sou · GWB385 · 2008-10-15 00:00:00 — svara för att det allmännas intresse av att brott beivras tas till vara i tillräcklig utsträckning. Självklart finns det ett mycket stort antal brottmål i vilka åklagaren saknar möjligheter att göra några uttalanden i påföljdsfrågan innan processmaterialet och personutredningen har presenterats vid en huvud- förhandling. Det finns emellertid också fall där åklagaren redan i sam- band med väckandet av åtal kan göra sådana uttalanden. Det gäller främst sådana fall där den misstänkte har erkänt gärningen under för- undersökningen. Påföljdsval och straffmätning utanför strafföreläggandeinstitutets nuvarande ramar bör visserligen även i fortsättningen vara en dom- stolsuppgift. Att för de erkända fallen ge åklagaren ett större hand- lingsutrymme än nu när det gäller påföljden kan emellertid ge betyd- ande fördelar i flera hänseenden. För det första kan man, som redan har antytts, genom en sådan åtgärd skapa genomslagskraft åt regler som syftar till att få den misstänkte att positivt medverka i brotts- utredningen. Den misstänkte får ju möjlighet att i förväg bedöma effekterna i påföljdshänseende av att han eller hon erkänner. Det torde vara en självklarhet att det för många misstänkta som ställs inför att antingen erkänna eller förneka brottet har en avgörande betydelse vad påföljden kan komma att bli, särskilt om påföljdsfrågan påverkas av att ett erkännande sker. För det andra kan man skapa bättre förutsätt- ningar för avgörande av målen på handlingarna. Även metoderna för lagföringen kan därigenom komma att ge den misstänkte ett gott incitament att underlätta utredningen genom ett erkännande. Förslagen i BRU:s slutbetänkande bereds inom . 3.3.2Riksåklagarens arbetsgrupp om effektivare hantering av stora och komplicerade brottmål tillsatte Riksåklagaren en arbetsgrupp med upp- drag att undersöka vad som kan göras för att ytterligare effektivisera hanteringen av stora och komplicerade brottmål. publicerade arbetsgruppen skriften Effektivare hantering av stora och kvalificerade brottmål – en idéskrift. I idéskriften behandlas bl.a. frågan om den misstänktes er- kännande och medverkan i utredningen. I detta sammanhang ut- talar arbetsgruppen bl.a. att billighetshänsynen i 29 kap. 5 § BrB i större utsträckning bör användas av åklagare och offentliga för- svarare för en argumentering kring straffvärdet samt att domstol- arna i domen på ett tydligt sätt bör redogöra för bedömningen av straffvärdet och ange vilka hänsyn som då har tagits. gruppen lämpar sig dessa överväganden för diskussioner vid gemen- samma seminarier. Arbetsgruppen delar BRU:s bedömning att erkända mål i större utsträckning än bör kunna avgöras utan huvudförhandling, men anser att det bör finnas en övre gräns för vilken påföljd som ska kunna dömas ut på handlingarna. Arbetsgruppen anser också att den misstänktes medverkan i den egna utredningen och erkännande bör beaktas i strafflindrande riktning i större omfattning än . I det sammanhanget uttalas att åklagaren i alla mål bör framställa ett påföljdsyrkande och att domstolen inte bör kunna döma till en strängare påföljd än den av åklagaren yrkade. Enligt arbetsgruppen skulle påföljdsyrkandet lämpligen kunna framställas vid slutanförandet, när målet har gåtts igenom i sin helhet och uppgifter om den tilltalades personliga förhållanden har lagts fram. Om åklagaren i alla mål anger ett påföljdsyrkande, så skulle han eller hon enligt arbetsgruppen redan under förundersökningen kunna framföra sin uppfattning till den misstänkte. Därmed skulle åklagaren få större möjligheter att skapa incitament och motivera en misstänkt att ingå uppgörelser eller på annat sätt medverka i utredningen. Enligt arbetsgruppens upp- fattning bör det i avvaktan på en sådan lagändring övervägas att inom åklagarväsendet införa riktlinjer om att åklagare generellt ska framställa motiverade påföljdsyrkanden. 4Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär I detta kapitel redogör vi för utvecklingen av våldsbrottsligheten i med utgångspunkt från tillgänglig statistik. Vi redovisar också hur utvecklingen har sett ut för olika typer av våldsbrott. I kapitlet redovisas uppgifter från ett antal olika statistiska och andra källor. Utöver dessa källor har (Brå) bistått oss med visst material och andra uppgifter om brottsutveck- lingen såvitt avser våldsbrott. Uppgifterna har tagits fram av Brå i samband med utarbetandet av rapporten i , som kommer att publiceras . Om inget annat an- ges härrör uppgifterna i kapitlet från de uppgifter som Brå har lämnat till utredningen. Det är inte alldeles enkelt att bedöma utvecklingen av våldsbrotts- ligheten i . Många händelser som utgör våldsbrott anmäls aldrig till polisen, vilket innebär att mörkertalet är stort. Uppfatt- ningen om vad som är ett våldsbrott förändras också . Som exempel kan nämnas att våldtäkt inom äktenskapet kriminaliserades 1965 och att aga av barn förbjöds först . Till hjälp för att beskriva brottsutvecklingen på längre och kortare sikt finns ett antal statistiska källor. Brå redovisar kriminal- statistik i form av bl.a. anmälda brott och lagförda brott. Kriminal- statistiken förekommer i en lång tidsserie och visar därmed utveck- lingen både på längre och kortare sikt. Statistik över anmälda brott har förts , medan statistik över lagförda brott har före- kommit . Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär I statistiken över anmälda brott redovisas hur många brott som har anmälts till och registrerats av polis, tull, åklagare eller Eko- brottsmyndigheten. Statistiken grundar sig på de uppgifter som polis och åklagare registrerar i sina system för ärenderegistrering. Samt- liga anmälningar redovisas, vilket innebär att även händelser som efter utredning visar sig inte vara brott, eller där brott inte kan styr- kas, omfattas. För de allra flesta brott särskiljs inte försök, förbe- redelse och stämpling till brott från fullbordade brott. När anmälningsstatistiken studeras måste vidare beaktas att det är långt ifrån alla våldsbrott som kommer till polisens kännedom; enligt uppgift från Brå anmäls sannolikt av de brott som faktiskt begås. Anmälningsbenägenheten har också för- ändrats . anmäls betydligt fler brott än tidigare, vilket innebär att en uppgång av en viss brottstyp i anmälningsstatistiken inte behöver innebära att det faktiskt har begåtts fler sådana brott. Lagföringsstatistiken redovisar antalet personer som har befunnits skyldiga till brott genom fällande dom vid tingsrätt eller genom strafföreläggande eller åtalsunderlåtelse från åklagare. Såvitt avser personer som har dömts för brott redovisas tingsrättens domslut oavsett om domen har vunnit laga kraft eller om den har över- klagats. Eventuella ändringar i högre instans beaktas alltså inte. Försök, förberedelse, anstiftan och stämpling till brott redovisas som fullbordade brott. Om en person har lagförts för flera brott i en dom eller ett beslut redovisas endast det brott som har strängast straffskala, det s.k. huvudbrottet, vilket innebär att betydligt fler personer än vad som framgår av statistiken kan ha lagförts för brott som är av mindre allvarlig karaktär. I kriminalstatistiken synliggörs det våld som anmäls till polisen. Som anförts i det föregående är det många våldsbrott som aldrig kommer till polisens kännedom och för att få en tydligare bild av brottsutvecklingen finns det därför anledning att komplettera upp- gifterna i kriminalstatistiken med annat material. Ett verktyg som används för att mäta även det våld som inte anmäls till polisen är olika offerundersökningar. genomför Brå på uppdrag av regeringen en återkommande brottsoffer- och trygghetsunder- sökning, Nationella trygghetsundersökningen (NTU). I NTU ställs frågor om utsatthet för brott, trygghet i samhället och förtroende för rättsväsendet till ett slumpmässigt urval av personer . NTU har endast genomförts två gånger, 2006 och 2007. Det är därför ännu inte möjligt att följa utvecklingen på . Undersökningarna kan dock användas för att studera utsattheten Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär för olika typer av brott och för att bedöma benägen- heten hos dem som utsätts för brott att anmäla dessa till polisen. På uppdrag av genomför sedan 1975 årliga undersökningar av medborgarnas levnadsförhållanden (). I undersökningarna intervjuas slumpmässigt utvalda personer om sina levnadsförhållanden, däribland om sin utsatthet för brott. omfattade undersök- ningarna personer , därefter höjdes den övre åldersgränsen till och finns ingen övre åldersgräns. Genom offerundersökningarna förmedlas en bild av i vilken utsträckning medborgarna anser sig ha blivit utsatta för brott. Utsattheten för brott redovisas också i de skolundersökningar som Brå genomför bland elever i årskurs 9. Skolundersök- ningarna fyller emellertid en ytterligare funktion, då de även om- fattar frågor om ungdomarnas egen brottslighet. I rapporten domar och brott (2006:7) redovisar Brå resultaten från de sex skolundersökningar som genomfördes under de angivna åren. Offerundersökningarna och skolundersökningarna bygger på frivillig självrapportering från deltagarna. Ett visst bortfall uppstår alltid genom att ett antal av dem som har valts ut att delta i under- sökningen väljer att avstå från att medverka. Det är svårt att veta om dessa personer har haft större eller mindre erfarenhet av brott än de som har deltagit i undersökningarna. En annan felkälla är att de personer som deltar i en undersökning kan avstå från att lämna uppgifter eller lämna felaktiga uppgifter om brott som de har ut- satts för eller själva begått. NTU och genomförs huvudsakligen genom besöks- eller telefonintervjuer, och det kan inte uteslutas att en del personer som har utsatts för brott inte vill berätta om hän- delsen i en sådan situation. När det gäller grövre våldsbrott kan viss statistik inhämtas från sjukvårdsdata. finns ett patientregister över personer som skrivs in och vårdas på offentliga sjukhus. I patientregistret anges bl.a. yttre orsak till den skada som patienten vårdas för. Vid studier av uppgifterna i patientregistret måste beaktas att patienter som endast blir föremål för öppenvård, och alltså inte skrivs in på sjukhus, inte finns med i registret. utvisar därför inte samtliga våldsbrott som har orsakat skador som krävt sjuk- vårdsbehandling. Vidare förekommer det ett visst bortfall i registrer- ingen av yttre orsak till skadan. I de fall där det inte har angetts någon yttre orsak till skadan är det omöjligt att veta om denna har Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär orsakats av våld. Vidare kan det inte uteslutas att det förekommer felregistreringar i systemet, antingen på grund av att ansvarig läkare har registrerat skadeorsaken felaktigt eller på grund av att patienten har lämnat felaktiga uppgifter. Slutligen är det viktigt att påpeka att uppgifterna i patientregistret bygger på en medicinsk bedömning av skadan, vilket inte alltid överensstämmer med den juridiska bedöm- ningen av om det varit fråga om ett brott och i så fall vilket.TPF1FPT Viss information om våldsskador kan också inhämtas från sjuk- husens akutmottagningar. Vid i förs t.ex. statistik över de personer som besöker sjukhusets akutmottagning efter att ha utsatts för s.k. gatuvåld, dvs. våld som utövats av en person som offret inte har eller har haft en parrelation med och som inte heller ingår i offrets nära bekantskapskrets eller familj. Även när det gäller statistik från akutmottagningarna måste dock ovan nämnda felkällor beaktas. Dödsorsaksstatistiken och av Brå genomförda specialstudier om dödligt våld kan vara av betydelse inte bara för att mäta förekomsten av dödligt våld i samhället, utan även för att mäta förekomsten av våldsbrottslighet generellt. Det dödliga våldet anses nämligen vara en indikator på den totala våldsutvecklingen, då det i länder där det förekommer mycket dödligt våld också generellt sett förekommer mycket våldsbrottslighet. Det totala antalet anmälda brott i har ökat från ca 750 000 till ca 1,3 miljoner . Ökningen är emellertid inte lika tydlig ; anmäldes knappt 1,2 miljoner brott. 1TP PT Estrada, Våldsutvecklingen i – En presentation och analys av sjukvårdsdata, Arbets- rapport från , 2005:4, s. 12 ff., Det grova våldet i sjukvårdsdata – En metodstudie, 2007:13, s 9. Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär Figur 4.1 Anmälda brott enligt kriminalstatistiken . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Utvecklingen av antalet anmälda brott ser inte likadan ut för alla brottstyper. Antalet anmälda tillgreppsbrott (brott enligt 8 kap. BrB) ökade från knappt 500 1975 till drygt 740 1990. Där- efter har utvecklingen vänt och anmäldes strax över 575 000 till- greppsbrott. Minskningen avser främst biltillgrepp och cykelstölder, men även inbrottsstölder. Utvecklingen av antalet anmälda rånbrott avviker från övriga tillgreppsbrott, vilket vi åter- kommer till i det följande. Antalet anmälda våldsbrott har ökat under åren 1975- 2007. Det mest förekommande våldsbrottet i anmälningsstatistiken är misshandel. gjordes drygt 20 000 anmälningar om miss- handel eller grov misshandel. var antalet anmälningar drygt 80 000, dvs. fyra gånger så många. Ökningen har skett kontinuerligt, men framstår som särskilt tydlig och . Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär Figur 4.2 Anmälda misshandelsbrott . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Utvecklingen av antalet anmälda misshandelsbrott är densamma även om befolkningstillväxten beaktas. anmäldes 105 fall av miss- handel och grov misshandel per 100 000 invånare. hade an- talet ökat till 265, till 475 och anmäldes 805 miss- handelsbrott per 100 000 invånare. Det ökade antalet anmälningar om misshandel avser såväl brott som riktas mot män som brott som riktats mot kvinnor. Figur 4.3 Anmälda misshandelsbrott som riktats mot män respektive kvinnor . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär Fridskränkningsbrotten (grov fridskränkning och grov kvinnofrids- kränkning) infördes i 1999. har antalet an- mälda brott ökat . Ökningen kan till viss del förklaras med att kännedomen om lagstiftningen kan ha varit liten . Detta kan emellertid knappast vara hela förklaringen, då antalet anmälningar fortsätter att öka trots att bestämmelserna nu har funnits . Figur 4.4 Anmälda fridskränkningsbrott . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Antalet anmälda olaga hot har ökat under 1990- och 2000- talen. gjordes drygt 18 000 anmälningar om olaga hot. hade siffran nästan tredubblats, då närmare 50 000 anmäl- ningar gjordes. Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär Figur 4.5 Anmälda fall av olaga hot . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Antalet anmälda rånbrott har ökat från under 3 000 till omkring 9 000 . Ökningen avser såväl personrån som butiksrån, medan antalet anmälda rån mot ökade , för att därefter minska igen. Med undantag för kan det ses en viss stabilisering av det totala antalet anmälda rånbrott . Utvecklingen är den samma när det gäller personrånen. Figur 4.6 Anmälda rånbrott (totalt) . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär Figur 4.7 Anmälda personrån . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Antalet anmälningar om utpressning redovisas i kriminalstatistiken tillsammans med anmälningarna om ocker. Med undantag har anmälningarna ökat kontinuerligt . Figur 4.8 Anmälda fall av utpressning och ocker . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär har det totala antalet personer som lagförts för brott mer än halverats, från omkring 315 000 till omkring 125 000 personer . Större delen av minskningen inträffade när fylleri avkriminaliserades. Därefter fortsatte minskningen , vilket delvis kan förklaras med att möjligheterna att förelägga ordningsbot, som inte redo- visas i lagföringsstatistiken, utökades under denna period.TPF2FPT ses en svag uppgång av antalet lagföringar. Figur 4.9 Lagförda personer (totalt) . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 När det gäller våldsbrott ser utvecklingen annorlunda ut. lagfördes strax över 5 000 personer för brott mot liv och hälsa (brott enligt 3 kap. BrB), varav drygt 4 500 för misshandel och grov miss- handel. uppgick det totala antalet lagföringar enligt 3 kap. BrB till nästan 9 500 personer, varav drygt 9 000 avsåg misshandel och grov misshandel. Totalt sett har alltså antalet personer som lagförs för misshandel och grov misshandel fördubblats. Större delen av ökningen inträffade . låg nivån relativt strax under 8 000 personer . syns dock åter en ökning. 2TP PT Lagförda personer – slutlig statistik för , Brå 2008. Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär Figur 4.10 Lagförda personer för misshandel och grov misshandel . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Antalet personer som lagförts för rån och grovt rån har under peri- oden fördubblats, från drygt 400 till omkring 850 per- soner . Ökningen skedde framför allt och, efter en nedgång , . har nivån legat mellan 800 och 900 personer . Figur 4.11 Lagförda personer för rån och grovt rån . Källa: Brå, Kriminalstatistik 2007 Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär 4.3.2Nationella trygghetsundersökningen (NTU) Av de knappt 15 000 personer som deltog i den nationella trygghets- undersökningen uppgav att de själva eller någon i deras hushåll hade utsatts för brott mot person . Enligt NTU:s definition omfattar begreppet brott mot per- son hot, misshandel, sexualbrott, personrån och trakasserier. Över- vägande del av de uppgivna brotten var hot och trakasserier. Om urvalet av deltagare är representativt för hela landet innebär upp- gifterna att omkring 740 000 personer i utsattes för något av de angivna brotten . Viktat mot antalet brott som varje deltagare i undersökningen uppgav att han eller hon hade ut- satts för, förekom det uppskattningsvis närmare 1 800 000 sådana brott i . av deltagarna i undersökningen uppgav att de hade utsatts för misshandelTPF3FPT, varav av sådan allvarlig karaktär att de uppsökt sjuk- eller tandvård. Därmed skulle uppskattnings- vis 175 000 respektive 39 000 personer ha utsatts för sådan brotts- lighet . Mot bakgrund av antalet brott som varje del- tagare i undersökningen uppgav att han eller hon hade utsatts för, förekom det uppskattningsvis 470 000 misshandelsbrott, varav 78 000 var så allvarliga att de ledde till sjukvårdsbesök, i . Av undersökningen framgår vidare att endast en fjärdedel av brotten mot person anmäldes till polis. I störst utsträckning anmäldes misshandelsbrott som var så allvarliga att offret uppsökte sjuk- eller tandvård. Uppgifterna om anmälningsbenägenhet indikerar att endast en tredjedel () av alla misshandelsbrott och knappt två tredjedelar () av de misshandelsbrott som lett till sjuk- eller tandvårdsbesök anmäls till polisen. 4.3.3Undersökningen av levnadsförhållanden () I undersökningen av levnadsförhållanden får deltagarna svara på följande frågor avseende utsatthet för våldsbrottslighet. Har du själv varit utsatt för någon eller några av följande händelser: a)Våld som ledde till sådana skador att det krävde besök hos läkare, tandläkare eller sjuksköterska, 3TP PT Den fråga som ställdes i undersökningen var Slog, sparkade eller utsatte någon dig för någon annan typ av fysiskt våld så att du skadades eller så att det gjorde ont?. Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär b)Våld som ledde till synliga märken eller kroppsskada utan läkar- besök, c)Våld som inte ledde till synliga märken eller kroppsskada, d)Hot eller hotelser om våld som var farliga eller så allvarliga att du blev rädd. varierade andelen deltagare som svarade ja på någon av de fyra delfrågorna mellan . var andelen mellan . Därefter skedde en ökning till mellan och andelen tycks sedan ha stabiliserats på den något högre nivån. Ökningen är emellertid långt ifrån så tydlig som ökningen av antalet anmälda brott enligt Kriminalstatistiken. Andelen män som svarat ja på någon av delfrågorna har varierat mellan . Efter en ökning och en tillfällig topp vid undersökningen från åren 2000- 2001 har andelen i de senaste undersökningarna legat endast margi- nellt högre än vad den var . Andelen kvinnor som svarade ja på någon av delfrågorna ökade från fyra till , för att sedan stabiliseras på denna nivå. Figur 4.12 Utsatthet för någon form av våld eller hot om våld . Källa: SCB, Undersökningarna av levnadsförhållanden () Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär Andelen deltagare i undersökningen som svarat ja på delfråga A ovan, dvs. att de har utsatts för våld som har krävt besök hos läkare, tandläkare eller sjuksköterska, har varit mellan 0,5 och en procent. Bland kvinnorna har nivån i princip varit densamma . Bland männen skiljer sig uppgift- erna något mer år , men variationerna är totalt sett mycket små. Figur 4.13 Utsatthet för våld som krävt läkarbesök . Källa: SCB, Undersökningarna av levnadsförhållanden () I rapporten och brott (2006:7) redovisas resultaten från de skolundersökningar som har genom- förts i årskurs 9 . Av rapporten framgår att andelen ungdomar som uppger att de själva har begått våldsbrott har minskat något. Minskningen är tydlig bland pojkarna, medan andelen flickor som uppger att de har begått våldsbrott har varit i det närmaste oförändrad. uppgav av pojk- arna och av flickorna att de hade begått någon form av våldsbrott . var andelen drygt tolv pro- cent för pojkarna och för flickorna. Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär Figur 4.14 Självdeklarerad brottslighet bland skolungdomar i årskurs 9 under Källa: Brå, Ungdomar och brott (2006:7) Uppgifterna om utsatthet för våld har utvecklats något annorlunda. I samtliga undersökningar uppgav mellan av ungdomarna att de hade utsatts för grövre våld som lett till att de uppsökt någon form av sjukvård . Andelen ungdomar som uppgav sig ha utsatts för våld som inte ledde till att de uppsökte någon form av sjukvård ökade dock successivt från år . En sammanställning av våldsutvecklingen i grundad på sjuk- vårdsdata i patientregistret finns i Institutets för Framtidsstudier arbetsrapport (2005:4) Våldsutvecklingen i – En presentation och analys av sjukvårdsdata. Av samman- ställningen framgår att det registrerades i genomsnitt drygt 2 000 händelser i patientregistret där våld har angetts som yttre orsak till skada. De högsta noteringarna, knappt 3 000 våldshändelser , gjordes och . sjönk antalet registrerade våldshändelser från omkring 2 750 till ca 2 000 . Denna nivå kvarstod sedan under resten av perioden. Brottsutvecklingen och brottslighetens karaktär Sammantaget innebär redovisningen av sjukvårdsdata att antalet anmälda händelser med våld som yttre orsak till skadan inte var högre än och att det inte går att se någon tendens till att antalet våldsskador skulle ha ökat . I 2 redovisas statistik över antalet personer som besökt sjukhusets akutmottagning efter att ha utsatts för gatuvåld, dvs. våld som ut- övats av en person som offret inte har eller har haft en parrelation med och som inte heller ingår i offrets nära bekantskapskrets eller familj.TPF4FPT Av rapporten framgår att antalet personer som besökt akutmottagningen efter att ha utsatts för sådant våld var omkring 1 500 . steg antalet till drygt 1 800 personer , för att sedan stiga ytterligare till drygt 2 000 personer . Rapporten utvisar vidare en tydlig förskjutning i ålder bland de våldsoffer som uppsöker akutmottagningen. var av offren för gatuvåldet medan var eller äldre. hade andelen ungdomar mellan fördubblats, till , medan andelen offer hade sjunkit till . Andelen offer var ungefär densamma under de båda åren. 4.3.6Dödsorsaksstatistiken och specialstudier om dödligt våld Vi har i vårt delbetänkande, Straffskalan för mord (SOU 2007:90) redogjort för utvecklingen av det dödliga våldet i enligt dödsorsaksstatistiken och Brå:s specialstudier om dödligt våld. Av redogörelsen framgår att det dödliga våldet har minskat något , från i genomsnitt 108 fall under peri- oden till i genomsnitt 95 fall 2006.