sou · GWB339 · 2008-04-17 00:00:00 — Reger- ingen konstaterade i båda besluten att polisutbildningen i och endast delvis knyter an till den grundläggande högskole- utbildning som har examensrätt för. Som skäl för att medge undantag från bestämmelsen angav regeringen att det be- hövs fler poliser i och att det därför var angeläget att utöka landets polisutbildning. För den polisutbildning som bedrivs vid kon- staterade regeringen också att det uppdrag som ville ge även innefattade moment som är att betrakta som färdighetsträning. Bland annat eftersom sådan utbildning inte utgör en utbildning som enligt vissa högskoleförfattningar får be- drivas vid universitet och högskolor ansåg sig regeringen inte kunna medge att bedrev dessa moment som en upp- dragsutbildning. Regeringen konstaterade dock att detta inte hind- rade från att ta ett ansvar för att polisutbildningen skulle ha en sammanhållen inriktning som beaktar kraven på peda- gogisk integrering av teoretiska och praktiska moment. För universitets del gjordes inget motsvarande uttalande från regeringens sida. Regeringen föreskrev dessutom att uppdragsutbildningen fick bedrivas endast under förutsättning att regeringen godkände ett mellan och respektive universitet upprättat avtal om uppdragsutbildningen. Sådana godkännanden har lämnats. 3.7.2Uppdragsavtalen mellan och respektive universitet Enligt uppdragsavtalen mellan och respektive universitet gäller bl.a. följande. ansvarar för antagningen av de sökande. Examinationen och betygsättningen av studenterna svarar respek- tive universitet för. utfärdar dock examensbevis. Vid sidan av de frågor som nämns i föregående stycke reglerar avtalen mellan och respektive universitet där- utöver frågor om insyn för del, utvärdering av utbildningen, utbildningsvolymer samt kostnader. När det gäller kostnader ersätter respektive universitet med ett årligt belopp som beräknas på antalet årsstudieplatser. Här kan också nämnas att tillhandahåller särskilda lokaler i där utbildningen bedrivs. I däremot gäller att ut- bildningen i princip ska samlokaliseras med utbildningar och lokaler på campusområdet. ersätter därför för lokalhyror där. Vid båda universiteten tillhandahåller Rikspolis- styrelsen polisspecifikt utbildningsmaterial (bl.a. skjutvapen och polisbilar). I respektive avtal anges dessutom att målsättningen med univer- sitetens grundutbildning till polis är att parterna ska utveckla grundutbildningens högskolemässighet och forskningsanknytning. Polisutbildningen vid påbörjades hösttermi- nen 2000. Den första kullen polisstudenter utexaminerades i . Utbildningen har sin organisatoriska bas i en arbets- enhet inom den samhällsvetenskapliga fakulteten. har ett långsiktigt helhetsansvar för utbildningens genomförande. Det innebär bland annat att all lärarrekrytering, etablering av en admini- strativ och pedagogisk bas för utbildningen samt lokalplanering för utbildningen ska ske inom . Utbildningen leds av en föreståndare och vid arbetsenheten finns studierektorer och polislärare/universitetsadjunkter samt admini- strativ personal. Lärarresurser i övrigt till de lärarlag som efterhand skapas hämtas från institutioner – främst de juridiska och beteendevetenskapliga ämnesområdena – samt från polisväsen- det. Även institutionerna för bl.a. omvårdnad och rättsmedicin samt universitetsbiblioteket medverkar i utbildningen. I flertalet utbild- ningsmoment medverkar aktiva poliser som polislärare, dvs. lärare med polisiär bakgrund. uppgick antalet studenter vid polisutbildningen i till 432 (uppgifterna är hämtade från på Internet ). Den tredje polisutbildningen i landet startade vid . har , precis som , ett helhetsansvar för genomförandet av utbildningen. Utbildningen sorterar direkt under rektor och leds av en styrelse med en prefekt samt representanter för de berörda ämnesinstitutionerna, polisväsendet och student- erna. uppgick antalet studenter vid polisutbildningen i till 684 (uppgifterna är hämtade från och på Internet ). Polisutbildningen är en egen avdelning vid . Av de som undervisar polisstuderande i i polisprogrammets teore- tiska delar är universitetslärare. Resten är polis- lärare. När det däremot gäller polisprogrammets färdighetsämnen är samtliga lärare polislärare. Inom polisen bedrivs vidareutbildning såväl på nationell nivå som lokalt vid respektive polismyndighet men även på internationell nivå. Vidareutbildningen har genomgått stora förändringar. Nya utbildningar har utvecklats och antalet utbild- ningar har utökats. Vidare har kvalitetsarbetet och formerna för ut- bildningen samt övrig pedagogik utvecklats. När det gäller nationell vidareutbildning har det –2007 vid genomförts ett ökande antal utbild- ningar, vilket innebar 56 kurser med omkring 1 100 deltagare och 99 kurser med omkring 2 000 deltagare . Därtill kommer interna och externa uppdragsutbildningar. Utbild- ningarna har även successivt fått ett ökat antal distansinslag (flexibel utbildning). har drygt 70 kurser genom- förts som flexibel utbildning. förändrades förutsättningarna för vidareutbildningens verksamhet då införde en s.k. beställar/utförarmodell. Modellen innebär att all utbildning fortsättningsvis förutsätter en beställning från . Vilka vidareutbildningar som ska genomföras bestäms således av efter en behovsinventering hos respektive polis- myndighet. Utbildningarna utförs av i samt och . Utvecklingen av vidareutbildningen vid bygger på det program som skolan på uppdrag utarbetade , Utvecklingsprogram för vidareutbildning inom Polisen. Av programmet framgår bland annat syn på be- hovet av utbildning inom polisen, behovet av kunskapsuppbyggnad och kvalitetssäkring av utbildningar och skolans syn på lärande och utbildningsformer. I utvecklingsprogrammet skiljs mellan vidareutbildning och fortbildning. Med vidareutbildning avses utveckling till eller i en funktion med en väldefinierad kunskapsbas, som ska bidra till en fördjupning och breddning av kunskaper och erfarenheter. Med fortbildning avses kortvariga insatser i syfte att orientera om för- ändringar och nyheter eller för att vidmakthålla en kompetens, t.ex. vissa färdigheter. Fortbildning äger ofta rum på konferenser, utbildningsdagar eller liknande. På grundval av utvecklingsprogram fattade ett principbeslut om utveckling av polisens vidareutbildning inom ämnesområdena brottsutredning, ordning och säkerhet samt brottsprevention. I beslutet fastslogs de principer som skulle utgöra utgångspunkter för utvecklingen. beslutade att skulle genomföra nationella, påbyggnadsbara kurser i brottsutred- ning, ordning och säkerhet med fokus på polistaktik och trafik- säkerhetsarbete samt brottsprevention. ställde Rikspolis- styrelsen en kostnadsram på till förfogande för utveckling, genomförande och uppföljning av ut- bildningarna. Till grund för beslutet låg en promemoria från om planering, genomförande och uppföljning av nationell vidareutbildning. Såväl i beslut som i utvecklingsprogram och promemoria betonades kraven på kvalificerad vidareutbildning och kvalitetsarbete. Ett utvecklingsarbete för att ta fram påbyggnadsbara utbild- ningar i enlighet med beslut in- leddes direkt efter beslutet. I och med att an- visat särskilda medel för dessa utbildningar kunde de genomföras utan avgift. Flertalet utbildningar hade tidigare varit avgiftsbelagda. Merparten av kurserna har genomförts . Som ovan nämnts erbjuds vidareutbildningar inom områdena ut- redning och lagföring samt brottsförebyggande arbete där taktik, trafik, brottsanalys och brottsprevention ingår. Inom området utredning/lagföring ingår påbyggnadsbara ut- bildningar om 5, 10 eller . De första delkurserna avser en generell brottsutredarkompetens med särskild tonvikt på juridik. Kurserna inom särskild brottsutredning innebär en specialisering för t.ex. utredning av brott mot barn, narkotikabrott, intervju- och förhörsmetodik eller IT-forensiska utredningsmetoder. Utbild- ningen för kvalificerad förundersökningsledning genomförs som en sammanhållen utbildning . Den innefattar därutöver praktik hos åklagare och auskultation vid domstol. När det gäller utbildningarna inom trafikområdet har –2007 fem omgångar av den grundläggande kursen Trafiksäkerhet och fem omgångar vardera av kurserna i Trafik- övervakning 1 (kontroll av lätta fordon) och Trafikövervakning 2 (kontroll av tunga fordon) genomförts. Till området hör också utbildning till motorcykelförare. Inom brottspreventionsområdet, där strukturerad vidareutbild- ning tidigare saknats, har fyra påbyggnadsbara kurser utvecklats. Kurser som genomförts är Grundläggande brottsprevention och brottsanalys, Data- och informationsanalys och Brottsföre- byggande arbete. I anslutning till beslutet fick även ett uppdrag att utveckla utbildningar för handledare inom bas- och särskild polistaktik samt att utveckla kursplaner för de utbildningar handledarna ska genomföra vid sina polismyndigheter. Polishög- skolan har fram utbildat drygt 300 bastaktikhand- ledare, som i sin tur utbildat omkring 6 000 av de 9 000 poliser i yttre tjänst som ska utbildas i bastaktik. När det gäller den sär- skilda polistaktiken har 58 handledare från storstadsmyndigheterna utbildats i s.k. mobilt insatskoncept. Dessa har sedan utbildat omkring 1 200 poliser som ska tillämpa den särskilda polistaktiken. Civila gripare, dialogpoliser och operativa chefer (kommenderings-, stabs- och polisinsatschefer) har också utbildats. Vidareutbildning sker också för att utbilda poliser i syfte att få behörighet för att utföra vissa uppgifter, till exempel avseende far- ligt gods och arbete i kommunikationscentral. Dessa utbildningar är oftast reglerade i . Därutöver genomför ett antal handledar- och instruktörsutbildningar, för t.ex. självskyddsinstruktörer och vapeninstruktörer. Förutom den vidareutbildning som erbjuds på nationell nivå finns även ett ganska stort utbud av vidareutbildning vid främst de större polismyndigheterna. Här ska även framhållas att samverkan sker mellan olika polismyndigheter på regional nivå genom att gemen- samma vidareutbildningar anordnas. Även det lokala utbudet av vidareutbildning bestäms efter en behovsinventering. Vilka utbildningar som ska genomföras bestäms av respektive polismyndighet. Den lokala utbildningen ges främst inom tre områden. Dessa är chefsutbildning, funktionsinriktade utbildningar (se avsnitt 3.3) samt s.k. ska-utbildningar. De sistnämnda utbildningarna är sådana utbildningar som myndigheterna genom föreskrifter är ålagda att genomföra i syfte att certifiera personer som ska utföra vissa speci- fika arbetsuppgifter, t.ex. hålla förhör med barn. För att upprätthålla en enhetlig kompetens i hela landet ska de lokala utbildningsplanerna kvalitetssäkras genom ett godkännande från . Polisens deltagande i det internationella rättsliga samarbetet växer och är högt prioriterat av regeringen. I den globaliserade världen har ländernas ömsesidiga beroende ökat, inte minst när det gäller brottsbekämpning. Brottslighet av internationell karaktär har blivit vanligare. Därför är det nödvändigt att även den svenska polisen deltar i det internationella erfarenhets- och kunskapsutbytet. deltar i icke-operativt polissamarbete, dvs. där syftet främst är att öka kunskaper och erfarenheter. Några exempel på skolans internationella deltagande är samarbetar i hög grad med de nordiska polisskol- orna. Mellan de nordiska länderna sker också löpande utbyte av lärare, studenter och utbildningsidéer. CEPOL inrättades av och är ett EU-organ. Beslutet innebär att EU:s medlemsstater numera har ett gemensamt nätverk av nationella bekämpning i medlemsstaterna. CEPOL anordnar seminarier för högre polistjänstemän och experter från medlemsländerna samt , och . Syftet är att ge deltagarna en ökad möjlighet att byta erfarenheter och att bygga upp en gemensam europeisk strategi för att bekämpa och förebygga brott. Det gäller särskilt den gränsöverskridande brottsligheten. Tanken är att deltagarna ska få ökad kunskap om hur olika länders polisarbete och straffrättsliga system är ut- formade och hur man kan samarbeta inom EU:s ram. På så sätt kan det internationella polissamarbetet bli en allt mer integrerad del av den nationella polisverksamheten. Vid sidan av den utbildning som erbjuds högre tjänstemän ska akademin även delta i utarbetandet av lämpliga program för utbild- ning av polistjänstemän på lägre nivå när det gäller gränsöverskrid- ande samarbete. Exempel på utbildningar som arrangeras av CEPOL är utbild- ningar och seminarier om bl.a. den gränsöverskridande brottslig- hetens framtidstrender, civil krishantering, terroristbekämpning, människohandel och människosmuggling, illegal narkotikahandel samt ekonomisk brottslighet. har steg tagits för att utveckla spridningseffekten genom bl.a. harmoniserade och gemensamma kursplaner för natio- nell implementering och satsningar på utbildning för polislärare. () är de europeiska polishögskolornas förbund och nätverk. Det bildades och syftet är att dela erfarenheter genom att samarbeta i polisutbild- ningsfrågor. Inom ramen för AEPC organiseras utbildningar, seminarier och större riktade utbildningsprojekt. har arrangerat internationella utbildningar i mänskliga rättigheter och hållit seminarier i arbetet mot våld och övergrepp mot barn samt handel med barn (child trafficking). Utbildningarna arrangeras av de olika medlemmarna. Polishög- skolan deltar i AEPC för räkning. 4 Granskning av polisutbildningen Enligt direktiven ska vi med utgångspunkt i de identifierade kraven på enskilda poliser och på polisverksamhetens i stort göra en gransk- ning av dagens polisutbildning. Med begreppet polisutbildning av- ses i direktiven antagningskrav, rekryteringsprocess samt grund- och vidareutbildningen. Dagens polisutbildning har 1998 varit före- mål för en rad granskningar. tillsatte en arbetsgrupp med uppgift att utvärdera grundutbildningen. Gransk- ningen avgränsades till grundutbildningens relevans för den polis- verksamhet som då bedrevs, utbildningens kvalitet och vissa andra frågor av vikt för utbildningens bedrivande. Därefter granskades grundutbildningen av Internrevisionen vid Rikspolisstyrel- sen. På grund av att endast ett fåtal polisaspiranter examinerats från den utbildning som startade gjordes inte någon mer genomgripande utvärdering av utbildningens innehåll och effekt. gjorde Internrevisionen vid en uppföljning av sin granskning . , genom- fördes ytterligare en granskning av grundutbildningen. Denna granskning gjordes på uppdrag av i syfte att in- hämta underlag inför beslut i frågan om dimensionering av grund- utbildningen . I granskningsrapporten berördes i korthet även rekryteringen samt de synpunkter som vid granskningen fram- kommit på denna. Slutligen gjorde (Ju 2006:3) vissa reflektioner avseende grundutbildningen i samband med sina be- sök vid de tre lärosätena . Utredningen avslutades utan att redovisa något betänkande. I sammanhanget bör även nämnas att , som är delaktigt i urvalsprocessen vid antagningen till polis- utbildningen, –2004 genomförde ett s.k. polisupp- följningsprojekt. Uppföljningen syftade till att ta fram underlag för en fortsatt utveckling av konsulterande verksamhet. Vi har vid vår granskning av polisutbildningen valt att gå till väga enligt följande. Intervjuer har genomförts med rekryterings-, utbildnings- och aspirantansvariga vid landets polismyndigheter. Vid intervjuerna var flertalet av landets 21 polismyndigheter representerade. Vidare har vi intervjuat ett antal närpolisområdeschefer, yttre befäl och rotelchefer vid polismyndigheterna i , , Väster- och . Syftet med dessa intervjuer var att få belyst hur de nyutexaminerade polisassistenterna fungerar ute i verksamheten. Slutligen har vi även intervjuat landets länspolis- mästare. Intervjun ägde rum i samband med ett länspolismästar- möte där flertalet av landets länspolismästare var närvarande. Vi har även genomfört en enkätundersökning. Enkäten som behandlar frågor kring grundutbildningen har tillställts de studen- ter (omkring 700 stycken) som tog examen respektive 2005 och som har hunnit få erfarenhet av polisyrket. Även dokumentationsgranskning har genomförts, särskilt avse- ende vidareutbildningen. Nedan redovisas dels de huvudsakliga slutsatserna från de tidi- gare granskningarna (dock inte uppföljningsprojekt) av polisutbildningen, dels vad som framkommit vid vår granskning av denna. Vid granskningen konstaterades att kritik hade framförts från olika håll innebärande att de gällande behörighetskraven gav upphov till en alltför smal rekryteringsbas och att det härigenom uppstod ett gap mellan de som rekryterades och de människor som dessa senare hade att verka bland. Granskningen kunde emellertid inte finna denna oro generellt bestyrkt och fann inte att behörighetskraven eller urvalsprocessens kriterier i sig var ett hinder för antagning av kvinnor och personer med annan etnisk bakgrund. Vidare ifrågasattes kravet på fullgjort högskoleprov eftersom något resultatkrav inte uppställs. Internrevisionen konstaterade att det är av vikt att inom ramen för behörighetskraven och urvalspro- cessen ta fram kriterier och instrument för att identifiera och attra- hera människor som har en naturlig vilja att lära, vilket är en nöd- vändighet i den proaktiva lärande organisation som behövs för att kunna möta den snabba samhällsutvecklingen. Högskoleprovet skulle, förutsatt att ett resultatkrav ställs upp, på ett bättre sätt tillsammans med andra kriterier kunna användas i ett sådant syfte. Internrevisionen diskuterade i rapporten även kring problema- tiken att studenterna inte placeras som aspirant vid den polismyn- dighet de önskar. I rapporten föreslås att mer fokus läggs på den sökandes önskan om lokal tillhörighet. Detta skulle enligt gransk- ningen kunna ske genom att de lokala polismyndigheterna ansvarar för rekryteringen, dock med en bibehållen central urvalsprocess. Att rekrytera på ett sådant sätt skulle sannolikt enligt granskningen även bidra till en lösning av en rad problem kring rekrytering till glesbygden. Internrevisionens vid uppföljning av granskning Vid granskningen konstaterades att det inte skett någon påvisbar förändring av rekryterings- och urvalsförfarandet för att bättre till- varata regionala behov samt ökade krav på etnisk och annan mång- fald. Dock konstaterades att vissa smärre projekt hade inletts. Granskningen – Grundutbildning av poliser – underlag för beslut om dimensionering och genomförande efter 2006 I rapporten anges att det i uppdraget inte ingick att granska rekryteringsförfarandet. Dock framfördes det under granskningen många spontana synpunkter i frågan. Sammanfattningsvis ansågs sättet att rekrytera som ett hinder för myndigheternas behov av utveckling för att anpassa verksamheten till dagens och framtidens samhälle och dess brottslighet. Vid granskningen framkom även kritik mot att polisstudenterna i praktiken anställs redan i och med antagningen till utbildningen. Det påpekades att detta faktum kunde påverka studieambitionerna negativt och att rekryteringen till myndigheterna kunde försvåras. I utredningsarbetet besöktes de tre lärosätena. samtalade utredningen med ledning, lärare, studenter och i vissa fall även med den närliggande polismyndigheten. När det gäller behörighetskraven och urvalsprocessen riktades kritik från flera håll mot antagningssystemet och mot att studen- terna var alltför lika varandra. Vidare var vissa lärare kritiska mot att studenterna i praktiken anställs i och med antagningen till ut- bildningen. Flera av de intervjuade grupperna ansåg även att alltför många olämpliga studenter antas till utbildningen och man efter- lyste mer dialog med . Vidare önskade man att tydligare referenser på de sökande skulle inhämtas. När det gäller antagningskraven har det vid granskningen fram- kommit en samstämmig uppfattning om att sådana måste upp- ställas och att dessa krav även måste innefatta krav på en viss fysisk förmåga. Uppfattningen om de antagningskrav som ställs är att de i huvudsak är relevanta. Dock har kravet på fullgjort hög- skoleprov ifrågasatts då resultatet på provet inte tillmäts någon be- tydelse vid antagningen. Vidare har kravet på simkunnighet disku- terats. Det har rått en samstämmighet om att ett sådant krav måste ställas på en examinerad polis. Diskussionen har emellertid gällt huruvida kravet bör ställas vid antagningen eller om simkunnigheten bör vara en utbildningsfråga. Vissa av de rekryteringsansvariga har framfört att en del av dagens krav kan vara diskriminerande för vissa grupper. Exempelvis kan kravet på simkunnighet ha en sådan effekt för personer från andra kulturer då dessa inte är simkunniga i samma utsträckning som infödda svenskar. Vidare kan svenskprovet vara diskriminerande mot personer med utländsk bakgrund. Ett tredje exempel är konditionstestet som ibland sållar bort kvinnor som i övrigt är mycket lämpade att bli poliser. Såvitt avser frågan om införande av alternativa antagningskrav för civila specialister har vi mött en positiv inställning. En uppfatt- ning om att polisvärlden måste öppnas upp och karriärvägarna differentieras har framförts. Dagens urvalsprocess sker så som beskrivits ovan (avsnitt 3.4.2) på en central nivå. Vid intervjuerna har framkommit att de lokala myndigheterna vill ha ökade möjligheter att påverka urvalet, antingen genom lokal antagning eller genom lokal påverkan. En sådan ordning hade också enligt företrädare för några av polismyn- digheterna underlättat rekryteringen av poliser till glesbygden då även hänsyn till verksamhetens behov hade kunnat tas. Vid granskningen konstaterades att det inom polisen vid tidpunk- ten för granskningen pågick en kulturförändring innebärande att polisarbetet skulle bli mer problemorienterat och samhällsstödjande, särskilt på det lokala planet. I rapporten framhöll Internrevisionen dock att denna inriktning inte marknadsfördes på ett tydligt sätt, exempelvis i rekryteringsbroschyrer. Internrevisionen ansåg att personer inom socialt utsatta områden borde kunna ha ett större intresse för en samhällstillvänd polis som arbetar förebyggande med fokus på att stödja och trygga lokalsamhället. En tydligare marknadsföring av den nya poliskulturen skulle enligt Intern- revisionen kunna öka intresset för polisyrket inom dessa grupper. Internrevisionen föreslog därför en närmare undersökning av marknadsföringen av polisyrket, främst för att öka möjligheterna att attrahera fler kvinnor och personer med annan etnisk bakgrund. Internrevisionens vid uppföljning av granskning Vid granskningen konstaterades allmänt beträffande rekryterings- insatserna att någon påvisbar förändring i rekryterings- och urvals- förfarandet som i högre grad bl.a. tog hänsyn till kraven på etnisk och annan mångfald samt genusperspektiven inte hade genomförts. När det gäller möjligheterna att särskilt rekrytera kvinnor och personer med utländsk bakgrund till polisutbildningen har vid granskningen framkommit att de hinder som finns härför huvud- sakligen är strukturella. Den bild som oftast förmedlas av den svenska polisen utgörs av en svensk man iförd uniform och att denna bild kan motverka rekryteringen av de personer som inte kan identifiera sig med bilden eller som skulle vilja ha andra arbetsupp- gifter inom polisen än ett arbete i yttre tjänst. Särskilda insatser görs dock för att få kvinnor och personer med annan etnisk bakgrund än svensk att söka till polisutbildningen. Dessa insatser, exempelvis förutbildning, har närmare beskrivits i avsnitt 3.4.3. Det har vid vår granskning emellertid framkommit att de insatser som görs på detta område inte anses vara tillräckliga. Granskning – Utvärdering av den nya grundutbildningen för poliser Inledningsvis anges i granskningsrapporten att endast ett fåtal stu- denter hade utexaminerats för granskningen från den utbildning som startade och att vissa uppgifter därför måste bedömas med viss försiktighet. Vid granskningen fann arbetsgruppen att de färdiga polis- aspiranterna tillägnat sig såväl adekvata som tillräckliga kunskaper för att verka som poliser.