sou · GVB350 · 2008-01-01 00:00:00 — Regeringen beslutade att tillkalla en nationell samordnare för med uppdrag att på ett natio- nellt plan svara för samordningen av förberedelser och genom- förande av samt att med utgångspunkt i de uttalade målen för Mångkulturåret utarbeta ett program för året (Dir. 2004:169). Som nationell samordnare (2004:09) förordnades kulturproducenten . Som huvudsekreterare förordnades . förordnades statsvetaren som sekreterare. förordnades journalisten som sekreterare. Samordnaren har anlitat två konsulter. och frilansskribenten har bistått samordnaren och sekreterarna i delar av utredningsarbetet. och har tjänstgjort som assistenter. förordnades följande personer som experter: , chefredaktör för tidningen , , projektledare inom Arvsfondsdelegationen på Social- departementet, , departementssekreterare på tiedepartementet, , verksamhetsansvarig för Re:Orient, , institutschef , , kansliråd på och , departementssekreterare på . Departements- sekreterarna på och har ersatt som expert. entledigades på egen begäran. förordnades Bilge Tekin , departements- sekreterare på som expert. Samordnaren överlämnade sitt delbetänkande Agenda för mångkultur. Programförklaring och kalendarium för (SOU 2005:91) till regeringen . Samordnaren överlämnar härmed sitt slutbetänkande Mångfald är framtiden (SOU 2007:50). Samordnarens uppdrag är därmed slutfört. Bakgrund och utgångspunkter................................................ 1.1.1 Bakgrunden till ......................... 1.2Direktiv, syfte och målsättningar med Mångkulturåret Uppdrag ......................................och inbjudan att medverka Samordnarens ..........................................uppdrag och arbete Kulturpolitikens .......................................mål och inriktning ................utredningar, utvärderingar och rapporter Lagar ............................................................och förordningar Mångkultur och mångkulturell .................................... 1.9.4 Interkultur och interkulturell dialog ........................... Incitament och drivkrafter....................................................... En illusion av förändring Om mångfalds- och integrationsdiskursens framväxt av Qaisar ........... Intersektionalitet – så funkar det av Lawen Mohtadi...................... Efter mångkulturåret; mot det kosmopolitiska samhället Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare 2.1 Samordnarens erfarenheter ......................................................... 2.1.3 Samordnarens externa arbete inför, under och Seminarier och konferenser.......................................... 2.1.6 Samordnarens interna arbete inför, under och 2.1.7 Förhandling och förankring – fortsatt arbete för Det kritiserade Mångkulturåret om den mediala logiken 2.2Statliga eller statsunderstödda insatser för att skapa en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som Integrations - och jämställdhetsdepartementets 2.2.6 Internationellt samarbete inom kulturområdet ........ 2.3Institutionernas erfarenheter och reflektioner under slutredovisningar av genomförda insatser under 2.3.3 Effekterna av på 2.3.4 Internationellt utbyte och samarbete ........................ De nationella minoriteterna ....................................... 2.3.6 Universitet och högskolor med konstnärliga Strategier för mångfaldsfrämjande rekryteringar eller 2.4 De tre miljonerna, fördelning och erfarenheter................... 2.4.1 Bakgrund och principer för fördelningen av Statens kulturråds erfarenheter.................................. 2.4.3 De sökande och de beviljade...................................... 2.4.4 Erfarenheter från de organisationer som beviljats 2.5 Lokala och regionala erfarenheter......................................... 2.5.1 Ekonomiska resurser och öronmärkta anslag........... Storstadsarbetet och storstadspolitiken .................... 2.5.4 Verksamhet i landsting och regioner......................... Kulturens soppstenar av ............................................. 2.6 Mångkulturkonsulenternas arbete ........................................ 2.6.3 Statens kulturråds kommentar till utvärderingen ..... Större eget ansvar för institutionerna och bredare vägar in i kulturlivet .................................................. Institutionernas eget ansvar måste förtydligas..................... Regleringsbrev, myndighetsinstruktion och 3.1.2 Nya mål och återrapporteringskrav i statliga 3.1.3 Ändring i Förordning (1988:676) med Metodstöd för mångfaldsarbete ................................. Vägen in måste bli bredare..................................................... 3.2.1 Tillsättning av chefer, styrelser och arbets-, referens- och jurygrupper........................................... 3.2.2 Arbetsförmedlingen Kultur ska se över sina regler och rutiner ........................................................ 3.2.3 Förhandling och förankring: Rekrytering................. 3.2.4 Förhandling och förankring: Synliggöra verksamheten och nå nya utövare och besökare ....... Nya metoder och modeller för svenskt kulturliv ............ Ställ högre krav på metodutveckling ..................................... 4.1.1 Metodutveckling på ....................... 4.1.2 Förslag till fördjupad utbildning i mångfalds- frågor för chefer, anställda och ledamöter i styrelser, arbets-, referens- och jurygrupper............. Förhandling och förankring: Förhandling och förankring: 4.1.5 Förhandling och förankring: Erfarenhetsutbyte......... Släpp in fler aktörer................................................................ 4.2.1 Utveckla och förstärk bidrag till kulturpolitisk Integration på undantag i kulturarvspolitiken Frigör bundna medel ............................................................. 4.3.1 Förslag till den kulturpolitiska översynsutred- ningen att se över organiseringen och omfatt- ningen av regional kulturverksamhet i ......... Förändring av mångkulturkonsulentfunktionen ...... Vi måste påstå något Om kultur som verktyg för mångfald och mångfald som konstprojekt av ............ Det nationella mångfaldsarbetet och det internationella hänger ihop........................................ Utveckla och intensifiera det internationella arbetet........... Underlätta internationellt kulturutbyte.................... 5.1.2 Uppdrag till .................................. 5.1.3 Europeiskt resurscentrum för interkulturell 5.1.4 Förhandling och förankring: intensifiera det måste ta sitt internationella ansvar av .......... Bilaga 1 Kommittédirektiv .............................................................. Bilaga 2 Regeringsbeslut.................................................................. Bilaga 3 Slutredovisning av genomförda insatser under Bilaga 4 Urval av konferenser, seminarier, samtal och möten 2006 har genomfört , 2006 och 2007 ............. Bilaga 5 Följande beviljades bidrag från Statens kulturråds tillfälliga stöd under ...................... Bilaga 6 Interkulturella och interkulturell Bilaga 7 De 23 myndigheter, stiftelser, bolag, universitet och högskolor som omfattas av samordnarens metod Förhandling och förankring och vilka föreslås få ett specifikt uppdrag inom mångfaldsområdet ..................... har utvecklats till ett land som präglas av en betydande etnisk, kulturell, social, språklig och religiös mångfald. Denna mångfald av människor med olika bakgrunder, erfarenheter och perspektiv speglas inte alltid i vårt offentligt finansierade kulturliv. Vi vet genom tidigare genomförda undersökningar (se bland annat Pripp, Plisch & Printz 2004) att det finns skillnader när det gäller vilka människor som utövar och tar del av offentligt finansi- erad kultur och vilka som sällan eller aldrig gör det. Andelen konstnärliga upphovsmän, utövare och kulturadministratörer med utomsvensk eller minoritetsbakgrund utgör fortfarande en mindre andel av de yrkesmässigt verksamma inom det offentligfinansierade kulturlivet även om en viss positiv utveckling har skett . har det särskilda ansvar som offentligt finansi- erad kulturverksamhet har att vända sig till och inkludera hela den svenska befolkningen förtydligats ytterligare. Utgångspunkten är att alla människors erfarenheter, kunskaper och perspektiv ska speglas och tas tillvara såväl hos anställda och utövare, i valet av utställningar, uppsättningar och andra produktioner, som hos besökare, brukare och publik. Regeringen beslutade att utlysa till Mång- kulturår i . För att på ett nationellt plan svara för samord- ning av förberedelser och genomförande av tillkallade regeringen en särskild samordnare. Uppdraget var att i samarbete med olika aktörer inom kultur- och utbildningsområdet utarbeta ett program för Mångkulturåret och att vara ett stöd för berörda aktörer inför och under . hade också till uppdrag att skapa underlag för en långsiktig förändring av kulturlivet med syfte att öka den etniska och kulturella mång- falden och lämna förslag på hur denna bäst kan främjas inom det offentligfinansierade kulturlivet. Till stöd för samordnaren inrätta- des ett sekretariat med två sekreterare. Syftet med var att på ett bestående sätt öka alla invånares möjligheter att delta i kulturlivet och att skapa ett samspel mellan olika kulturtraditioner. Syftet var också att skapa incitament för att offentligt finansierade kulturverksamheter på ett tydligt sätt speglar och införlivar den etniska och kulturella mångfald som finns i dagens (Direktiv 2004:169). Regeringen beslutade att ge i uppdrag åt myndighe- ter, stiftelser och bolag inom kulturområdet, universitet och hög- skolor med konstnärliga utbildningar, samt ett antal svenska ambassader utomlands (sammanlagt 54 stycken) att förbereda sin medverkan i och att genomföra verksamheter. Regeringen inbjöd landets samtliga kommuner, landsting, regioner och länsstyrelser samt andra myndigheter, regionala kulturinstitutioner, organisationer, föreningar med flera (sammanlagt 630 stycken) att delta i Mång- . invigdes officiellt i , , och . Samordnarens och sekretariatets arbetssätt och metod har präglats av dialog, förhandling och förankring med företrädare för kultur- och utbildningsområdets olika verksamheter. Centrala ledord i arbetet har varit långsiktighet, dialog, samverkan, medvetande- görande och förändring. Inledningsvis handlade samordnarens arbete om att genom samtal, möten och på andra sätt inhämta kun- skaper och erfarenheter om mångfaldsarbete inom kulturlivet. Samordnaren gjorde tidigt bedömningen att det för att kunna genomföra uppdraget var viktigt att utgå ifrån en bredare mång- faldskontext som förutom etnisk och kulturell mångfald också handlade om att inkludera perspektiv som kön, ålder, utbildnings- bakgrund, sexuell läggning och funktionalitet i kulturlivet. Även om fokus har legat på de myndigheter och institutioner som fick ett särskilt uppdrag av regeringen att medverka i Mång- , har samordnaren även lagt stor vikt vid att ta till- vara de fria kulturaktörernas erfarenheter och kunskaper av hur man kan arbeta för att skapa ett mer inkluderande och öppet kul- turliv. Flera av dessa aktörer har arbetat för att hitta och utveckla nya arbetssätt och metoder för att skapa delaktighet och öka tillgängligheten till kultur- och utbildningsverksamhet. Samordnaren har sett som sin uppgift att ifrågasätta rådande normer, strukturer och nätverk inom kultur- och utbildningsom- rådet. Stor vikt har därför lagts vid att bland annat bidra till att skapa nya och öppna upp befintliga nätverk och mötesplatser, där människor med olika bakgrunder, kunskaper och erfarenheter kan mötas och inspireras av varandra. präglades arbetet till stor del av att i samarbete med olika aktörer inom kultur- och utbildnings- området utarbeta ett program för . Samord- naren överlämnade delbetänkandet Agenda för mångkultur (SOU 2005:91) med programförklaring och kalenda- rium för till regeringen. I betänkandet redovi- sade fler än 350 aktörer på lokal, regional och nationell nivå runt om i sina planerade aktiviteter och verksamheter inom ramen för . Inför, under och efter har samordnaren lagt stor vikt vid ett utåtriktat och kommunikativt arbetssätt. Sam- ordnaren har stått som värd för ett flertal konferenser, seminarier, samtal och möten runt om i för att ta del av och inhämta kunskaper och erfarenheter om hur man kan arbeta för en ökad etnisk och kulturell mångfald. En viktig utgångspunkt för samord- naren har varit att synliggöra hinder och belysa möjligheter för ökad mångfald i kulturlivet och ta del av goda exempel på mång- faldsarbete såväl nationellt som internationellt. En viktig resurs i samordnarens arbete har varit de regionala konsulenter för mång- kultur som finns i åtta landsting och regioner. Samordnaren har även haft en expertgrupp med rådgivande funktion till sitt för- fogande. och har fokus för sam- ordnarens och sekretariatets arbete legat på att analysera erfaren- heterna av och till regeringen lämna förslag på hur ett fortsatt långsiktigt och ansvarsfullt arbete för en ökad mångfald i det offentligt finansierade kulturlivet kan bedrivas. Ett viktigt steg i detta arbete har varit att träffa chefer och rektorer för samtliga myndigheter och institutioner inom kultur- och utbild- ningsområdet och genom samrådsmöten diskutera möjligheter och hinder i arbetet för en ökad mångfald inom kultur- och utbild- ningsområdet. Ett av syftena med var att skapa incitament för att offentligt finansierade kulturverksamheter på ett tydligt sätt speglar och införlivar den etniska och kulturella mångfald som finns i dagens (Dir. 2004:169). Med utgångspunkt från den analys av erfarenheterna från som har gjorts gör samordnaren bedömningen att det inom offentligt finansierad kulturverksamhet på lokal, regional och nationell nivå i finns en stark och ökande vilja att arbeta för en ökad etnisk och kulturell mångfald i kulturlivet, men att kunskaperna och viljan är ojämnt fördelade inom och mellan olika kulturverksamheter. Intresset för att medverka inom ramen för året har varit stort. Myndigheter, centrala, regionala och lokala kulturinstitutioner, universitet, högskolor, kommuner, landsting, regioner, länsstyrel- ser, organisationer, föreningar och andra aktörer har på olika sätt uppmärksammat mångfaldsfrågorna i sina verksamheter och i kul- turlivet i stort. Genom bland annat utställningar, uppsättningar och andra produktioner, konferenser, seminarier och dokumentations- arbeten har det mångkulturella skildrats på museer, scener och film, inom dansen, musiken och litteraturen, och i andra sam- manhang. Tre huvudinriktningar kan urskiljas inom framförallt kultur- myndigheternas och institutionernas verksamhet under Mångkul- . Det har dels handlat om ett internt arbete med att förändra strukturer, se över riktlinjer för rekrytering av anställda, och utbilda personalen i mångfaldsfrågor. Det har också handlat om att diskutera innehållet i verksamheten, valet av teman för pro- duktioner, och hur man skildrar det mångkulturella utveckling, samt hur man når ut med sin verksamhet och vilka arbetssätt och metoder som kan användas för att nå en större och bredare publik. Samordnarens samrådsförfarande med de storstadskommuner som omfattas av regeringens storstadsarbete visar att endast ett fåtal regionala och nationella kulturinstitutioner har samverkat med lokala aktörer i de kommun- och stadsdelar som omfattas av arbetet. Många kulturmyndigheter och institutioner har svårt att nå ut till, för dem, nya områden och få fler männi- skor att känna sig delaktiga i den offentligt finansierade kultur som de själva är med och bekostar. Offentligt finansierade kulturinsti- tutioner med uppdrag att nå ut till hela samhället behöver, enligt samordnarens bedömning, bli bättre på att nå fler människor med sin verksamhet, inte enbart i storstädernas förortsområden utan även på mindre orter och i samhällen i glesbygden. Kulturinstitu- tionerna behöver också hitta och ingå i nya samverkansformer med aktörer på nationell, regional, lokal och internationell nivå för att tillvarata den kunskap och de erfarenheter som finns runt om i Sve- rige, inte minst i det fria kulturlivet. har bidragit till att lyfta upp frågan om mångfald i kulturlivet på den offentliga dagordningen och ökat medvetenheten hos beslutsfattare, kulturutövare och publik om betydelsen av ett mer öppet och inkluderande kulturliv. Året har också förtydligat det ansvar som offentligt finansierad kulturverk- samhet har att vända sig till hela befolkningen och i sin verksamhet spegla den mångfald av människors olika kunskaper, erfarenheter och perspektiv som finns. Samordnaren har med utgångspunkt från de hinder för ökad mångfald i kulturlivet som har identifierats pekat på behovet av att utifrån flera olika perspektiv se över såväl det interna som det externa mångfaldsarbetet inom den offentligt finansierade kultur- verksamheten. Det handlar bland annat om att tydliggöra ansvaret för myndigheters och institutioners mångfaldsarbete, att se över rekryterings- och antagningsarbetet för att få fler människor med olika kunskaper, erfarenheter och perspektiv som anställda och studenter inom kultur- och utbildningsområdet, samt att hitta metoder så att fler människor som känner sig distanserade från och sällan eller aldrig besöker offentligt finansierade kulturinstitutioner ska kunna finna anledning att besöka och bli delaktiga och berörda av verksamheten. I kapitel 1 redogörs för bakgrund, utgångspunkter, syfte och mål- sättningar med . Samordnarens uppdrag och arbete presenteras och en diskussion om kulturpolitikens mål och inriktning samt teoretiska utgångspunkter förs. I kapitel 2 redogörs för samordnarens erfarenheter av det interna och externa arbetet under , kultur- myndigheternas och institutionernas insatser analyseras och diskuteras, satsningar på lokal och regional nivå i kommuner, landsting, regioner och länsstyrelser presenteras, och kulturens roll inom ramen för regeringens storstadsarbete diskuteras. Vidare redogörs för mångkulturkonsulenternas arbete, Statens kulturråds uppdrag och inriktning diskuteras, samt flera goda nationella och internationella exempel presenteras. I kapitel 3 redogörs för förslag gällande framförallt institutio- nerna, förslag ges till hur regleringsbreven kan utformas och till- sättningen av chefer och styrelser förändras för att öka mångfalden i kulturlivet, exempel på metodstöd presenteras, som för- slag till uppdrag inom ramen för samordnarens metod förhandling och förankring presenteras. I kapitel 4 redogörs för förslag gällande nya metoder och modeller för kulturlivet i som bland annat berör , utbildningsprogram för anställda och styrelseledamöter, samt förslag till uppdrag till aktörer inom kulturlivet samt myndig- heter och institutioner inom ramen för samordnarens metod för- handling och förankring. I kapitel 5 diskuteras förslag gällande internationellt samarbete och utbyte som berör förslag till uppdrag inom ramen för samord- narens metod förhandling och förankring. Som en fortsättning på och en fördjupning av vissa aspekter av det interna arbetet har samordnaren valt att inkludera ett antal essäer i betänkandet. Essäerna fyller flera funktioner. De är en vidareut- veckling av flera av de samtal som samordnaren och sekreterarna haft med olika aktörer under Mångkulturåret. De ger möjlighet till fördjupning i några specifika frågor och essäformen låter också fler röster komma till tals med en egen röst direkt i betänkandet. I essäerna framförs åsikter eller förslag till förändring av svensk kulturpolitik, tankar som inte alla har plockats upp av samordnaren och tagits vidare till att till exempel bli ett förslag som samordnaren lägger. Skribenterna står själva för sina texter och de åsikter som ges utrymme där. Samordnarens förslag och analys av året presen- teras i betänkandet endast i den ordinarie texten. Vissa av förslagen har inspirerats av essäförfattarnas. Essäerna är placerade i olika kapitel i betänkandet, i anslutning till de texter de rent tematiskt berör. I det inledande kapitlet ligger Lawen Mohtadis text om intersektionalitet, Qaisar om de olika begrepp som använts inom integrationsarbetet och Per om kosmopolitik. text var ursprungligen ett tal som framfördes på Mångkulturårets avslutande seminarium på och innehåller en analys av inne- börden av olika begrepp, som till exempel mångkultur och ett för- slag till begreppsförändring. slår ett slag för kosmopoli- tiken, de politiska handlingar som är det som borde förena ett land, snarare än en viss kultur. Han framhåller också varje människas rätt och möjlighet att byta platta i mosaiken, den sammansättning av olika människor med olika ursprung som utgör ett samhälle. Mohtadi presenterar, med hjälp av intervjuer med fyra olika fors- kare, det intersektionella perspektivet och visar på hur det kan användas i praktiken. varnar för riskerna med att byta ut ord utan att definiera noga vad man menar med dem – och konsta- terar att det senaste och mest använda ordet just nu när integra- tionsfrågan kommer på tal är utanförskap. I kapitel två analyserar mediebevakningen av Mångkulturåret. Hon visar bland annat hur årets stora fråga, den om hur de ansvariga för de stora kulturinstitutionerna ska förmås att ta sitt ansvar för den etniska och kulturella mångfalden, helt försvann i medierna. Det som skrevs handlade istället mycket om kritiska synpunkter på själva året eller samordnarens arbete. presenterar i samma kapitel i sin text Strategier för mång- faldsfrämjande rekryteringar eller magkänsla? konkreta tips för hur man kan agera medvetet vid rekryteringar för att öka mång- falden inom sin institution. diskuterar med många konkreta exempel de likheter som finns mellan de kultursatsningar som gjorts och görs för att öka integrationen och framåt. Essän berör ett av samordnarens och sekreterarnas oftast diskuterade ämnen: kultur som mål, och kultur som medel och de gränser däremellan som ibland är svåra att dra. I kapitel fyra presenterar ett antal kulturarbe- tare som alla på något sätt i sin verksamhet berör kulturell mång- fald. Några av dem har jobbat just i sådana projekt som diskuteras i essä, andra jobbar inte i särskilda satsningar som syftar till att förbättra integrationen eller öka mångfalden inom kultursektorn, men kommer ändå i kontakt med frågorna. diskuterar i sin essä riskerna med den traditionella syn på kultur- arvsfrågor som kommer till uttryck bland annat i de stödformer som finns inom EU. Nya invånare i regioner som stängs nästan helt ute från möjligheter att driva kulturprojekt när stora delar av pengarna går till projekt som fokuserar ett tradi- tionellt kulturarv. visar i sin essä i kapitel fem på problem med den svenska internationella kulturpolitiken och kommer med för- slag på vad som borde göras istället. Bland annat analyserar han passiva roll i EU:s kulturarbete. Med utgångspunkt från bland annat ovanstående analys och över- gripande slutsatser föreslår samordnaren följande: Uppdrag till 23 myndigheter, stiftelser, institutioner och bolag inom kulturområdet samt universitet och högskolor med konst- närliga utbildningar att fördjupa det interna och externa mång- faldsarbetet Samordnaren föreslår att dessa, utifrån sina specifika ansvars- och verksamhetsområden, ges särskilda uppdrag som bland annat berör rekryterings- och antagningsarbetet, publikarbetet, med mera (se de tre avsnitten om förhand- ling och förankring under rubrikerna Vägen in måste bli bredare, Ställ högre krav på metodutveckling samt Utveckla och intensifiera det internationella arbetet). Utveckling och förstärkning av bidragen till kulturpolitisk utveck- lingsverksamhet Samordnaren föreslår att det skapas en ny anslagspost i Sta- tens kulturråds anslag 28:2 Bidrag till allmän kulturverk- samhet, utveckling samt internationellt kulturutbyte och samarbete. Den nya anslagsposten får namnet Kulturpoli- tisk utvecklingsverksamhet och får ett anslag på . Den finansieras genom en sammanslagning av anslagsposterna: