom fem, tio och bland doktorsexaminerade vid medicinsk fakultet 1970–2005 efter grundexamen och anställningssektor 2005. Antalet är av- rundat till närmaste tiotal och anges kumulativt fanns det inom det medicinska området 1 030 professorer, 920 lektorer, 70 disputerade adjunkter och 200 forskarassistenter. Under det närmaste decenniet kommer cirka 110 lekto- rer/professorer (50 inom klinisk och 60 inom preklinisk medicin), samt cirka 10 disputerade forskare att pensioneras per år.12 publicerar statistik över hälso- och sjuk- vårdspersonal med svensk legitimation.13 Statistiken visar att 1999 fanns det 31 141 legitimerade läkare . Denna siffra har därefter stigit successivt till att uppgå till 36 871 legitimerade läkare. Detta innebär en ökning med drygt 5 700 12SOU 2007:98 sid. 517. 13Statistik över Hälso- och sjukvårdspersonal , . har även antalet utfärdade legitimationer ökat från 1 083 stycken till 1 808 stycken. En stor del av ökningen beror på att antalet läkare med utländsk examen stigit. 2007 utfärdade 1 273 legitimationer till läkare med utländsk utbildning. Detta utgör av det totala antalet utfärdade legitimationer. har med hjälp av statistik från undersökt hur disputationsfrekvensen bland läkare utvecklats över tiden. Man fann då att andelen disputerade läkare i förhållande till antalet läkare låg från att tidigare ha legat kring 30 procent14.Utifrån detta resultat gjorde man en bedömning av behovet av disputerade läkare och kom fram till att det behövs en årlig ökning med cirka 100 stycken för att uppnå disputationsfrekvensen . Examinationen av doktorer har som framgått ovan ökat mycket kraftigt varför rekryteringsgrunden borde vara god. Likaså har antalet personer med läkarexamen ökat betydligt och förväntas öka ytterligare. Trots detta ser man ingen ökning av antalet disputerade läkare. Att bristen på nydisputerade läkare är störst på den prekliniska sidan kan man se utifrån uppgifterna om att endast några enstaka av dem har som arbetsgivare efter disputation. Även uppgifterna kring det låga antalet läkarexaminerade med doktorsexamen antyder denna utveckling eftersom dessa doktorer i regel har en preklinisk bakgrund då de blir färdiga med sin grund- utbildning. SCB:s uppgifter visar att andelen disputerade med läkarexamen minskar och att en klar majoritet av dessa har sin anställning inom efter disputation. Undersökningen säger dock inget om huruvida dessa personer fortsätter att forska sedan de kommit tillbaka in i sjukvården. Möjligen kan man utifrån andra uppgifter som utredningen inhämtat våga påstå att så inte är fallet. Intervjuundersökningen med verksamhetscheferna och kontak- terna med landsting och universitet talar för en sådan bild av fors- karläget. Enligt dessa skulle det reda finnas en brist på fors- kande läkare. Därtill kommer de stora pensionsavgångarna. 14 Forskningspolitiskt program 070424, . kommer antalet som blir att ligga inom spannet 215 till 301 stycken. Med ett fortsatt disputations- antal för läkare kring drygt 200 stycken skulle generationsväxlingen kunna fungera väl. i ljuset av uppgifterna om att läkare inte fortsätter att bedriva forskning efter disputation, är rekryterings- basen dock alltför liten. Likaså är det tveksamt om man med nuva- rande åldersstruktur bland nydisputerade hinner få fram tillräckligt erfarna forskare och handledare. I gruppen pensionerade läkare finns med största sannolikhet en stor grupp aktiva forskare som kan förväntas fortsätta att bedriva forskningsverksamhet efter pensionering samt ge handledningsstöd till doktorander och unga forskare. Även med beaktande därav så är det tydligt att det finns ett stort behov av nya forskare. Siffrorna tyder på att kommer att ha en allt för liten rekryteringsbas av disputerade läkare. Det stora bekymret består dock i den höga medelåldern bland nydisputerade läkare. Som framgått i tidigare avsnitt kan den höga medianåldern förklaras av att läkare som skaffar sig specialistkompetens och forskningskom- petens har en lång utbildningstid. Detta får negativa konsekvenser genom att fördröja fortsatt klinisk och akademisk karriär och leder detta till brist på kompetenta kliniska forskarhandledare (docenter) och ett bristande rekryteringsunderlag för högre lärar- tjänster. Det faktum att kraven på docentur skärpts förvärrar situa- tionen ytterligare. Kvaliteten på forskningen och utbildningen inom det kliniskt medicinska området riskerar därmed att försäm- ras. 5.5Insatser för att främja rekrytering Eftersom andelen forskande läkare minskar och ett mycket stort antal disputerade läkare kommer att gå i pension har staten och de olika forskningsfinansiärerna vidtagit åtgär- der för att främja rekryteringen av unga forskare. Fakulteterna försöker redan under grundutbildningen att väcka intresse för forskning. För de som väljer att börja forska har regio- nala och nationella forskarskolor grundats vilket man hoppas ska skapa en ingång till en forskarkarriär. Läkare som väljer att doktorera under sin allmän- respektive specialisttjänstgöring (AT respektive ST) kan medges tid för forskningsstudier genom Forskar-AT och Forskar-ST. Forskar-AT innebär att den kliniska tjänstgöringen varvas med forskning på någon institution och Forskar-ST är en anställningsform där ande- len forskningstid kan växla från . Flera landsting har en policy att ge ST-läkarna som forskar lön motsvarande speci- alist . Man har också sett ett behov av att inrätta tjänster för dispute- rade respektive disputerande läkare. För den kliniska forskningens del har just en av de viktigaste åtgärderna varit att skapa tjänster som innebär att kliniskt verksamma och disputerade läkare kan forska parallellt med klinikarbetet. Dessa tjänster benämns på olika sätt; kombinationstjänster, postdok, 50/50-tjänster eller ST-fors- kartjänst. ST-tjänst med forskningsutrymme innebär att ST-läkaren har en landstingsanställning och att forskningsutrymmet finansie- ras med ALF-medel. Tjänsten omfattar oftast en period av , men kan förlängas med 1–. Klinisk tjänstgöring och forskning varvas och forskningen kan bedrivas upp per kalenderår. Hanteringen av ST-forskningsutrymmen följer de prin- ciper som gäller för all ALF-finansierad forskning. Begreppet forskarskola har inte någon bestämd innebörd eller någon fastställd roll i svensk forskarutbildning. Till skillnad från många andra länder har begreppet forskarskola i kommit att betyda allt från sommarkurser, förberedande forskarutbildning till en sammanhållen forskarutbildning. Generellt kan man dock säga att en forskarskola är en sammanhållen forskarutbildning som karakteriseras av att de har en tydlig organisation och de satsar på handledning. Kursprogrammet är systematiskt och det sker en organiserad samverkan mellan flera ämnen och ibland också mellan flera universitet och högskolor. har det skett en stor tillväxt av anta- let forskarskolor. Över hälften av dessa har tillkommit på initiativ av de enskilda lärosätena (regionala forskarskolor). () har varit den dominerande aktören med cirka 30 SSF-stödda forskarskolor. Även för kunskaps- och kompetensutveckling () har varit en stor finansiär av forskarskolor (cirka 15 stycken). Ett flertal utvärderingar av forskarskolor har genomförts och samtliga pekar på övervägande positiva erfarenheter.15 Det kan finnas olika motiv för att starta forskarskolor. I Hög- skoleverkets rapport – ett regeringsuppdrag16urskiljs i huvudsak tre olika motiv. Ett skäl är att skapa en forskarskola som är mångvetenskaplig för att kunna belysa ett problem och forskningsobjekt ur olika ämnes perspektiv och därigenom utveckla ny kunskap. Ett annat skäl är att skapa ett nationellt cent- rum för ett forskningsområde som finns utspritt vid olika lärosäten. Ett tredje skäl kan vara att bygga en större miljö, att åstadkomma en kritisk massa, som kan vara svår att etablera inom små ämnen. Ytterligare ett skäl, som lagts fram av Forskarutbild- ningsutredningen i betänkandet En ny doktorsutbildning (SOU 2004:27), är att de ger en bra form för doktorsutbildning som motiveras av behovet av doktorsutbildade inom olika områden. Regeringen har inrättat 16 forskarskolor. En av dessa är den Nationella Forskarskolan i och Omsorg som är belägen vid i . , Mittuniver- sitetet, och fungerar som partnerhögskolor. Även driver en nationell fors- karskola med inriktning mot vård- och omsorgsforskning. Som ett resultat av den senaste forskningspolitiska propositio- nen (prop. 2004/05:80) fördelades medel till , , och så att myndigheterna skulle kunna stödja ett antal forskarskolor. beslutade VR att en fors- karskola i ska drivas av i samarbete med . kommer att delas ut för forskning om globala sjukdomar som hiv/aids, tuberkulos och malaria. Medlen ska i första hand täcka mer- och utvecklingskostnader för en forskarskola. Som exempel kan nämnas kostnader för studierektor, kursutveckling, föreläsare, deltagare (resa, logi, traktamente) och lokalhyra för samman- komster. Bidrag för övriga lönemedel ges inte. VR finansierar även ett antal forskarskolor som är kopplade till Linnéstödet, se tabell 3.5. Det finns även regionala forskarskolor som skapats av bl.a. regi- onerna och landstingen. gjorde 2004 en kartläggning av de regionala forskarskolorna. Inom flera sjukvårds- regioner fanns det omfattande och ambitiösa forskarutbildnings- 15SOU 2004:27 sid.184. 16Högskoleverkets rapportserie 2000:R. Ett gemensamt mål var att forskarutbildningen skulle ge kunskap i forskningsmetodik, befrämja rekrytering och stimulera intresset hos kliniskt verksamma forskningsintresserade läkare. Även om målgruppen främst var läkare hade andelen övrig sjuk- vårdspersonal ökat. Initiativ och finansiering kom i första hand från sjukvården, men med stöd från de medicinska fakulteterna. Många av initiativen hade dock sin grund i individuella insatser från forsk- ningsintresserade kliniker. Rapporten avslutades med att man såg ett behov av ett bredare engagemang från de medicinska fakulte- terna och en tryggare finansiering för att skapa en långsiktig och högkvalitativ forskarutbildning för kliniskt verksamma läkare. Exempel på regionala forskarskolor inom det medicinska områ- det utgör Forskarskolor för kliniker inom epidemiologi och molekylär- medicin, . Forskarskola i psykiatri för kliniskt verksamma läkare, Karo- linska Institutet. Forskarskola för kliniskt verksamma läkare, . Forskarskolan Klinisk patientnära forskning, . I den senaste forskningspolitiska propositionen uttalades att tidi- gare satsningar på unga forskare skulle fortsätta och förstärkas . Antalet forskarassistenter och biträdande lektorer skulle öka kraftigt för att hantera generationsskiftet, skapa en mer balanserad karriär och säkerställa att högt kvalificerade nyexaminerade doktorer skulle ges goda möjligheter att vidareut- vecklas till ledande forskare. Bland annat skulle medel avsättas för fördelning av de forskningsfinansierande myndigheterna. VR, FAS, Formas och skulle tillföras –2008 för att öka antalet meriteringsanställningar och därtill kopplade forskningsmedel. Dessutom skulle lärosätena tillföras resursförstärkning som bl.a. skulle bidra till att öka antalet forskar- assistenter och biträdande lektorer. Någon ökning av antal forskartjänster för unga har dock inte skett. Om man tittar på årsrapporter förefaller i stället antalet forskarassistenttjänster ha minskat från 1 011 stycken 2004 till 915 stycken 2006. Rekrytering och karriärvägar SOU 2008:7 ämnesområdet medicin har det under angiven period varit en minskning från 194 till 161 forskarassistenter. Bortsett från bristen på tjänster för nydisputerade utgör även bristen på enhetlig karriärstruktur och tydligt meritsystem för unga forskare ett problem. För att få veta hur yngre forskare ser på sin situation har tidskriften gjort en enkät- undersökning bland representanter för Junior Faculty vid de olika medicinska fakulteterna. Av svaren framgår att unga forskare fram- förallt efterlyser en fungerande karriärstruktur med tydliga kriterier för vad som krävs för att få tillsvidareförordnande som forskare eller lärare. Man framhåller behovet av satsningar på den grupp som ligger mellan postdoktor och professor. Vidare vill man införa karriärrådgivning för att hjälpa nya doktorer och yngre fors- kare att hitta bra arbeten både inom och utanför akademin. Den enskilde forskaren är beroende av externa finansiärer för fort- satt forskning efter disputation. Olika finansiärer har utlyst tjänster för unga forskare som genomgått postdoktjänstgöring. Nedan pre- senteras olika forskningsfinansiärers satsningar för att skapa tjäns- ter för unga forskare inom medicinområdet. Vid Utredningens besök på de olika orterna i ALF-landstingen har framgått att man önskar större resurser till olika typer av tjänster för yngre forskare. Man har funnit att det är svårt för unga kliniska forskare att få ett fotfäste efter disputationen, vilket innebär att många kliniskt inriktade yngre forskare med både kunskap och engagemang går förlorade till hälso- och sjukvården. De allvarligaste hindren mot rekrytering av kliniker uppges i vara brist på tid och pengar för forskning, ringa merit- värde och möjligen en ifrågasättande attityd till forskning och fors- karutbildning inom vården. Arbetet med att trygga återväxten och uppmuntra studenter och unga läkare att satsa på forskning menar man är ett långsiktigt arbete som bedrivs på flera olika nivåer och med olika angreppssätt. 17 Enkät: Yngre forskare vill ha fast jobb Forskning & Medicin nr 1 2007. I syfte att uppmuntra läkarstudenter och yngre läkare att satsa på forskning har landstingen och fakulteterna runt om i landet gjort särskilda tjänstesatsningar. Utredningen har hämtat in uppgifter om antal tjänster från respektive ALF-landsting. Svaren har sammanställts i tabell 5.2. Av denna framgår att utlystes cirka 150 tjänster för yngre kliniska forskare i landstingen. Intresset för tjänsterna har, som också framgår av tabellen, varit mycket stort. Satsningarna innebär framförallt att läkare ges möjlighet att inom ramen för sin anställning som kliniker bedriva forskning . /utmärker sig i sammanhanget med sär- skilt stora satsningar på yngre forskare. Dessa satsningar har pågått och man beskriver dem som mycket lyckade samt att innehavarna i regel gör en bra karriär. benämner sitt program för unga forskare student till docent. I kan AT- respektive ST-läkare erbjudas motsvarande kliniska fors- kartjänster. Cirka 70 läkare har fått denna möjlighet. Även om orterna har konstruerat programmen på olika sätt syftar de till att skapa en återväxt av kliniska forskare samt att för- söka ge en sammanhållande karriärväg för yngre kliniska forskare. Tabell 5.2 Tillgången och efterfrågan på tjänster för yngre forskare 2007. Kostnaden för tillsatta tjänster Typ av tjänst inkl. omfattning Inom (kliniska forsk- 2 (2006) 12 (2006) 2 (2007) 4 (2007) tjänst under 2 år 2,5 mnkr (halvår 10–15/år finansierade 123 stycken pågående anställningar som forskarassistent inom det medicinska området vid universitet och högskolor. Av dessa forskarassistenter var 96 kvinnor och 54 män och bidragen uppgick till sammanlagt . Till varje anställning var även kopplat ett pro- jektbidrag, vilket inte är inräknat i denna kostnad. infördes en ny bidragsform som forskarassistent på halvtid för att främja den kliniska forskningen. Syftet är att upp- muntra yngre kliniker att bedriva forskning. Denna anställning ska kombineras med en halvtidstjänst i klinisk miljö och bidrag ges till läkare, sjuksköterskor, sjukgymnaster, arbetsterapeuter och tandlä- kare som avlagt doktorsexamen. Av närmare 60 ansökningar fick fyra bidrag. kunde kliniker i stället ansöka om forsknings- tid för klinisk forskning med per år.18 Tabell 5.3 Beslutade postdoktorsstipendier och anställningar som forskar- assistenter och forskaranställningar (medicin) per utlysningsår19 (antal ansökningar inom parentes) 46 (111) 23 (161) 48 (291) 37 (284) 24 (262) 14 (376) 8 (61) 6 (6) Intresset för de av VR utlysta tjänsterna har som framgår ovan varit mycket stort, vilket kan tolkas som att det finns ett stort behov av att kunna se tydliga karriärvägar för forskare i början av karriären. VR ser också satsningen som ett sätt att öka rörligheten bland unga forskare. Nedan följer aktuella exempel på finansiering av tjänster för dis- puterade forskare. utlyste tjänster som forskarassistent respektive forskare med klinisk anknytning (50/50) inom området vård och allergi. –2008 löper åtta sådana anställningar och sammantaget omfattar stödet 26,5 miljoner kro- nor. Som framgått ovan driver en nationell fors- karskola med inriktning mot vård- och omsorgsforskning. Inom ramen för denna ger man postdoktoralt stöd till forskare. I den senaste ansökningsomgången beslutade man om 10 postdoktorsanställningar och sökte man fem nya forskare för sådan anställning. 18Inhämtade uppgifter från VR. 19VRs årsredovisning 2006 sid. 22-25 och s 52 samt uppgifter från VR. gör olika satsningar på tjänster. I sammanhanget kan nämnas VINNMER som är riktat till kvinnor som avlagt doktors- examen och avslutat sin första postdoktorsmeritering. Programmet kommer att löpa –2014 och den totala budgeten inklusive medfinansiering är . Tanken är att 100 kvinnliga disputerade forskare inom olika vetenskapsom- råden ska ges möjlighet att forska vidare. FAS har postdokbidrag som syftar till att ge yngre, nydispute- rade forskare möjlighet att i nära anslutning till doktorsexamen fortsätta sin forskarkarriär. 2006 fick 13 nydisputerade forskare dela på . och finansierar kliniska forskare som därigenom ges möjlighet att ägna en stor del av sin arbetstid åt forskning. Anslaget som delas ut omfattar dels medel för lönebortfall, dels medel för att täcka kostnader för forskningsarbetet. Första året fick fem per- soner av 165 sökande bidraget. Cancerfonden bekostar ett 30-tal forskartjänster som löper mellan fyra och . satsade Cancerfonden speciellt på yngre forskare. 17 forskare fick då dela på . Man finansierar även treåriga postdoktjänster samt ger anslag till kliniker (i form av ).