sou · GWB352 · 2008-06-03 00:00:00 — Nämnden gör dessutom både för- enklade och utvidgade granskningar. Förenklade granskningar byg- ger på registerutdrag och kräver sällan mäklarens medverkan. Utvidgade granskningar innebär att fullständig dokumentation avseende flera förmedlingsuppdrag krävs in. Nämnden kontrollerar att de registrerade mäklarna följer fastighetsmäklarlagen och iakttar god fastighetsmäklarsed samt är redbara och i övrigt lämpliga som fastighetsmäklare. I syfte att sprida kunskap om god fastighetsmäklarsed samman- ställer FMN årsböcker med sina beslut i tillsynsärenden. var 525 mäklare föremål för tillsyn. Registreringen återkallades för sex mäklare och 42 mäklare varnades. I 16 fall överklagade mäklare nämndens tillsynsbeslut. De flesta tillsynsärenden har sin grund i anmälningar från personer som klagat på mäklarens agerande. Eftersom nämnden inte har någon skyldighet att utreda förekommer det att ärenden skrivs av utan utredning. Begreppen auktorisation och legitimation används i grund och botten för att beteckna samma sak, nämligen en villkorlig rätt att utöva ett viss yrke eller använda viss titel. Det finns heller inte någon avgörande skillnad mellan hur ett auktorisations- eller legi- timationssystem är utformat eller vilket grundläggande syfte det har. Begreppet auktorisation har dock en något mer generell bety- delse eftersom det inte är inte avgränsat till statliga eller statligt sanktionerade system. På vissa områden kan också en auktorisation avse såväl organisationer och företag som enskilda yrkesutövare. Legitimation däremot utgår alltid från en statlig lagstiftning och används endast för enskilda yrkesutövare inom hälso- och sjukvården samt för veterinärer. Det bakomliggande syftet med en auktorisation eller legitimation uttrycks vanligen i termer av skydd och trygghet för den enskilda individen. Den aktuella verksamheten bedöms vara av sådan art och betydelse att den enbart kan överlåtas till yrkesutövare med speciella Auktorisation och legitimation inom andra samhällssektorer personliga egenskaper och kompetens. De personliga egenskaperna handlar framför allt om ärlighet och moral. Kompetenskraven uttrycks som regel i termer av en akademisk (yrkes)examen. Där- utöver ställs ibland även krav på praktisk tjänstgöring efter examen. Vilken professionell ställning som följer av en auktorisation eller legitimation varierar från fall till fall. Det kan handla om allt från rätten att använda en skyddad yrkestitel till ensamrätt att utöva ett visst yrke. I det senare fallet är syftet att stänga yrket för personer som inte uppfyller kvalifikationskraven. I det förra blir auktorisa- tionen eller legitimationen som bäst en kvalitetsstämpel för yrkes- utövaren. Gemensamt och centralt i samtliga studerade system är möjlig- heten att återkalla auktorisationen eller legitimationen. En yrkesut- övares professionella ställning är således villkorlig, och i den mån han eller hon inte svarar upp mot kraven riskeras i praktiken yrkesförbud. En sådan ordning ställer självfallet stora krav på rätts- säkerhet vilket i sin tur medför förhållandevis tungrodda system. Ett annat centralt inslag i de studerade auktorisationssystemen är att det finns en god sed eller motsvarande som yrkesutövarna har förbundit sig att följa. Avslutningsvis kan konstateras att utvecklingen går mot att allt fler yrkesgrupper eftersträvar statlig auktorisation/ legitimation. ökade således antalet legitimationsyrken från 12 till 21. som antalet legitimationsyrken ökar har emellertid också effektiviteten i sådana system kommit att ifrågasättas. En bakgrund till detta är återkommande rapportering i massmedia om hur enskilda personer skaffar sig legitimation på felaktiga grunder, eller hur svårt det kan vara att återkalla en legitimation för yrkesut- övare som uppenbarligen brister i såväl kompetens som moral. Vid intervjuer med representanter för statliga myndigheter har det varnats för en övertro på systemens effektivitet. Det finns en risk, menar man, att en legitimation i vissa fall kan skapa falsk trygghet, och att detta i sin tur kan medföra att andra åtgärder för att säkerställa verksamhetens kvalitet inte vidtas. I regeringens direktiv till utredningen konstateras att andelen lärare utan behörighet ökat markant . Dessutom har många lärare med tillsvidareanställning inte lärarexamen, trots att detta endast får förekomma i undantagsfall. Regeringen hänvisar också till undersökningar som tyder på att många lärare undervisar i ämnen och årskurser de inte har utbildning för. Detta kapitel inleds med en kortfattad presentation av den offentliga statistiken samt några tidigare undersökningar. Därefter redovisas uppgifter om lärares utbildning och undervisning som framkommit genom Statskontorets genomförda undersök- ning. statistik över lärarkompetens bygger på måttet andel lärare med pedagogisk högskoleexamen, dvs. lärarexamen, förskol- lärarexamen eller fritidspedagogexamen.TPF1FPT över femårsperioden /03 till 2006/07 uppgick andelen lärare utan pedagogisk hög- skoleutbildning till i och i gymnasieskolan. Motsvarande för fristående skolor var 38 respek- tive . När det gäller tillsvidareanställda lärare utan peda- gogisk högskoleexamen uppgick denna i genomsnitt till i och i gymnasieskolan . För fristående skolor var motsvarande andel . Uppgifter visar att andelen lärare utan pedagogisk högskoleexamen /08 uppgick till i grund- skolan och till i gymnasieskolan. I fristående skolor var 1TP PT Med dessa jämställs i statistiken personer som tidigare förklarats behöriga till statligt regle- rade lärartjänster och personer som haft förordnande som behörig lärare. motsvarande andel för och för gymnasieskolan. När det gäller tillsvidareanställda lärare utan peda- gogisk högskoleexamen var andelen i och i gymnasieskolan. För fristående skolor var motsva- rande andel respektive . Av statistik framgår emellertid inte i vilken utsträck- ning lärare med pedagogisk högskoleutbildning undervisar i ämnen och årskurser som de har utbildning för. (2005f) har gjort en undersökning av de lärare som tjänstgjorde i . Av totalt ca 93 000 lärare drogs ett stratifierat urval på 9 000 som ombads besvara en enkät. I rapporten redovisas bl.a. hur stor andel av lärarna som hade både lärarexamen och ämneskunskaper i olika årskurser och ämnen. I årskurs 1–6 var denna andel för svenska och matematik och i engelska. I årskurs 7–9 var motsvarande andelar i svenska och matematik samt 65 i engelska. och (2006) har undersökt vilken undervisning lärare i årskurs 7–9 bedriver i relation till sin utbildning. Undersökningen genomfördes huvudsakligen som en registerstudie där befattningskoder från lärarregister jämfördes med uppgifter från olika utbildningsregister. Enligt undersökningen hade av alla lärare i matematik, naturorienterande ämnen, svenska och språk en adekvat utbildning för sin befattning. Motsvarande i svenska och samhällsorienterande ämnen uppgick till . Av undersökningen framgick vidare att andelen lärare som saknade utbildning för sina ämnen och års- kurser enligt befattningskoden var högre i fristående skolor än i kommunala. Lärarförbunden genomförde även en kompletterande enkätun- dersökning omfattade 2 000 lärare i årskurs 7–9. Enligt denna undervisade av lärarna med utbildning för årskurs 7–9 enbart i ämnen de hade utbildning för. Vidare framgick att i sex av de undersökta ämnena hade mindre än hälften av lärarna adekvat lärarutbildning, dvs. lärarutbildning med inriktning mot det eller de ämnen de undervisade i. Störst brister fanns i spanska (), geografi () och samhällskunskap (). Även i matematik, teknik och religionskunskap undervisade fler än lärare utan att ha adekvat utbildning. Enkätundersökningen gav således en något annan bild än regis- terstudien. I rapporten uppges detta bl.a. bero på att kategorierna i registerstudien är breda och innefattar flera ämnen, vilket medför tolkningsproblem. (2005) har granskat statens insatser för att huvud- män ska använda lärare med rätt utbildning för den undervisning de bedriver. Utifrån offentlig statistik och kompletterande undersök- ningar konstateras att många lärare saknar den utbildning under- visningen kräver. Vidare konstateras att andelen lärare utan lärarut- bildning ökat kraftigt sedan skolan kommunaliserades . Lärare som är anställda tills vidare, men saknar lärarex- amen, är hög och har dessutom ökat . anger vidare att det är vanligt att lärare med lärarutbildning inte har utbildning för just den undervisning de bedriver. I senare årskurser saknar var tredje lärare i svenska, engelska och matematik en lärarexamen inriktad mot dessa ämnen. samlade bedömning är att regering och berörda myndigheter inte gjort tillräckligt för att undervisningen i skolan ska bedrivas av lärare med rätt utbildning. Skollagen är oklar och medger ett stort tolkningsutrymme för huvudmännen. inspektion har inte prioriterat frågan om lärarnas utbildning, sam- tidigt som verkets uppföljning inte ger en rättvis bild av lärarnas utbildning i förhållande till skollagens krav. Enligt revisionen bris- ter också samordningen mellan lärosäten och huvudmän. 7.3Statskontorets kartläggning och analys Statskontoret (2007) har på regeringens uppdrag kartlagt och ana- lyserat förekomsten av och orsakerna till att personer utan före- skriven utbildning anställs i det offentliga skolväsendet och i fristå- ende skolor. Uppdraget har bestått dels av en större enkät- och registerundersökning, dels av intervjuer med företrädare för kom- munala och fristående skolhuvudmän. Enkätundersökningen bygger på ett urval av 40 000 lärare ur en population på drygt 150 000. Det innebär att mer än var fjärde lärare ombads att besvara enkäten. Svarsfrekvensen uppgick till (knappt 25 000). Intervjuundersökningen omfattade 13 kommuner. 7.3.1Lärares undervisning och utbildning Statskontoret har i särskild ordning överlämnat delar av det om- fattande statistiska materialet till . Utifrån detta material har utredningen gjort egna bearbetningar och analyserat situationen i olika skolformer. I detta avsnitt presenteras kortfattat delar av detta arbete. Enligt Statskontoret bedrivs undervisning motsvarande 14 300 hel- tidstjänster i förskoleklassen, varav knappt 1 000 med fristående huvudman.TPF2FPT För kommunala huvudmän uppgår andelen lärare med rätt lärarexamen till totalt 91 procent.TPF3FPT De tillsvidareanställda utgör av alla heltidstjänster och andelen därav med rätt lärar- examen uppgår till . För fristående huvudmän uppgår andelen lärare med rätt lärar- examen till totalt . De tillsvidareanställda utgör av alla heltidstjänster och andelen därav med rätt lärarexamen upp- går till . 2TP PT Statskontoret redovisar sina resultat i termer av heltidstjänster. Det innebär att andelssiff- rorna i Statskontorets tabeller motsvarar den andel av undervisningen som bedrivs av lärare med utbildning för skolformen, årskursen och ämnet i fråga. 3TP PT Efter samråd med har Statskontoret definierat rätt utbildning för förskoleklassen till fritidspedagogexamen, förskollärarexamen, lågstadielärarexamen, grundskollärarexamen samt grundskollärarexamen årskurs 1–7. Årskurs 1–3 I årskurs 1–3 bedrivs undervisning motsvarande 20 900 heltids- tjänster. Av dessa är 1 500 anställda hos en fristående skolhuvudman. För kommunala huvudmän uppgår andelen lärare med rätt lärarex- amen till totalt 80 procent.TPF4FPT De tillsvidareanställda utgör av alla årsarbetare och deras andel med rätt lärarexamen uppgår till . Av de tillsvidareanställda med huvudman saknar lärarexamen. För fristående huvudmän uppgår andelen lärare med rätt lärar- examen till . De tillsvidareanställda utgör av alla heltidstjänster och andelen därav med rätt lärarexamen uppgår till . Av de tillsvidareanställda på fristående skolor saknar lärarexamen. Årskurs 4–6 I årskurs 4–6 bedrivs undervisning motsvarande 29 000 heltidstjänster. Av dessa är drygt 2 000 anställda av en fristående skolhuvudman. Av all undervisning i årskurs 4–6 bedrivs av lärare som har examen för årskurserna och minst 30 högskolepoäng i undervisningsämnet.TPF5FPT Motsvarande för fristående skolor är 27 pro- cent. Om man enbart ser till ämneskunskaperna så bedrivs undervis- ningen totalt sett till av lärare med minst 30 högskole- poäng i ämnet. Motsvarande för friskolan är . Ser man däremot enbart till lärarexamen så bedrivs undervisningen totalt sett till av lärare med en lärarexamen inriktad mot dessa årskurser. För fristående skolor uppgår denna andel till . Totalt sett bedrivs av undervisningen av lärare utan lärarexamen. För friskolorna är denna andel . När det gäller svenska bedrivs av undervisningen av lärare med en lärarexamen inriktad mot årskurserna och minst 30 4TP PT Statskontoret har efter samråd med definierat vad som är rätt utbildning för lärare i . Av denna framgår att följande lärarexamina helt eller delvis är rätt för årskurserna 1–3: lågstadielärarexamen, grundskollärarexamen , grundskollärarexa- men årskurs 1–7. 5TP PT Av Statskontorets definition framgår att rätt utbildning för årskurs 4–6 är grundskollärarexamen , mellanstadielärarexamen, grundskollärarexamen 1–7, grundskollärarexamen 4–9, grundskollärarexamen 6–9 (i åk 6). högskolepoäng i ämnet. Motsvarande för engelska och matematik är . I de flesta fall har lärarna som undervisade i dessa ämnen en lärarexamen inriktad mot årskurserna (svenska 84, engelska 87 och matematik ). Däremot är det vanligare med brister i ämneskunskaperna. Den procentuella andelen med minst 30 högskolepoäng i undervisningsämnet är 57 för svenska, 34 för engelska samt 37 för matematik. Årskurs 7–9 I årskurs 7–9 bedrivs undervisning motsvarande 31 700 heltidstjänster enligt Statskontorets undersökning. Av dessa är 2 600 anställda i en fristående skola. Av all undervisning i årskurs 7–9 bedrivs av lärare som har examen för dessa årskurser och minst 60 högskolepoäng i undervisningsämnet.TPF6FPT Motsvarande för fristående skolor är . Om man enbart ser till ämneskunskap så bedrivs undervisningen totalt sett till av lärare med minst 60 högskolepoäng i undervisningsämnet. Motsvarande för fristående skolor är 53 pro- cent. Ser man däremot enbart till lärarexamen så bedrivs undervis- ningen totalt sett till av lärare med en lärarexamen inriktad mot dessa årskurser. För fristående skolor uppgick denna andel till . Av all undervisning i årskurserna 7–9 bedrivs en fjärdedel av lärare utan lärarexamen. I fristående skolor utgör denna andel en tredjedel. När det gäller svenska bedrivs av undervisningen av lärare med lärarexamen inriktad mot årskurserna och minst 60 hög- skolepoäng i undervisningsämnet. Motsvarande för engelska och matematik var . Lärarexamen inriktad mot årskurs 7–9 har av lärarna i svenska, av lärarna i engelska, samt av lärarna i matematik. Andelen lärare med minst 60 högskolepoäng uppgår i svenska till 67, i eng- elska till 66 och i matematik till . I ungefär en fjärdedel av fallen bedrivs undervisningen av lärare utan lärarexamen i dessa ämnen. 6TP PT Av Statskontorets definition framgår att rätt utbildning för årskurs 7–9 är grundskollärarexamen 1–7 (i åk 7), grundskollärarexamen 4–9, grundskollärarexamen senare år och högstadielärarexamen. Undervisningen på gymnasieskolans nationella program bedrivs till av lärare med adekvat examen och minst 90 högskole- poäng i undervisningsämnet.TPF7FPT Detta gäller för såväl kommunala som fristående skolor. Andelen undervisning som bedrivs av lärare med minst 90 högskolepoäng i undervisningsämnet är något högre i fristående skolor än vad som gäller totalt – . När det gäller andelen med adekvat lärarexamen är förhållandet det omvända – . Undervisning i svenska på de nationella programmen bedrivs i drygt hälften () av fallen av lärare med rätt lärarexamen och minst 90 högskolepoäng i ämnet. Motsvarande för engelska och matematik är . Undervisningen i tekniska yrkesämnen motsvarar enligt materialet från Statskontorets undersökning drygt 5 600 heltidstjänster. Denna undervisning bedrivs till av lärare med rätt lärar- examen, och till av lärare som saknar lärarexamen. Den undervisning som ges av tillsvidareanställda lärare motsvarar 4 100 heltidstjänster (). Denna undervisning bedrivs till av lärare med rätt lärarexamen medan en tredjedel bedrivs av en lärare utan lärarexamen. Undervisningen i övriga yrkesämnen motsvarar drygt 5 300 hel- tidstjänster. Undervisningen bedrivs i nära hälften av fallen av en lärare med rätt lärarexamen, medan i drygt en tredjedel av fallen läraren saknar lärarexamen. Den undervisning som ges av tillsvida- reanställda lärare motsvarar drygt 4 100 heltidstjänster (). Denna undervisning bedrivs till av lärare med rätt lärar- examen medan drygt en fjärdedel bedrivs av lärare utan lärarexamen. 7TP PT Statskontoret har efter samråd med angett att rätt utbildning för gymnasiesko- lan är en gymnasielärarutbildning. När det gäller gymnasieskolans individuella program inkluderas även grundskollärarexamen årskurs 4–9, grundskollärarexamen senare år samt högstadielärarexamen. Undervisningen i komvux motsvarar enligt Statskontorets under- sökning 4 200 heltidstjänster. av undervisningen (motsvarande 3 200 heltidstjänster) bedrivs av lärare med tillsvida- reanställning. Hälften av dessa har rätt lärarexamen, men var femte saknar lärarexamen. Hälften av undervisningen bedrivs av lärare med minst 90 högskolepoäng i undervisningsämnet, och en knapp tredjedel () har rätt lärarexamen och minst 90 högskole- poäng i undervisningsämnet. I den obligatoriska särskolan bedrivs enligt Statskontoret undervis- ning motsvarande drygt 5 100 heltidstjänster, varav 4 300 () är tillsvidareanställda. Av de tillsvidareanställda har antingen en specialpedagogexamen eller en speciallärar- examen med inriktning mot utvecklingsstörning. Motsvarande för samtliga oavsett anställningsform är . I gymnasiesärskolan bedrivs undervisning motsvarande 2 300 heltidstjänster, varav 1 800 () är tillsvidareanställda. Av de tillsvidareanställda har antingen en specialpedagog- examen eller en speciallärarexamen med inriktning mot utvecklings- störning. Motsvarande för samtliga oavsett anställningsform är . I regeringens direktiv till utredningen konstateras att andelen obe- höriga lärare ökat markant . Dessutom har många lärare med tillsvidareanställning inte lärarexamen, trots att detta endast får förekomma i undantagsfall. Regeringen hänvisar också till undersökningar som tyder på att många lärare undervisar i äm- nen och årskurser de inte har utbildning för. har Statskontoret på regeringens uppdrag genom- fört en omfattande kartläggning och analys av lärares utbildning och undervisning. Enkätundersökningen bygger på ett urval av 40 000 lärare med en svarsfrekvens på . Statskontoret har i särskild ordning överlämnat delar av det omfattande statistiska materialet Utifrån detta material har utredningen gjort egna bearbetningar och analyserat situationen i olika skolformer. Statskontorets undersökning bekräftar de problem som tidigare undersökningar redan givit tydliga indikationer på, nämligen att det ofta förekommer att lärare undervisar i ämnen och årskurser de inte har utbildning för. Av utredningens bearbetningar av Statskontorets material fram- går bl.a. att endast en tredjedel av undervisningen i årskurs 7–9 bedrivs av lärare med lärarexamen för årskurserna och tillräckliga ämneskunskaper. Detta gäller även för gymnasieskolans nationella program. Motsvarande andel för de fristående skolorna är ungefär en fjärdedel för årskurserna 7–9 och en tredjedel på gymnasieskolans nationella program. 8Erfarenheter och uppfattningar från fältet Som redovisats i avsnitt 1.2.3 har gruppintervjuer genomförts med personal i skola, förskola och fritidshem. Vid intervjuerna användes en intervjuguide som i tillämpliga delar följdes vid de olika inter- vjuerna (bilaga 5). I detta kapitel redovisas de bilder som framkommit. Där inget annat anges är redovisningen gemensam för både offentliga och fristående verksamheter. När exempelvis skolformer redovisas särskilt ingår således fristående skolor som motsvarar dessa skolformer. Under rubrikerna specialskolan och sameskolan redovisas det som framkom vid samtal med representanter för respektive Sameskolstyrelsen. Bland de intervjuade rådde stor enighet om att de finns behov av skärpta behörighetsregler. Behörig definierades främst som den som har formell utbildning för de skolformer, årskurser och ämnen denne ska undervisa i respektive för de verksamhetsformer denne ska bedriva pedagogisk verksamhet i. Det framfördes, företrädesvis från fristående skolor, att det måste finnas olika vägar för att nå fram till behörighet. Det fanns dock förvaltningschefer och rektorer som ansåg att det är omöjligt att organisera verksamheten så att detta alltid kan uppfyllas. De menade att man bör sträva efter att ha alla kompetenser representerade i ett arbetslag. Representanter för glesbygdskom- muner framförde särskilt svårigheten när det gäller små skolor, där det ibland inte ens finns en elev i varje årskurs. Erfarenheter och uppfattningar från fältet När det gäller framfördes att det är tänkbart att skärpa behörighetsreglerna. Dock framhölls att reglerna måste anpassas till just waldorfskolornas förutsättningar, vilket bl.a. skulle innebära att utbildningen till waldorflärare måste vara behö- righetsgivande jämte den sedvanliga lärarutbildningen. I så gott som samtliga intervjugrupper framfördes att det är nödvändigt att lärarutbildningen ses över parallellt med att behö- righetsreglerna skärps. En vanlig uppfattning var att det ställs för låga krav på studenterna i lärarutbildningarna både när det gäller ämnesstudier och verksamhetsförlagd utbildning. Dessutom ansågs det anmärkningsvärt att utbildningarna tillåts variera så kraftigt över landet. Den dominerande bilden är att det bör krävas högskoleutbildning för att få tjänstgöra i förskolan. Det fanns dock de som menade att även barnskötare behövs, men att det måste tydliggöras vem som har ansvaret för de pedagogiska delarna av verksamheten. Flera exempel gavs på att förskollärare och barnskötare har ett gemensamt ansvar för all verksamhet, vilket för övrigt överens- stämmer med läroplanens intentioner (jfr Lpfö 98). När det gäller fritidshemmen framhölls i många intervjugrupper att personalens funktion är viktig, dels för att kunna dela grupper i undervisningen, dels för att ta hand om aktiviteter efter skoltid och i samband med så kallad samlad skoldag. Flera fritidspedagoger redogjorde för att de självständigt undervisade i vissa ämnen, t.ex. idrott och hälsa. Det fanns även uppfattningar om att fritidspedagoger eller mot- svarande utgör ett stöd i skolans verksamhet, medan de på efter- middagstid arbetar i sin egen profession i fritidshemmet. Samtalen utmynnade i att det bör krävas högskoleutbildning för att få anställning som fritidspedagog i fritidshem bl.a. eftersom det är en pedagogisk verksamhet som delvis styrs av en läroplan. Erfarenheter och uppfattningar från fältet Den mest framträdande uppfattningen när det gäller lärare i för- skoleklass och grundskola var att det behövs en konkretisering av vad det innebär att ha en utbildning avsedd för den undervisning man ska bedriva. Genom intervjuerna framkom en tydlig bild av att det behövs flera olika lärarkategorier i . Det fanns förslag till en indelning i tre kategorier, men även till att det räcker med två. I flera intervjugrupper framkom att det är viktigt att en lärare kan följa en grupp elever så att det blir en mjuk övergång till något nytt. En tydlig bild som gavs är att lärare för elever i lägre åldrar, till och med årskurs 5 eller 6, bör ha en bred behörighet så att de kan undervisa i flertalet ämnen. Det framhölls att de yngre eleverna behöver en tydlig struktur och en grundtrygghet i början av sin utbildning, vilken är svår att ge om flera lärare delar på undervis- ningen. När det gäller betonades vikten av lärares kom- petens i läs- och skrivinlärning.