sou · GWB319 · 2008-03-04 00:00:00 — Behandlingsanläggningen och deponin drivs av , ett företag som från början ägdes av det norska tillsammans med ledande industriföretag. Figur 7 Översiktskarta över Langøya har två uppgifter: Att ta emot och behandla farligt avfall Att återuppbygga och rehabilitera Langøya med behandlat avfall. har tillstånd att ta emot och behandla olika typer av avfall, se tabell 1 nedan. Bilaga 3 SOU 2008:19 Tabell 1 Tillåtna mängder och behandlad mängd 2004 för Langøya Alkaliskt avfall (baser och aska), batteri- och kvicksilveravfall, cyanid- haltigt avfall, reaktiva metaller, annat Bl.a. jord, slam och rivningsmassor *Räknat som genomsnitt . Inom anläggningen finns flera olika behandlingsmöjligheter. Huvudanläggningen är neutraliseringsanläggningen där syror och baser neutraliseras och innesluts i gips. I uppslamningsanlägg- ningen går salter, hydroxider och baser in och vidare till neutra- liseringsanläggningen. Vid säck- och siloanläggningarna tas torr aska emot i säck respektive bulk för vidare transport i pumpbar form till neutraliseringen. Det finns också en malningsanläggning där våt aska och kalksten omvandlas till finmald aska och kalk- stensmjöl att användas i neutraliseringen. Vid solidifieringsanlägg- ningen innesluts olika typer av avfall, t ex relativt kraftigt för- orenade massor innan deponering, medan förorenade massor med lägre föroreningsgrad direktdeponeras i något av de tidigare kalk- brotten. Kvicksilverhaltigt avfall tas emot för behandling och depo- nering. Avfall med halter <10 mg Hg/kg direktdeponeras medan avfall med halter >10 mg Hg/kg innesluts i gips före deponering. Huvudvolymen av deponierna ligger under havsnivån, vilket leder till att vattentrycket i bidrar till att motverka utläckage av farliga ämnen från deponierna. En miljöriskbedömning har genomförts av Geotekniska Institutt (NGI). NGI konstaterar att för den planerade utformningen av förvaret är risken för förorening av jorden, grundvattnet och ytvattnet är låg. Vidare anför NGI att säkerheten vid Langøya är bättre än för mot- svarande deponier förlagda på markytan med traditionell botten- tätning, särskilt i ett långtidsperspektiv anses barriärerna runt avfallet i Langøya vara mer beständiga än de minimikrav som ställs i den norska deponiföreskriften. har utgående från miljöriskbedömningen och i överensstämmelse med avfallsföreskriften gett dispens från kravet på dubbel botten- tätning för Langøya (, 2005 s. 4). På Langøya har funnits två kalkstensbrott, Nordbrottet och Sydbrottet. Planen är att dessa ska återfyllas med stabiliserat farligt avfall och förorenade massor och därefter ska ön rehabiliteras. Nordbrottet har använts som deponi , medan Syd- brottet uppges komma att tas i bruk . De delar av brotten som ligger under havsytan kommer i första hand användas. För Nordbrottet planeras även en deponi ovanför havs- ytan för svagt förorenade massor för att anpassa terrängen. Målet med rehabiliteringen är att ön sedan ska kunna användas till fri- luftsliv och näringsverksamhet, dock ej tung industri. En oriente- ringsbild över området ges i figur 8. Ett viktigt element i rehabiliteringen är övertäckningen av deponierna. Övertäckningslagret ska bland annat kunna motstå mekaniskt slitage av väder och vind, hindra vattenströmning genom deponierna samt även utgöra grundläggningen för en framtida användning av markområdet. Ett tvärsnitt genom de två deponierna visas i figur 9. Genom övertäckningen kommer de deponerade massorna att pressas samman och därmed kommer porvattnet att pressas ut. Detta vatten kommer att renas och efter att det kunnat konstateras att ingen ytterligare vattenrening behövs, öppnas den skapade lagunen i Sydbrottet mot havet. Med nuvarande kunskap anser man att avfallsdeponeringen kommer att vara avslutad omkring . Delar av rehabili- teringen kommer att påbörjas , men övertäckningen kommer till stor del genomföras 2025-2030. Öppningen av Syd- brottet mot havet beräknas till ca 2035. Figur 8 Orienteringsbild över Langøya, bild från NOAHs rehabiliteringsplan Figur 9 Tvärsnitt genom Nordbrottet (överst) och Sydbrottet (nederst) som visar uppbyggnaden av deponierna med övertäckning. Bilderna häm- tade från För att stabilisera farliga ämnen i avfallet används gips. Gipset produceras av avfallssyra, kalksten och flygaska. uppger att järnhydroxider i gipset hjälper till att adsorbera och stabilisera tungmetaller i en stabil miljö. Enligt en till (, 2001) fixeras kvicksilver av två- och trevärt järn i gipset, vilket ger en låg löslighet av kvicksilver (<0,1 μg/l). Ett resonemang förs även om adsorption sker av elementärt kvicksilver till järnoxiderna. Vidare bidrar egenskaperna hos komprimerat gips till en låg permeabilitet i materialet och högt tryck leder till mineralisering på lång sikt. Detta sammantaget leder till inget eller ett mycket begränsat vattenflöde i gipsdeponin. Säkerheten för avfallet på Langøya bygger på flera faktorer. Höghaltigt kvicksilveravfall kommer att stabiliseras med gips enligt ovan. Övertäckningen kommer att ske med lågförorenade avfalls- massor, ren järnhaltig gips, olika dränerings- och tätskikt, samt cirka 1,5 m kalksten närmast ytan. Rådande geokemiska betingelser i gipsdeponin indikerar en maximal löslighet för kvicksilver på cirka 60 μg/l. Resultat från laktester på gipsstabiliserat avfall visar kvick- silverhalter understigande 0,1 μg/l, något som tolkats som en effekt av adsorption på fasta järnhydroxider i gipset. De geokemiska förhållandena har vidare bedömts vara ogynnsamma för metylering av kvicksilver. Kalkberggrunden bidrar även till en gynnsam hydro- logi. Grundvattenytan på Langøya ligger under havsnivån, vilket ger ett inåtriktat vattenflöde under den initiala fasen. Vidare är utspädningspotentialen i avsevärd. I figur 10 redovisas schematiskt uppbyggnaden av deponin. Figur 10 Schematiskt snitt genom deponin vid Langøya längs transekt AA då deponering och övertäckning slutförts. Figuren är hämtad från en poster av Binyam Lema, Per Aagaard, ; , NGI; och , . Langøya är förmodligen en unik typ av deponi för farligt avfall genom att den varken går att betrakta som en normal ytförlagd deponi för farligt avfall eller som ett underjordsförvar. För alla typer av deponier krävs enligt bilaga I i EU:s deponeringsdirektiv att vissa allmänna föreskrifter uppfylls (EU, 1999). Vidare krävs enligt bilaga II i deponeringsdirektivet (EU, 1999) och bilagan i (EU, 2002) för alla typer av avfall att vissa kriterier uppfylls. Vissa specificerade kriterier gäller för avfall som kan tas emot vid ytdeponier för farligt avfall. För att farligt avfall ska få tas emot i underjordsförvar krävs istället att en platsspecifik säkerhets- bedömning genomförs. Innehållet i den platsspecifika säkerhets- bedömningen beskrivs i bilaga A (EU, 2002). Som framgår av resonemangen ovan är EU:s krav på plats- specifik riskbedömning för underjordsförvar troligen inte applicer- bara på deponin på Langøya i juridisk mening. Det kan dock i denna rapport vara relevant att göra jämförelser mellan dessa krav och hur motsvarande frågeställningar behandlats och redovisats av . Bilaga 3 SOU 2008:19 Tabell 2 Jämförelse av EU:s krav på platsspecifika riskbedömningar för under- jordsförvar och hur motsvarande aspekter har redovisats av (EU, 2002) Den valda platsen beskrivs. Deponin utgörs av ett kalk- brott med kända egenskaper. Ursprängt till långt under inströmning av vatten. till följd av seismisk aktivitet har värderats och funnits vara acceptabla i jämförelse med andra risker i samhället. Får anses vara en väl känd geologisk struktur. Observa- tioner finns från drift av kalkbrottet varför osäkerheter beträffande de geologiska förhållandena bedöms vara små. hos det deponerade avfallet, gips och andra material som ingår i sluttäckningen av motsvarande en bärighet av /m2 är satt. lidering och krypning av det väntas ske vid påförande av sluttäckning, med sättningar i deponierna med mellan 1 och 4,5 m beroende på över- last över en 20 årsperiod i olika delar av deponin. Berggrundens mekaniska egenskaper får anses vara goda. Med hänsyn till de relativt omfattande sätt- ningar som beräknats (tätskiktens tjocklek) bör risker med differentiella sättningar som kan nedsätta deponitäckningens tätskikts- funktion beaktas. Om sådana risker uppdagas bör slutligt utförande av sluttäckning utföras först då full kon- solidering uppnåtts. nivån i förvaret att vara lägre än omgivande havsnivå, varför strömningen av vatten kommer att vara inåtriktad. inställa sig på en nivå nära havsytan med små gradienter. Endast inåtriktad grund- vattenströmning förefaller svårt att upprätthålla över . Efter avslutad deponering och återställd grundvattennivå inom depo- nin kan det anses rimligt att förvänta små gradienter med motsvarande långsam vatten- omsättning, framförallt i deponins djupare delar där det mest höghaltiga avfallet avses placeras. SOU 2008:19 Bilaga 3 (EU, 2002) Redovisningen inriktas på den geokemiska miljö som skapas i det deponerade avfallet och Bedömning av inverkan på Lakvatten kommer att avledas kan vidtas om oönskad ut- nins olika delar följs och regleras med pumpning om lakvatten sker via vatten- Belyses med ett urval sce- narier som dock inte i första hand tar fasta på de lång- siktiga frågeställningarna, se De geokemiska förhållandena i omgivande berggrund domi- neras av kalkformationen och omgivande havsvatten. Det bedöms relevant att i första hand bedöma de geokemiska betingelserna i det depone- rade avfallet och Fe-gips. En stor utspädning får anses mycket trolig med hänsyn till läget. Utspädningen i sig ska dock inte tas till intäckning för utsläpp. De läckagenivåer för kvicksilver som kan upp- skattas från laktester på stabiliserat avfall är dock obetydliga. Troligen obetydliga emissioner till omgivningen med hänsyn till den hydrologiska situa- tionen på platsen och vid- tagna åtgärder för vatten- rening. Det skulle vara önskvärt med en genomlysning av de lång- siktiga aspekterna, exem- pelvis om risk finns för ändra- de pH och redoxförhållanden över tiden. Det kan göras troligt att driftsanläggningarna kommer att ha en obetylig inverkan på lagringsplatsen. Anlägg- ningarna kan rivas efter avslutad drift, alternativt övergå till annan användning. redovisar i sin rehabiliteringsplan även en genomgång av en rad scenarier såsom, jordbävningar, stormvågor, klimatföränd- ringar, sabotage, sprängskador som leder till felaktigt exponering mot havet och oväntade problem med vattenrening. 3.2.2Höghaltigt kvicksilveravfall på Langøya I tillgängligt material beskrivs förberedelser för att kunna ta emot och slutförvara höghaltigt kvicksilveravfall. Ett särskilt förvars- utrymme har sprängts ut i kalkstensberggrunden där sulfidstabili- serat kvicksilveravfall kan placeras. Såvitt känt har höghaltigt kvick- silveravfall inte ännu deponerats på Langøya. 3.3Villkor för deponering på Langøya Kemakta har under arbetet ställt ett antal frågor till som är av betydelse för bedömningen av den långsiktiga säkerheten vid deponering på Langøya. Svaren har erhållits via e-post från vid . Nedan ges en sammanfattning av svaren. har i sin lagstiftning antagit samtliga EU-regler beträff- ande avfall utom förordningen om transport av avfall (EU, 2006). Denna förordning beräknas komma att antas . Noteras kan att eftersom det rör sig om en förordning är den tvingande i EU:s medlemsländer redan från den dag den antagits av EU. Deponin på Langøya uppges uppfylla samtliga krav i med undantag av laktesterna där i samförstånd med använder deponivatten istället för avjoniserat vatten. har inte applicerat EU:s krav på ett undermarksförvar i enlighet med rådsbeslutet (EU, 2002). Man menar dock att de geokemiska förhållandena i deponin är bevisat långtidsstabila och gynnsamma för inneslutning av tungmetaller inklusive kvicksilver. Man menar vidare att man har full kontroll över allt lakvatten under driftfasen och att man efter förslutning får så låga gradienter att utläckaget kommer att närma sig noll. Man kommer att övervaka deponin som behövs för att kvarvarande sättningar skall vara acceptabla med hänsyn till den långsiktiga säkerheten. har tillstånd att ta emot kvicksilver oberoende av kemiskt tillstånd och kvicksilverhalt. Före deponering måste dock metalliskt, flytande kvicksilver stabiliseras i sådan omfattning att den fysikaliska formen överensstämmer med mottagningskrite- rierna och kraven på utlakning innehålles. 3.4Sammanfattande kommentarer och diskussion Inget som framkommit i denna utredning pekar på att slutförvaring av svenskt kvicksilveravfall på Langøya inte skulle kunna gå att genomföra. På samma sätt som har diskuterats för undermarks- deponier i bergsalt i kan metalliskt, flytande kvicksilver inte deponeras på Langøya. Kemakta har i sin genom- gång inte funnit några skäl att frångå denna regel som har sitt ursprung i deponeringsdirektivet (EU, 1999). Eventuellt skulle förvaring på Langøya kunna stå i konflikt med reglerna i avfallsförordningen (SFS 2001:1063) om att höghaltigt kvicksilveravfall ska deponeras i djupt bergförvar. Man kan här argumentera att man lägger ner avfallet på ett sätt så att det är kemiskt bundet och övertäckt med barriärer som bäddar in det under mark. Regelverket säger dock att bortskaffande av avfall med en kvicksilverhalt som överstiger 0,1 viktprocent skall ske i ett djupt slutförvar i berg. Ytterligare utredning i denna fråga kan komma att krävas. De argument för anläggningens långsiktiga säkerhet som har presenterats under utredningens gång förefaller väl underbyggda för det tidsperspektiv som har behandlats. De säkerhetsanalyser som genomförts (, 2004; , 2007) omfattar inte det långtidsperspektiv på i storleksordningen som brukar dis- kuteras i . I en analys av ett så långt tidsperspektiv behöver förändringar i omvärlden såsom klimatförändringar, förändringar av havsnivån, mänskligt intrång på grund av att dokumentationen av anläggningen går förlorad, etc. tas med. Detta är en av anled- ningarna till att det svenska regelverket förekriver deponering i djupa slutförvar i berg. Från norskt håll har uttryckts en positiv inställning till att förvara svenskt kvicksilveravfall. Det förekommer en stor- skalig hantering av lågförorenat kvicksilverhaltigt avfall, något som därmed, om det bedöms önskvärt och fördelaktigt, bör kunna innefatta även svenskt avfallsmaterial med motsvarande för- Dock tycks erfarenhet av hantering och för- av avfall med höga kvicksilverhalter saknas. Statens forurensningstilsyn (SFT) har i e-postsvar på fråga från framfört att man betraktar som närområde för depo- nin på Langøya. Med hänvisning till närhetsprincipen och själv- hjälpsprincipen är man däremot inte beredd att acceptera import av avfall som härrör från övriga , inte heller om det genomgått behandling i Nordiskt land. Binyam Lema, Per Aagaard, ; , NGI; och , : Mercury interaction with Langøya gypsum sludge – bonding to solid particles, stability and poten- tial evaporation (Poster). DepV (2002) Verordnung über Deponien und Langzeitlagern, , senast ändrad . EU (1999): Rådets direktiv /31/EG av om deponering av avfall. EU (2002): Rådets beslut av om kriterier för mottagning av avfall vid avfallsdeponier i enlighet med artikel 16 i, och bilaga II till, direktiv /31/EG (2003/33/EG). EU (2006), OCH RÅDETS FÖR- ORDNING (EG) nr 1013/2006 av om tran- sport av avfall. GGSVE (2001),Verordnung über die innerstaatliche und grenzüberschreitende Beförderung gefährlicher Güter auf der Straße und mit Eisenbahnen. (2001a), , Ereignissen und Prozessen (ZEP) als Basis für die (Standort Gorleben), Uppdragsnummer 9G 2612100, BGR, . (2001b), Ermittlung und für den Standort Gorleben – Auswahl (screening) , Uppdrags- nummer 9G 2612100, BGR, . (2001): , Langøya. Forutsetninger for deponering av kvikksølvholdig avfall i gipsdeponiet. NGI rapport 20001133-1. 29 januar 2001. (2004): , Langøya. Miljørisikovurdering av depo- niene på Langøya.. NGI rapport 20031461-1. (2005): Rehabiliteringsplan for Langøya. Dokument- nummer: KTR-15. (2007): , Langøya. Miljørisikovurdering av gips- deponering over kote 0 i Nordbruudet. NGI rapport 20061245-1. TA Abfall (1991)Technische Anleitung zur Lagerung, chemisch/ physikalischen, bilogischen Behandlung, Verbrennung und Ablagerung von besonders überwachungsbedürftigen Abfällen, . Konceptstudie av teknik och säkerhet för människa och miljö för en djupdeponi för kvicksilveravfall i berg baserad på förutsättningar vid tidigare oljelager i Beskrivning av befintliga bergrum och tunnlar.................... Eons anläggning i ........................................ Omgivning och recipienter......................................... Skyddsområden och riksintressen ............................. Bilaga 4 SOU 2008:19 Kostnadsjämförelse – anläggningsarbete i berg ........ Andra aspekter av betydelse för en fungerande Geokemiska förhållanden i svensk kristallin Relevanta geokemiska parametrar för kvicksilver..... Platsspecifika geokemiska förhållanden på Kemiska egenskaper hos aska..................................... Källterm för spridning Närzon ................................. Några scenarier för vattenflöden i närzonen............. Frigörelseprocesser i närzonen .................................. Spridningsprocesser i berg......................................... Inledande period då spridningen fördröjs ................. Diffusion i bergmatrisen............................................. Långsiktig period då stationära förhållanden Utsläpp i recipient.................................................... Utsläpp under drift ..................................................... Utsläpp på lång sikt efter förslutning........................ Jämförelser med naturliga Hg-flöden........................ Underbilaga Geologiska och hydrogeologiska förutsättningar för en djupdeponi för kvicksilver på Händelö, har fått regeringens särskilde utredningsmans uppdrag att i en konceptstudie belysa möjlig- heterna att förlägga ett svensk slutförvar för kvicksilveravfall i anslutning till ett befintligt f.d. bergrumslager för olja. Syftet med utredningen är att med exempel illustrera en väg att slutförvara kvicksilver, dock utan att detta utgör en tidig planering att bygga en verklig anläggning. En lokalisering av en djupdeponi i anslutning till Eons askdeponi i ett f.d. bergrumslager för olja på Händelö, , har härvid utnyttjats som ett illustrerande exempel. Den konceptstudie som skisseras i denna utredning avser en tänkt djupdeponianläggning placerad cirka 250 350 m under den befintliga bergrumsanläggningen. Olika förvaringskapacitet för djupdeponin har belyst med exempel, motsvarande en totalt deponerad volym av 2 000, 10 000 eller räknat som staplad kollivolym. Som ett belysande exempel har antagits att aska från utnyttjas som buffertmaterial och återfyllnad av förvarsutrymmen mellan avfalls- behållare och bergväggar, liksom för återfyllnad av nerfartsramp i berget. Andra fyllnadsmaterial är dock tänkbara. En grov bedömning av kostnader för anläggningsarbete i berg för en djupdeponi visar att kostnaden för att driva en nerfartsrramp () är betydande, utformningen av deponi- utrymmen i berget varierar beroende på djupdeponins kapacitet och utformning (cirka 1,5 3 Mkr för , för och för ). Till detta kommer kostnader för övrig utrustning och driftkostnader. Bergmassan på Händelö genomkorsas av större sprickzoner, men en bergplint med relativt tätt berg finns under och strax norr om där det placering av en djupdeponi skulle vara möjligt. Det ska understrykas att det inte finns några undersök- ningar av berget under (befintliga tunnlar m.m.), varför de genomförda undersökningarna baseras på extrapolationer mot större djup i berget som är behäftade med osäkerheter. Djupdeponin kan utformas som horizontella tunnlar, bergrum eller bergsilos. Deponering av avfallet kan ske genom att avfallet omges med olika typer av buffert- och återfyllnadsmaterial. Upp- skattningar av vattengenomströmning djupdeponin har genomförts för olika tänkbara utformningar. att djupdeponin kan utformas så att endast obetydlig grundvatten- genomströmning sker genom djupförvaret. En utgångspunkt för utredningen har varit att endast kvicksilver i en kemiskt och fysikaliskt stabil form ska tas emot för djup- deponering. Kvicksilver i ren form förutsätts härvid stabiliseras som sulfid före djupdeponering. Detta medför en låg löslighet i grundvattenmiljö och möjliggör en god arbetsmiljö under djup- deponins drifttid. Olika spridningsprocesser för kvicksilver från djupdeponin har undersökts. Resultaten visar att endast mycket små mängder kvick- silver frigörs från en djupdeponi. Olika beräkningsfall visar att kvicksilverutsläppet begränsas till mindre än /år för realistiska förhållanden. Mycket extrema beräkningsantaganden måste göras för att väsentligt öka de beräknade utsläppen. Bedömningar av påverkan på recipient har genomförts, vilket i exemplet utgörs av ström/kanal och inre . Genomförda beräkningar visar en helt försumbar påverkan på reci- pienten. Jämförelser har gjorts med den atmosfäriska depositionen av kvicksilver. Det beräknade utsläppet från en djupdeponi skulle motsvara den atmosfäriska depositionen på av Händelös markyta. På samma sätt motsvarar utsläppet den atmo- sfäriska deposition som sker på av inre yta. Sammantaget visar utredningen att det finns goda tekniska, säkerhets- och miljömässiga möjligheter att utforma och finna en lämplig plats för en nationell djupdeponi i svensk berggrund. Fortsatt arbete får finna en lämplig lokalisering. har fått regeringens särskilde utredningsmans uppdrag att i en konceptstudie belysa möjligheter- na att förlägga ett svensk slutförvar för kvicksilveravfall i anslut- ning till ett befintligt f.d. bergrumslager för olja. Den föreliggande utredningen ska inte ses som en förberedelse till lokalisering av ett faktiskt slutförvar för kvicksilver på den studerade platsen. Syftet med studien är att belysa om tekniska, miljö- och säkerhetsmässiga förutsättningar finns för ett fortsatt arbete att finna en svensk slutförvarslösning. I denna konceptstudie har Eons anläggning vid , , använts som utgångspunkt. Eon bedriver deponering av bioaska från i de tidigare olje- bergrummen. Den befintliga bergrumsanläggningen är utsprängd . I denna utredning skisseras en tänkt djup- deponianläggning placerad cirka 250 350 m under den befintliga bergrumsanläggningen. har fått regeringens särskilde utredningsmans uppdrag att i en konceptstudie belysa möjligheter- na att förlägga ett svensk slutförvar för kvicksilveravfall i anslut- ning till ett befintligt f.d. bergrumslager för olja. Syftet med utredningen är att med exempel illustrera en väg att slutförvara kvicksilver, dock utan att detta utgör en tidig planering att bygga en verklig anläggning. En lokalisering av en djupdeponi i anslutning till Eons askdeponi i ett f.d. bergrumslager för olja på Händelö, , har härvid utnyttjats som ett illustrerande exempel. Den föreliggande utredningen ska därför inte ses som en förberedelse till lokalisering av ett faktiskt slut- förvar för kvicksilver på den studerade platsen. Syftet med studien är att belysa om tekniska, miljö- och säkerhetsmässiga förutsätt- ningar finns för ett fortsatt arbete att finna en svensk slutförvars- lösning. Härvid har vissa platsspecifika data utnyttjats. 2 Beskrivning av befintliga bergrum och tunnlar är en kraftvärmeanläggning som producerar elkraft, fjärrvärme och ånga, se illustration i figur 2.1. Figur 2.1 Principskiss över Eons anläggning vid . Bild häm- tad från utdrag ur medlemsblad från Värme- och kraftsektionen förfogar över nio bergrum belägna på den nordöstra delen av . Bergrummen användes tidigare för lagring av petroleumprodukter men tre av bergrummen används nu för lagring av flygaska. Tillstånd söks enligt Miljö- balken för deponering av aska i de kvarvarande sex bergrummen. Beskrivning av befintliga bergrum och tunnlar E.on:s nio bergrum är utsprängda i berg cirka 30 m under mark- ytan, dvs. djup till bergrumstaken.