sou · GWB319 · 2008-03-04 00:00:00 — 12.4Avfallets behandling och form Gällande krav på behandling av avfall före deponering för att underlätta hantering, minska risker och i övrigt bidraga till att en säker hantering innebär att allt avfall inklusive kvicksilver i metallisk form ska stabiliseras på lämpligt sätt före deponering. Detta innebär att tekniken för att stabilisera flytande kvicksilver är en nyckelfråga för att praktiskt kunna genomföra deponering av stora delar av det svenska kvicksilveravfallet. För detta måste teknik vidareutvecklas och demonstreras i industriell skala. Förut- sättningarna för detta bedömer jag som gynnsamma då det finns kunskap och goda erfarenheter av småskalig verksamhet inom berörd industri. 12.5Direktdeponering av metalliskt kvicksilver Ett alternativt förfarande till slutlig förvaring av kvicksilver som föreslagits i ett nytt EU-direktiv är att tillåta deponering under mark av behållare av stål innehållande metalliskt kvicksilver i sin flytande form. Jag anser att alternativet ger säkerhetsmässiga nack- delar vid deponering och aktualiserar nya frågor där adekvat kunskapsunderlag saknas . Det krävs därför att en rad frågor klarlägges för att en deponering av flytande kvicksilver skall kunna övervägas. För en praktisk tillämpning anser jag det rimligt att nödvändiga säkerhetsanalyser visar att säkerhetsmarginalerna motsvarar vad som kan uppnås med stabiliserat kvicksilver deponerat i djupa geologiska formationer t.ex. svensk berggrund. Vidare noterar jag att rådande osäkerhet beträffande framtida EU-lagstiftning håller igen satsningar på teknik för att stabilisera flytande kvicksilver. Det är därför angeläget att ange vad som kommer att gälla. Den svenska marknaden för farligt avfall är volymmässigt relativt liten, varför de specifika kostnaderna för deponeringen blir höga, särskilt i de fall man ej kan samlokalisera undermarksdeponin med annan verksamhet. Den specifika kostnaden per ton beror själv- fallet av mängden deponerat avfall. Den särskiljande kostnaden för att deponera långlivat kemiskt riskavfall beror på erforderliga investeringar för att bygga anlägg- ningen då behandling och drift är rätt lika för de flesta depo- neringsalternativ. De lägsta kostnaderna får man naturligen vid deponering i befint- liga undermarksförvar och i de fall man endast täcker deponering- ens marginalkostnader. Att utnyttja befintliga undermarkssystem i en gruva eller berganläggning och endast bygga erforderliga förvarsutrymmen kan ge möjlighet att väsentligt hålla igen på investeringskostnaderna. Att nyetablera en anläggning torde endast bli aktuellt om de högre kostnaderna kan balanseras av andra fördelar såsom mindre behandling eller transporter etc. Sammanfattningsvis kan man konstatera att kostnaderna för deponering i tyska saltgruvor offererats till per ton, att bedömer att deponeringen kan kosta per ton och att investeringen per deponerat ton för ett mellansvenskt förvar kan vara . Anledningen till att kostnaderna blir höga är att investeringarna måste slås ut på en liten mängd avfall, inte att anläggningen i sig är speciellt kostsam. 12.7Deponering i undermarksförvar utanför Av kostnadsskäl anser jag det motiverat att noga överväga de möjligheter som finns att utnyttja befintliga djupförvar utanför för att uppnå en säker undermarksdeponering av relativt sett ringa volymer långlivat farliga avfall. Befintliga deponier i tyska saltgruvor kan erbjuda säkerhets- mässiga deponeringsförhållanden som väl motsvarar de krav på säker deponering i berg som ligger bakom svensk lagstiftning. Även befintlig deponianläggning i i ytlig berggrund erbjuder sannolikt goda möjligheter till säker förvaring över långa tider i det fall avfallet givits en lämplig behandling. måste jag konstatera att underlaget i tillstånden för nämnda befintliga anläggningar beträffande frågor som rör säker- heten för människa och miljö kan behöva sam- manställas på ett bättre sätt och möjligen kompletteras. Detta gäller särskilt i det fall man önskar deponera kvicksilveravfall i sin flytande form och på det sätt, som diskuteras i ny EU-lagstiftning. 12.8Annat långlivat farligt avfall Ett antal metaller som kvicksilver, kadmium, bly och halvmetaller såsom arsenik är exempel på långlivat farligt avfall som kan vara aktuellt att deponera i undermarksförvar då de kan innebära risker för hälsa och miljö. Det har därför funnits skäl för utredningen att undersöka behoven för sådan förvaring och bredda studien till att även omfatta andra produkter där samhället anser det motiverat att ställa långsiktiga och kvalificerade förvaringskrav. Min slutsats av detta är dock att – med dagens lagstiftning och praxis behoven är begränsade då mängder av långlivat farligt avfall aktuellt för undermarksdeponering är ringa för överskådlig tid framåt. 12.9Tillgång till undermarksförvar i saknar en allmänt tillgänglig möjlighet inom landet att enkelt ta hand om och på ett kvalificerat sätt deponera olika typer av avfall med långlivad farlighet i ett undermarksförvar. För inne- havare av enstaka mängder och/eller smärre innehav ser jag det som särskilt viktigt att ha tillgång till en central organisation som kan svara för erforderlig deponering i ett djupförvar. En sådan möjlighet skulle underlätta och förenkla insamling och deponering av avfall i små mängder från många olika källor och borde ses som en naturlig del av den svenska infrastrukturen för avfallets omhändertagande Med rådande skilda förutsättningar för berörda avfallsinne- havare finns det ej enligt min bedömning någon naturlig teknisk och organisatorisk grund att lägga ett utökat samhällsansvar på industrin. begränsade marknad för undermarksdeponering innebär sannolikt att det krävs stöd från samhällets sida för att en undermarksdeponi skall bli byggd. Dagens regelverk för avfall bygger på att det existerar lämplig infra- struktur för hantering och deponering och beaktar inte en situation där avfallet ej kan tas omhand. Detta innebär att gällande lagstiftning inte på ett tidsmässigt realistiskt sätt beaktar avfallsinnehavarnas behov av att mellanlagra avfall t.ex. metalliskt kvicksilver i avvaktan på att slutliga lösningar utvecklas eller överenskommes. De särskilda åtaganden och ansvar som följer av dagens skärpta krav vid hantering och deponering av långlivat farligt avfall anser jag ej helt adekvat beaktat i dagens lagstiftning. Säkerhet vid drift, försegling och över mycket långa tider framåt ställer krav på hög teknisk kompetens och ekonomisk och organisatorisk uthållighet hos de företag som svarar för verksamheten och även producenten av avfallet. Dagens lagstiftning med förhållandevis begränsat ekonomiskt åtagande och där ansvaret för det omsorgsfulla omhän- dertagandet liksom ägandet kan relativt enkelt överföras på annan part behöver ses över och på ett bättre sätt än ta hänsyn till avfallets långlivade karaktär. Att slutförvara kvicksilverhaltigt avfall i djupa bergrum – Behandling av avfall samt teknik, möjligheter och krav för deponering. Delrapport 2005:2 Utredning om slutförvar av kvicksilverhaltigt avfall, 2006. Utredningen har tillgång till ett mycket omfattande underlags- material. Nedan redovisas ett urval som bedömts viktiga för att komplettera texten i rapporten. 2Avfallsförordningen (2001:1063). 3Förordning (2001:512) om deponering av avfall. 4NFS 2004:10, föreskrifter om deponering, kriterier och förfaranden för mottagning av avfall vid anlägg- ningar för deponering av avfall, juni, 2004. 5Förordning (1998:944) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av kemiska produkter. 6Förordning om transport av avfall 1013/2006. 7Direktiv om avfall 2006/12/EG (tidigare 75/442/EG). 8Direktiv /689/EEG om farligt avfall. 9Direktiv /31/EG om deponering av avfall. 10Direktiv /33/EG om kriterier och förfaranden för mot- tagning av avfall vid avfallsdeponier i enlighet med artikel 16 i och bilaga II till direktiv /31/EG. 11Förslag till förordning om exportförbud för och säker för- av metalliskt kvicksilver,2006/0206(COD). 12Direktiv /11/EG om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö. 13EG 1013/2006, Förordning om transport av avfall. 14SÖ 1991:22, om kontroll av gränsöver- skridande transporter och slutligt omhändertagande av farligt avfall. 15SOU 2001:58, Kvicksilver i säkert förvar, . 16Naturvårdsverket avfallsplan – Strategi för hållbar avfallshantering . 17Naturvårdsverket, Deponering av avfall, med all- männa råd till förordning (2001:512). 18Naturvårdsverket, Utvärdering av genomförandet av depo- neringsdirektivet . 19Naturvårdsverket rapport 4177, Avveckling av vårt dolda kvicksilverlager, 1993. 20Naturvårdsverket, rapport 4752 Slutförvar av Kvicksilver, . 21Naturvårdverket rapport 4772 Löslighet och kemisk för- behandling av kvicksilver i slutförvar, , L.O. och , S., 1997. 22Naturvårdverket, rapport 4768 Kvicksilverhaltigt avfall i – inventering, karakterisering och prioritering, , , , L.G. och , L.O., 1997. 23Naturvårdsverkets, rapport 4771 Utsläpp av kvicksilver från slutförvar, , , , , , L. och , K., 1997. 24Naturvårdsverkets rapport 4771 Utsläpp av kvicksilver från slutförvar, 1997. 25KEMI Underlag till andra delen fördjupad utvärdering av miljökvalitetsmålet Giftfri Miljö. 26Kemikalieinspektionen, rapport 2/04,Kvicksilver – utredning om generellt nationellt förbud, . 27Naturvårdsverket/Kemikalieinspektionen, Strategi för arbetet med kvicksilver, kadmium och bly inom EU och inter- nationellt, 2004. 28MiMi/MISTRA, Åtgärder mot miljöproblem från gruvavfall, slutrapport, , L.O. och , R. m.fl., . 29Svensson M, Mercury Immobilization A requirement for Permanent Disposal of Mercury in , 2006. 30SAKAB AB .Faktablad beträffande for metallic and oxidized mercury, 31SAKAB AB, S. Kummel, Information till utredning M2005:2, 2007. 32Emcoplate AB, Faktablad beträffande MercStab metoden, 33SKB FUD-program 2007, . 34SKB Plan 2006 – Kostnader för kärnkraftens radioaktiva rest- produkter, . 35SKB TR-00-12 What requirements does the KBS-3 repository make on the host rock? 36SKB , Samlad redovisning av metod, platsval och program inför platsundersökningsskedet, . 37SKB SKB TR –99-28, Deep repository for long-lived low- and intermediate- level waste, . 38SKB SKB R-97-23 Farliga ämnen i människans omgivning. 39MAYASA, EU Environment, LIFE06, PREP/E000003, 2006. Wuttke, , , in , report to Radioactive waste in perpective, 2007. Slutförvar av kvicksilverhaltigt avfall En särskild utredare tillkallas för att bidra till ett effektivt genom- förande av ett slutförvar av kvicksilverhaltigt avfall i djupt bergförvar (se prop. 2002/03:117, bet. 2003/04:MJU4, rskr. 2003/04:13). Den särskilda utredaren skall agera som en sam- ordnande aktör för att stödja och samordna arbetet med att ta fram metoder och lämplig kemisk form för sådan deponering. Arbetet att samordna genomförandet skall ske med beaktande av tekniska, miljö- och hälsomässiga, sociala och samhällsekonomiska aspekter. Om möjligt bör en gemensam lösning uppnås. Utredaren skall därför verka för att en sådan kan utvecklas. Den särskilda utredaren skall vidare samordna arbetet med att ta fram förslag till finansie- ring och lokalisering av ett förvar. Den särskilda utredaren skall redovisa till regeringen hur avfalls- ägarnas arbete fortskrider och vilka initiativ till samverkan som utredaren har tagit. En första delrapportering skall ske avseende förslag till kriterier för det djupa bergförvaret samt förslag till kemisk form för det kvicksilverhaltiga avfallet. Den särskilda utredaren skall lämna en slutlig redovisning av arbetet, med förslag till fortsatt arbete, . Miljöaspekter och beslut om avveckling av kvicksilveranvändning Kvicksilver är en mycket giftig och bioackumulerande metall som kan orsaka omfattande skador på hälsa och miljö. Kvicksilver och dess föreningar, främst metylkvicksilver, har framför allt negativa effekter på nervsystemet och dess utveckling men även på hjärt- kärlsystemet, immunsystemet, reproduktionssystemet samt njurar- na. Kvicksilver omvandlas till metylkvicksilver av naturliga pro- cesser och bioackumuleras i näringskedjan. har infört restriktioner för användning av kvicksilver och även ett export- förbud för kvicksilver samt kemiska föreningar och beredningar där kvicksilver ingår. Enligt det av fastställda miljökvalitetsmålet Giftfri miljö (prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183) skall halterna av ämnen som förekommer naturligt i miljön vara nära bakgrundsnivåerna inom en generation. Vidare skall den sam- manlagda exponeringen i arbetsmiljö, yttre miljö och inomhusmiljö för särskilt farliga ämnen vara nära noll . Regeringen och har därutöver beslutat om en kemika- liestrategi för Giftfri miljö (prop. 2000/01:65, bet. 2000/01:MJU15, rskr. 2000/01:269). Av denna framgår att nyproducerade varor så långt möjligt skall vara fria från kvicksilver . Ämnet skall inte heller användas i produktionsprocesser om inte företaget kan visa att hälsa och miljö inte kan komma till skada. Befintliga varor som innehåller kvicksilver skall hanteras på ett sådant sätt att kvicksilvret inte läcker ut i miljön. Målsättningen är att använd- ningen av kvicksilver med vissa undantag skall ha upphört . Regeringen har i propositionen Ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp (prop. 2002/03:117) redovisat bedömningen att kvicksilver bör slutförvaras i djupt bergförvar (jäm- för även 4752 Slutförvar av kvicksilver och betänkandet Kvicksilver i säkert förvar (SOU 2001:58)). delade regeringens bedömning (bet. 2003/04:MJU4, rskr. 2003/04:13). Till skillnad från ytlig förvaring bedöms ett djupt bergförvar isolera det kvicksilverhaltiga avfallet från biosfären under mycket långa tidsrymder och kan utformas så att kommande generationer inte behöver belastas med underhålls- och tillsyns- ansvar. Kvicksilvermängder aktuella för slutförvar Till följd av pågående och tidigare användning kommer det 2010 att finnas stora mängder kvicksilverhaltigt avfall som måste tas om hand och förvaras på ett säkert sätt. Gränsvärden för vilket kvick- silverhaltigt avfall som skall omfattas av bestämmelserna om ett slutförvar är satta med hänsyn till att så stor andel som möjligt av det kvicksilverhaltiga avfallet skall omfattas. utredningar har visat att av den totala mängden kvicksilver finns i avfall med kvicksilverhalter . Sätter man en undre gräns vid en kvicksilverhalt av omfattas av den totala mängden kvicksilver som finns i avfall. Resterande mängd är till övervägande del utspädd i mycket stora avfalls- volymer. De avfallsägare som framför allt berörs är , , och . uppgår lagrade avfall med en kvick- silverhalt överstigande en procent till ca , vilket motsvarar kvicksilver. Därutöver tillkommer enligt kretslopps- propositionen (2002/03:117) avfall, som innehåller drygt kvicksilver. Mängden kvicksilver från kloralkali- industrin (och ) bedöms 2010 vara kvicksilver. lager av kvick- silverhaltigt avfall uppgår till ca , varav ca har en kvicksilverhalt över en procent. Mängden kvicksilver i avfall uppskattas till . Därutöver förvarar ca kvicksilver från batterier som är under upparbetning. är ca av batterierna upparbetade. Det tillkommer vidare kvicksilverhaltigt avfall . har uppskattat att det finns ett stort dolt lager av varor och produkter i samhället som innehåller kvicksilver. Dessa skall successivt fasas ut och tas om hand. kvicksilver omsätts i tillåtna användningar i övrigt. Vidare finns det kvicksilverhaltigt avfall som innehåller mindre än en procent kvicksilver. Sammanfattningsvis kommer det 2010 att finnas uppskattnings- vis kvicksilverhaltigt avfall med en högre halt kvicksilver än en procent. Det skulle motsvara kvicksilver. Vidare skulle det finnas avfall med en kvicksilverhalt om 0,1 kvicksilver, vilket skulle motsvara ca kvick- silver. För tiden skulle möjligen kunna fortsätta att tillföra förvaret kvicksilver , beroende på att malm naturligt kan innehålla kvicksilver. I övrigt skulle den årliga tillförseln bli mycket låg, eftersom man hoppas att insam- lingskampanjer då har fångat upp vad som rimligen kan fångas upp av det dolda lagret i samhället. Återstående tillåten kvicksilver- användning skall ske i slutna kretslopp. Vilket kvicksilverhaltigt avfall skall förvaras i djupt bergförvar? Enligt 21 c och 21 d §§ avfallsförordningen (2001:1063) i dess lydelse fr.o.m. skall avfall som innehåller minst 0,1 viktprocent kvicksilver och som inte är slutligt deponerat i enlighet med tillstånd meddelat med stöd av eller föreskrifter meddelade med stöd av balken bortskaffas genom djupt bergförvar. införs en dispensmöjlighet som innebär att i det enskilda fallet får medge dispens om föreskrivet bortskaffnings- förfarande framstår som oskäligt. Om avfallet innehåller mer än 1 viktprocent kvicksilver får dispens medges endast om det finns synnerliga skäl eller om det är fråga om så små mängder avfall att föreskrivet bortskaffningsförfarande framstår som uppenbart oskäligt. Att en dispensmöjlighet införs först beror på att en skälighetsavvägning förutsätter att de närmare förutsättningarna för ett djupt bergförvar är klara. En anläggning för permanent lagring av kvicksilveravfall med minst 0,1 viktprocent kvicksilver i djupt bergförvar kräver tillstånd från miljödomstol Behovet av en utredning En stabil form som är lämplig för förvaring i djupt bergförvar kräver någon form av bearbetning av avfallet. Varken Naturvårds- verkets rapport 4752 Slutförvar av kvicksilver eller betänkandet Kvicksilver i säkert förvar (SOU 2001:58) tar dock ställning till någon särskild metod utan hänvisar i frågan till avfallsägarnas bedömning. Det avfall med kvicksilver som kommer att finnas 2010 har olika kemisk form. Kloralkaliindustrins avfall (och ) är metalliskt kvicksilver och motsvarar knappt en tredjedel av kvicksilvret. Boliden AB:s kvicksilver motsvarar drygt hälften av kvicksilvret och finns i stora mängder avfall som utöver kvicksilver även innehåller koppar, arsenik, zink, bly och kadmium. stående mängd kvicksilver (i huvudsak kvicksilver) åter- finns även det i stora mängder avfall. I enlighet med principen om förorenarens ansvar bör berörda avfallsägare bära ansvaret för att ett djupt bergförvar kommer till stånd. Företagen bör bl.a. ta ställning till metod och lämplig kemisk form för deponering i ett djupt bergförvar. Företrädesvis bör avfallsägarna samarbeta om en gemensam lösning. En samordnande aktör behövs dock för att samordna arbetet, detta gäller inte minst frågan om finansiering och lokalisering av ett förvar. I uppdraget ingår därför att den särskilda utredaren skall stödja avfallsägarnas arbete med att ta fram metod och lämplig kemisk form för deponering i djupt bergförvar. Det kan vara lämpligt att avfallsägarna i ett första skede tar fram förslag till lämplig kemisk form för det kvicksilverhaltiga avfallet och andra kriterier för ett djupt bergförvar som skall vara säkert för miljön och stabilt på lång sikt. Den särskilda utredaren skall därför i första skedet samordna framtagandet av dessa förslag och lämna dessa i en delrapport. En särskild utredare tillkallas för att effektivt bidra till avfalls- ägarnas genomförande av ett slutförvar av kvicksilverhaltigt avfall i djupt bergförvar. Den särskilda utredaren skall utgå från pro- positionen Ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp (prop. 2002/03:117, bet. 2003/04:MJU4, rskr. 2003/04:13) samt 21 c och 21 d §§ avfallsförordningen (2001:1063) i dess lydelse fr.o.m. . Vidare skall utredaren särskilt beakta tekniska, miljö- och hälsomässiga, sociala och samhällsekonomiska aspekter på anläggandet av ett djupt bergförvar. Utredaren skall i ett första skede stödja och samordna avfalls- ägarnas arbete med att utreda vilka alternativa metoder och lämp- liga kemiska former som krävs för deponeringen. Därutöver skall utredaren stödja och samordna avfallsägarnas arbete med att ta fram och verifiera kriterier för det djupa bergförvaret när det gäller bl.a. miljömässig säkerhet och långsiktig stabilitet. Om enighet inte kan nås skall utredaren förorda en eller flera lämpliga metoder. Den särskilda utredaren skall verka för att berörda avfallsägare överväger möjligheten till gemensamma lösningar och samordna avfallsägarnas arbete med att lämna förslag till finansiering och lokalisering av förvaret. Utredaren skall vidare i tidsplaneringen av sitt arbete beakta att en anläggning för permanent lagring av kvicksilveravfall med minst 0,1 viktprocent kvicksilver i djupt bergförvar kräver tillstånd från miljödomstol. Utredaren skall i sitt arbete särskilt beakta miljö- balkens hänsynsregler samt de krav på alternativredovisningar som lagstiftningen ställer. Arbetets genomförande och tidsplan Den särskilda utredaren skall genomföra sitt arbete i samarbete med berörda avfallsägare. Utredaren skall vidare samverka med samt föra en dialog med andra berörda myndig- heter och relevanta intresseorganisationer. Vad gäller metoder, kriterier och riskbedömningar för ett djupt bergförvar skall rele- vant expertis tillfrågas. När det gäller lokalisering av förvaret skall utredaren samråda med kommuner och landsting samt aktuella kommuner. I arbetet skall hänsyn tas till slutsatser i (SKI TR 93:34-36). Utredaren skall i sitt arbete med framtagande av kriterier för såväl metodval och lokalisering prioritera processer där olika intressenter, såväl nationella som lokala, har möjlighet att aktivt delta på ett tidigt stadium. Utredaren skall utvärdera och vidareutveckla förslag till lokaliseringsfaktorer för ett slutförvar (4752 Slutförvar av kvicksilver). Den särskilda utredaren skall bedöma och redovisa vilka miljö- mässiga och samhällsekonomiska effekter förslagen kan få. Den särskilda utredaren skall rapportera till regeringen hur avfallsägarnas arbete fortskrider och vilka initiativ till samverkan som utredaren har tagit. En första delrapportering skall ske när det gäller förslag till kriterier för det djupa bergförvaret samt förslag till kemisk form för det kvicksilverhaltiga avfallet. Den särskilda utredaren skall lämna en slutlig redovisning av arbetet, med förslag till fortsatt arbete, . Tilläggsdirektiv till Utredningen om slutförvar av kvicksilverhaltigt avfall (M 2005:02) Utredaren skall aktivt medverka till att ta fram en kostnads- bedömning för byggande och drift av slutförvar av kvicksilver- haltigt avfall på olika platser i . Olika lösningar som ökar kostnadseffektiviteten bör undersökas, exempelvis samordning med annan industri- eller förvaringsverksamhet. Utredaren skall i det sammanhanget också analysera om det finns annat farligt och långlivat avfall för vilket ett djupförvar skulle vara miljömässigt motiverat. Samhälls- respektive företags- ekonomiska för- och nackdelar med ett breddat djupförvar skall redovisas, inklusive hur kostnadsbilden förändras för innehavare av kvicksilverhaltigt avfall. Utredaren skall även beskriva vilka alternativa lösningar för förvaret som finns att tillgå i och inom EU samt jämföra dessa med möjliga lösningar i . Kvicksilver är en mycket giftig och bioackumulerande metall som kan orsaka omfattande skador på hälsa och miljö. Regeringen har i propositionen Ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp (prop. 2002/03:117) redovisat bedömningen att kvicksilver bör slutförvaras i djupt bergförvar (jämför även Naturvårds- verkets rapport 4752 Slutförvar av kvicksilver och betänkandet Kvicksilver i säkert förvar [SOU 2001:58]). delade rege- ringens bedömning (bet. 2003/04:MJU4, rskr. 2003/04.13). Till skillnad från ytlig förvaring bedöms ett djupt bergförvar isolera det kvicksilverhaltiga avfallet från biosfären under mycket långa tids- rymder och kunna utformas så att kommande generationer inte behöver belastas med underhålls- och tillsynsansvar. Regeringen har tillkallat en särskild utredare (dir. 2005:83) med uppgift att bidra till ett effektivt genomförande av ett slutförvar av kvicksilverhaltigt avfall i djupt bergförvar.