sou · GVB322d2 · 2008-01-01 00:00:00 — Dessutom kan, i motsats till vad som tidigare gällt, även straffbara försöks- och förberedelsebrott anmälas. Om vålds- eller sexualbrott eller brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor har riktat sig mot en underårig, får uppgifterna alltid, oavsett minimistraff, lämnas till polis eller åklagare. Skolhälsovården (liksom andra myndigheter inom hälso- och sjukvården) har genom 14 kap. 2 § nionde stycket SekrL möjlighet att lämna sekretessbelagda uppgifter om bl.a. barn till en annan myndighet inom hälso- och sjukvården eller till , trots att samtycke saknas. En förutsättning för utlämnande är att det behövs för att den enskilde skall få nödvändig vård, behandling eller annat stöd. Bestämmelsen skall tillämpas restriktivt och normalt endast när det inte går att få samtycke från den enskilde till utlämnande. I förarbetena uttalas att det för tillämpning av undantaget bör krävas att den berörda personen kan antas direkt motsätta sig att uppgifter lämnas ut eller att saken brådskar så att det inte finns tid att inhämta samtycke (prop. 1990/91:111, s. 17 f och 41). 37.6.4Utlämnande med stöd av generalklausulen En ofta åberopad bestämmelse i sekretesslagen när uppgifter behöver lämnas från en myndighet till en annan är den s.k. generalklausulen i 14 kap. 3 § första stycket SekrL. Enligt denna bestämmelse kan sekretessbelagda uppgifter lämnas ut om det är uppenbart att intresset för att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen skall skydda. Bestämmelsen har ett stort tillämpningsområde och kan t.ex. åberopas som stöd för att utlämna uppgifter om förestående brott till polisen. Uppgifter som omfattas av hälso- och sjukvårdssekretess är emellertid enligt paragrafens andra stycke helt undantagna från tillämpningen av generalklausulen eftersom uppgifter där har ansetts vara för integritetskänsliga för att lämnas ut efter en sådan intresseavvägning. Sekretessbelagda uppgifter i skolhälsovården kan alltså inte under några omständigheter lämnas ut till andra myndigheter eller till elevvården vid samma skola efter en sådan intresseavvägning. Det innebär att en skolsköterska aldrig kan lämna sekretessbelagda uppgifter till personal i den övriga skolverksamheten med stöd av generalklausulen. Bestämmelsen kan däremot tillämpas inom den övriga elevvården för att lämna sekretessbelagda uppgifter till skolhälsovården eller när uppgifter behöver lämnas till andra myndigheter, t.ex. till en socialnämnd eller en barnpsykiatrisk klinik (prop. 1981/82:186, s. 37). En förutsättning för att sekretessbelagda uppgifter skall få lämnas ut efter en intresseavvägning är givetvis att utlämnandet verkligen behövs för den mottagande eller den utlämnande, myndighetens verksamhet. 37.6.5Utlämnande av uppgifter till eleven själv eller till vårdnadshavare Sekretess till skydd för enskild gäller inte i förhållande till den enskilde själv (14 kap. 4 § SekrL). En konsekvens av denna princip är att han eller hon också kan efterge sekretessen gentemot någon annan. En elev har alltså själv alltid rätt att ta del av de uppgifter som skolan har om honom eller henne. Som ovan nämnts kan dock sekretessen inom skolhälsovården ibland gälla även gentemot eleven själv (7 kap. 3 § SekrL). I skolverksamheten är den enskilde som uppgifterna berör ofta omyndig. Som framgår av resone- manget ovan kan både eleven och vårdnadshavaren ha rätt att ta del av uppgifter om eleven och att lämna samtycke som bryter sekretess. Vårdnadshavarens rätt att ta del av uppgifter om eleven, och att lämna samtycke för dennes räkning, förändras i takt med elevens ökande ålder och mognad. Ju äldre eleven är, desto större rätt har han eller hon att själv bestämma om vårdnadshavaren eller andra skall få del av information eller inte. När eleven uppnått sådan ålder och mognad att han eller hon har rätt att i någon grad bestämma över sig själv, kan samtycke behövas från både eleven och vårdnadshavaren och inträder det stadium då det räcker det med elevens eget samtycke. Denna tidpunkt varierar naturligtvis beroende på elevens mognad och utveckling och vad saken gäller. upphör också skolans möjlighet att lämna uppgifter om barnet till föräldrarna mot barnets önskemål (prop. 1981/82:186 s. 36). Elever i gymnasieskolan har i allmänhet nått sådan mognad att de bör ha ett visst skydd för sin integritet även mot vårdnadshavarna. I sådana fall kan dock ibland 1 kap. 5 § SekrL tillämpas. Denna bestämmelse ger en myndighet rätt att lämna ut uppgifter om det är nödvändigt för att myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhet (se ovan). Med stöd av denna bestämmelse bör en skola kunna lämna sekretessbelagda uppgifter till vårdnadshavaren för att kunna fullgöra den elevvårdande verksamheten beträffande en elev som har missbruksproblem eller missköter sig i skolan, även om eleven motsätter sig det. När en elev blir myndig har föräldrarna inte längre rätt att ta del av sekretessbelagda uppgifter utan att en sekretessprövning görs eller elevens samtycke inhämtas. Föräldrarna kan självklart fortfarande få del av offentliga uppgifter. JO har dock i flera fall uttalat att skolan inte på eget initiativ får ta kontakt med föräldrar till myndiga elever utan elevens samtycke. Inget hindrar dock föräldrarna att själva kontakta skolan för att få reda på exempelvis uppgifter om frånvaro som i regel är offentliga. Oavsett elevens ålder och mognad gäller sekretess till skydd för en underårig även i förhållande till vårdnadshavaren, om det kan antas att den underårige lider betydande men om uppgiften röjs för vårdnadshavaren (14 kap. 4 § andra stycket SekrL). Denna bestämmelse kan exempelvis vara tillämplig i fall då elev och förälder har motsatta intressen. Det finns inga bestämmelser om undantag från den tystnadsplikt som enligt skollagen gäller i enskilda skolor och förskolor eller i enskilt bedriven skolhälsovård. Tystnadsplikten är emellertid begränsad till att endast avse ett obehörigt röjande av uppgifterna. Det innebär till att börja med att den enskilde, eller dennes ställföreträdare, genom samtycke kan tillåta att uppgiften röjs. Vad som i övrigt skall betecknas som ett behörigt röjande har lämnats till rättstillämpningen att avgöra. Vid tolkning av obehörighets- rekvisitet har det ansetts naturligt att söka viss ledning i det skaderekvisit som finns i sekretesslagens motsvarande bestäm- melser (prop. 1979/80:80 s. 45) så att tystnadsplikten i enskild verksamhet får en liknande avgränsning som den i allmän verk- samhet. När det gäller tystnadsplikten i enskild skolhälsovård framgår det direkt av bestämmelsen i 2 kap. 8 och 9 §§ lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område att som obehörigt röjande inte anses att någon följer en uppgiftsskyldighet. I övrigt anses undantagsmöjligheterna vara desamma som för offentlig skolhälsovård. Att en uppgift hos en myndighet omfattas av sekretess innebär att den inte får röjas, vare sig muntligen eller på annat sätt. En grundläggande princip är dock att meddelarfrihet råder, dvs. att sekretessen inte förtar myndighetens personal rätten att muntligen lämna uppgifter till massmedierna för offentliggörande (för en mer utförlig redogörelse för meddelarfriheten, se kapitel 23). Meddelar- friheten begränsas emellertid av bestämmelsen i 16 kap. 1 § SekrL som innehåller en uppräkning av de uppgifter hos myndigheter som anses vara så känsliga att meddelarfriheten inte är tillämplig. Sådan s.k. kvalificerad tystnadsplikt gäller för många sekretess- belagda uppgifter om elever. Inom skolhälsovården gäller kvali- ficerad tystnadsplikt i princip för samtliga uppgifter om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden liksom uppgifter om den som lämnat en anmälan eller utsaga om en annan person. Inom skolverksamheten i övrigt gäller kvalificerad tystnadsplikt för samtliga sekretessbelagda uppgifter, utom sådana som hänför sig till ett ärende om tillrättaförande av elev eller skiljande av elev från studier. Ändringen i sekretesslagen innebär också att sekretessen för uppgifter i tillsynsverksamhet inte längre bryter meddelarfriheten. 37.7Behandling av personuppgifter inom skolväsendet I skolverksamheten, såväl i undervisningen som i elevvården, behandlas ett stort antal personuppgifter. Det kan röra sig om behandling av register (t.ex. datalistor över skolans samtliga elever), av löpande text (t.ex. upprättade beslut och protokoll) med hjälp av ordbehandling, vanlig e-post eller publicering av uppgifter på hemsidor på Internet. En del dokumentation är författnings- reglerad, och skolorna har en skyldighet att exempelvis föra protokoll i elevvårdsärenden och att upprätta åtgärdsprogram för enskilda elever med skolsvårigheter. Som för all annan verksamhet regleras användning av personuppgifter primärt av personuppgifts- lagen. Enligt denna lag krävs som huvudregel samtycke från den enskilde för att personuppgifter skall få behandlas. När det gäller skolväsendet är den enskilde vars personuppgifter behandlas, ofta ett barn som inte förväntas förstå innebörden av ett samtycke. I allmänhet bör därför vårdnadshavarens samtycke inhämtas när barnen är yngre, medan i vart fall gymnasieelever själva kan lämna sitt samtycke Det finns ingen särskild registerförfattning som reglerar behandlingen av personuppgifter inom skolväsendet. För register inom skolhälsovården gäller, liksom för annan hälso- och sjukvård, bestämmelserna i lagen (1998:544) om vårdregister (se kapitel 35). I lagen finns bl.a. bestämmelser om för vilka ändamål uppgifterna i ett vårdregister får behandlas. 37.7.1Behandling för elevadministrativa ändamål Personuppgifter behandlas ofta för elevadministrativa ändamål. I huvudsak är det elevers namn, adress, personnummer, telefon- nummer och klass som används för att exempelvis skriva ut klasslistor. Eftersom personnummer enligt personuppgiftslagen bara skall behandlas när det verkligen är nödvändigt, t.ex. när det behövs för en säker identifiering, förekommer normalt endast födelsedatum och inte hela personnumret på skolornas klasslistor. I sin rapport av personuppgifter i (2002:2) konstaterar Datainspektionen att behandling av uppgifter om familjemedlemmar såsom namn och telefonnummer, för att skolan vid behov skall kunna kontakta en elevs vårdnadshavare, får anses vara adekvat och relevant i förhållande till ändamålet med Däremot bör inte familjemedlemmarnas person- nummer behandlas utan samtycke. I samma rapport konstaterar Datainspektionen att person- uppgifter som betraktas som känsliga i personuppgiftslagens mening, behandlas i liten utsträckning inom skolväsendet. Känsliga uppgifter är sådana som avslöjar ras eller etniskt ursprung, religiös eller filosofisk övertygelse, eller personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. I de fall där behandling av känsliga personuppgifter förekommer är det i huvudsak fråga om uppgifter om elevers hälsa (t.ex. allergier), och uppgifter om elevers modersmål (vilket indirekt kan innefatta uppgifter om etniskt ursprung). Sådana känsliga uppgifter är som huvudregel förbjudna att behandla utan samtycke, men får undantagsvis behandlas utan samtycke, exempelvis för att ett rättsligt anspråk skall kunna fastställas eller göras gällande. Datainspektionen konstaterade i rapporten att en uppgift om modersmål ofta behandlas för att administrera modersmålsundervisning. Eftersom elever har rätt att få undervisning i sitt modersmål (exempelvis enligt 5 kap. 7 § gymnasieförordningen), kan det vara nödvändigt att, även utan samtycke, behandla en sådan uppgift för att elevens rättsliga anspråk skall kunna fastställas. Däremot krävs det enligt Datainspektionen att samtycke inhämtas, från barnet eller vårdnadshavaren, beroende på barnets ålder, för behandling av hälsouppgifter om en elev. 37.7.2Publicering av personuppgifter på skolans webbplats Uppgifter på exempelvis skolans webbplats på Internet kan få stor spridning och en publicering kan ge stora möjligheter till kartläggning i otillbörliga syften. Harmlösa uppgifter får dock alltid publiceras. Datainspektionen har som exempel angett att en skola kan publicera en lärares namn, klass och e-postadress till skolan, medan man däremot inte utan samtycke bör publicera elevers och lärares hemadress, hemtelefon eller foto. När det gäller elever bör normalt också vårdnadshavaren ge sitt samtycke. Datainspektionen konstaterade i den ovan nämnda rapporten , att nästan hälften av skolorna publicerar uppgifter om eleverna på skolans webbplats, men att endast ett fåtal hade inhämtat samtycke. Gymnasieskolor som tar betalt för maten i skolan har behov av att kontrollera om eleverna har betalat sin skollunch. Flera gymnasie- skolor har i detta syfte använt tallriksautomater som lämnar ut tallrikar först sedan eleven identifierats genom avläsning av fingermönster, fingeravtryck eller handavtryck. Datainspektionen anser att registrering av fingeravtryck är en behandling av personuppgifter som kan uppfattas som ett intrång i den personliga integriteten även när uppgifterna bara sparas , vilket innebär att elevens samtycke åtminstone bör krävas för behandlingen. Dessa tallriksautomater har varit föremål för flera rättsprocesser. Datainspektionen förbjöd bl.a. en skola i kommun att använda fingeravläsning och en skola i kommun att använda handavtryck, för att lämna ut tallrikar. Båda besluten överklagades till länsrätten i , som i båda fallen avslog överklagandet. Kammarrätten i har dock efter överklagande ändrat de tidigare besluten och i sin motivering anfört att systemet ger en säker och effektiv hantering av skolmåltiderna och att man behandlar en begränsad mängd information om eleverna, vilket inte har någon nämnvärd inverkan på integriteten (Kammarrätten i , dom , mål 1982–05 och , mål 652–06). Skolans intresse av att smidigt kontrollera betalningen väger därför tyngre än elevernas intresse av integritetsskydd. Av denna anledning krävs inte heller något samtycke. Båda domarna har överklagats av Datainspektionen som anser att elevens samtycke åtminstone borde inhämtas. Målen har ännu inte avgjorts av Regeringsrätten. Det blir allt vanligare att skolor ansöker om tillstånd att sätta upp övervakningskameror. Sådant tillstånd behövs enligt lagen (1988:150) om allmän kameraövervakning om allmänheten har tillträde till platsen för övervakning (se vidare kapitel 16 och 34). Det har ansetts att tillstånd behövs för övervakning av skolgårdar, men inte för övervakning i skolans lokaler. De krav som ändå ställs på övervakning i exempelvis en skollokal, anges i lagen (t.ex. upplysning om att övervakning sker). Upptagning av bilder utgör dock en form av behandling av personuppgifter, vilket innebär att personuppgiftslagens bestämmelser om samtycke, information, lagring, gallring m.m. är tillämpliga. omfattas emellertid personuppgifter i så kallat ostrukturerat material inte längre av lagens hanteringsregler. Som ett exempel på ostrukturerat material nämns i förarbetena just bildupptagningar (se prop. 2005/06:173 s. 24). Detta kan således innebära att skolans övervakning av elever inne i skolan kommer att vara tillåten utan andra restriktioner än att den registrerades personliga integritet inte får kränkas. Huruvida en upptagning från övervaknings- kameror i det enskilda fallet berörs av ändringen beror emellertid på hur upptagningarna organiseras och i vilken mån det är möjligt att söka i materialet. En upptagning som lagras i kronologisk ordning och där man endast kan söka på t.ex. datum och plats torde betraktas som ostrukturerad, medan en upptagning som lagras i ett avancerat system där det är möjligt att söka på personuppgifter, även fortsättningsvis kommer att omfattas av personuppgiftslagens hanteringsregler. Skolan har i vissa fall en skyldighet att underrätta föräldrarna vid olovlig frånvaro, exempelvis enligt 8 a § grundskoleförordningen (1994:1194). För att få bukt med problemet med skolkande elever har det blivit vanligt att använda Internet för att informera föräldrarna om elevens frånvaro. Vanligen går det till så att föräldrarna får ett konto på Internet där de med lösenord kan logga in och ta del av elevernas frånvaro från lektionerna. Data- inspektionen har i detta sammanhang uttalat att om det bara gäller uppgifter som inte är känsliga i personuppgiftslagens mening, så bör behandlingen vara tillåten med stöd av bestämmelsen om intresseavvägning. I många fall kan dock rapporteringen avse känsliga uppgifter om exempelvis sjukdom eller besök hos kurator, varför skolan bör inhämta de registrerades samtycke. Datainspektionen har också uttalat att det krävs ett starkare åtkomstskydd än användarnamn och lösenord när det är fråga om att tillgängliggöra känsliga personuppgifter över Internet. Ansvaret för att individer i socialt utsatta situationer får det stöd och den hjälp de behöver vilar på kommunerna inom ramen för . När det finns ett behov av stöd och hjälp som inte kan tillgodoses på annat sätt än via är kommunerna skyldiga att bistå med insatser motsvarande en skälig levnadsnivå. Socialtjänst omfattar individ- och familjeomsorg samt ungdoms- och missbrukarvård. Till uppgifter hör att svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. Verksamheten inom regleras av ett antal lagar, där socialtjänstlagen (2001:453, SoL) är av central betydelse. En av de viktigaste utgångspunkterna i den lagen är att insatser i individuella ärenden skall bygga på frivillighet och självbestämmande. Socialtjänstlagen innehåller bestämmelser både om enskildas rätt till ekonomiskt och socialt stöd och om de skyldigheter som kommunerna har i förhållande till de människor som vistas i kommunen. Vid sidan av socialtjänstlagen finns bestämmelser som särskilt behandlar individers rätt till vissa insatser, exempelvis i lagen (1993:387) om stöd och service till funktionshindrade (LSS). Dessutom finns särskilda bestämmelser som avviker från den ovan nämnda frivillighetsprincipen, exempelvis i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Inom hanteras stora mängder uppgifter om enskilda som på något sätt varit i kontakt med . Det ligger i sakens natur att många av uppgifterna är mycket känsliga och utlämnande för den enskilde. är det i stor utsträckning nödvändigt för att ha tillgång till dessa uppgifter. Nedan följer en redogörelse för de regler på social- tjänstområdet som rör hanteringen och användningen av uppgifter om enskilda. Som nämnts är frivillighet och självbestämmande grunden för arbete. I vissa fall är det dock möjligt att också tillämpa tvångsvisa åtgärder. Grunderna för frihetsberövande behandlas däremot inte i detta avsnitt. De regler som rör skyddet för den enskildes integritet på område finns förutom i sekretesslagen och personuppgiftslagen, i viss särskild lagstiftning, såsom i lagen (2002:454) om behandling av person- uppgifter inom , och i den materiella lagstiftningen, främst i socialtjänstlagen. verksamhet präglas också i allt större utsträckning av samverkan med andra myndigheter, vilket innebär att bestämmelser som möjliggör informationsutbyte är av stor betydelse för den enskildes integritet. 38.1Sekretess och tystnadsplikt inom En utgångspunkt för är att verksamheten skall bygga på respekt för individens självbestämmande och integritet (1 kap. 1 § tredje stycket SoL). Denna grundläggande förutsättning för verksamheten har haft en avgörande betydelse för regleringen av sekretess på området. har bl.a. mer begränsade möjligheter än de flesta andra myndigheter att utan hinder av sekretess lämna ut uppgifter till andra myndigheter. Ett exempel på detta är att den s.k. generalklausulen i 14 kap. 3 § SekrL, som med- ger uppgiftsutbyte mellan myndigheter efter en intresseavvägning, inte gäller för uppgifter som omfattas av socialtjänstsekretess. Sekretessen inom regleras i 7 kap. 4 § SekrL och gäller för uppgift om enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Uppgifter om enskilda i är således sekretessreglerade med ett omvänt skade- rekvisit. Socialtjänstsekretessens utformning och den innebörd som lagts i begreppet men, medför att möjligheterna att efter en menprövning lämna ut uppgifter är mycket begränsade. I princip kan uppgifter inte lämnas ut utan den enskildes samtycke (se nedan) om de inte är helt harmlösa. I paragrafens tredje stycke anges vilka verksamheter som räknas till . I 7 kap. 4 § andra stycket SekrL finns en särskild sekretess- bestämmelse för familjerådgivning. Med familjerådgiv- ning avses verksamhet som består i samtal med syfte att bearbeta samlevnadskonflikter i parförhållanden och familjer. Till följd av den särskilda förtroendesituationen som råder inom familjeråd- givningen har denna verksamhet ansetts behöva ett särskilt starkt skydd från insyn. Sekretessen inom familjerådgivningen är absolut i fråga om de uppgifter som den enskilde har lämnat vid konsultationen eller som familjerådgivaren har inhämtat med anledning av att någon har vänt sig till rådgivningen. I 7 kap. 4 § fjärde stycket SekrL finns en särskild bestämmelse om sekretess för enskilds personliga förhållanden i verksamhet som avser omhändertagande av personakt i enskild verksamhet (se nedan). Sekretessen är i princip absolut, men uppgifter får lämnas ut till socialnämnden i vissa särskilt angivna fall. Eftersom sådana akter förvaras hos arkivmyndighet gäller inte socialtjänstsekretess och inte heller de särskilda undantagen som gäller för sådan sekretess. 38.1.2Särskilt om sekretess mellan och inom socialtjänst- myndigheter Av 1 kap. 3 § första stycket SekrL framgår att sekretessen även gäller myndigheterna emellan. Till följd av kommunernas frihet att organisera nämndarbetet som de själva vill kan sekretessgränser uppkomma inom kommunens egen socialtjänstorganisation. Detta kan t.ex. vara fallet vid en uppdelning på olika sociala distrikts- nämnder eller olika kommundelar, men också vid en uppdelning där olika sakområden inom skiljs åt. Varje nämnd i en sådan organisation är, tillsammans med tillhörande förvaltning, att anse som en egen myndighet i den mening som avses i sekretesslagen. Sekretess gäller enligt 1 kap. 3 § andra stycket SekrL även mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet, när dessa är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra. Vad som avses med en sådan självständig verksamhetsgren har inte definierats i sekretesslagen och tolkningen har vållat svårigheter. I betänkandet Ny sekretesslag (SOU 2003:99) föreslog OSEK att sekretess- gränserna inom bl.a. skall framgå direkt i lagen. Förslaget byggde på kommitténs uppfattning om gällande rätt. Enligt förslaget skall till samma verksamhet räknas sådan verksamhet som anges i 7 kap. 4 § tredje stycket första meningen SekrL samt verksamhet enligt LSS. Som annan verksamhet skall förstås verksamheten inom bl.a. familjerådgivning, invandrarbyrå och bostadsförmedling m.m. I allmänhet anses det vara självklart att uppgifter som omfattas av sekretess får lämnas mellan befattningshavare hos en och samma myndighet i den utsträckning som är normal och behövlig för ett ärendes handläggning eller för verksamhetens bedrivande i övrigt. I vilken utsträckning hemliga uppgifter därutöver kan röjas inom en myndighet eller en verksamhetsgren har närmast ansetts vara en etisk fråga. Det har förutsatts att möjligheten att utbyta uppgifter inom en myndighet eller verksamhetsgren utnyttjas med omdöme. Det är denna form av begränsning som brukar betecknas som den inre sekretessen. Sekretesslagen innehåller inte någon reglering av den inre sekretessen inom . Däremot regleras den i viss omfattning i annan lagstiftning, t.ex. 11 kap. 5 § andra stycket SoL. Där anges att handlingar som innehåller uppgifter om enskildas personliga förhållanden skall bevaras så att obehöriga inte får tillgång till dem.