sou · GWB387 · 2008-10-09 00:00:00 — Vi ska även beakta det arbete som bedrivs inom ramen för Rådet för rättsväsendets informationsförsörjning () med att samordna rätts- väsendets informationsförsörjning. Därtill ska vi även följa det arbete som bedrivs inom med anledning av Europeiska kommissionens förslag till rambeslut i syfte att säker- ställa skyddet av personuppgifter som behandlas inom ramen för det brottsbekämpande och straffrättsliga samarbetet. och samverkar på olika sätt med flera andra myndigheter. Nedan följer en kort redo- görelse för dessa myndigheters verksamheter. Även den lagstift- ning som styr respektive myndighets behandling av personupp- gifter samt några av de register myndigheterna för beskrivs kort- fattat. Polisens verksamhet regleras bl.a. i polislagen (1984:387) och i polisförordningen (1998:1558). Till polisens uppgifter hör enligt 2 § polislagen att 1.förebygga brott och andra störningar av den allmänna ord- ningen eller säkerheten, 2.övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när sådana har inträffat, 3.bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal, 4.lämna allmänheten skydd, upplysningar och annan hjälp, när sådant bistånd lämpligen kan ges av polisen, och 5.fullgöra den verksamhet som ankommer på polisen enligt sär- skilda bestämmelser. Polisens behandling av personuppgifter regleras bl.a. av data- lagen (1973:289)TPF1FPT, polisdatalagen (1998:622), polisdataförord- ningen (1999:81) samt lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister och lagen (2000:344) om Schengens informationssystem. har på regeringens uppdrag gjort en inventering av de register som förs inom polisen med stöd av personuppgiftslagen (1998:204) och polisdatalagen samt, övergångsvis, med stöd av Datainspektionens tillstånd. Utredningen överlämnade betänkandet Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet (SOU 2001:92) . har i promemorian Behandling av upp- gifter i polisens brottsbekämpande verksamhet (Ds 2007:43) lagt fram ytterligare underlag i frågan. 1TP PT Enligt övergångsbestämmelserna till polisdatalagen gäller den upphävda datalagen fort- farande för de register som fördes med Datainspektionens tillstånd. Övergångsbestämmelserna har förlängts och gäller till utgången av . Enligt polisdatalagen får polisen behandla personuppgifter för att förebygga brott och andra störningar av den allmänna ord- ningen och säkerheten, för att övervaka allmän ordning och säker- het samt för att bedriva spaning och utredning avseende brott under allmänt åtal. För sådan behandling av personuppgifter som sker med stöd av lagen om belastningsregister, lagen om misstankeregister eller lagen om Schengens informationssystem gäller inte polisdatalagen. har till uppgift att övervaka efterlevnaden av särskilda bestämmelser om införsel och utförsel av varor. För gäller förordningen (2007:782) med instruktion för . ska både tillse att en riktig uppbörd kan säkerställas och kontrollera in- och utförselrestriktioner. Verket har också befo- genhet att bekämpa brott inom hela sitt ansvarsområde. Den legala grunden för den brottsbekämpande verksamheten utgörs främst av lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen). I smugglingslagen finns bestämmelser avseende förundersökning, tvångsmedel, åtal m.m. vid bland annat brotten smuggling, narkotikasmuggling och tullbrott. När det gäller verksamhet med uppbörd av tullar, skatter och avgifter samt kontroll av restriktioner finns den grund- läggande regleringen i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av (tullkodex) och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av (tillämpningskodex) samt tullagen (2000:1281). Denna verksamhet brukar ibland kortfattat beskrivas som fiskal. har vidare befogenheter att utföra kontroller i enlig- het med lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter. Punkt- skattekontrollen har inslag av brottsbekämpning och då särskilt beträffande lagens straffprocessuella bestämmelser om olovlig för- flyttning av punktskattepliktiga varor och olovlig befattning med punktskattepliktiga varor. En tjänsteman vid jämställs i vissa hänseenden med en polisman. Tullpersonalen har därför getts polisiära befogen- heter. Tulltjänstemän har i likhet med poliser t.ex. rätt att ta med någon till förhör och att gripa en person som är misstänkt för ett brott som är skyldigt att beivra. Tulltjänstemän har också rätt att ta egendom i beslag under vissa förutsättningar lik- som att föranstalta om husrannsakan, kroppsvisitation och kropps- besiktning. får fatta beslut om att inleda förundersökning angå- ende brott mot bl.a. smugglingslagen. Är saken inte av enkel beskaffenhet ska ledningen av förundersökningen övertas av åkla- gare så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagaren ska även annars överta ledningen när detta är påkallat av särskilda skäl. När förundersökningen leds av en åklagare får han eller hon anlita biträde av . Särskilda s.k. tullåklagareTPF2FPT är knutna till . Tull- åklagarna har rätt att väcka åtal om det handlar om ett brott enligt smugglingslagen och det är uppenbart att brottets straffvärde medför att påföljden ska stanna vid böter. hantering av personuppgifter och annan information regleras, förutom av personuppgiftslagen, genom särskild register- lagstiftning dels för den brottsbekämpande verksamheten, dels för annan verksamhet som verket bedriver. Behandlingen av uppgifter i den brottsbekämpande verksam- heten regleras i lagen (2005:787) och förordningen (2005:791) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksam- het. Lagen föreskriver att det i brottsbekämpande verk- samhet ska finnas en samling uppgifter och handlingar som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksam- heten (tullbrottsdatabas). och Ekobrotts- myndigheten kan med stöd av förordningen under vissa förutsätt- ningar ges direktåtkomst till uppgifter i tullbrottsdatabasen. Inom ramen för den brottsbekämpande verksamheten har Tull- verket rätt enligt förordningen om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet att inrätta ett under- rättelseregister. För annan verksamhet än brottsbekämpning finns bestämmelser om behandling av uppgifter i lagen (2001:185) och förordningen (2001:646) om behandling av uppgifter i verksamhet. Uppgifter får enligt lagen behandlas bl.a. för de primära ändamålen bestämmande, redovisning och betalning av tullar, skatter och avgifter samt för övervakning, revision och kontrollverksamhet. Uppgifter som behandlas för nämnda primära ändamål får även 2TP PT Se mer om de s.k. tullåklagarna i ÅFS 2005:23, Riksåklagarens riktlinjer (RåR) 2007:2 samt 19 och 32 §§ smugglingslagen. behandlas för tillhandahållande av information som behövs i Tull- verkets brottsbekämpande verksamhet. uppgifter framgår av förordningen (2007:780) med instruktion för . Av lagen (1997:1024) om Skattever- kets medverkan i brottsutredningar framgår att får medverka vid brottsutredningar om vissa föreskrivna skattebrott eller folkbokföringsbrott. I övrigt kan ges möjlighet att medverka vid undersökning av annat brott, förutsatt att åklaga- ren finner att det föreligger särskilda skäl för det. Av förordningen med instruktionen för framgår att det vid verket ska finnas en eller flera särskilda enheter för uppgif- ten att medverka i brottsutredningar enligt lagen om medverkan i brottsutredningar. Skattebrottsenheternas behandling av personuppgifter regleras av lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid Skatte- verkets medverkan i brottsutredningar och förordningen (1999:105) med samma namn. Lagen gäller utöver personuppgifts- lagen och är tillämplig vid behandling av personuppgifter i Skatte- verkets verksamhet för att bedriva spaning och utredning i fråga om brott som avses i lagen om medverkan i brotts- utredningar samt för att förebygga sådana brott. har bl.a. rätt att föra underrättelseregister om syftet är att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet eller för att ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet. För att underrättelseregistret ska få innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person krävs att uppgifterna ger anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas och att den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva den allvarliga brottsliga verksamheten. För att personuppgifter ska få behandlas i underrättelseverk- samhet föreskrivs att en särskild undersökning avseende brott som avses i lagen om medverkan i brottsutredningar ska ha inletts och att det finns anledning att anta att allvarlig brottslig- het har utövats eller kan komma att utövas. är en av landets gränskontrollmyndigheter och har getts samlat ansvar för gränskontrollen till sjöss avseende både personer och varor. De uppgifter som ålagts framgår av förordningen (2007:853) med instruktion för Kust- bevakningen. bedriver tillsyns- och kontrollverksamhet i fråga om bl.a. -sjötrafik, sjösäkerhet och transport av farligt gods, -personers inresa i, utresa från och vistelse i , -in- och utförsel av varor, -fiske och därtill anknuten verksamhet. har också till uppgift att samordna de civila behoven av sjöövervakning och förmedla civil sjöinformation till berörda myndigheter. Härutöver ska medverka i internationellt samarbete för att utveckla gränskontroll, brotts- bekämpning till sjöss, annan sjöövervakning och miljöräddnings- tjänst. ska vidare samverka med andra myndig- heter för att främja svenskt deltagande i internationellt samarbete inom sitt verksamhetsområde. Med stöd av lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning har kustbevakningstjänstemän – inom vissa i lagen angivna rättsområden – samma befogenheter som en polisman har att hålla förhör, ta med en person till förhör, gripa en person och att genomföra viss husrannsakan. Förundersökningsrätt tillkommer vid olagliga utsläpp av olja och andra skadliga ämnen från fartyg samt vid sjöfylleri. har även rätt att utfärda föreläggande av ordningsbot för brott mot 5 kap. 1 § sjötrafikförordningen (1986:300) och brott mot 16 § tredje stycket lagen (2006:263) om transport av farligt gods. En särskild inriktning inom den polisiära verksamheten är gränskontrollen avseende personers rätt till in- och utresa samt vistelse i (inre utlänningskontroll till sjöss). Kustbevak- ningen medverkar i personkontrollen genom att utöva kontroll av och i anslutning till sjötrafiken. ska vidare på begäran bistå , om det behövs för att ska kunna vidta en avsedd tullkontroll- åtgärd. Kustbevakningstjänstemännen har i dessa situationer samma befogenheter som en tulltjänsteman att hålla förhör, gripa en person och att ta egendom i beslag. Kontrollverksamheten är främst inriktad mot narkotikasmuggling och storskalig smuggling av alkohol och tobak. Lagstöd finns i tullagen (2000:1281) och lagen (2000:1225) om straff för smuggling. behandling av personuppgifter regleras genom bestämmelserna i personuppgiftslagen och förordningen (2003:188) om behandling av personuppgifter inom Kustbevak- ningen. Förordningen har varit föremål för översyn i betänkandet personuppgiftsbehandling Integritet – Effekti- vitet. Betänkandet bereds inom Försvarsdeparte- mentet. I förordningen anges att får behandla person- uppgifter i sin brottsbekämpande verksamhet, om det är nödvän- digt för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott mot vilka enligt lag eller förord- ning har att ingripa mot eller för att utreda sådana brott. Person- uppgifter får också behandlas i den kontroll- och tillsynsverksam- het som enligt lag eller förordning har att genomföra, om det är nödvändigt för att inrikta och genomföra verksamheten. Personuppgifter får vidare behandlas vid Kust- bevakningens handläggning av ärenden om vattenföroreningsavgift. Slutligen får även behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att planera, följa upp eller utvärdera nu nämnda verksamheter. 6.3Andra myndigheter i rättskedjan Domstolarnas verksamhet faller in under politikområde Rätts- väsendet. Målet för domstolarnas verksamhetsområde – dömande verksamhet – är att mål och ärenden ska handläggas på ett rätts- säkert och effektivt sätt. Det finns tre typer av domstolar. -De allmänna domstolarna (tingsrätt, hovrätt och Högsta dom- stolen), -de allmänna förvaltningsdomstolarna (länsrätt, kammarrätt och Regeringsrätten) samt -specialdomstolarna (t.ex. Arbetsdomstolen och Marknadsdom- stolen). Närmare om de allmänna domstolarna De allmänna domstolarnas verksamhet, vilken främst är av intresse för utredningen, regleras i bl.a. regeringsformen, , förordningen (1996:381) med tingsrättsinstruktion, förordningen (1996:379) med hovrättsinstruktion och förordningen (1996:377) med instruktion för . De allmänna domstolarna har till uppgift att handlägga brottmål, tvistemål och ärenden av olika slag. I brottmålen har domstolarna till uppgift att bl.a. besluta i frågor om förordnande av målsägandebiträde och offentlig försvarare, i häktningsfrågor, om hemliga tvångsmedel samt, med självklarhet, slutligt avgöra målen genom dom eller beslut. De allmänna domstolarnas verksamhet bedrivs vid 53 tings- rätter, sex hovrätter och . De allmänna domstolarnas behandling av personuppgifter i den rättskipande och rättsvårdande verksamheten regleras genom bestämmelser i personuppgiftslagen och förordningen (2001:639) om registerföring m.m. vid allmänna domstolar med hjälp av auto- matiserad behandling. Enligt förordningen får en domstol föra automatiserade register över mål och ärenden som handläggs vid domstolen. Vidare anges att ett register får användas för bl.a. handläggning av mål och ärenden samt fullgörande av underrättel- seskyldighet som följer av lag eller annan författning. Förordningen tillkom efter ett förslag i delbetänkandet Dom- stolarnas register och personuppgiftslagen – En rättslig anpassning (SOU 2001:32). för förslaget höll tiden för att bringa behandlingen av personuppgifter i överensstämmelse med och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet) på att rinna ut. Förordningen föreslogs därför som en nödlösning i avvaktan på att ett heltäck- ande och genomgripande förslag på reglering av området skulle kunna läggas fram. I slutbetänkandet Informationshantering och behandling av uppgifter vid domstolar – En rättslig översyn (SOU 2001:100) lämnade förslag till en ny lag och en ny förordning som skulle ersätta nödlösningen, dvs. Slutbetänkandet bereds inom Justi- tiedepartementet. I likhet med domstolarna sorterar även Kriminalvården in under politikområde Rättsväsendet. Kriminalvårdens verksamhetsgrenar är Häkte, Anstalt, Frivård och Transporttjänst. Verksamheten regleras i bl.a. förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården. är Kriminalvården organiserad som en enda myndighet. Kriminalvården ansvarar för att verkställa utdömda påföljder, bedriva häktesverksamhet samt utföra personutredningar i brott- mål. Inom dessa ramar ska Kriminalvården verka för att påföljder verkställs på ett säkert, humant och effektivt sätt, att lagföring kan ske på ett effektivt sätt samt att återfall i brott förebyggs. Krimi- nalvården ska därvid särskilt vidta åtgärder som syftar till att brottslighet under verkställigheten förhindras, frigivningen för- bereds, narkotikamissbruket bekämpas och innehållet i verkställig- heten anpassas efter varje individs behov. Kriminalvårdens behandling av personuppgifter i fråga om personer som bl.a. är häktade och dömda till fängelse regleras genom per- sonuppgiftslagen, lagen (2001:617) om behandling av personupp- gifter inom kriminalvården och förordningen (2001:682) med samma namn. I lagen om behandling av personuppgifter inom kriminalvården anges att om inte annat följer av lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen tillämpas personuppgiftslagen vid behandling av personuppgifter inom kriminalvården. I förord- ningen anges att kriminalvården får behandla personuppgifter bara om det behövs för att myndigheten ska kunna bl.a. fullgöra sina uppgifter i enlighet med vad som föreskrivs i lag eller förordning samt för att underlätta tillgången till sådana uppgifter om verk- ställighet av påföljd eller häktning som rättsväsendets myndigheter behöver. 7Regler för behandling av personuppgifter I kapitlet redogörs för de bestämmelser som reglerar personupp- giftsbehandlingen i polisens, , och Kust- bevakningens brottsbekämpande verksamheter. Lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verk- samhet redovisas särskilt ingående då det är en förhållandevis ny lag som tillkommit efter en översyn liknande den nu aktuella. Kapitlet innehåller även redogörelser för några av de register som polisen för. Polisens behandling av personuppgifter regleras bl.a. av datalagen (1973:289)TPF1FPT, polisdatalagen (1998:622), polisdataförordningen (1999:81) samt lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister och lagen (2000:344) om Schengens informationssystem. Polisdatalagen utgår från personuppgiftslagen (1998:204) och innehåller endast de särbestämmelser som är nödvändiga för polisens verksamhet. Polisdatalagen innehåller både allmänna regler om behandling av personuppgifter i polisiärt arbete och regler om vissa särskilda register. För sådan behandling av personuppgifter som sker med stöd av lagen om belastningsregister, lagen om misstankeregister eller lagen om Schengens informationssystem gäller inte polisdatalagen. 1TP PT Enligt övergångsbestämmelserna till polisdatalagen gäller den upphävda datalagen fort- farande för de register som fördes med Datainspektionens tillstånd. Detta gäller flera av de stora polisregistren. Övergångsbestämmelserna har förlängts och gäller till utgången av . Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Polisdatalagen gäller vid behandling av personuppgifter i polisens verksamhet för att förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när något sådant inträffat eller bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal. Polisdatalagen innehåller även särskilda regler om behandling av uppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet. Polisen har rätt att föra kriminalunderrättelseregister för att ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet eller för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. För att kriminalunder- rättelseregister ska få innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person krävs att uppgifterna ger anledning att anta att all- varlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas och att den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva den allvarliga brottsliga verksam- heten. För att personuppgifter ska få behandlas i kriminalunderrättel- severksamhet föreskriver lagen att en särskild undersökning ska ha inletts och det ska finnas anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas. och polismyndigheterna får ha direktåtkomst till kriminalunderrättelseregistren. Därutöver får uppgifter ur ett kriminalunderrättelseregister lämnas ut till , , eller om uppgifterna kan antas ha särskild betydelse för en pågående undersökning i myn- dighetens brottsutredande verksamhet eller för andra brotts- bekämpande åtgärder. Polisdatalagen innehåller också särskilda bestämmelser om registret med uppgifter om DNA-analyser i brottmål, finger- avtrycks- och signalementsregistret samt . I sammanhanget bör också rekommendation (Recommendation No. R [87] 15) om användning av personupp- gifter inom polissektorn beröras. Rekommendationen innehåller speciella dataskyddsregler för personuppgifter som förs av polis- myndighet med hjälp av automatisk databehandling (ADB). Genom reglerna har rådet försökt finna en balans mellan å ena sidan den enskildes intresse av personlig integritet och å andra sidan samhällets intresse av att förhindra och bekämpa brott samt upprätthålla allmän ordning. Regleringen omfattar all insamling, lagring, användning och kommunikation av personuppgifter för Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Medlemsstaterna får utsträcka regleringen även till manuellt förda register. Det är dock inte tillåtet att flytta person- uppgifter från ADB-register till register för att därigenom undgå rekommendationens reglering. Med polisregister avses i rekommendationen alla former av strukturerade personuppgifter som förs av polismyndighet med syfte att förhindra och bekämpa brott samt upprätthålla allmän ordning. ska anmäla sina register till dataskyddsmyndigheten. Endast sådana personuppgifter får samlas in som är nödvändiga för att förhindra en verklig fara eller bekämpa ett visst brott såvida inte den inhemska lagstiftningen godkänner att mer omfattande uppgifter samlas in. Om möjligt bör den enskilde informeras om att upp- gifter samlats in om honom eller henne när det är till förfång för polisverksamheten. Lagrade uppgifter ska så långt det är möjligt vara riktiga och begränsade till sådant som är nödvändigt för att polismyndigheten ska kunna fullgöra sina lagstadgade upp- gifter. Personuppgifter i polisregister får endast användas för polis- ändamål och överföras från en polismyndighet till en annan om uppgifterna behövs av mottagaren för att förhindra eller bekämpa brott eller upprätthålla allmän ordning. För att den enskilde ska kunna utöva sina rättigheter ska det finnas en offentlig uppgift om befintliga polisregister. Den enskilde ska nämligen kunna få polis- registerutdrag och kräva att felaktiga uppgifter rättas eller tas bort. En begäran att få registerutdrag kan i princip vägras endast i två fall, nämligen om det krävs för att skydda vittnen eller polisinfor- matörer eller om det är oundgängligen nödvändigt för att utföra en lagstadgad polisuppgift. Den enskilde ska även ha rätt att överklaga ett avslagsbeslut. Datakvaliteten ska fortlöpande kontrolleras i ett polisregister. Särskilda krav ställs också på datasäkerheten, bl.a. ska det föras ett loggregister.TPF2FPT Polisdatalagen har varit föremål för översyn. Polisdatautred- ningen lämnande sitt betänkande Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet (SOU 2001:92). Vid remiss- behandlingen och den fortsatta beredningen av ärendet ansågs att förslag behövde ändras och kompletteras i olika avseenden. Av denna anledning har i promemorian Behandling av personuppgifter i polisens brotts- bekämpande verksamhet (Ds 2007:43) presenterat nytt underlag till ännu en remissbehandling i frågan. 2TP PT Uppgifterna om rekommendationen är hämtade från och , Datalagen med kommentar, 1989, s. 40 f. Regler för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet 7.1.1Register som regleras särskilt i polisdatalagen Polisdatalagens och polisdataförordningens bestämmelser om kriminalunderrättelseregister Med underrättelseverksamhet förstås i polisdatalagen den polis- verksamhet som består i att samla, bearbeta och analysera informa- tion för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och som inte utgör förundersökning enligt 23 kap. . Med kriminalunderrättelseverksamhet avses annan underrättelseverksamhet än den som bedrivs av Säker- hetspolisen. Bestämmelser om kriminalunderrättelseverksamhet finns i 14–21 §§ polisdatalagen. I kriminalunderrättelseverksamhet får för det första automatise- rad behandling av personuppgifter förekomma i s.k. särskilda undersökningar. Sådana får inledas efter särskilt beslut om det finns anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas.