sou · GVB390 · 2008-01-01 00:00:00 — Någon sådan begränsning finns däremot inte när det gäller personer . Brotten mot liv och hälsa behandlas i 25 kap. straffloven. Den som dräper annan döms enligt § 237 för manddrab (i fortsättningen benämnt dråp) till fängelse från till livstid. Härutöver kan livstidsstraff utdömas för vissa brott mot staten, terroristbrott, vissa militära brott samt mordbrand och andra allmänfarliga brott. Straff- skalan för dessa brott är fängelse indtil på livstid. dömdes 31 personer till fängelse för dråp. Fängelse- straffets genomsnittliga längd var . Enligt uppgifter som det danska har lämnat till utredningen är normalstraffet för dråp . För dråp som skett i nära rela- tioner (drab i samlivsforhold) bestäms påföljden dock normalt till fängelse . Andelen livstidsstraff för dråp –2005 fram- går av nedanstående tabell. Antalet fängelsestraff för dråp Källa: Uppgifter från , Som framgår av tabellen används livstidsstraffet i relativt liten ut- sträckning i . När den dömde har verkställt två tredjedelar av strafftiden, dock , avgör justitieministern om han eller hon ska fri- ges villkorligt. Om särskilda omständigheter talar för det får vill- korlig frigivning beslutas sedan halva straffet, dock minst två måna- der, har avtjänats (§ 38). Den villkorliga frigivningen ska förenas med en prövotid, som får uppgå till högst , eller om den resterande strafftiden överstiger (§ 39). För den som är dömd till livstids fängelse avgörs frågan om villkorlig frigivning av straffet har avtjänats. Vid villkorlig frigivning från livs- tidsstraff får prövotiden uppgå till högst (§ 41). Vid återfall kan rätten besluta att den dömde ska fortsätta att avtjäna livstidsstraffet (§ 42). Enligt uppgift från det danska har de personer som har frigivits från livstidsstraff i genomsnitt avtjänat av straffet för villkorlig frigivning. Enligt den norska straffeloven (Lov nr 10) kan fängelse utdömas till (§ 17). Under vissa förhållanden, bl.a. vid återfall i brott eller flerfaldig brottslighet, kan fängelse- straff upp till dömas ut och i de fall där det är särskilt angivet i anslutning till brottsbeskrivningen är maximistraffet . Livstids fängelse förekommer inte i . Brottslingar som bedöms vara särskilt farliga kan dock dömas till forvaring. Forvaring kan an- vändas om ett tidsbestämt straff inte anses tillräckligt för att värna samhället. Utdömande av forvaringsstraff förutsätter dock dels att gärningsmannen har gjort sig skyldig till allvarlig våldsbrottslighet, sexualbrott, olaga frihetsberövande, mordbrand eller andra allvar- liga brott som kränker andras liv, hälsa eller frihet eller utsätter dessa värden för fara, dels att det finns en överhängande risk för återfall i sådan brottlighet. Forvaring kan även utdömas vid mindre allvarliga brott av den karaktär som beskrivits ovan, om gärnings- mannen har begått ett allvarligt brott mot liv, hälsa eller frihet och om risken för ytterligare återfall i sådan brottslighet kan antas vara särskilt överhängande (§ 39c). Vid utdömande av forvaringsstraff ska rätten fastställa en tidsram under vilken straffet ska verkställas. Tidsramen bör inte överstiga och får inte överstiga . Det bör också fastställas en nedre gräns som inte får överstiga . På talan av åklagare kan den beslutade maximi- tiden förlängas med upp till i taget, vilket innebär att forvaringsstraffet kan betraktas som ett tidsobestämt straff (§ 39e). Brotten mot liv och hälsa behandlas i 22 kap. straffloven. Den som förorsakar annans död eller medverkar därtill döms enligt § 233 för dråp till fängelse . Om gärningsmannen har handlat överlagt eller förövat dråpet för att underlätta eller dölja ett annat brott eller för att undandra sig straff för ett annat brott kan fängelse upp till dömas ut. Samma sak gäller vid återfall och när i övrigt särskilt försvårande omständigheter föreligger. –dömdes mellan 17 och 36 personer för dråp (i genomsnitt 20 personer ). För av dessa, dvs. i genomsnitt två–tre personer , bestämdes på- följden till forvaring. Genomsnittsstraffet för de personer som dömdes till fängelse för dråp var . Mot- svarande siffra var och . Två tredje- delar av dem som dömdes till fängelsestraff för dråp dömdes till fängelse eller mer.TPF2FPT I straffegjennomføringsloven (nr 21) finns bestäm- melser om villkorlig frigivning. Den norska motsvarigheten till Kriminalvården, kriminalomsorgen, kan besluta om villkorlig fri- givning när den dömde har avtjänat två tredjedelar av straffet, dock minst . Om särskilda omständigheter talar för det får vill- korlig frigivning ske när den dömde har avtjänat halva straffet, dock minst . Villkorlig frigivning får inte ske om det vid en sammanvägning av omständigheterna framstår som olämpligt. Vid denna bedömning ska kriminalomsorgen särskilt beakta den döm- des beteende under verkställigheten och risken för återfall i brott. Efter villkorlig frigivning löper prövotid fram till dess att det ådömda fängelsestraffet skulle ha varit helt verkställt (§ 42). Om den dömde återfaller i brott kan allmän domstol besluta att han eller hon ska avtjäna hela eller delar av det återstå- ende straffet (§ 45). Inom det norska Justisdepartementet utarbetas en ny strafflag. tillsattes Straffelovkommisjonen, som gavs i uppdrag att lägga fram förslag till en ny strafflag. Kommissionen, som avslutade sitt arbete 2002, har lämnat ett antal betänkanden som varit ägnade att ligga till grund för den nya lagen. I delutredning V, Ny straffelov – alminnelige bestämmelser (NOU 1992 nr. 23) behandlas strafflagens allmänna del. Delbetänkandet följdes av en proposition om strafflagens allmänna del.TPF3FPT Pro- 2TP PT Uppgifterna härrör från det norska Justisdepartementet och från den norska Statistiska Sentralbyrån. 3TP PT Ot.prp. 90 (2003/2004). positionen antogs av under våren 2005TPF4FPT, men lagstift- ningen har ännu inte trätt i kraft. Enligt den antagna lagen ska fängelsestraff kunna utdömas och uppåt. För per- soner som var vid gärningstillfället får fängelsestraffet inte överstiga . För övrigt finns det inte någon övre gräns för hur långa fängelsestraff som får dömas ut. Detta får i stället regleras genom straffskalorna för varje enskilt brott. Den som döms för våldsbrott, sexualbrott, olaga frihetsberövande, mordbrand eller något annat brott som kränker andras liv, hälsa eller frihet eller utsätter dessa värden för fara ska alltjämt kunna dömas till for- , under motsvarande förutsättningar som gäller . Straff- lagens särskilda del har inte färdigbehandlats av departementet. Enligt uppgift från Justisdepartementet är avsikten att förslagen såvitt avser den särskilda delen ska delas upp i två propositioner, där den första förväntas vara färdigställd och den andra . Bestämmelserna om dråp och andra vålds- brott kommer att behandlas i den andra propositionen. Till grund för propositionerna ligger betänkandet Lov om straff (NOU 2002 nr. I betänkandet föreslås bl.a. att dråp delas upp i två brott; dråp och grovt dråp, där straffskalan för dråp ska vara fängelse och högst , medan straffskalan för grovt dråp ska vara fängelse och högst . Frågan om en gärning ska rubriceras som dråp eller grovt dråp ska avgöras efter en helhetsbedömning, där det i försvårande riktning bl.a. ska beaktas om gärningen har varit planerad eller om gärningsmannen har begått brottet för att underlätta eller dölja ett annat brott eller för att undandra sig straff för ett annat brott. Återfall ska däremot inte i sig utgöra skäl att bedöma ett dråp som grovt. Den isländska strafflagstiftningen påminner mycket om den danska regleringen. Enligt den isländska strafflagen (nr 19 1940) kan fäng- else utdömas på livstid eller mellan och . Brotten mot liv och hälsa regleras i 23 kap. strafflagen. Den som dräper annan döms enligt § 211 till fängelse från till livstid. Härutöver kan livstidsstraff utdömas för vissa brott mot staten (straffskalan är fängelse från till livstid), terroristbrott (fängelse indtil livstid), mordbrand (fängelse , 4TP PT Lov nr 28. Lov om straff (straffeloven). under vissa förhållanden är minimistraffet ) och andra allmänfarliga brott (bestraffas med fängelse, under vissa för- hållanden är minimistraffet ) samt kvalificerade former av olaga frihetsberövande (straffskalan är fängelse från ett till eller på livstid). har totalt 16 personer dömts för brott enligt § 211. Samtliga dömdes till fängelse. Fängelsestraffens längd varierade mellan åtta och , där merparten – åtta personer – dömdes till fängelse . , då den nuvarande strafflagstiftningen till- kom, har totalt tre personer dömts till fängelse på livstid i isländska underrätter. I samtliga fall har emellertid påföljden ändrats till ett tidsbestämt fängelsestraff i högre instans. Någon lagakraftvunnen dom på livstids fängelse har således inte förekommit på sedan tillkomsten av nuvarande strafflagstiftningTPF5FPT. När den dömde har verkställt två tredjedelar av strafftiden avgör fängelsestyrelsen om han eller hon ska friges villkorligt. Om sär- skilda omständigheter talar för det får villkorlig frigivning beslutas sedan halva strafftiden har avtjänats. Villkorlig frigivning bör dock inte ske om det bedöms olämpligt på grund av den dömdes för- hållanden. För villkorlig frigivning förutsätts att den dömde är för- säkrad lämpligt uppehälle och arbete eller annat underhåll samt att han accepterar att följa de villkor som ställs för frigivningen. Den villkorliga frigivningen förenas med en prövotid, som får uppgå till högst , eller om den resterande strafftiden överstiger . Enligt isländsk lagstiftning kan livstids fängelse omvandlas till fängelse endast genom att presidenten beslutar om nåd. 5TP PT Uppgifterna härrör från det isländska . 6–21 år 6–10 år PT För dråp under förmildrande omständigheter är straffskalan fängelse 4–. PT Någon lagakraftvunnen dom på livstids fängelse har inte förekommit sedan nuvarande 5Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder I detta kapitel redogör vi för brottsutvecklingen och utvecklingen i rättspraxis när det gäller dödligt våld, med utgångspunkt från till- gänglig statistik. Det finns ett antal olika statistikkällor som redovisar och be- skriver det dödliga våldet. Kriminalstatistik i form av bl.a. anmälda brott, uppklarade brott och personer lagförda för brott samman- ställs och redovisas av (Brå). I statistiken över anmälda brott redovisas bl.a. mord, dråp och miss- handel med dödlig utgång som har anmälts till och registrerats av polisen. Statistiken över uppklarade brott visar antalet brott som har klarats upp, antingen genom personuppklarning, dvs. att en person har bundits till brottet, eller genom teknisk uppklarning. Exempel på tekniskt uppklarade brott är anmälningar som under polis- utredningen har konstaterats inte utgöra brott.TPF1FPT Statistiken över personer lagförda för brott redovisar de personer som har befunnits skyldiga till brott av domstol (genom fällande dom i tingsrätt) eller åklagare (genom strafföreläggande eller åtalsunderlåtelse). sammanställer den s.k. dödsorsaksstatistiken, som bygger på de dödsorsaksintyg som läkare utfärdar i samband med dödsfall. Vare sig Brå:s årliga kriminalstatistik eller dödsorsaksstatistiken ger en fullständig eller, för vårt syfte, tillräckligt exakt bild av ut- vecklingen av det dödliga våldet. Den årliga statistiken över anmälda brott redovisar antalet händelser som enligt polisens anmälnings- system har anmälts som brott . Därvid beaktas inte om händelsen sedermera visar sig vara något annat än 1TP PT Kriminalstatistik 2006, 2007:20, s. 65. Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder det brott som den anmälts som, eller om brott inte kan styrkas. Det finns också risk för dubbelregistreringar, eftersom samma händelse kan anmälas flera gånger.TPF2FPT Statistiken över personer lag- förda för brott bygger på utfallet i tingsrätt och tar därmed inte hänsyn till om domen har ändrats i högre instans. Dessutom gör lagföringsstatistiken inte någon skillnad mellan fullbordade brott och försök, förberedelse eller stämpling till brott.TPF3FPT Dödsorsaks- statistikens definition av begreppet dödligt våld omfattar mord, dråp och annat övergrepp av annan person. Definitionen utgår från en medicinsk bedömning av den läkare som utfärdar dödsfalls- intyget, vilken kan skilja från den juridiska bedömningen. Härtill kommer att dödsorsaksstatistiken omfattar personer som vid döds- fallet var folkbokförda i , oavsett om brottet har begåtts i eller utomlands.TPF4FPT För att kunna redovisa det faktiska antalet fall av dödligt våld i har Brå gjort specialstudier, där samtliga anmälda fall av fullbordade mord, dråp eller misshandel med dödlig utgång och vållande till annans död –2004 har studerats och analyserats. Resultat från specialstudierna finns publicerade bl.a. i artikeln Dödligt våld, som har tagits in i rapporten utvecklingen i –2003, 2004:3, och i rapporten mot kvinnor i nära relationer, 2007:6. Ut- över de publicerade rapporterna har Brå på utredningens förfrågan sammanställt ytterligare uppgifter om brottsutvecklingen avseende dödligt våld –2006. Brå har också bistått oss med att, som ett komplement till den årliga lagföringsstatistiken, sammanställa statistik över brottsrubricering och påföljdsval för dödliga våldsbrott, baserat på lagakraftvunna domar. Uppgifterna om dödligt våld i detta kapitel härrör, om inte annat anges, från de uppgifter som Brå har lämnat till utredningen. Begreppen dödligt våld och dödliga våldsbrott omfattar därvid, liksom i Brå:s övriga specialstudier, gärningar som rubriceras som mord, dråp, barnadråp och misshandel eller grov misshandel i kombination med vållande till annans död av normalgraden eller vållande till annans död, grovt brott. 2TP PT A.a. s. 13. 3TP PT A.a. s. 122. 4TP PT Se bl.a. rapporten i kriminalstatistiken, Brå 2003. Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder 5.2Förekomsten av dödligt våld i samhället Antalet offer för dödligt våld Kriminalstatistiken över antalet anmälda fall av fullbordade mord, dråp och misshandel med dödlig utgång visar en uppåtgående trend . Från att, med något undantag, ha legat relativt kring 130–140 fall –ökade antalet anmälda brott successivt från 141 till 240 –2006.TPF5FPT Samma tendens syns emellertid inte i dödsorsaksstatistiken, där tendensen i stället varit nedåtgående, från ca 110 fall av dödligt våld till ca 90 fall . Figur 5.1 Dödligt våld i enligt statistiken över anmälda brott och dödsorsaksstatistiken –2006. Anmälda brott enligt kriminalstatistiken Källa: Arbetsmaterial från Brå Den ökande differensen mellan antalet anmälda fall av dödligt våld enligt kriminalstatistiken och antalet fall enligt dödsorsaksstatistiken har uppmärksammats och studerats av Brå. Skillnaden tros fram- för allt kunna förklaras med att polisen –1995 successivt införde en ny datoriserad anmälningsrutin – Rationell anmälansrutin (RAR) – som har inneburit att antalet felregistrerade anmälningar har ökat. Därtill kommer att en allt större del av de 5TP PT Kriminalstatistik 2006, 2007:20. Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder brott som anmäls som mord eller dråp sedermera visar sig vara något annat.TPF6FPT Brå:s specialstudier om dödligt våld utvisar en trend som bättre stämmer överens med dödsorsaksstatistiken. Enligt specialstudierna föll i genomsnitt 96 personer offer för dödligt våld –2006. Utvecklingen beskriver en nedåtgående trend, särskilt . Således var det genomsnittliga antalet fall av dödligt våld –1995 108 , medan genom- snittet –2001 och 2002–2006 var 96 respektive 95 fall . Figur 5.2 Antal fall av dödligt våld –2006 enligt Brå:s specialstudier Källa: Arbetsmaterial från Brå 6TP PT Se bl.a. rapporten i kriminalstatistiken, Brå 2003, och Kriminalstatistik 2006, 2007:20, s. 29 f. Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder Figur 5.3 Utvecklingen av det genomsnittliga antalet fall av dödligt våld –2006 enligt Brå:s specialstudier Källa: Arbetsmaterial från Brå Relationen mellan offer och gärningsman I två tredjedelar av samtliga fall av dödligt våld –2004 var hemmiljön brottsplatsen. I av fallen fanns gärnings- mannen i offrets familj och i av fallen var gärningsman och offer bekanta med varandra på annat sätt. Endast i av fallen var offret en för gärningsmannen obekant person. Övriga av fallen var ouppklarade. Sammantaget innebär detta att gärningsman och offer var bekanta med varandra på något sätt i av de uppklarade fallen av dödligt våld. Figur 5.4 Dödligt våld i efter gärningsmannens relation till offret, 1990–2004 Källa: Arbetsmaterial från Brå Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder SOU 2007:90 Av de personer som föll offer för dödligt våld –2004 var män och kvinnor. Antalet fall av dödligt våld mot kvinnor i nära relationer var i genomsnitt 17 , vilket innebär att ungefär hälften av de kvinnor som föll offer för dödligt våld dödades av sin make, sambo, fästman eller pojkvän. Antalet varierar för år (mellan elva och 22 fall ), men det finns varken någon uppåt- eller nedåtgående trend . i förhållande har dock det dödliga våldet mot kvinnor i nära relationer minskat med mellan 20 och 30 procent.TPF7FPT –2004 har i genomsnitt sju barn fallit offer för dödligt våld. Det dödliga våldet mot barn har dock minskat med , från i genomsnitt tio–elva barn till omkring fem–sex barn . Det dödliga våldet mellan bekanta som inte är släkt begås huvud- sakligen mellan personer som är nära bekanta. Det är ofta fråga om våld i missbruksrelaterade och/eller kriminella miljöer.TPF8FPT Det dödliga våldet mellan obekanta drabbar ofta yngre män på allmänna eller nöjesrelaterade platser i samband med händelser som börjar som mer eller mindre bagatellartade konflikter. Denna typ av dödligt våld, som brukar benämnas det dödliga gatuvåldet har minskat något . Andra exempel på dödligt våld mellan obekanta är brott med rasistiska eller homofobiska motiv eller sexualmord. Antalet fall av oprovocerade övergrepp på allmän plats av en för offret okänd person är mycket få, och har inte heller ökat under senare år.TPF9FPT Det är förhållandevis ovanligt att ungdomar gör sig skyldiga till dödligt våld. Enligt kriminalstatistiken dömdes 23 personer för mord eller dråp under 2006.TPF10FPT var mot- svarande siffra 16 personer.TPF FPT Det bör dock beaktas att dessa siffror omfattar även försök, förberedelse och stämpling till brott. PT Utvecklingen av dödligt våld mot kvinnor i nära relationer, 2007:6. PT Se vidare nedan under . 9TP PT Se studien av och , intagen i rapporten utvecklingen i –2003, 2004:3, s. 26. 10TP PT Kriminalstatistik 2006, 2007:20. 11TP PT Kriminalstatistik 2005, 2006:4. Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder Enligt uppgift från Brå var 65 personer kopplade till olika typer av dödligt våld –2004. I de allra flesta fallen var offren vuxna personer. Att personer gjorde sig skyldiga till dödligt våld mot jämnåriga förekom i genomsnitt endast en till . Antalet fall av dödligt våld där såväl offer som gärningsman är har varit relativt , och det finns inte något som tyder på att antalet ökar. De personer som gör sig skyldiga till dödligt våld är ofta unga män med komplicerade sociala problem. Många av dem lider av personlighetsstörningar med dålig impulskontroll och empati- störningar. Det dödliga våldet utövas i regel mot en okänd person och brotten sker i stor utsträckning på allmän plats. I de fall där även offret är är gärningen ofta grupprelaterad.TPF12FPT Vid tre fjärdedelar av de dödliga våldsbrott som inträffade –2004 användes någon form av vapen. Det vanligaste vapnet var kniv, som användes i av fallen. Skjutvapen användes i en femtedel av fallen. I de fall då vapen inte kommit till användning var strypning eller kvävning de vanligaste metoderna. Enligt dödsorsaksstatistiken dominerade våld utan vapen som våldsmetod till mitten av . har kniv tagit över som vanligaste brottsverktyg. Från samma tidpunkt har hemmet blivit den vanligaste brottsplatsen när det gäller dödligt våld. –2004 var av gärningsmännen och av offren för dödligt våld påverkade av alkohol. av gärningsmännen och av offren bedömdes vara alkoholmissbrukare. Andelen alkoholpåverkade gärningsmän var inte lika stor vid våld som riktade sig mot kvinnor i nära relationer eller mot barn som vid våld mellan bekanta som inte var anhöriga eller vid våld mellan obekanta. 12TP PT Artikeln Ovanligt att tonåringar dödar, publicerad på Brå:s hemsida, , . Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder Andelen narkotikapåverkade respektive narkotikamissbrukare var betydligt lägre bland såväl gärningsmän som offer. En stor andel av de personer som begår dödliga våldsbrott har psykiska problem, även om inte alla av dem anses ha begått brottet under påverkan av en allvarlig psykisk störning enligt mening. Enligt uppgift från Brå kan så många som av gärningsmännen lida av någon form av psykisk sjukdom eller störning. av gärningsmännen begår självmord i an- slutning till brottet. Självmordsfallen är starkt koncentrerade till de brott som begås inom familjen, särskilt när offret är barn till gärningsmannen eller när kvinnor dödas av män i nära relationer. En stor andel av de dödliga våldsbrotten, , börjar som bagatellbråk mellan gärningsmannen och offret. I av fallen har brottet sin bakgrund i att gärningsman och offer har separerat och att det därvid uppstått en svartsjukesituation. Andra vanliga orsaker till dödligt våld är psykisk sjukdom hos gärnings- mannen (där den psykiska sjukdomen utgjort det enda påvisbara motivet för gärningen), eller att gärningsmannen begått våldsbrottet i samband med annan brottslighet eller som ett led i en uppgörelse i kriminella kretsar. Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder Figur 5.5 Fördelningen av motiv vid dödligt våld –2004 B agat ellbr åk Separ at ion/ Källa: Arbetsmaterial från Brå Trots att antalet anmälda fall av dödligt våld har ökat kraftigt , visar Brå:s specialstudier att det dödliga våldet i samhället snarare har minskat något, särskilt i början av den aktu- ella perioden. Det ökande antalet anmälningar kan, som anförts ovan, förklaras av ändrade anmälningsrutiner hos polisen och att händelser som rubricerats som mord eller dråp sedermera har visat sig vara något annat. Det är svårare att dra några säkra slutsatser när det gäller orsakerna till att det dödliga våldet faktiskt tycks ha minskat något. En bidragande orsak kan vara de framsteg som gjorts inom sjuk- vården. Som framgått i tidigare avsnitt används antingen kniv eller skjutvapen som brottsverktyg vid närmare två tredjedelar av de dödliga våldsbrotten. Ökade medicinska kunskaper om skär- och skottskador kan därför ha inneburit att en större andel av de per- soner som utsätts för våldsangrepp räddas till livet.TPF13FPT Enligt uppgift från Brå finns det sannolikt flera samverkande förklaringar till att det dödliga våldet mot kvinnor i nära relationer har minskat sett i ett trettioårigt perspektiv. En sådan förklaring kan vara samhällets ökade medvetenhet om våld mot kvinnor, där sådant våld har gått från att vara ett privat problem till att bli ett 13TP PT Se studien av och , intagen i rapporten utvecklingen i –2003, 2004:3, s. 45. Statistiska uppgifter om dödligt våld och påföljder Skyddet för kvinnor har också ökat, inte minst genom framväxten av kvinnojourer runt om i landet. En annan tänkbar förklaring är senare års lagstiftning, där bl.a. lagen om besöksförbud och lagstiftningen om grov kvinno- fridskränkning har satt större fokus på just mäns våld mot kvinnor och gett möjlighet att ingripa tidigare i situationer där kvinnor utsätts för våld. Slutligen kan en förklaring vara att kvinnor i allt större utsträckning har blivit ekonomiskt oberoende av män och att de därför har större möjlighet att bryta upp från relationer där de utsätts för våld.TPF14FPT Dödligt våld mot barn begås ofta av en förälder eller någon annan närstående till barnet.