sou · GVB353 · 2008-01-01 00:00:00 — Läkemedel ska förvaras enligt tillverkarens anvisningar i ett sär- skilt förråd som är anpassat till verksamhetens inriktning och om- fattning. Läkemedlen ska vara oåtkomliga för obehöriga. Om det är förenligt med en säker hantering, får läkemedel som måste vara lätt tillgängliga förvaras utanför läkemedelsförrådet. Dessa läkemedel ska finnas förtecknade i den lokala instruktionen för läkemedelshan- tering. 6Verksamhetsavtalet mellan staten och Av verksamhetsavtalet mellan staten och (avsnitt 5, punkten A) framgår att får driva sjukhusapotek hos enskilda sjukvårdshuvudmän. En förutsättning för detta är att finansieringen kan ordnas av bolaget på annat sätt än genom han- delsmarginalen för varor som omfattas av ensamrätten. Detta inne- bär bl.a. att verksamheten även ska bära sin del av gemensamma kostnader – såsom kostnader för huvudkontor, admi- nistration, ägarens avkastningskrav och kapitalkostnader i övrigt. Intäkter från de verksamheter som anges i avsnitt 2 (bolagets åtagande inom ramen för handelsmarginalen) samt i avsnitt 4, punkterna A (varor som ingår i ensamrätten utan att omfattas av läkemedelsför- månerna) och G (vaccinationsförsörjning) får inte användas för att finansiera verksamheten. Enligt verksamhetsavtalet (avsnitt 2, punkten C) ska tillverka och tillhandahålla sådana förskrivna läkemedel för vilka godkännande för försäljning inte finns, dvs. extempore- och licens- läkemedel. Enligt verksamhetsavtalet (avsnitt 2, punkten J) ska tillhandahålla grundläggande information, uppgifter och statistik till sjukvårdshuvudmännen och berörda myndigheter. Enligt avtalet avser detta, förutom varor som ingår i läkemedelsförmånerna, även läkemedel som tillhandahålls mot recept utan att omfattas av läke- medelsförmånerna, läkemedel som tillhandahålls utan recept, läke- medel som tillhandahålls slutenvården och läkemedel som tillhanda- hålls mot rekvisition. 1 SFS 2006:33. 7.1Frihet att organisera sjukhusens läkemedelsförsörjning Utredningens bedömning: Det är angeläget att utan onödiga hinder göra transportlösningar för läkemedel, tjänster m.m. till- gängliga för sjukhus. I vårdgivarnas ansvar för att hälso- och sjuk- vården ska uppfylla kraven på en god vård ingår att ha en väl fungerande läkemedelsförsörjning till sjukhusen. Offentliga och privata vårdgivare bör ges en ökad frihet att organisera sjukhus- ens läkemedelsförsörjning. Det ska vara möjligt för vårdgivare att själva helt eller delvis kunna ombesörja läkemedelsförsörj- ningen eller välja vem eller vilka som ska utföra tjänster inom sådan verksamhet. Det bör inte längre ställas krav på att det ska finnas sjukhusapotek eller avdelningsförråd för att tillgodose läkemedelsförsörjningen. För att möjliggöra detta bör Kungl. Maj:ts kungörelse (1970:738) om läkemedelsförsörjningen vid sjukvårdsinrättningarna upphävas. föreskrifter om läkemedelsförsörjningen till den slutna vården genom sjuk- husapotek m.m., LVFS 1998:4 och 2005:9, samt föreskrifter och allmänna råd om klinisk läkemedelsprövning samt klinisk pröv- ning av läkemedel för humant bruk, LVFS 1996:17 och 2003:6, bör ses över. Ökad frihet att organisera läkemedelsförsörjningen Logistiksektorn har på ett dynamiskt sätt utvecklat och utvecklar alltjämt nya transportlösningar, tjänster och kombinat av sådana. IT- lösningar, identifierade kundbehov och partnerskap mellan kund och leverantör har understött branschens innovationsförmåga. Sektorn för läkemedelslogistik omfattas i hög grad av ovanstående utveck- ling och det är angeläget att utan onödiga hinder göra dessa tillgäng- liga för sjukhus. I samband med en omreglering bedöms det som rimligt att de konkreta organisatoriska lösningarna, inom gällande ramverk, får formas i stor frihet i en dialog mellan beställare och leverantörer. Utredningens förslag syftar till att underlätta denna dynamik. I syfte att uppnå en fungerande konkurrens och en god effek- tivitet bör vårdgivare enligt utredningens mening ges en ökad frihet att kunna organisera läkemedelsförsörjningen inom eller till sjuk- husen. Detta bör innebära att både offentliga och privata vårdgivare ska ha möjlighet att ha ansvar för sjukhusens läkemedelsförsörjning och att vårdgivarna ska ha möjlighet att uppdra åt andra än Apo- teket AB att sköta distributionen av läkemedlen. Det bör också ges en frihet att kunna bestämma var olika tjänster ska utföras och i viss mån i vilken omfattning tjänsterna ska finnas. Den ökade graden av frihet måste dock utnyttjas med bibehållande av hög effektivitet och säkerhet vid hanteringen av läkemedel och på ett sätt som tillgodo- ser patientens behov av kontinuitet och säkerhet i vården. Vårdgivarna har ansvar för att hälso- och sjukvården bedrivs så att den uppfyller kraven på en god vård. Läkemedelsterapi är en av många behandlingsmetoder inom hälso- och sjukvården som krävs för att åstadkomma ett bra vårdresultat. För att kunna tillhandahålla en god vård måste sjukhusens behov av läkemedel tillgodoses på ett säkert och effektivt sätt. I vårdgivarnas ansvar för att hälso- och sjukvården ska uppfylla kraven på en god vård ingår att ha en väl fungerande läkemedelsförsörjning till sjukhusen. Enligt utredningens mening är vissa delar av läkemedelsförsörj- ningen så basala att de måste tillgodoses för att kraven på en god vård ska vara uppfyllda. Det mest grundläggande kravet är att läke- medlen finns tillgängliga på sjukhuset när det finns behov av dem. Detta kräver bl.a. att distributionen av läkemedel till sjukhuset fun- gerar tillfredsställande och att det finns lagrade läkemedel i tillräck- lig omfattning. Tillgång till särskilt tillverkade läkemedel som måste beredas i steril miljö, har kort hållbarhet etc. måste också säkras när det vid sjukhusen finns patienter som har behov av sådana. För att hanteringen av läkemedel ska vara säker och effektiv krävs också att indragningar av läkemedel kan utföras vid behov samt att sjukhusets enheter får producentoberoende läkemedelsutbildning och -infor- mation. Andra grundläggande krav som måste tillgodoses är att insamling och destruktion av läkemedel sker och att det sker på ett miljövänligt sätt. Lämnande av statistik måste kunna ske på samma Därutöver kan det förekomma flera andra tjänster med olika anknytning till läkemedelsförsörjningen som vårdgivarna kan avgöra i vilken mån de ska förekomma. Det finns föreskrifter för partihandel med läkemedel i Läke- medelsverkets föreskrifter, LVFS 1997:3. Det kan inte be- dömas om det vid genomförandet av utredningens förslag kommer att finnas behov av ytterligare reglering på området. För det fall det efter en omreglering uppstår ett sådant behov bör föreskrifter kunna meddelas av med stöd av bemyndigandet i 5 § förordningen (1996:1290) om handel med läkemedel m.m. Med jourdos avses1 ett läkemedel som vid behandlingstillfället lämnas ut i mindre antal doser för att täcka patientens behov till dess läkemedlet kan expedieras från apotek. Jourdoser lämnas ut både i sluten vård och vid akutbesök med omedelbar hemgång. Enligt ut- redningens mening bör det även framöver finnas tillgång till jour- doser. I den ökade frihet som vårdgivare ges genom utredningens förslag bör det som ett baskrav även ingå att inom sjukhusens läke- medelsförsörjning tillgodose behovet av jourdoser. Detta kan ske antingen i egen regi eller via avtal med annan som uppfyller gällande krav. Vårdgivarna har uppmärksammat behovet och nyttan av farmacevtiska konsulttjänster och farmacevtens medverkan i vårdteamet, s.k. klinisk farmaci. Utnyttjande av klinisk farmaci är ett sätt bland flera att förbättra läkemedelsanvändningen och öka patientnyttan genom utnyttjande av farmacevtisk specialistkompetens. Utredningen menar att det ankommer på huvudmännen att göra prioriteringar mellan olika vårdområden och utvecklingsinsatser och satsningar på klinisk farmaci får därmed vägas mot andra angelägna områden i ordinarie budgetprocess. Utredningens förslag omfattar möjligheten att upphandla också dessa kompetenstjänster. Vid pla- neringen av sjukhusens läkemedelsförsörjning bör det i samtliga fall särskilt beaktas att säkerheten för patienterna värnas och garanteras. Frihet att välja hur, var och av vem läkemedelsförsörjningen ska skötas Sjukvårdshuvudmännen och de privata sjukhusen upphandlar läkemedel för den slutna vården. Den som har tillstånd att bedriva partihandel med läkemedel får enligt lagen (1996:1152) om 1 Enligt 2 § föreskrifter om förordnande och utlämnande av läkemedel m.m. (receptföreskrifter), LVFS 1997:10. handel med läkemedel m.m. sälja läkemedel direkt till slutenvården. Denna typ av detaljhandel med läkemedel omfattas alltså inte av ensamrätt. Detta innebär att det i lagen om handel med läkemedel m.m. redan nu ges en möjlighet för andra än att sälja läkemedel till sjukhusen. Själva distributionen får enligt Kungl. Maj:ts kungörelse (1970:738) om läkemedelsförsörjningen endast ske genom sjukhusapotek, vilka endast får bedrivas av sjukvårdshuvudmannen själv eller av . Begreppet sjukhusapotek är inte närmare definierat i någon författning och kan uppfattas som om det endast tar sikte på en viss utpekad fysisk plats avsedd för distribution av läkemedel. Vid och utanför sjuk- husapoteken utförs emellertid en mängd olika uppgifter som ingår som viktiga delar av läkemedelsförsörjningen. Det är därför också möjligt att se begreppet sjukhusapotek inte enbart som en lokal utan som en eller flera funktioner, genom vilka läkemedels- försörjningen till sjukhusen tillgodoses. Enligt utredningens mening måste sådan verksamhet som sker vid de lokaler som benämns sjukhusapotek inte nödvändigtvis vara knuten till en viss lokal. Det avgörande bör vara om sjukhusens läkemedelsförsörjning är organiserad och utförs på ett tillfredsställan- de sätt. Enligt utredningens mening bör det därför inte längre vara ett krav att distributionen av läkemedel ska ske genom sjukhusapotek och inte heller att det ska finnas avdelningsförråd. Det bör i stället vara upp till sjukvårdshuvudmännen och de privata vårdgivarna att avgöra hur distributionen inom sjukhuset ska ske och om det ska finnas en funktion som benämns sjukhusapotek eller inte. Vård- givarna ska ha möjlighet att själva, inom sin egen verksamhets ram, helt eller delvis kunna ombesörja läkemedelsförsörjningen eller, med tillämpning av lagen om offentlig upphandling, uppdra åt en eller flera aktörer att helt eller till vissa delar göra detta. I och med detta ska också inskränkningen för sjukvårdshuvudmännen att endast kunna anlita för denna uppgift tas bort. Utredningen har enligt sina direktiv bl.a. att överväga hur andra än ska få möjlighet att driva sjukhusapotek och läm- na förslag som möjliggör detta. Enligt utredningens mening är det väsentliga att läkemedelsförsörjningen till sjukhusen sker på ett till- fredsställande sätt med bibehållande av en hög patientsäkerhet. Att bibehålla begreppet sjukhusapotek framstår, som nämnts ovan, ur det perspektivet inte som nödvändigt. Det krav på sjukhusapotek som finns i Kungl. Maj:ts kungörelse om läkemedelsförsörj- ningen vid sjukvårdsinrättningarna ställer inte uttryckligen krav på verksamhet i en viss lokal även om det i praktiken har kommit att bli på det sättet. Utredningen anser mot bakgrund av detta att förslagen i detta betänkande ryms inom direktiven, även om det föreslås att det inte längre ska ställas krav på att det ska finnas sjukhusapotek. Om regeringen skulle finna att sjukhusapotek bör finnas även fram- över och begreppet sjukhusapotek användas är det angeläget att när- mare definiera vad som avses med ett sjukhusapotek. I sådana fall bör ett sjukhusapotek kunna innefatta de funktioner som chefs- farmacevten föreslås vara ansvarig för, se vidare avsnitt 7.4. Upphävande av Kungl. Maj:ts kungörelse om läkemedelsförsörjningen vid sjukvårdsinrättningarna För att kunna ge en större frihet att organisera sjukhusens läke- medelsförsörjning på det sätt som utredningen har föreslagit bör Kungl. Maj:ts kungörelse om läkemedelsförsörjningen vid sjukvårds- inrättningarna ändras alternativt upphävas. Enligt 1 § i kungörelsen ska det vid sjukvårdsinrättningar som är uppdelade på avdelningar finnas dels avdelningsförråd med läkemedel för den dagliga sjukvården inom avdelningen, dels sjukhusapotek för avdelningsförrådens gemensamma behov. Denna bestämmelse kan upphävas i dess helhet då kravet på att ha sjukhusapotek respek- tive avdelningsförråd bör tas bort. Av 2 § i kungörelsen framgår att sjukhusapotek ska drivas av sjukvårdsinrättningens huvudman eller, efter överenskommelse med huvudmannen, av eller militärapoteket. Också denna bestämmelse kan upphävas i och med att det inte längre bör vara ett krav på att ha sjukhusapotek och då vårdgivaren ska kunna sluta avtal om läkemedelsförsörjning med annan än . Bestämmelsen är obsolet så till vida att militärapotek inte längre finns. Det är enligt 3 § i kungörelsen som meddelar bestämmelser om tillsyn och kontroll över läkemedelsförsörjningen vid sjukvårdsinrättningarna och de föreskrifter i övrigt som behövs för tillämpning av kungörelsen. Det är enligt läkemedelslagen (1992:859) och lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. som har tillsyn över hantering och handel med läkemedel. Av lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område framgår att hälso- och sjukvården och dess personal står under tillsyn av . Det medför att också 3 § i kungörelsen bör upphävas. Sammanfattningsvis bör alltså kun- görelsen upphävas i dess helhet. Enligt 8 kap. 17 § regeringsformen får lag inte ändras eller upp- hävas annat än genom lag. Enligt punkt 6 av övergångsbestämmel- serna till regeringsformen ska den bestämmelsen gälla i fråga om äldre författning, som har tillkommit genom beslut av Konungen och gemensamt eller genom beslut av ensam. Före , då den nya regeringsformen började tillämpas, användes beteckningen kungörelse ofta för föreskrifter be- slutade av Kungl. Att författningen har denna beteck- ning tyder alltså på att det rör sig om föreskrifter beslutade av Kungl. Det avgörande för bedömningen av om kungörelsen måste upphävas genom lag är dock om denna har tillkommit genom beslut av Konungen och gemensamt eller genom beslut av ensam. Om så inte är fallet kan kungörelsen upphävas av regeringen. Sjukhusens läkemedelsförsörjning behandlades i en proposition2, i vilken det lades fram förslag om att staten skulle överta upphand- ling och distribution av läkemedel genom ett nyinrättat apoteks- bolag. I propositionen lämnade Kungl. Maj:t bl.a. förslag till en lag om detaljhandel med läkemedel. Av förarbeten3 framgår att det inte föreslogs att vare sig skulle anta eller yttra sig över någon kungörelse om läkemedelsförsörjningen vid sjukvårdsinrättningarna. Kungörelsen får därför antas ha tillkommit genom beslut av Kungl. Maj:t ensam, vilket innebär att den nu inte behöver upphävas genom beslut av . Särskilt om försörjning av prövningsläkemedel Maj:ts kungörelse om läkemedelsförsörjningen vid sjukvårds- inrättningarna är tillämplig även när det gäller försörjning av pröv- ningsläkemedel. Detta innebär att ett upphävande av kungörelsen bl.a. kommer att medföra att inte heller försörjningen av prövnings- läkemedel behöver ske genom sjukhusapotek. I föreskrifter och allmänna råd anges att hantering av prövningsläkemedel ska ske genom apotek. 1970:74, Kungl. Maj:ts proposition till med förslag till ny organisation av läkemedelsförsörjningen m.m., given . 1970:74, 2LU 37 och rskr 234. bestämmelser gäller vid hantering av prövningsläkemedel beroende på om ansökan om klinisk prövning har lämnats in före eller efter och om det rör sig om kliniska prövningar av läke- medel för humant bruk eller för djur. I de fall en ansökan om klinisk prövning på läkemedel för humant bruk har lämnats in före ska läkemedelshanteringen enligt föreskrifter i allmänhet ske via apotek. Detsamma gäller för kliniska prövningar på läkemedel för djur. När en ansökan om klinisk pröv- ning av läkemedel för humant bruk har lämnats in efter ska läkemedelshanteringen enligt allmänna råd ske genom apotek om inte särskilt undantag från detta beviljats av . Föreskrifterna är skrivna utifrån den situation som råder nu och bör enligt utredningens uppfattning ses över om förslagen antas. Utredningens bedömning: Gränsdragningen mellan tillsyns- myndigheternas ansvar bör bibehållas när det gäller tillsyn och kontroll av läkemedelsförsörjningen inom eller till sjukhusen. Det kan finnas anledning att se över hur myndigheternas tillsynsarbete har påverkats samt gränsdragningen mellan och tillsynsansvar i ett senare skede då det kan överblickas hur olika vårdgivare har valt att organisera läkemedels- försörjningen. Sjukhusens läkemedelsförsörjning står under tillsyn av främst Läke- medelsverket och . har tillsyn över efterlevnaden av bl.a. läkemedelslagen (1992:859) och lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. samt av de föreskrifter och villkor som meddelats med stöd av de lagarna. Hälso- och sjuk- vården och dess personal står enligt lagen (1998:531) om yrkesverk- samhet på hälso- och sjukvårdens område (LYHS) under tillsyn av . har tillsyn över efterlevnaden av läkemedelslagen samt av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen. Att har tillsyn enligt läkemedelslagen innebär att verket utövar en produktkontroll och har tillsyn över hanteringen av de produkter som kontrolleras. Verket har t.ex. tillsyn när det gäller tillverkning, distribution, import, transport, förvaring och annan yrkesmässig hantering av läkemedel som omfattas av läkemedels- lagen. har också tillsyn över efterlevnaden av lagen om handel med läkemedel m.m. samt av de föreskrifter och villkor som meddelats med stöd av den lagen. Detta innebär att verket bl.a. har tillsyn över den detaljhandel med läkemedel som består i för- säljning av läkemedel till sjukvårdshuvudman, sjukhus eller annan sjukvårdsinrättning. Hälso- och sjukvården och dess personal står enligt 6 kap. 1 § LYHS under tillsyn av . Enligt 1 kap. 2 § LYHS avses med hälso- och sjukvård enligt den lagen bl.a. sådan verksamhet som omfattas av hälso- och sjukvårds- lagen (1982:763) och verksamhet inom detaljhandel med läkemedel. Tillsynen över hälso- och sjukvårdspersonalen är en individtillsyn över de personalkategorier som finns angivna i 1 kap. 4 § i lagen. Med hälso- och sjukvårdspersonal avses enligt första punkten i den bestämmelsen den som har legitimation för yrke inom hälso- och sjukvården, t.ex. apotekare och receptarier. Enligt fjärde punkten avses med hälso- och sjukvårdspersonal också övrig personal inom sådan detaljhandel med läkemedel som omfattas av särskilda före- skrifter och personal som är verksam inom den särskilda giftinforma- tionsverksamhet vid och som tillverkar eller expedierar läkemedel eller lämnar råd och upplysningar. Enligt förarbeten4 till bestämmelsen ska apotekspersonalen och personalen vid den sär- skilda giftinformationsverksamhet som bedrivs av om- fattas av begreppet hälso- och sjukvårdspersonal i de fall deras arbete kan påverka den medicinska säkerheten för någon, t.ex. omfattas inte städpersonal. Bestämmelsen innebär att icke legitimerad personal 1993/94:149, Åligganden för personal inom hälso- och sjukvården m.m., s. 117. som tjänstgör vid apotek betraktas som hälso- och sjukvårdsperso- nal om det är fråga om hälso- och sjukvård. Tillverkning och hantering av radioaktiva läkemedel regleras för- utom i läkemedelslagen också i strålskyddslagen (1988:220) och strålskyddsförordningen (1988:293). Det är Statens strålskydds- institut som är tillsynsmyndighet och bevakar sådan verksamhet från strålskyddssynpunkt. Enligt strålskyddslagen krävs det tillstånd för att tillverka ett radioaktivt ämne eller ett material som innehåller radioaktiva ämnen. Arbetsmiljölagen (1977:1160) har till ändamål att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet samt att även i övrigt uppnå en god arbets- miljö. har meddelat föreskrifter5 för arbete med bl.a. cytostatika. I föreskrifterna ställs särskilda krav på person-, om- givnings- och produktskydd. utövar tillsyn över att föreskrifterna följs. Hur utövas tillsynen ? inspekterar regelbundet landets sjukhusapotek. Inspektioner sker med cirka 3–mellanrum. De sjukhusapotek som har omfattande tillverkning inspekteras mer frekvent än övriga. Interninspektioner utförs av och resultatet av dessa redovisas till . Sjukhusapoteken har anmälningsskyldighet till enligt . beslut i dessa frågor kommer till kännedom. Apoteken har också ett internt elek- troniskt system för rapportering och hantering av avvikelser. Läke- medelsverket får också fortlöpande information och rapporter om mera omfattande och ovanliga avvikelser från . Denna rapportering bygger på att och ut- format en praxis för vilken information om verksamheten som Läke- medelsverket behöver ta del av. 5 föreskrifter om cytostatika och andra läkemedel med bestående toxisk effekt samt allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna, AFS 2005:5. tillsynsverksamhet är regionalt organiserad. Drygt ett hundratal anställda arbetar med tillsyn på de regionala tillsyns- enheterna i , , , , och . Eftersom tillsynens ändamål är att främja patientsäkerhet och vårdkvalitet ligger också tyngdpunkten av in- satser på verksamhetstillsyn. Genom granskning fokuseras bl.a. på rutiner, risk- och avvikelsehantering, egenkontroll och hur verksam- heterna förhindrar att mänskliga felhandlingar leder till vårdskador. fick in eller öppnade drygt 3 700 verk- samhetstillsynsärenden. Av dessa utgjorde 114 apoteksärenden, såväl sjukhusapotek som expeditionsapotek. Av dessa ärenden öppnades 47 på eget initiativ, 59 ärenden utgjordes av och åtta ärenden öppnades efter anmälan från enskild person. startades ett regionalt projekt vars syfte bl.a. var att så många som möjligt av de totalt cirka 110 apoteken i den sydöstra sjukvårdsregionen skulle besökas. Apoteken valdes ut slumpvis men med koncentration till sjukhusapotek och större apotek. Samman- lagt besöktes 51 apotek under 20056 och projektet fullföljdes 2006. träffar regionala enheter också lednings- personer från landets olika apotek för att utbyta information och erfarenheter. Gränsdragningen mellan myndigheternas tillsyn Huvudregeln när det gäller och tillsyn är att svarar för tillsynen i tillverknings- och handelsledet medan tillsyn är inriktad på läke- medlens användning och på den hälso- och sjukvårdspersonal som hanterar läkemedel på apotek, t.ex. vid beredning/iordningställande av läkemedel och vid kontroll av att läkemedel som ska expedieras stämmer överens med förskrivningen. tillsyn om- fattar också den läkemedelshantering som sker inom hälso- och sjuk- vården, t.ex. i form av iordningsställande, administrering, rekvirering och förvaring av läkemedel. När det gäller sjukhusens läkemedelsförsörjning omfattas den del som avser försäljningen av läkemedel till sjukvårdsinrättningar- Ett led i systemtillsyn och tillsyn över enskilda förskrivare. na av tillsyn. Sådan verksamhet är som tidigare nämnts att betrakta som detaljhandel med läkemedel. I Läkemedels- verkets tillsyn ingår även distributionen av läkemedel fram till sjuk- huset. I nu gällande bestämmelser finns det ett krav på att sjukvårds- huvudmännen ska ha sjukhusapotek. Verksamheten vid dessa finns beskriven under avsnitt 2. Sjukhusapotekens grundläggande uppgifter är att anskaffa (utifrån avtalen mellan sjukvårdshuvudmannen och läkemedelstillverkaren), lagerhålla och distribuera läkemedel till sjukhusens avdelningar. Den verksamhet som bedrivs vid sjukhus- apoteken och som inte är handel med läkemedel, utan tar sikte på olika typer av yrkesmässig hantering av läkemedel faller också in under tillsynsansvar. I den mån det är fråga om hälso- och sjukvårdsuppgifter faller dessa under till- synsansvar. När läkemedlen har distribuerats till sjukhusets avdelningar tar läkemedelshanteringen mer sikte på läkemedlens användning och bör då betraktas som hälso- och sjukvård. Detta innebär att Social- styrelsen har tillsyn över hanteringen.