sou · GVB380 · 2008-01-01 00:00:00 — I artikel 25.2 erinras om att registranterna ska avstå från att byta information om sitt marknadsbeteende, i synnerhet om produktionskapacitet, produktions- eller försäljningsvolymer, importvolymer eller marknadsandelar. Sådant gärningar är sanktionerade i konkurrenslagstiftningen och vi anser därför inte att det finns skäl att behandla detta här. Nedan diskuteras i vilken utsträckning, och på vilket sätt, brott mot de regler i Reach som rör djurförsök bör sanktioneras. 5.5.1 Undvikande av djurförsök Reglering i Reach En viktig princip i Reach är att försök på ryggradsdjur i möjligaste mån ska undvikas och att upprepning av andra tester ska begränsas. Principen kommer till uttryck i artiklarna 25.1, 26.3, 27 och 30. I korthet innebär regleringen att om en relevant undersökning som omfattar försök på ryggradsdjur har utförts eller kommer att utföras av en registrant ska andra registranter av samma ämne ta del av den undersökningen. Vidare ska information, särskilt i fråga om toxicitet för människan, då det är möjligt genereras på annat sätt än genom test på ryggradsdjur (artikel 13.1). Detta kan ske genom användning av alternativa metoder, exempelvis in vitro-metoder eller modeller för kvalitativa eller kvantitativa struktur-aktivitetssamband eller information om ämnen med likartad struktur. Enligt artikel 26 är alla potentiella registranter av icke-infasningsämnen skyldiga att fråga Echa om en registrerings-anmälan 270 SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor avseende samma ämne redan har lämnats in. Om så är fallet kommer Echa att informera den potentiella registranten om de tidigare registranterna och om de rapportsammanfattningar som dessa har lämnat in. Den potentiella registranten är då skyldig att begära att de tidigare registranterna lämnar information som rör försök på ryggradsdjur och får begära att de lämnar information som inte rör försök på ryggradsdjur. Efter en sådan förfrågan – och efter överenskommelse om ersättning för att får nyttja informationen – ska den tidigare registranten lämna den information som behövs för registrering enligt artikel 10 a vi och vii. Artikel 27 reglerar inte i vilken utsträckning den potentiella registranten måste hänvisa till den information som på så sätt har gjorts tillgänglig. I artikel 26.3 sägs emellertid att undersökningar som gjorts på ryggradsdjur inte ska upprepas. Artikel 30 gäller för registranter av infasningsämnen. Dessa ska samarbeta i forum bl.a. för att underlätta utbytet av den information som anges i artikel 10 a vi och vii. Innan testning utförs ska deltagarna ta reda på om det finns någon relevant undersökning tillgänglig inom forumet. Även här gäller att det finns en skyldighet att begära information som omfattar försök på ryggradsdjur och en möjlighet att begära information som inte omfattar försök på ryggradsdjur. Artikeln innehåller därutöver regler om kostnadsdelning får sådana undersökningar som ska delas. Det finns också regler för när en undersökning får upprepas i de fall ägaren till en undersökning vägrar att lämna ut undersökningen eller att styrka sina kostnader för denna. En ägare till en undersökningar som antingen har vägrat att styrka sina kostnader för undersökningen eller att lämna ut själva undersökningen enlig artikel 30 punkterna 3 eller 4 ska enligt artikel 30.6 bli föremål för sanktioner. Befintlig nationell reglering Djurskyddslagen Användningen av djur i djurförsök regleras i djurskyddslagen (1988:534) och djurskyddsförordningen (1988:539). Djurförsök i den mening som avses i djurskyddslagstiftningen omfattar bl.a. användning av djur för utveckling och framställning av kemiska 271 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 produkter (1 c § djurskyddslagen). Djurförsök får enligt 19 § i djurskyddslagen endast äga rum under förutsättning att 1. det syfte som avses med verksamheten inte kan uppnås med någon annan tillfredsställande metod utan användning av djur, 2. så få djur som möjligt används, 3. verksamheten utformas så att djuren inte utsätts för större lidande än vad som är absolut nödvändigt, samt att 4. det vid verksamheten inte används andra djur än sådana som fötts upp för ändamålet. När det gäller djurförsök med djur av djurklasserna däggdjur, fåglar, kräldjur, groddjur, fiskar och rundmunnar krävs att användningen godkänns av en djurförsöksetisk nämnd innan användningen påbörjas (21 § djurskyddslagen och 41 § djurskyddsförordningen). Nämnden ska bifalla en ansökan om djurförsök endast om användningen av djur kan anses angelägen från en allmän synpunkt och om förutsättningarna i 19 § p 1–3 djurskyddslagen är uppfyllda. Att utföra ett djurförsök i strid med 19 § djurskyddslagen eller utan att först ha inhämtat ett godkännande enligt 21 § i samma lag är straffbart enligt 36 § djurskyddslagen. Straffskalan rymmer böter eller fängelse i högst . Enligt 36 a § djurskyddslagen döms till böter eller fängelse i högst den som bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen. Vilka EG-förordningar som faller inom lagens tillämpningsområdet ska tillkännages i (1 a § djurskyddslagen).TPF 19 FPT Föreskrifter inom tillämpningsområde I Kemikalieinspektionens föreskrifter (KIFS) 1998:8 6 kap. 5 § finns en bestämmelse om testning och bedömning av ämnens egenskaper. Enligt bestämmelsen bör en anmälare av ett nytt ämne försäkra sig om att inte utföra en onödig upprepning av redan genomförda djurförsök. Bestämmelsen är inte utformad som ett förbud och är inte straffsanktionerad. Bestämmelsen torde vidare behöva upphävas eftersom direktivet om förhandsanmälan av nya ämnen upphör att gälla . TP 19 PT Tillkännagivande (2007:118) om de EG-bestämmelser som kompletteras av djurskyddslagen (1988:534). SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor Det finns också en bestämmelse om djurförsök i förordningen om hygieniska och kosmetiska produkter. Bestämmelsen är utformad som ett förbud att släppa ut hygieniska och kosmetiska produkter på marknaden, vilka har tagits fram med hjälp av djurförsök. Bestämmelsen är inte straffsanktionerad. Vad bör straffsanktioneras? När det gäller överträdelser av regler i Reach som rör undvikande av djurförsök finns det, enligt vår mening skäl att se allvarligt på de fall som innebär att en registrant har utfört ett djurförsök trots att en relevant undersökning funnits tillgänglig hos en annan – tidigare eller potentiell – registrant. Detta förhållande torde inte utgöra en metod i den mening som avses i 19 § 1 men är, enligt vår mening, från straffvärdessynpunkt jämförbart med att utföra djurförsök när syftet kan uppnås med en alternativ metod. Som redogjorts för ovan bestraffas brott mot 19 § djurskyddslagen med böter eller fängelse i högst . Att utföra ett djurförsök trots att en relevant undersökning funnits tillgänglig enligt reglerna i Reach bör bedömas på samma sätt. Vi anser att upprepande av ett djurförsök i strid med artikel 26.3 bör bestraffas på samma sätt som brott mot 19 § djurskyddslagen. Det faller inte på utredningen att ta ställning till i vilken utsträckning bestämmelsen i artikel 26.3 lämnar utrymme för att beakta att en tillgänglig undersökning varit bristfällig och att det därför kan ha varit befogat att upprepa den. Detta får avgöras av rättstillämpningen. Även den som, när det gäller infasningsämnen, utför djurförsök trots att det finns en relevant undersökning tillgängligt inom forumet (artikel 30) bör bestraffas med böter eller fängelse i högst . Brott mot reglerna om djurförsök i Reach bör straffsanktioneras i djurskyddslagen Det finns visserligen bestämmelser om djurförsök i föreskrifter under tillämpningsområde. Det ter sig emellertid främmande att i 29 kap. införa straffbestämmelser vars 273 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 skyddsobjekt är djurskydd. Sådana straffbestämmelser bör finnas i djurskyddslagen. Brott mot EG-bestämmelser som kompletteras av djurskyddslagen sanktioneras i enlighet med 36 a § djurskyddslagen. Vilka dessa bestämmelser är anges inte närmare i straffbestämmelsen. De EG-förordningar, eller avsnitt i EG-förordningar, det är fråga om tillkännages emellertid i . Vi anser att det är lämpligt att i straffbestämmelsen uttryckligen ange vilka artiklar i Reach som omfattas av straffsanktioneringen och i vilket avseende överträdelser av dessa artiklarna är straffbelagda.TPF 20 FPT Vi föreslår därför att en ny bestämmelsen införs i 36 b § djurskyddslagen, vilken hänvisar till artiklarna 26.3 och 30 i Reach. Den straffbara gärningen bör avse upprepande av undersökningar som gjorts på ryggradsdjur som en följd av att reglerna i artikel 26.3 och artikel 30 inte har följts. Ett sådant brott bör leda till böter eller fängelse i högst . Därutöver bör en paragraf införas som straffbelägger underlåtenhet att styrka kostnader för en undersökning eller att lämna ut en undersökning till en registrant som begär det. Detta bör endast medföra böter. Vi anser att den etiska nämndens prövning av djurförsök bör begränsas när det är fråga om djurförsök vilka har utvärderats av Echa enligt reglerna i Reach. Detta behandlas i avsnitt 4.4. TP 20 PT Jfr Lagrådets yttrande i prop. 2005/06:182, s. 212. SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor 5.6 Avdelning IV – information i distributionskedjan kemiska produkter i 29 kap. 6 § första stycket 4 ersätts av orden ämnen som sådana eller ingående i beredningar eller i varor. I 29 kap. 6 § första stycket 4 a) ersätts orden lämna säkerhetsdatablad av orden förse mottagaren av ett ämne eller en beredning med ett säkerhetsdatablad. En ny punkt införs i 29 kap. 6 § första stycket 4 c som avser underlåtenhet att lämna uppgift om namn på ett ämne som ingår i en vara i enlighet med kraven i artikel 33. Åsidosättande av skyldigheten att tillhandahålla säkerhets-datablad på svenska sanktioneras genom miljösanktionsavgift. Bestämmelsen i 7 kap. 7 § arbetsmiljölagen ändras så att verket ges rätt att meddela de förelägganden och förbud som krävs för att artikel 35 i Reach ska kunna efterlevas. Brott mot förelägganden meddelade med stöd av artikel 35 sanktioneras därmed i 8 kap. 1 § arbetsmiljölagen. Sanktionsbestämmelser som rör artiklarna 31, 32, 34 och 36 i Reach har behandlats i prop. 2006/07:95 och har införts i 29 kap. genom SFS 2007:660. Den befintliga straffsanktioneringen av artikel 31 har medfört tillämpningsproblem. Med anledning härav diskuterar vi en avgränsning av det straffbara området i straffbestämmelsen (29 kap. 6 § första stycket 4). I övrigt diskuterar vi inte de artiklar i Reach som har behandlats i prop. 2006/07:95. 5.6.1 Reglering rörande säkerhetsdatablad Lämnande av oriktiga uppgifter Lämnande av oriktig och bristfällig uppgift i säkerhetsdatablad enligt vad som krävs i artikel 31 i Reach bestraffas med böter eller fängelse i högst enligt 29 kap. 6 § första stycket 4 . Bestämmelsen innehåller ingen avgränsning av det straffbara området. I 29 kap. 6 § andra stycket sägs emellertid att ansvar inte ska dömas ut om underlåtenheten eller den oriktiga eller bristfälliga uppgiften varit sådan att den inte kunnat försvåra 275 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 bedömningen av risken för skada på människors hälsa och miljön. Bestämmelsen i 6 § andra stycket har karaktären av ett ringaundantag. är enligt 26 kap. 2 § skyldig att anmäla överträdelser av bestämmelser i balken till polis- eller åklagarmyndighet. I miljöbalkspropositionen uttalas att tillsynsmyndigheterna inte ska göra någon bedömning av om överträdelsen kan medföra fällande dom eller om det är ett ringa brott.TPF 21 FPT Bedömningen av gärningens allvar, om vårdslöshet eller uppsåt förelegat, vem som är ansvarig för överträdelsen i straffrättslig mening och liknande ska ske i den efterföljande brottsutredningen.TPF 22 FPT Riksåklagaren har lämnat allmänna råd om tillämpningen av begreppet ringa brott. Området för ringa brott bör enligt Riksåklagaren vara litet och det straffria området vara begränsat till förseelser med ett mycket lågt straffvärde och där det närmast framstår som stötande att lagföra gärningen. På samma sätt som tillsynsmyndigheterna ska bortse från om det föreligger uppsåt eller oaktsamhet ska de alltså även bortse från om brottet kan anses ringa.TPF 23 FPT Mot bakgrund av Riksåklagarens uttalande och uttalandet i miljöbalkspropositionen har det hos tillsynsmyndigheterna uppstått tveksamhet om huruvida dessa kan göra den bedömning som avses i 29 kap. 6 § andra stycket eller om samtliga oriktigheter i säkerhetsdatabladet måste anmälas till åklagare. brister säkerhetsdatablad ofta i kvalitet. Spännvidden när det gäller bristfälligheter är stor och omfattar allt från brister i administrativa uppgifter till felaktig klassificering av ämnet och felaktiga uppgifter om ämnets eller beredningens farliga egenskaper. Ofta är också de rekommendationer om riskhanteringsåtgärder som lämnas alltför otydliga för att kunna ge användare adekvat vägledning vid användning av ämnet eller beredningen. En stor del av de bristfälliga uppgifterna har dock, enligt tillsynsmyndigheterna, ingen betydelse för bedömningen av risken för skada på människors hälsa eller miljön. Det kan exempelvis gälla oriktiga adress- och telefonuppgifter till den person som är ansvarig för säkerhetsdatabladet. Oriktigheter av det senare slaget faller utanför det straffbara området enligt 6 § andra stycket. Tveksamheten rörande tillämpningen av den bestämmelsen medför dock att även den här typen av uppgifter åtalsanmäls. TP 21 PT Prop. 1997/98:45, del 2, s. 267. TP 22 PT Se fotnot 21. TP 23 PT , Offentlig tillsyn enligt (1999), s. 117. SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor Ett system som innebär att en stor mängd ärenden anmäls till åklagare för att sedan snabbt avskrivas riskerar att negativt påverka allmänhetens förtroende för åklagar- och tillsynsmyndigheterna. Det finns därtill en risk för att straffhotet inte får den tyngd det är avsett att ha. Att åtalsanmäla ärenden som uppenbarligen saknar straffvärde och inte kommer att bli föremål för åtal innebär också en obefogad stigmatisering för de enskilda personer som berörs av anmälan. Det faller inte på utredningen att ta ställning till i vilken utsträckning tillsynsmyndigheterna kan göra de bedömningar som följer av 6 § andra stycket. Paragrafen innehåller även straffbestämmelser om märkning och produktinformation i andra regelverk och det ingår inte i våra direktiv att lämna förslag som påverkar dessa bestämmelser. Vi anser emellertid att det är önskvärt att tillsynsmyndigheterna får göra den bedömning som avses i 6 § andra stycket. De bör således få ta ställning till vilka uppgifter i säkerhetsdatabladet som kan påverka bedömningen av risken för miljön eller hälsan och inte lämna över ärenden till åklagare, vilka uppenbarligen inte kan ligga till grund för åtal. Vi anser därför att regeringen bör överväga en ändrad skrivning av 6 § andra stycket alternativt klargöra hur bestämmelsen ska uppfattas. En avgränsning av det straffbara området för lämnande av oriktiga uppgifter bör enligt vår mening under alla förhållanden övervägas. Vid utformningen av en sådan avgränsning är det viktigt att ha i åtanke den ökade betydelse som säkerhetsdatabladen kommer att få då reglerna i Reach får fullt genomslag. Reach kommer att generera ökade kunskaper om ämnens egenskaper och om lämpliga riskhanteringsåtgärder, vilket kommer att bidra till att säkerhetsdatabladen får ett högre kunskapsvärde. Kvaliteten på säkerhetsdatabladen kommer därmed att förbättras när bestämmelserna i börjar tillämpas fullt ut, vilket får till följd att säkerhetsdatabladen som helhet och inte minst avsnitten om hantering och lagring samt begränsning av exponering/personligt skydd får större betydelse för användarna. Uppgifter av betydelse för bedömning av risker för miljö och hälsa finns under i stort sett alla rubriker i säkerhetsdatabladet. Den information som ska lämna under de olika avsnitten i säkerhetsdatabladet har olika tyngd beroende på ur vilket perspektiv säkerhetsdatabladet granskas. De uppgifter som är av betydelse ur ett arbetsmiljöperspektiv är inte nödvändigtvis lika viktiga ur exempelvis ett miljöskyddsperspektiv, där istället andra uppgifter är 277 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 mer centrala. Det är därför svårt att välja ut några avsnitt som mer betydelsefulla, och därmed mer straffvärda, än andra. Det är inte heller ändamålsenligt att avgränsa det straffbara området till oriktiga uppgifter som kan påverka bedömningen av riskhanteringsåtgärder eftersom en sådan skrivning dubblerar skrivningen i 6 § andra stycket. Det måste också beaktas att några avsnitt i säkerhetsdatabladet har en klar arbetsmiljörättslig prägel. Det gäller exempelvis avsnitt 4 om åtgärder vid första hjälpen och avsnitt 8 om begränsning av exponering/ personligt skydd. Det inger betänkligheter att i sanktionera brister i säkerhetsdatabladet vilka främst kan påverka bedömningen av risker för ohälsa och olycksfall i arbetet. Sådana straffbestämmelse borde rätteligen finnas i arbetsmiljölagen. När det gäller skydd mot ohälsa och olycksfall i arbetet ska bestämmelserna i arbetsmiljölagen tillämpas och inte (1 kap. 3 § ). Mot bakgrund av det ovan sagda anser vi att det finns skäl att överväga att i arbetsmiljölagen införa en straffbestämmelse som sanktionerar sådana brister i säkerhetsdatabladen, vilka kan påverka bedömningen av risker för arbetstagares hälsa och arbetsmiljön. En sådan straffbestämmelse skulle innebära att bestämmelsen i 6 § första stycket 4 lättare kan avgränsas till förhållanden som kan påverka bedömningen av yttre miljö och hälsa. Straffsanktioneringen av lämnande av oriktiga uppgifter i säkerhetsdatabladet hänger därmed nära samman med överväganden om tillsynsansvaret på området. Vi anser emellertid inte att det är lämpligt att nu lämna förslag på straffbestämmelser, vilka innebär att vi föregår de överväganden om tillsyn som ska göras i slutbetänkandet. En eventuell begränsning av det straffbara området i 29 kap. 6 § första stycket 4 bör övervägas tillsammans med tillsynsansvaret på kemikalieområdet. Vi får därför återkomma till frågan i slutbetänkandet. Säkerhetsdatablad ska lämnas på svenska Enligt artikel 31.5 ska säkerhetsdatablad tillhandahållas på ett officiellt språk i de(n) medlemsstat(er) där ämnet eller beredningen släpps ut på marknaden. Huruvida officiellt språk avser det lagstadgade officiella språket i en medlemsstat eller ett officiellt språk inom EU är oklart. Frågan har betydelse för om det krävs en särbestämmelse som anger att säkerhetsdatablad ska lämnas på 278 SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor svenska när ämnet eller beredningen släpps ut på marknaden här. har nämligen inget lagstadgat officiellt språk. Svenskan är dock ett officiellt språk inom EU.TPF 24 FPT Frågan om att införa en språklag i utreds . TPF 25 FPT Utredningen ska lämna förslag till en språklag som reglerar det svenska språkets status. Vi anser att det redan nu finns starka skäl för uppfattningen att svenska är det officiella språket vid tillämpningen av artikel 31.5. Vikten av att informationen i säkerhetsdatabladet lämnas på ett för mottagaren begripligt språk är mycket stor. Sanktioner inom ramen för tillsynsverksamheten är inte tillräckligt för att motverka överträdelser av artikel 31.5. Då det är fråga om en överträdelse som är enkel att konstatera och där utrymmet för skönsmässiga bedömningar är litet anser vi att det är lämpligt att sanktionera en överträdelse av artikel 31.5 med en miljösanktionsavgift. Med hänsyn till allvaret i gärningen bör avgiften inte sättas för lågt. Vid bestämmande av avgiften måste dock beaktas att avgiften kan komma att tas ut även av mycket små företag. Miljösanktionsavgiften för att lämna risk- och skyddsinformation på förpackningar på främmande språk men inte på svenska är bestämd till 5 000 kr.TPF 26 FPT Miljösanktionsavgiften när säkerhetsdatablad lämnas på ett främmande språk bör ligga på samma nivå. 5.6.2 Information om ämnen i varor Leverantörer av varor är i vissa fall är skyldiga att vidarebefordra information om ämnen som ingår i varor (artikel 33). Skyldigheten att lämna information om ämnen som ingår i varor gäller bara varor som innehåller ämnen som uppfyller kriterierna i artikel 57 och som har identifierats enligt artikel 59.1. Det är alltså fråga om varor som innehåller ämnen med särskilt farliga egenskaper och som har förts upp på förteckningen över ämnen för vilka det krävs tillstånd (bilaga XIV), dvs. främst CMR-ämnen samt PBT- och vPvBämnen. ska lämna sin första rekommendation om vilka ämnen som ska föras upp på den förteckningen (artikel 59.3). Därefter fattas beslut om att föra in ämnen på bilaga XIV i enlighet med kommittéförfarande i TP 24 PT Förordning EG nr 1/1958. TP 25 PT Direktiv 2007:17. TP 26 PT Förordningen (1998:950) om miljösanktionsavgifter, avsnitt 6.6.1 i bilagan. Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 artikel 133.4 (artikel 59.1). Det sagda innebär att det kan bli aktuellt att tillämpa artikel 33 tidigast . Koncentrationen av det särskilt farliga ämnet i varan ska uppgå till minst 0,1 viktprocent. Hur denna halt ska beräknas diskuteras inom ramen för 3.8 och kommer därmed sannolikt inte att leda till några större tillämpningsproblem. Artikel 33 innehåller två punkter. Punkten 1 avser leveranser till yrkesmässiga mottagare av varor medan punkten 2 riktar sig till konsumenter av varor. Båda grupperna har rätt att få tillräcklig information, som leverantören har tillgång till, så att varan kan användas på ett säkert sätt. Som ett minimum ska information om ämnets namn lämnas. Information till konsumenter ska lämnas på konsuments begäran och efter det att leverantören har mottagit begäran. Informationen ska lämnas kostnadsfritt. Motsvarande skrivning finns inte när det gäller yrkesmässiga mottagare. en leverantör ska lämna information till en yrkesmässig mottagare är en fråga som får lösas i rättstillämpningen. Att informationen ska lämnas så att varan kan användas på ett säkert sätt kan dock tolkas som att informationen ska lämnas innan varan används, dvs. i samband med eller i omedelbar anslutning till leverans. En vara kan utöva en påverkan på människors hälsa och miljön under hela sin livstid. Kunskap om vilka ämnen som ingår i varan är centralt för människors möjlighet att använda varan på ett säkert sätt. Även därefter, i avfallsledet, kan det från miljöskyddssynpunkt vara av stor betydelse att veta vilka kemikalier som ingår i varan. saknas en allmän skyldighet för leverantören att informera om de farliga ämnen som ingår i deras varor. Inte ens stora inköpare av varor känner alltid till om, och i vilken omfattning, farliga ämnen ingår i varorna. Än mindre kunskap har naturligtvis konsumenter av varor. Genom artikel 33 får såväl konsumenter och yrkesmässiga mottagare av varor ett redskap för att öka sin kunskap om varors innehåll av särskilt farliga ämnen och om hur de ska hanteras på ett säkert sätt. Detta är en viktig nyhet på kemikalieområdet. Med hänsyn till att de ämnen som omfattas av artikel 33 har särskilt farliga egenskaper är det av stor vikt att informationen lämnas. Vi anser därför att det finns skäl att se allvarligt på överträdelser av artikel 33. Sådana överträdelser har enligt vår mening ett högt straffvärde. Utformningen av artikeln gör dock att en straffsanktionering är förenat med svårigheter. SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor Såvitt gäller artikel 33.1 gör vi följande bedömning.