sou · GVB380 · 2008-01-01 00:00:00 — Utgångspunkter SOU 2007:80 Tillgång till information Allmänhetens tillgång till handlingar som finns hos Echa regleras i första hand av EU-förordningen nr 1049/2001TPF 29 FPT. Huvudprincipen enligt den förordningen är att samtliga handlingar som finns hos myndigheten ska vara tillgängliga för allmänheten. Om ett utlämnande av en handling skulle påverka en persons affärsintressen negativt ska emellertid en handling inte lämnas ut. Enligt Reach ska ett utlämnande av en handling normalt sett anses påverka en persons affärsintressen negativt bl.a. i de fall handlingen innehåller uppgifter om beredningars fullständiga sammansättning, ett ämnes eller en berednings exakta användning, samt den exakta mängd av ämnet eller beredningen som tillverkas eller släpps ut på marknaden. Echa kommer att föra ett ämnesregister som kommer att vara tillgängligt på Internet. Registret ska bl.a. innehålla uppgift om ämnets klassificering och märkning och resultat av toxikologiska och ekotoxikologiska undersökningar. Även vissa andra uppgifter kommer att offentliggöras på Internet, bl.a. uppgift om ämnets renhetsgrad och identifiering av tillsatser som är kända för att vara farliga. Offentliggörandet av sådana uppgifter kan begränsas i vissa fall. 2.5 Nödvändiga författningsändringar 2.5.1 Reach-förordningens direkta tillämpbarhet och harmoniserande verkan Reach är en EG-förordning, vilket innebär att den är bindande i sin helhet och direkt tillämplig. Den får inte införlivas i nationell normgivning eftersom det kan skapa tvivel om reglernas ursprung och effekt. Den rättsliga grunden för Reach är artikel 95. Regler som antas med artikel 95 som grund är harmoniserande. Reach-förordningens harmoniserande verkan kommer till uttryck i artikel 128.1 som säger att medlemsstaterna inte får förbjuda, begränsa eller hindra tillverkning, import, utsläppande på marknaden eller användning av ett ämne – som sådant eller ingående i en beredning eller vara – om det omfattas av Reach TP 29 PT och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar. SOU 2007:80 Utgångspunkter tillämpningsområde och uppfyller kraven i Reach. Av artikel 128.2 framgår dock att: Ingenting i denna förordning skall hindra medlemsstaterna från att behålla eller införa nationella bestämmelser för att skydda arbetstagarna, människors hälsa och miljön som är tillämpliga i fall där denna förordning inte innebär en harmonisering av kraven på tillverkning, utsläppande på marknaden eller användning. Av det som sagts ovan drar vi slutsatsen att svenska bestämmelser om kemikalier till skydd för arbetstagare, människors hälsa eller miljön måste upphävas eller ändras i den utsträckning de avser frågor som regleras i Reach, dvs. omfattas av tillämpningsområdet för Reach, och i den mån Reach innebär en harmonisering av kraven enligt de svenska bestämmelserna. Tillämpningsområdet för Reach är således en avgörande faktor vid bedömningen av vilka bestämmelser som behöver ändras. Tillämpningsområdet för Reach Syftet med Reach (artikel 1.1) är att garantera en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön och att ämnen kan cirkulera fritt på den inre marknaden. Konkurrenskraft och innovation ska förbättras. Artikel 1.2 har följande lydelse: I denna förordning fastställs bestämmelser om ämnen och beredningar enligt definitionen i artikel 3. Dessa bestämmelser skall gälla tillverkning, utsläppande på marknaden eller användning av dessa ämnen – som sådana eller ingående i beredningar eller varor – och utsläppande på marknaden av beredningar. I artikel 2 anges flera undantag från hela eller delar av Reach. Exempelvis finns det undantag för radioaktiva ämnen, icke-isolerade intermediärer och transporter av farliga ämnen. Ämnen i vissa användningar, t.ex. läkemedel, livsmedel eller djurfoder, är undantagna från stora delar av Reach. Ett i det här sammanhanget viktigt undantag är att enligt artikel 2.4 a ska Reach inte påverka tillämpningen av gemenskapens arbetsplats- och miljölagstiftning. Som exempel på sådan lagstiftning nämns direktiv /391/EEG, vilket är det grundläggande arbetsmiljödirektivet, direktiv /61/EG, dvs. Utgångspunkter SOU 2007:80 tivet, direktiv /24/EEG om kemiska agenser i arbetet, direktiv /60/EG, som är ramdirektivet för vatten och direktiv /37/EG, som också kallas carcinogendirektivet. Vårt grundläggande synsätt Vårt uppdrag är att föreslå nödvändiga författningsändringar till följd av Reach, inte att allmänt göra en analys av tillämpningsområdet för och den harmoniserande verkan av Reach. En sådan analys är emellertid en förutsättning för att vi ska kunna ta ställning till hur Reach konkret påverkar olika svenska kemikaliebestämmelser och föreslå ändringar utifrån den bedömningen. I vårt uppdrag nämns också särskilt att vi bör belysa förhållandet mellan Reach och de allmänna hänsynsreglerna i , vilket förutsätter att vi har ett förhållningssätt till Reach som helhet. Vi har hämtat in ett yttrande från Per BergmanTPF 30 FPT om Reach och utrymmet för nationella åtgärder. Hans promemoria bifogas som bilaga 1. Per hänvisar till praxis från av vilken följer att de EG-regler som föregick Reach gav ett utrymme för nationella åtgärder. Enligt Per bör Reach inte innebära en principiell skillnad EG-rättsligt jämfört med äldre regler vad gäller möjligheten att tillämpa nationella krav. Regler som tidigare fanns i separata rättsakter får alltså inte en större harmoniserande effekt av att de nu finns i ett samlat regelverk tillsammans med harmoniserande bestämmelser på nya områden. Det här synsättet delas inte av Plast- & Kemiföretagen som inkommit med en promemoria, se bilaga 2. Plast- & Kemiföretagen ifrågasätter om äldre rättspraxis är relevant efter ikraftträdandet av Reach. Den omständigheten att Reach i ett och samma regelverk omfattar ett stort antal äldre rättsakter som genom förordningen får gemensamma bestämmelser om fri rörlighet måste enligt Plast & Kemiföretagen innebära att det harmoniserade området är större enligt Reach än vad som varit fallet enligt äldre lagstiftning. Reach är ett heltäckande harmoniserat system för kemikaliekontroll och förordningen kan därför anses medföra en sådan negativ harmonisering som inte ansågs följa av äldre lagstiftning. Användning och annan hantering av ämnen som inte strider mot Reach ska alltså enligt Plast- & Kemiföretagen anses uppfylla Reach. TP 30 PT Per är chefsjurist på Kemikalieinspektionen men yttrandet är hans egen uppfattning. SOU 2007:80 Utgångspunkter Det kan inte uteslutas att vid en framtida prövning drar slutsatsen att den harmoniserande verkan av Reach som helhet är större än vad som varit fallet för de äldre rättsakterna. Det är också som avgör den harmoniserande effekten av de nya reglerna i Reach. Intill dess att frågan har avgjorts av EGdomstolen anser vi emellertid att övervägande skäl talar för att rättspraxis på kemikalieområdet är relevant även efter ikraftträdandet av Reach. Vi har också av andra skäl grundat våra slutsatser och förslag på ett synsätt som ligger nära Per . Vi har gått igenom svensk lagstiftning som i olika avseenden berör tillverkning, utsläppande på marknaden och användning eller annan hantering av kemikalier. Genomgången har omfattat både sådana bestämmelser som grundar sig på annan EG-rätt än Reach och rent nationella regler. Vi har försökt bedöma hur tillämpningen av den lagstiftningen ska fungera tillsammans med Reach. Skillnaderna i syfte, bakgrund och angreppssätt för olika regleringar har då visat sig tydligt. Hälso- och miljöproblem hanteras på skilda sätt beroende på en mängd olika faktorer och regelverken behöver komplettera varandra för att det önskade resultatet ska uppnås. Informationen i säkerhetsdatabladen är t.ex. ofta nödvändig för att arbetsgivare ska kunna göra den riskbedömning av arbetsplatsen som de är ålagda att göra. Vi menar därför att Reach måste sättas in i ett större sammanhang än de rättsakter som Reach ersätter. Reach måste ses mot bakgrund av syftet med EU:s hela miljöskydds- och arbetsmiljörättsliga system samt regler på andra rättsområden för att det ska vara möjligt att på ett korrekt sätt bedöma förordningens tillämpningsområde och harmoniseringsgrad. Reach syftar till att vi ska få bättre kunskap om kemiska ämnen och att den kunskapen ska föras ut till framför allt yrkesmässiga användare. I kemikaliesäkerhetsrapporterna kommer det också att finnas kunskap om olika användningsområden för ämnen och UgenerellaU riskhanteringsåtgärder. Kunskapen som tas fram enligt Reach kommer också, , att ge underlag för att besluta om tillståndskrav och begränsningar som bör gälla på gemenskapsnivå enligt Reach. Reach-förordningen är dock inte alltid tillräcklig för att i alla avseenden hantera risker som är knutna till en viss sorts användning av kemiska ämnen, som sådana eller i beredningar eller varor, t.ex. som sprängmedel eller i leksaker. Den kunskap som tas fram enligt Reach kommer emellertid att vara viktig för att avgöra hur riskerna i sådana fall ska tas omhand. Vi har också tydligt sett att den information som kan tas fram av bl.a. tillverkare 149 Utgångspunkter SOU 2007:80 inte är avsedd att UregleraU kemikalieanvändningen i enskilda fall för platsbundna verksamheter. Som nämnts ovan kommer de åtgärder som rekommenderas i säkerhetsdatabladen och de bifogade exponeringsscenarierna att vara generella. Det finns inga krav på att säkerhetsdatabladen alltid ska granskas av någon myndighet. Troligen kommer det bara att ske stickprovsvis. Inte heller finns det någon annan kvalitetssäkring inbyggd i Reach. Regleringen i Reach är över huvud taget inte av sådan karaktär att den rör plats- eller anläggningsanpassade krav i enskilda fall. Mot den bakgrunden menar vi att tillämpningsområdet för Reach är mer begränsat än vad det först kan ge intryck av att vara när man läser artiklarna om syfte och tillämpningsområde. Det går inte heller att sätta ett likhetstecken mellan tillämpningsområde och totalharmonisering. Reach omfattar, även med vår tolkning, ett stort område. Inom det området finns det ett visst utrymme för nationell reglering. Detta kommer till uttryck i artikel 128.2. Sådana regler kan i vissa fall till och med behövas för att få fullt genomslag för Reach. Vilken harmonisering som följer av Reach måste i stället bedömas i varje del för sig. Vi menar alltså att Reach inte innebär en totalharmonisering på kemikalieområdet på så sätt att ett uppfyllande av registreringskraven för ett ämne och de andra skyldigheterna enligt Reach medför en ovillkorlig rätt till tillverkning, import, utsläppande på marknaden eller användning av ämnet i gemenskapen. Om Reach innebar en sådan totalharmonisering skulle det inte gå att uppfylla alla förpliktelser enligt andra EG-rättsakter. Det skulle även innebära en försämring av hälso- och miljöskyddet. Syftet med Reach är det motsatta. Våra bedömningar av hur olika delar av Reach påverkar svensk lagstiftning gör vi i avsnitten 3–5 i samband med att vi tar upp de svenska bestämmelser som berörs. Vi behandlar dock inte möjligheterna att utnyttja undantaget i artikel 95 i EG-fördraget, dvs. den s.k. miljögarantin. Vi diskuterar inte heller möjligheten till undantag från artikel 28 i EG-fördraget för åtgärder som faller utanför det harmoniserade området för Reach. Huruvida utrymmet för nationella åtgärder ska utnyttjas eller ej är inte vår fråga. Det ingår inte heller i vårt uppdrag att begränsa utrymmet. Vi får anledning att återkomma till frågan om utrymmet för nationella åtgärder i slutbetänkandet när vi tar upp bestämmelserna om begränsningar. SOU 2007:80 Utgångspunkter 2.5.2 Svenska föreskrifter som komplement till Reach Även om EG-förordningar är direkt tillämpliga och inte får införlivas, så behöver de ofta kompletteras med nationella föreskrifter. Reach medför att det behövs svenska föreskrifter om bl.a. följande. Medlemsstaterna är skyldiga att ha ett system av officiella kontroller (artikel 125), dvs. en tillsynsorganisation med befogenheter och verktyg för att utöva tillsyn. Det ska också finnas sanktioner vid överträdelser av bestämmelser i (artikel 126), t.ex. bestämmelser om straff och vitesförelägganden. Ett ytterligare exempel är det måste finnas ett forum för den registrant som vill föra domstolstalan om kostnadsdelning för undersökning. Därutöver innehåller Reach vissa myndighetsuppgifter för medlemsstaterna, t.ex. är medlemsstaterna skyldiga att utse minst en behörig myndighet (artikel 121), vilket inte är inte detsamma som att utse en tillsynsmyndighet, även om uppdragen kan vara förenliga. Detta kan kräva ändringar i bl.a. myndighetsinstruktioner. har redan meddelat kompletterande föreskrifter för de delar av Reach som började gälla , bl.a. har Kemikalieinspektionen utsetts till behörig myndighetTPF 31 FPT. I avsnitten 3–5 föreslår vi vissa bestämmelser som kompletterar Reach, bl.a. om straff, miljösanktionsavgifter och tillfällig tillsynsorganisation. Vi återkommer till frågan om ytterligare komplement med bl.a. straff- och tillsynsbestämmelser i vårt slutbetänkande. 2.5.3 Hänvisningar till EG-förordningar I anges alla EG-förordningar med hela titeln varje gång de nämns. Reach har en mycket lång titel. Att ange den fullständiga titeln i en paragraf som hänvisar till Reach kan därför göra det svårt att uppfatta innehållet i bestämmelsen. Vi har valt att ange den fullständiga titeln första gången vi hänvisar till Reach i en författning och därefter i en förkortad form. I vårt förslag omnämns Reach första gången i 14 kap. 2 § . Vårt sätt att ange titeln på Reach skiljer sig alltså från sättet för omnämnande av andra EG-förordningar i . Vi följer emellertid anvisningarna i och språkliga frågor i EUTP 31 PT Se bl.a. Kemikalieinspektionens skrivelse till regeringen, dnr M 2007/197/KK och prop. 2006/07:95. Utgångspunkter SOU 2007:80 arbetet, SB PM 2005:3, och Myndigheternas föreskrifter, Ds 1998:43. 2.6 En särskild Reach-lag? Slutsats och förslag En Reach-lag är mindre lämpligt. I stället kompletteras befintliga speciallagar med sanktions-, tillsyns- och avgiftsbestämmelser. Reach-förordningen är bindande i sin helhet och direkt tillämplig. Inget medlemsland får införliva den i nationell normgivning. förutsätter Reach kompletterande lagstiftning om myndighetsorganisationen, tillsyn och sanktioner. Vi har övervägt om sådan kompletterande lagstiftning bör vara samlad i en Reach-lag eller om kompletterande bestämmelser hellre ska finnas under och andra speciallagar som Reach berör, exempelvis i arbetsmiljölagen och djurskyddslagen. 2.6.1 En samlad miljölagstiftning Ett av skälen till tillkomst var att samordna den miljölagstiftning som med tiden hade blivit allt mer svåröverskådlig och dessutom motstridig.TPF 32 FPT samordnar sexton andra lagstiftningar. Den håller samman miljömyndigheternas tillsynsuppdrag och tillsynsreglerna på miljö- och hälsoskyddsområdet. Tillsynen över andra EG-förordningar är knutna till och dess tillsynsorganisation. Bestämmelserna i ersätter inte alla bestämmelserna i 14 kap. . Kapitlet kommer alltså att fortsätta finnas parallellt med Reach. Att samla alla bestämmelser som är knutna till Reach i en särskild lag skulle visserligen skapa överblick över just dessa. Det skulle exempelvis vara lätt att överblicka myndighetsorganisationen och sanktionerna i relation till Reach. Men den överblicken menar vi skulle ske till priset av sämre överblick och risk för sämre TP 32 PT Prop. 1997/98:45, del 1 s. 1. SOU 2007:80 Utgångspunkter samordning på miljörättsområdet som helhet. Genomslagskraften för Reach skulle kunna bli sämre. Reach är likt alla EG-förordningar en ny speciallagstiftning vid sidan om och annan speciallagstiftning. Genom en Reach-lag skulle tillsynsmyndigheternas uppdrag inte längre vara sammanhållna på det egna sakområdet. De skulle exempelvis få bedriva miljötillsyn eller arbetsmiljötillsyn knuten till kemikalier baserat på tillsynsbestämmelser i två lagstiftningar. Djurskyddstillsynen skulle också komma att basera sig på dubbla regleringar av tillsynen. Det är betydelsefullt att tillsynsmyndigheterna på miljöområdet kan beakta samtliga miljömål utifrån ett samordnat uppdrag när de prioriterar sin tillsyn. Vi menar att det inte är ändamålsenligt med särskilda tillsynsregler för att genomdriva lagstiftning knuten till enbart ett av miljömålen, särskilt när 14 kap. till stora delar kommer att vara kvar. ska ju sådana tillsynsregler vara funktionella för tillsynen på exempelvis arbetsmiljö- och djurskyddsområdena och passa in i synsättet på tillsyn och rådande praxis på dessa lagområden. En Reach-lag riskerar göra Reach-tillsynen perifer i förhållande till den lagstiftning som tillsynsmyndigheterna arbetar mest med och som kompetens och rutiner i huvudsak är uppbyggda kring. Överblicken på straffrättens område skulle bli sämre. På samma sätt som för tillsynen skulle en Reach-lag som innehöll straffsanktioner dela upp dessa på miljöstraffrättens område på fler än en speciallag. Straffsanktionerna på miljö- och arbetsmiljöområdena har dessutom olika karaktär och omfattning. De är omfattande i och utgörs i stor utsträckning av s.k. blankettstraffbrott. Inga straff är knutna till tillsynsmyndigheternas förelägganden. I arbetsmiljölagen är förhållandena i stor utsträckning rakt motsatta. 2.6.2 Reachkompetens i en eller flera instanser Den fördel vi kan se med en Reach-lag är att samma instansordning skulle kunna gälla i alla ärenden och mål som rör överklagade tillsynsbeslut enligt Reach. Kommunala beslut med stöd av djurskyddslagen går att överklaga till och vidare till allmän förvaltningsdomstol. Även beslut enligt djurskydds153 Utgångspunkter SOU 2007:80 lagen går att överklaga dit. Beslut med stöd av arbetsmiljölagen överklagas till allmän förvaltningsdomstol eller till regeringen.TPF 33 FPT Även om kompetensen som rör tillämpningen av Reach i dessa typer av mål och ärenden skulle gå att samla skulle överklagade tillsynsbeslut enligt 14 kap. ändå avvika. Sådana beslut går att överklaga till och miljödomstolarna, som därför ändå skulle få förhålla sig till och sätta sig in i tillämpningen av Reach. Att föra överklagade ärenden och mål som rör exempelvis arbetsmiljö till miljödomstolarna, när besluten är fattade med stöd av Reach, anser vi vara olämpligt. 2.7 Hur Reach sanktioneras i några andra medlemsstater Vi har inför delbetänkandet kontaktat och för att få en beskrivning av några medlemsstaters sätt att införa straff och andra sanktioner och hur de i övrigt genomför Reach. Den information som vi fått om tillsynsorganisationen i och kommer vi att redovisa i slutbetänkandet. Där kommer vi också att ta upp syn på nationella begränsningar i förhållande till avdelning VIII i Reach. Vi kommer även att kontakta ytterligare länder under arbetet med slutbetänkandet. Till skillnad från vad vi föreslår har straffsanktionerat alla bestämmelser i som innehåller krav på enskilda. har för avsikt att göra detsamma. Skillnader i omfattningen kan delvis förklaras med olikheter i systemens uppbyggnad och vad myndigheter och domstolar har rätt eller skyldighet att besluta om. system gör exempelvis inte lika stor skillnad på vad som i utgör en administrativ åtgärd respektive en straffrättslig åtgärd. Systemet bygger på att i första hand straffa företag, medan den svenska miljöstraffrätten i ofta riktar sig mot fysiska personer. Tillsynsmyndigheterna i både och saknar skyldighet att åtalsanmäla straffsanktionerade TP 33 PT har föreslagit att överklagbara beslut ska överklagas hos allmän förvaltningsdomstol . Förslaget innebär även att det då ska bli nödvändigt med prövningstillstånd vid överklaganden till kammarrätten samt att det är Länsrätten i som ska vara första instans. Ny instansordning för arbetsmiljöärenden, , Ds 2007:32. SOU 2007:80 Utgångspunkter överträdelser. Eftersom det är tillsynsmyndigheterna som troligen kommer att upptäcka de flesta överträdelserna, är risken liten att polis/åklagare i och får ett stort antal åtalsanmälningar av både allvarlig och bagatellartad natur att utreda, trots en omfattande kriminalisering. 2.7.1 Straff I miljölagstiftning finns ett straffstadgande som innehåller en uppräkning av samtliga artiklar i Reach som innebär skyldigheter för enskilda. Vilka dessa artiklar är framgår av bifogade lista, se bilaga 3. I straffstadgandet görs en skillnad mellan allvarliga eller mindre allvarliga överträdelser. Kriminaliseringen avser artiklarna så som dessa är skrivna i Reach, det vill säga utan avgränsningar av det straffbara området. Brott mot artikel 5 (huvudregeln) betraktar som allvarligt medan de bedömer brott mot artiklar som knyter an till artikel 5 som mindre allvarliga när det enbart är fråga om brister i uppfyllandet av administrativa skyldigheter. Ett exempel på det sist nämnda är att någon avstår från att göra en registreringsanmälan enligt artikel 6 för ett ämne som redan är registrerat. Huvudsyftet, dvs. att få ämnet under kontroll, är då ändå uppnått. straffsanktionering av artikel 5 grundar sig på att de skiljer på att ett ämne registreras och att det registreras i enlighet med. Medan det förstnämnda enbart gäller skyldigheten att göra en anmälan och lämna in ett registreringsunderlag, så innefattar det senare även kvaliteten på registreringsunderlaget och andra skyldigheter i avdelning II. Lydelsen av artikel 5 innebär, enligt , därför att överträdelser av alla andra bestämmelser i avdelning II också är överträdelser av artikel 5 (se vidare avsnitt 5.4.2). I kan ett straff bestå av böter eller fängelse. Straffet kan även omfatta vinsteliminering och återställande av skada liksom förebyggande försiktighetsmått. Det sist nämnda – förebyggande försiktighetsmått ställer krav på via myndigheternas tillsyn. Det är alltid i första hand den juridiska personen som ställs till ansvar. Företagsboten kan uppgå till 3 155 Det går att döma fysiska personer för brott endast om de brutit mot den juridiska personens interna riktlinjer. Alla bestämmelser om sanktioner för brott kommer att finnas i den nederländska miljölagen. sanktionerar även djurskyddsfrågorna i Reach via miljölagstiftningen. De menar att djurskyddslagstiftningens syfte är djurskydd i allmänhet och att detta skiljer sig från djurskyddet i Reach. har presenterat sin syn på straffsanktionering av Reach vid EU-möten och anser sig ha fått stort genomslag för den i andra länder. Sanktioner inom tillsynen De tre centrala inspektoraten för arbetsmiljö, konsumentfrågor respektive miljö ska bedriva den mesta Reach-tillsynen. Inspektoraten kan besluta om administrativa sanktioner såsom förelägganden och förbud. De kan även tvinga fram återexport på importörens bekostnad eller ta ämnet/varan/produkten i beslag. Om tillsynsmyndigheten anmäler ett företag till åtal för brott mot en straffsanktionerad bestämmelse kan inte myndigheten parallellt med detta förelägga om försiktighetsmått för att förebygga samma problem. Begränsningen gäller i båda riktningarna, så att ett föreläggande om förebyggande åtgärder utgör hinder för åtal (se ovan om domstolars möjlighet att som straff utfärda krav på försiktighetsmått). Provinsernas och kommunernas myndigheter har inget ansvar för tillsynen enligt Reach, men är skyldiga att kontakta inspektoraten om de vid annan tillsyn upptäcker överträdelser mot Reach. De kan inte ingripa själva. anser att skyldigheter enligt Reach att tillämpa riskhanteringsåtgärder (artikel 14.6 och 37.5–6) inte utesluter att tillsynsmyndigheter enligt annan lagstiftning (t.ex. arbetsmiljölagstiftningen eller lagstiftning baserad på IPPC-direktivet) ställer andra nödvändiga krav på åtgärder. Åtgärderna som fastställs i kemikaliesäkerhetsrapporten och säkerhetsdatabladet är inte platsrelaterade. Tillsynen enligt Reach i frågor som direkt kan påverka människors hälsa är baserad på konsumentlagstiftningens bestämmelser. SOU 2007:80 Utgångspunkter Övrigt har bytt strategi för arbetet med miljölagstiftning.