sou · GVB322d2 · 2008-01-01 00:00:00 — Gallring av de relevanta uppgifterna i misstankeregistret skall också ske om ett ärende om överlämnande eller utlämnande har avslutats genom att begäran avslagits eller har verkställts. Sekretess och behandling av personuppgifter i polisens verksamhet För enskilda som med stöd av lagen får ta del av uppgifter ur registret råder tystnadslikt (14 §). I det allmännas verksamhet gäller sekretesslagen. I lagen (2000:344) om Schengens informationssystem finns regler som innebär en skyldighet för att föra ett regis- ter som skall vara den svenska enheten av Schengens informations- system (SIS). Registret är anslutet till den centrala enheten i syste- met (1 §). SIS skall vara ett hjälpmedel för de stater som anslutit sig till konventionen om tillämpning av av , som har slutit avtal om samarbete enligt konventionen eller som efter beslut av Europeiska unionens råd helt eller delvis tilläm- par konventionens bestämmelser (2 §). Informationssystemet i dess helhet är ett efterlysnings- och spaningsregister, och som sådant ett hjälpmedel för Schengenstaterna för att främja samarbete som avser polisiära och rättsliga frågor samt frågor om inresa och uppehållstillstånd. I SIS förs in framställningar som rör någon av de frågor som samarbetet gäller (3 §). Vad dessa framställningar får beröra anges uttryckligen i lagen och kan t.ex. gälla att en person som efterlysts för överlämnande eller utlämnande skall omhändertas, att en per- son skall sättas upp på spärrlista, dvs. nekas tillträde eller uppe- hållstillstånd i Schengenstaterna, eller att uppgift om uppehållsort skall lämnas för en person som anmälts försvunnen. Lagen reglerar uttömmande vilka uppgifter som får föras in i registret (4 §). Det är uppgifter om namn, särskilda bestående fysiska kännetecken, födelsedatum och födelseort, kön och med- borgarskap, om personen är beväpnad, om personen kan tillgripa våld, syftet med framställningen samt begärd åtgärd. får endast behandla uppgifter i registret om motsvarande slag av behandling är tillåten enligt personuppgifts- lagen, polisdatalagen eller annan svensk författning (5 §). Som för- utsättning för att behandlingen skall vara tillåten gäller att det skall vara nödvändigt att vidta en åtgärd som anges i 3 § (6 §). Ärendet skall vara av sådan vikt att registreringen framstår som berättigad. Sekretess och behandling av personuppgifter i polisens verksamhet Det är förbjudet för att behandla känsliga per- sonuppgifter i registret (7 §). I lagen ges vissa svenska myndigheter rätt att få ut uppgifter ur SIS (9 §). Det rör sig för det första om myndigheter som utför gränskontroll eller bistår vid sådan verksamhet. Åklagar- och polismyndigheter, och har dock även rätt att få ut uppgifter från registret när de i sitt arbete för att före- bygga och utreda brott utför undersökningar och andra kontroller än gränskontroller. Polismyndigheter har också rätt att få ut upp- gifter som behövs i verksamheten att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Regeringen bemyndigas att genom föreskrifter ge myndigheter rätt att få ut uppgifter från den s.k. spärrlistan, som innehåller framställningar om att personen inte skall tillåtas att resa in eller ges uppehållstillstånd i Schengen (se 3 § 2). Föreskrifter får också meddelas om direktåtkomst. I 9 § förordningen (2000:836) om Schengens informationssystem föreskrivs att , , och svenska utlands- myndigheter skall ha tillgång till den s.k. spärrlistan. Enligt 10 § förordningen får polismyndigheter, och Kustbevak- ningen ha direktåtkomst till hela SIS. Dessutom får Migrations- verket, och svenska utlandsmyndigheter ha direktåtkomst till vissa delar. Enligt lagen tillämpas olika gallringstider för olika slag av upp- gifter (11 §). Gallringstiden varierar från till . Lagen innehåller vidare bestämmelser om skyldighet för Riks- polisstyrelsen att vidta rättelse (12 §). I 13 § föreskrivs att bestäm- melserna om skadestånd i 48 § första stycket personuppgiftslagen gäller vid behandling enligt lagen om Schengens informations- system. Det förhållandet att någon hänvisning till 48 § andra stycket inte görs innebär att det inte kan bli fråga om någon jämk- ning av skadeståndet, utan i detta fall har den personuppgifts- ansvarige ett strikt ansvar. 30.2.8Andra register hos polisen Förutom de register som regleras i polisdatalagen och i de särskilda registerlagarna förs flera andra datoriserade register hos polisen, både av centralt och lokalt slag. Uppgifterna nedan är hämtade ur betänkandet Behandlingen av personuppgifter i polisens verksamhet Sekretess och behandling av personuppgifter i polisens verksamhet (SOU 2001:92) och proposition 2005/06:29 om utvidgad använd- ning av DNA-tekniken i brottsbekämpningen m.m. Bland de centrala registren bör nämnas det allmänna spanings- registret () som förs av . Ursprungligen för- des registret med tillstånd av Datainspektionen enligt beslut , som meddelats i enlighet med bestämmelserna i den upphävda datalagen. Giltighetstiden för tillståndet har förlängts genom övergångsbestämmelserna till polisdatalagen. Dessa övergångsbestämmelser ändrades så att , liksom andra polisregister som övergångsvis regleras på samma sätt, kan föras med stöd av Datainspektionens tillstånd till utgången av . Enligt sin ändamålsbeskrivning skall lagra och systematisera uppgifter med anknytning till misstänkt eller konstaterad brotts- lighet för att användas i polisens spanande och brottsutredande verksamhet. syftar till att bygga upp kunskaper om och kring personer som misstänks för brott. Registret utgår från misstänkta gärnings- män. Uppgifterna i registret kommer från brottsanmälningar och förundersökningsprotokoll, men registreringen kan också ske på grund av trovärdiga tips från t.ex. personal inom socialförvalt- ningen. Det är ett krav för registrering att det alltid finns en grundhand- ling varifrån den registrerade uppgiften är hämtad. En referens till denna grundhandling skall antecknas i tillsammans med upp- giften. På grundhandlingen antecknas vem som fattat beslut om registreringen och vem som rent faktiskt utfört registreringen. I registret får registreras namn och personnummer, alternativa förnamn och efternamn, adresser där personen brukar vistas, speci- ella fysiska kännetecken, intressenter (alla som bidrar med upp- gifter om personen) och senaste händelse inom kriminalvården. Det registreras också uppgifter om brottstyper som personen ägnar sig åt (hans modus operandi), händelseanteckningar som rör tidi- gare brottsmisstankar, anknytningar till andra personer och spa- ningsinformation rörande brottsmisstankar. Sekretess och behandling av personuppgifter i polisens verksamhet De allra flesta uppgifter i gallras om ingen ny uppgift noteras om personen. För vissa grövre brott är gall- ringstiden dock . Av övergångsbestämmelserna till polisdatalagen framgår att regeringen får meddela föreskrifter om utlämnande av uppgifter från de register som förs med stöd av tidigare tillstånd från Data- inspektionen. Sådana föreskrifter har förts in i polisdata- förordningen beträffande och avser till vilka myndigheter som uppgifter får lämnas ut. Enligt 14 § får polismyndigheterna och ha direktåtkomst till uppgifterna i (I prop. 2005/06:29 sägs att även får ha sådan åtkomst. Detsamma anför i sitt remissvar över Polisdatautred- ningens förslag. Vad stödet för direktåtkomsten grundar sig på synes dock vara oklart). Det regleras också vilka personer inom myndigheten som skall ha sådan åtkomst. I 15 § sägs att uppgifter ur registret får lämnas ut till och under förutsättning att uppgiften kan antas ha särskild betydelse för en pågående undersökning i myndighetens brottsutredande verksamhet eller för andra brottsbekämpande åtgärder. Polisen för även flera andra centrala register med stöd av tidigare tillstånd från Datainspektionen. Även giltighetstiden för dessa till- stånd har förlängts genom övergångsbestämmelser till polisdata- lagen. Bland dessa register kan nämnas det centrala brottsspanings- registret, beslags- och analysregistren samt finanspolisens analys- och spaningsregister. Vidare inrättades det genom beslut av reger- ingen ett digitalt referensbibliotek över barnpornografiska framställningar, som förs av . Registret förs numera med stöd av bestämmelserna i person- uppgiftslagen och polisdatalagen. Ett annat centralt polisregister som inte regleras i polisdatalagen är passregistret. förs registret med stöd av personuppgiftslagen. För uppgifter i passregistret gäller numera sekretess med omvänt skaderekvisit (se avsnitt 4.4.3 och kapi- tel 14). Att ett register är lokalt innebär att det bara är den egna polis- myndigheten som har tillgång till uppgifter ur systemet. Vissa lokala registersystem har dock nationell spridning. Sekretess och behandling av personuppgifter i polisens verksamhet Ett lokalt register med nationell spridning är rationell anmäl- ningsrutin (RAR). Det förs av de lokala polismyndigheterna med tillstånd meddelade av Datainspektionen och . Ändamålet med dessa register skall vara att tillhandahålla uppgifter som behövs för brottsanmälningar och för att i enlighet med lag eller förordning lämna uppgifter till annan myndighet. Andra ändamål är att tillhandahålla uppgifter för polismyndighetsärenden, att lämna underlag för samordning, bevakning, planering och uppföljning av verksamheten, att utgöra underlag för produktion av statistik samt att utgöra myndighetens kriminaldiarium. Systemet datoriserad utredningsrutin – tvångsmedel (DurTvå) är ett lokalt ärendehanteringssystem med nationell spridning. Det syftar till att effektivisera polisens och åklagarnas arbete med för- undersökningar i brottmål. Det förs med stöd av personuppgifts- lagen och de allmänna bestämmelserna i polisdatalagen. 31Försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst Det finns inga sekretessbestämmelser som tar sikte på skydd för uppgift om enskilds personliga förhållanden inom Försvarsmaktens och FRA:s verksamhet. Däremot gäller i allmänhet sekretess för uppgifter hos För- svarsmakten och FRA i försvarsunderrättelseverksamheten och den militära säkerhetstjänsten enligt reglerna om utrikes- eller försvars- sekretess i 2 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen. Enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen gäller sekretess för uppgift som angår förbindelser med annan stat eller i övrigt rör annan stat, mellanfolklig organisation, myndighet, medborgare eller juridisk person i annan stat eller statslös, om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Utrikessekretessen gäller för samtliga statliga myndigheter. Enligt 2 kap. 2 § SekrL gäller sekretess för uppgift som angår verksamhet för att försvara landet eller planläggning eller annan förberedelse av sådan verksamhet eller som i övrigt rör total- försvaret, om det kan antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs. Också försvarssekretessen gäller hos alla statliga myndigheter. Både utrikes- och försvarssekretessen gäller i högst . Om särskilda skäl föranleder det får regeringen föreskriva att försvars- sekretessen skall gälla . Försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst 31.2Förordningen om viss behandling av personuppgifter inom Försvarsmakten och Behandling av personuppgifter inom Förvarsmaktens och Försva- rets radioanstalts (FRA) verksamhet regleras gemensamt i förordningen (2001:703) om viss behandling av personuppgifter inom Försvarsmakten och . I förordningen finns dels allmänna bestämmelser som gäller för behandling av personuppgifter inom båda myndigheterna, dels särskilda bestäm- melser som gäller enbart för Försvarsmaktens respektive FRA:s behandling av personuppgifter. Förordningen gäller utöver personuppgiftslagen, dvs. person- uppgiftslagens regler är tillämpliga i den mån det inte finns avvikande bestämmelser i den särskilda förordningen (1 §). Förordningen gäller behandling av personuppgifter när För- svarsmakten fullgör uppgifter enligt lagen respektive förordningen om försvarsunderrättelseverksamhet samt enligt säkerhetsskydds- lagen (2 §). Den gäller också när FRA fullgör uppgifter enligt lagen respektive förordningen om försvarsunderrättelseverksamhet samt enligt 1–3 §§ förordningen med instruktion för FRA. En beskriv- ning av Försvarsmaktens och Försvarets radioanstalts verksamhet enligt nämnda författningar lämnas i kapitel 13. Där lämnas också en beskrivning av FRA:s signalspaningsverksamhet, som till stor del är oreglerad. Under de allmänna bestämmelserna i förordningen regleras användningen av känsliga personuppgifter. I 4 § föreskrivs att upp- gifter om en person inte får behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund, får uppgifterna kompletteras med känsliga uppgifter om det är nödvändigt för syftet med behandlingen. Försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst För försvarsverksamheten gäller därmed ett mindre strängt krav för behandling av känsliga personuppgifter än i polisverksamheten, där det uppställs ett krav på att behandlingen skall vara oundgäng- ligen nödvändig. Utlämnande av uppgifter till utlandet Enligt 5 §, som också gäller både Försvarsmakten och FRA, får uppgifter lämnas ut till en utländsk myndighet eller en internatio- nell organisation, om utlämnandet tjänar den svenska stats- ledningen eller det svenska totalförsvaret. De uppgifter som de båda myndigheterna lämnar till andra länder och internationella organisationer får inte vara till skada för svenska intressen. I 6 § föreskrivs att bestämmelserna i personuppgiftslagen om rättelse och skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt förordningen. I 7–9 §§ finns bestämmelser som enbart tar sikte på behandling av personuppgifter i försvarsunderrättelseregister hos Försvars- makten. Där föreskrivs att Försvarsmakten skall föra sådant register med ändamål att underlätta bearbetning av den information som behövs för försvarsunderrättelseverksamheten (7 §). Vidare sägs att försvarsunderrättelseregister har till särskilt ändamål att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till sådan verksamhet samt att ge underlag för säkerhetspolitiska och militärstrategiska bedömningar, analys av pågående och bedömda framtida konflikter och biografisk försvarsunderrättelsetjänst. Försvarsunderrättelseregister får endast innehålla person- uppgifter om det är nödvändigt för att Försvarsmakten skall kunna fullgöra uppgifter enligt reglerna om försvarsunderrättelseverk- samhet (8 §). De uppgifter som får förekomma är identifierings- uppgifter, uppgifter om de omständigheter och händelser som ger anledning att anta att den registrerade har betydelse för försvars- underrättelseverksamheten, och upplysningar om varifrån den Försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst registrerade uppgiften kommer och om uppgiftslämnarens trovärdighet (9 §). Register för försvarsunderrättelseverksamheten hos FRA I 10–12 §§ finns bestämmelser som särskilt tar sikte på FRA:s behandling av personuppgifter inom försvarsunderrättelseverksam- heten. Där sägs att FRA skall ha följande databaser: källdatabas, styrdatabas, analysdatabas och underrättelsedatabas (10 §). Data- baserna har till ändamål att möjliggöra den bearbetning av infor- mation som behövs för att myndigheten skall kunna fullgöra sina uppgifter. Enligt 11 § får databaserna innehålla personuppgifter endast om det är nödvändigt för att FRA skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt reglerna om försvarsunderrättelseverksamhet och enligt instruktionen för FRA. Därvid får källdatabaserna endast innehålla obearbetat och automatiskt bearbetat material inhämtat genom signalspaning och från öppna källor (12 §). En styrdatabas får endast innehålla långsiktiga inhämtningsdirektiv eller kortsiktig spaningsinriktning. I analysdatabaserna får endast finnas analys- resultat samt bearbetnings- och rapportunderlag. En underrättelse- databas får endast innehålla färdiga rapporter. I 13–16 §§ finns bestämmelser som reglerar behandling av person- uppgifter i säkerhetsregister hos Försvarsmakten. Där föreskrivs att Försvarsmakten skall, i den omfattning som är nödvändig för att kunna bedriva säkerhetsskyddsverksamhet, föra säkerhets- register som har till ändamål att ge underlag för beslut eller bedömningar i frågor som syftar till att förhindra säkerhetshotande verksamhet som riktas mot Försvarsmakten, andra myndigheter eller någon annan som Försvarsmakten enligt säkerhetsskydds- förordningen (1996:633) har tillsyn över. I 14 § regleras i vilken utsträckning säkerhetsregister får inne- hålla personuppgifter. Personuppgifter får behandlas om personen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva verksamhet som innefattar hot mot rikets säkerhet eller terrorism. Därutöver får personuppgifter behandlas om de förekommer i samband med Försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst att en person har genomgått registerkontroll enligt säkerhets- skyddslagen. Detsamma gäller om det kan antas att personen bedriver annan säkerhetshotande verksamhet än som avses i 1 §, och det finns särskilda skäl till att registret skall innehålla upp- giften, eller om personen har lämnat uppgifter om säkerhets- hotande verksamhet. Av registret skall framgå på vilken grund registrering har skett. Enligt 15 § får säkerhetsregister endast innehålla identifierings- uppgifter, uppgifter om de omständigheter och händelser som ger anledning att anta att den registrerade har betydelse för myndig- hetens verksamhet att förhindra säkerhetshotande verksamhet, upplysningar om varifrån den registrerade uppgiften kommer och om uppgiftslämnarens trovärdighet samt hänvisning till de ärenden där uppgifter om den registrerade behandlas. I 16 § finns regler om gallring. Personuppgifter skall som huvud- regel gallras senast efter den senast införda uppgiften om den registrerade. Om det finns särskilda skäl får dock uppgifterna stå kvar . får, efter samråd med Försvars- makten eller FRA, meddela föreskrifter om att uppgifter får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Information till den registrerade I 23–26 §§ personuppgiftslagen finns bestämmelser om skyldighet att informera den registrerade om de uppgifter om denne som behandlas. Enligt 27 § samma lag råder dock undantag från denna skyldighet vid sekretess och tystnadplikt. Undantaget innebär alltså att sekretess och tystnadsplikt går före den i personuppgiftslagen föreskrivna informationsskyldigheten. Detta innebär att det i allmänhet finns begränsade möjligheter för en enskild att få infor- mation från Försvarsmakten och FRA om vilka uppgifter som behandlas om denne. Försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst Beslut om rättelse enligt 6 § och om avslag på ansökan om infor- mation enligt 26 § personuppgiftslagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol (17 §). 32.1Tullverkets och befogenheter vid tull- eller smugglingsbrott och befogenheter vid brottsbekäm- pande verksamhet som rör tull- eller smugglingsbrott regleras i lagen (2000:1225) om straff för smuggling, smugglingslagen. I lagen skiljer man på smugglingsbrott och tullbrott. Med smugg- lingsbrott avses att en vara som enligt särskilda föreskrifter är för- bjuden att föras in eller där det gäller särskilda föreskrifter om införsel, förs in i landet (3 §). Tullbrott begås när en vara förs in utan att den anmäls för tullbehandling eller att man underlåter att lämna uppgifter eller lämnar felaktiga uppgifter vid tullbehand- lingen (8 §). De befogenheter som anges i lagen vid bekämpandet av smugg- lings- och tullbrott gäller även vid vissa brott enligt narkotika- strafflagen (1968:64) och lagen (2003:148) om terroristbrott. har enligt 19 § smugglingslagen rätt att fatta beslut om att inleda förundersökning. En sådan rätt har inte . Däremot har en tjänsteman vid båda myndigheterna samma befo- genhet som en polisman att enligt reglerna i gripa en person eller att ta ett föremål i beslag (21 och 22 §§). En tjänsteman vid eller har också samma befogenhet som en polisman att enligt 28 kap. 5 § RB göra husrannsakan (26 § smugglingslagen). Därutöver ges befogenhet som går utöver vad som gäller enligt på så sätt att husrannsakan får utföras, även om det inte kan följa fängelse på det Denna befogenhet tillkommer både en tjänsteman vid eller och en polisman. En tjänsteman vid och har också samma befogenhet som en polisman att enligt 28 kap. 13 § RB besluta om kroppsvisitation eller kroppsbesiktning (27 § smugglings- lagen). Utöver detta får en tjänsteman vid eller Kustbe- vakningen besluta om kroppsvisitation, ytlig kroppsbesiktning eller urinprovstagning om det finns anledning att anta att en person, som i samband med inresa till eller utresa från landet uppehåller sig i trakterna invid landsgräns eller kuster eller i närheten av eller inom en flygplats eller något annat område som har direkt förbindelse med utlandet, har med sig egendom som kan tas i beslag på grund av brott enligt smugglingslagen eller av vissa brott enligt narkotikastrafflagen. Om tjänstemän vid eller ingriper enligt smugglingslagen, har de också rätt att av säkerhetsskäl besluta om kroppsvisitering, s.k. skyddsvisitation (27 § tredje stycket). Bestämmelsen motsvarar 19 § polislagen. Enligt 28 § smugglingslagen har också möjlighet att besluta om s.k. särskild kontroll. En särskild kontroll innebär att varje resande, som med ett visst transportmedel eller under en viss angiven, kortare tidrymd ankommer till eller avreser från en viss gräns- eller kursort eller annan plats som har förbindelse med utlandet, kan kroppsvisiteras. Som förutsättning gäller att det finns anledning att anta att en eller flera av de resande har begått eller står i begrepp att begå grovt smugglingsbrott eller grov narkotika- smuggling eller försök till sådant brott och att det saknas tillräck- liga uppgifter för att rikta misstanke mot en bestämd person eller mindre krets av personer samt att åtgärden är nödvändig för att ett ingripande mot brottet skall kunna ske. Beslut om s.k. särskild kontroll får fattas av chefstjänsteman som förordnats för uppgiften av chefen för . Beslutet skall också prövas av verkets chef eller av dess chefsjurist. Om det uppenbarligen är fara i dröjsmål, får beslutet utan sådan prövning verkställas . Kroppsvisitation, som är av mera väsentlig omfattning, och kroppsbesiktning skall verkställas i avskilt rum eller, i transport- medel, i lämpligt utrymme (29 §). Vittnen skall också närvara om undersökningledaren eller den undersökte begär det och det kan ske utan större omgång. Kroppsvisitation eller kroppsbesiktning av kvinnor får inte verkställas eller bevittnas av andra än kvinnor, läkare eller legitimerade sjuksköterskor. Om den undersökte begär det, skall protokoll föras och bevis utfärdas om gjord kropps- visitation eller kroppsbesiktning. Detta skall alltid ske om föremål tas i beslag vid undersökningen. I fiskala verksamhet är dess huvuduppgift att fastställa och uppbära tullar, mervärdeskatt samt andra skatter och avgifter, så att en riktig uppbörd kan fastställas samt att kontrollera att införsel- och utförselrestriktioner efterlevs. I denna varukontroll får tillgripa långtgående kontroll- och tvångsåtgärder, som i huvudsak är av administrativ art. Någon misstanke om t.ex. tullbrott behöver alltså inte föreligga för att kontrollåtgärder skall kunna vidtas. Om det finns anledning att anta att brott har begåtts, får emellertid ännu mer ingripande åtgärder vidtas i enlighet med vad som redovisats ovan. När blev medlem i EU ändrades för- utsättningarna för kontrollverksamhet vad gäller varu- transporter mellan och andra EU-länder. Sedan den inre marknaden genomförtes råder i princip fri rör- lighet inom EU (med viktigt undantag för frirörlighet för personer).