sou · GWB3123 · 2008-12-15 00:00:00 — I dessa rådsslutsatser uppmanas medlemsstaterna att i samarbete med kommissionen bl.a. under- söka hur informationsutbytet kan förbättras för att underlätta den praktiska implementeringen av utstationeringsdirektivet, att under- söka de olika möjligheterna för att inrätta ett tekniskt stöd för informationsutbyte, att klargöra förbindelsekontorens roll och att förstärka dem om det behövs, att förbättra tillgänglighet och klar- het i den information om anställningsvillkor som ska tillämpas samt att öka insatserna för att utbyta erfarenheter och goda rutiner med varandra. Kommissionen uppmanas bl.a. att institutionalisera den infor- mella expertgrupp som redan finns genom att sätta upp en expert- kommitté. ska ha i uppgift att bland annat stödja medlemsstaterna i att utbyta erfarenheter och goda rutiner på området, att främja utbyte av relevant information, att undersöka frågor och svårigheter som kan uppkomma i samband med den praktiska tillämpningen av lagstiftningen om utstationering samt att noggrant följa de framsteg som uppnås. ska inleda samtal med de myndigheter som ansvarar för kontroll och regelbundet involvera arbetsmarknadens parter i frågorna, på lämp- lig nivå och i enlighet med nationell lag och praxis. Kommittén ska regelbundet rapportera om de framsteg som görs. 10.8.3Åtgärder på nationell nivå Frågor rörande roll som förbindelsekontor har också behandlats på nationell nivå . Särskilt har arbetet varit fokuserat på att underlätta för utländska tjänsteutövare och utstationerade arbetstagare att få information om vilka regler, villkor och krav som gäller vid utstationering till . Även frågor rörande administrativt samarbete mellan förbindel- sekontoren i de olika medlemsstaterna har behandlats. Arbetet har bedrivits med utgångspunkt i de diskussioner som förts i den informella expertgrupp som kommissionen regelbundet samman- kallat, och där tjänstemän från och ansvarigt departement regelbundet har deltagit. Arbetet har också bedrivits utifrån diskussioner mellan och arbetsmarkna- dens parter, och ansvarigt departement inom . Mer konkret har arbetat med att göra myn- dighetens hemsida, i de delar den berör frågan om utstationering, så lättillgänglig som möjligt med ambitionen att en arbetsgivare eller en arbetstagare från ett annat EU-land utan svårighet ska kunna ta reda på hur den svenska arbetsmarknaden är uppbyggd och vilka regler som aktualiseras vid en utstationering av arbetstagare. De sidor som behandlar utstationering nås nu enkelt från myndighe- tens engelskspråkiga portalsida och har fått en särskild Internet- adress, . Här finns grundläggande information på engelska om bl.a. den svenska arbetsmarknaden och regler om utstationering av arbetstagare, länkar till den lagstiftning som anges i 5 § utstationeringslagen samt länkar till de centrala arbetstagaror- ganisationerna LO, TCO och , dock inte till motsvarande organisationer på arbetsgivarsidan. Här finns även kontaktuppgif- ter till en person på myndigheten som ansvarar för utstatione- ringsfrågor. har även tagit fram och översatt s.k. fakta- blad, factsheets, till en rad olika språk utöver engelska, exempelvis de baltiska språken samt polska, tjeckiska och ungerska. Dessa faktablad kan laddas ned från myndighetens hemsida. avslutades arbetet med att upp- datera befintliga engelska översättningar av den lagstiftning som har relevans för utstationeringssituationer samt att nyöversätta sådan lagstiftning som inte har översatts. Dessa översätt- ningar publicerades på regeringens hemsida och kan även nås genom länkar på . Som framgått ovan ägnas ett stort intresse på EU-nivå åt förbindel- sekontorens funktion i de olika medlemsländerna, där fokus ligger på att underlätta den fria rörligheten för tjänster och se till att utstationerade arbetstagare verkligen får del av det skydd och de villkor de har rätt till enligt utstationeringsdirektivet. Frågor rörande administrativt samarbete mellan förbindelsekontoren i de olika medlemsstaterna, samt tillgängligheten av information till såväl tjänsteutövare som arbetstagare, kommer att diskuteras i en särskilt tillsatt expertkommitté, vilket än mer understryker vilken vikt kommissionen, liksom medlemsstaterna genom rådet, själva lägger vid dessa frågor. Man har även på EU-nivå kommit långt i utvecklingen av ett elektroniskt informationssystem, som ska underlätta för tjänsteutövare att ta reda på vilka regler som gäller vid tjänsteutövning i en viss medlemsstat. På svensk nationell nivå har en del praktiska åtgärder vidtagits för att förbättra förbindelsekontorets funktion i allmänhet och förbättra tillgången till relevant information i synnerhet. Fler sådana åtgärder och en allmän förstärkning av funktion som förbindelsekontor kan också förväntas. I budgetpropositionen föreslår regeringen att Arbets- miljöverket får ett ökat anslag med 2009, 2010 och 2011. En del av denna anslagsökning syftar till att förstärka myndighetens funktion som förbindelsekontor. Det konstateras att verket har till uppgift att informera utländska företag och arbetstagare om vilka arbets- och anställningsvillkor som gäller vid utstationering av arbetstagare till samt att samarbeta med förbindelsekontor i andra EU- och EES-länder. I och med Lavaldomen och på temat förstärkt arbete för en väl fungerande inre marknad för varor och tjänster anses det föreligga skäl att förbättra möjlighe- ter att lämna information, bl.a. när det gäller uppgifter om kollek- tivavtal. Hur stor del av det ökade anslaget som ska användas för just det nu aktuella ändamålet kommer att slås fast först i samband med att regleringsbrevet för verksamhet för beslutas, vilket inte har skett när detta skrivs. Genom det ökade anslaget för verksamhet får förutsättas att det finns utrymme för att öka den personal som ägnar sig åt utstationeringsfrågor samt att ytterligare satsa på att ta fram nytt eller förbättra det befintliga informationsmaterialet rörande vad som gäller vid utstationeringar till , samt att kunna aktivt hjälpa tjänsteutövare och utstationerad personal som vänder sig till verket med förfrågningar. Hur sådant informationsmaterial närmare bör utformas samt formerna för samarbetet mellan förbindelsekontoren i de olika medlemsstaterna förefaller vara en fråga som är mest lämpad att hantera på EU-nivå. Den fråga vi mot bakgrund av vårt huvudsak- liga uppdrag ser anledning att närmare diskutera rör tillgänglighe- ten av information rörande villkor som kan komma att krävas enligt svenska kollektivavtal. Med våra förslag på åtgärder med anledning av Lavaldomen kommer kollektivavtal alltjämt att få stor betydelse för regleringen av villkoren för till utstationerade arbetstagare. Enligt vårt förslag till reglering av rätten till stridsåtgärder mot en arbetsgivare från ett annat land inom EES måste sådana kollektivavtalsvillkor vara klara och tydliga i syfte att en arbetsgivare som utstationerar arbetstagare ska kunna ta reda på vilka kostnader som är förenade med utförandet av en tjänst i . Därigenom ställs krav på att villkoren som sådana ska vara så transparenta och förutsebara som EG-rätten utifrån bl.a. vår tolkning av Lavaldomen kräver. Denna transparens när det gäller villkoren som sådana är dock inte så mycket värd i sig om det inte på förhand, dvs. innan en tjänsteleverantör ens påbörjar ett anbudsförfarande inom ramen för en offentlig upphandling eller i annat sammanhang lämnar anbud på utförandet av en tjänst i , på ett så enkelt sätt som möjligt kan få information om vilka villkor som kan komma att gälla. Även om denna aspekt av förutsebarhet för utländska tjänsteutövare inte följer direkt av ställningstagande i Lavalmålet lig- ger det i vårt uppdrag att se över hur funktion som förbindelsekontor kan förbättras. Uppgiften att på förfrågan lämna information om tillämpliga regler och villkor i förhållande till en utländsk arbetsgivare eller en utstationerad arbetstagare får anses vara en väsentlig del i denna funktion. För att även fortsättningsvis i huvudsak reglera villkor i förhål- lande till utstationerade arbetstagare inom ramen för den svenska kollektivavtalsmodellen måste vi kunna peka på att förutsebarheten inför ett planerat utövande av tjänst i är i paritet med länder som har motsvarande reglering enbart i lag eller allmängiltigförkla- rade kollektivavtal. Så kan inte anses vara fallet , då Arbets- miljöverket enligt utstationeringslagen enbart har till uppgift att när det gäller eventuellt tillämpliga kollektivavtalsvillkor hänvisa till de kollektivavtalsslutande parterna för information om innehållet i villkoren. funktion i detta avseende bör enligt vår uppfattning förbättras genom att verket ges en mer aktiv roll när det gäller att bistå en utländsk tjänsteutövare eller arbetstagare som efterfrågar information om tillämpliga arbets- och anställ- ningsvillkor i . När det gäller kollektivavtalsvillkor måste även eftersträvas att på ett mer konkret sätt än kan peka ut vilka tillämpliga villkor en facklig organisation, ytterst med stöd av stridsåtgärder, kan genomdriva mot en arbetsgivare från ett annat EES-land. 10.8.5En skyldighet att ge in villkor enligt kollektivavtal till Vårt förslag: Villkor enligt kollektivavtal som en facklig organi- sation, ytterst med stöd av stridsåtgärder enligt vårt förslag till reglering i utstationeringslagen, avser att genomdriva mot en arbetsgivare som är etablerad i ett annat EES-land ska genom arbetstagarorganisationens försorg ges in till . Enligt vårt förslag till modell för att utsträcka tillämpningen av villkor enligt kollektivavtal vid utstationering till från ett annat EES-land får vissa till typ och nivå angivna arbets- och anställningsvillkor enligt kollektivavtal krävas med stöd av stridsåt- gärder. Villkoren ska motsvara vad som gäller enligt ett rikstäck- ande branschavtal som slutits av de centrala parterna på arbetsgivar- respektive arbetstagarsidan. I praktiken torde detta innebära att den fackliga organisationen, ensam eller i samråd med den aktuella arbetsgivarorganisationen, antingen tar fram ett standardiserat kollektivavtal med relevanta villkor hämtade från det centrala avta- let, eller använder sig av en hängavtalsmodell, där det avtal som används hänvisar till relevanta villkor i det centrala avtalet. Förutsebarheten för utländska tjänsteutövare och möjligheten för utstationerade arbetstagare att bevaka sina rättigheter vid utsta- tionering till skulle öka betydligt om , i stället för att som hänvisa till arbetsmarknadens parter för information om innehållet i ovan nämnda villkor, skulle kunna ha dessa tillgängliga för tjänsteutövaren eller arbetstagaren att ta del av. Precis som verket pekar ut och hänvisar till den lagstift- ning som ska tillämpas enligt 5 § utstationeringslagen skulle på ett konkret sätt kunna anges vilka villkor enligt kollektivavtal som en tjänsteutövare enligt vårt förslag till reglering i utstationeringslagen kan komma att vara tvungen att tillämpa. Vi föreslår mot denna bakgrund att villkor enligt kollektivavtal som en facklig organisation, ytterst med stöd av stridsåtgärder enligt vår föreslagna reglering i utstationeringslagen, avser att genomdriva mot en arbetsgivare som är etablerad i ett annat EES- land av arbetstagarorganisationen ska ges in till . Det kan därvid röra sig om att arbetstagarorganisationen till ger in ett sådant redigerat och anpassat kollek- tivavtal som vi nämner ovan, eller det centrala avtalet jämte hänvis- ningar till vilka villkor i det som den fackliga organisationen ytterst med stöd av en stridsåtgärd avser att kräva gentemot en arbetsgi- vare från ett annat EES-land. Det ska understrykas att denna skyldighet endast syftar till att göra villkoren mer tillgängliga för utländska tjänsteutövare och arbetstagare. har självfallet inte till uppgift att närmare analysera eller tolka avtalsvillkoren och kvalificera dem som godkända eller icke godkända för att med stöd av stridsåtgär- der framställa mot en arbetsgivare från ett annat EES-land. Verkets uppgift begränsar sig till att på förfrågan kunna hänvisa till och peka ut de villkor som en tjänsteutövare från en annan medlemsstat kan räkna med ska tillämpas med stöd av utstationeringsdirektivet. Det får som sagts ovan antas att de fackliga organisationer som känner behov av att genomdriva krav enligt kollektivavtal gentemot arbetsgivare från ett annat EES-land antingen utarbetar anpassade kollektivavtal eller upprättar hängavtalsformulär där hänvisningar till relevanta villkor i det centrala avtalet görs. Det är självfallet önskvärt att sådana anpassade kollektivavtal och formulär utarbetas i samråd med arbetsgivarsidan på central nivå. Framgår inte att sådant samråd skett redan innan en facklig organisation ger in exempelvis ett redigerat kollektivavtalsformulär, bör detta av sändas för kännedom till arbetsgivarparten i det centrala avtal som innehåller de aktuella villkoren. Därigenom säkerställs att arbetsgivarsidan får tillfälle att ha synpunkter på de villkor facket anser sig ha rätt att ställa och systemet vinner i legi- timitet. Någon skyldighet för arbetsgivarsidan att yttra sig beträffande villkoren bör dock inte föreskrivas. Det viktiga är att villkoren blir föremål för en kritisk granskning och kan tas upp till diskussion med den arbetstagarorganisation som upprättat formuläret. Arbets- miljöverkets närmare hantering av kollektivavtalsformulär som ges in bör vid behov kunna regleras inom ramen för regeringens styr- ning av myndigheten. Någon sanktion bör enligt vår uppfattning inte kopplas till den föreslagna bestämmelsen. Det faktum att en facklig organisation inte har gett in de villkor man framställer mot en utstationerande arbetsgivare från ett annat medlemsland bör således exempelvis inte påverka bedömningen av en eventuell stridsåtgärds olovlighet eller på annan grund medföra skadeståndsansvar. Vi vill dock från utredningens sida understryka vikten av att arbetsmarknadens parter tar denna aspekt av våra förslag på allvar. Ytterst handlar det om förtroendet för den svenska arbetsmark- nadsmodellen som instrument för utsträckning av arbets- och anställningsvillkor i nu angivna situationer. Kan vi inte från svensk sida peka på att vårt system i praktiken fungerar på ett tillräckligt förutsebart och transparent sätt kommer oundvikligen svårigheter att försvara detta system att uppstå . Härtill kommer självfallet de fördelar en väl fungerande inre marknad för tjänster har för den ekonomiska utvecklingen inom EU och i de enskilda medlemsstaterna. Det bör mot den bakgrunden ligga i de fackliga organisationernas intresse att se till att det svenska systemet med kollektivavtal i förhållande till utländska tjänsteutövare blir så transparent och förutsebart som möjligt. 10.8.6En mer aktiv roll för förbindelsekontoret Vårt förslag: Förbindelsekontoret ska bistå en utländsk tjänste- utövare eller arbetstagare när det gäller att erhålla information om vilka villkor och krav enligt kollektivavtal som kan komma att bli tillämpliga vid utstationering till . Rör det sig om en utstationering från ett annat EES-land ska förbindelsekonto- ret bistå med att erhålla information om vilka villkor enligt kollektivavtal som en facklig organisation kan förväntas kräva, ytterst med stöd av stridsåtgärder enligt vår föreslagna reglering i utstationeringslagen. Vi anser att som förbindelsekontor givits en alltför passiv roll när det gäller att upplysa utländska arbetsgivare och arbetstagare om kollektivavtalsvillkor som eventuellt kan bli tillämpliga vid en utstationering till . Inte minst på EU-nivå har understrukits vikten av att förbindelsekontoren på ett aktivt sätt bistår tjänsteutövare och utstationerade arbetstagare från andra medlemsländer när det gäller information om vad som gäller vid en utstationering till värdlandet (se avsnitt 10.8.2). En sådan mer aktiv roll skulle ge förutsättningar för en utländsk tjänsteutövare att på ett enklare sätt ta reda på de villkor som gäller vid en utstationering till och för en arbetstagare att enklare ta reda på vilka rättigheter han eller hon har enligt tillämpliga reg- ler. Vi föreslår därför att 9 § utstationeringslagen ändras i syfte att ge en mer aktiv roll när det gäller att bistå tjänsteutövaren eller arbetstagaren med att erhålla information om villkor enligt kollektivavtal som kan komma att ställas vid utstatio- nering till . Exakt vad som ska ligga i denna mer aktiva roll låter sig inte anges uttömmande och mer konkret i detta sammanhang. Här får överlämnas till i samråd med ansvarigt departe- ment inom att finna former för hur man på bästa sätt och utifrån tillgängliga resurser kan hantera konkreta förfråg- ningar från utländska tjänsteutövare och utstationerade arbetsta- gare. Vad vi från utredningens sida ser framför oss är att en utländsk tjänsteutövare eller utstationerad arbetstagare inte bara, exempelvis genom en länk på , hänvisas till någon av kollektivavtalsparterna för relevant information. Har inte redan tillgång till ett visst kollektivavtal som är tillämpligt i den aktuella situationen bör verket bistå med att hitta det, eller mer konkret finna och hänvisa till någon person hos arbetsmarknadens parter som kan bistå med hjälp vid frågor kring hur ett visst villkor ska tolkas. Vidare kan antingen kontakt tas med eller förmedlas till myndigheter som kan hjälpa till med information, exempelvis eller . I detta sammanhang finns även skäl att erinra om det arbete som pågår inom ramen för genomförandet av tjänstedi- rektivet, med upprättandet av en s.k. kontaktpunkt för utländska tjänsteutövare. Syftet med en sådan kontaktpunkt är att tjänsteut- övaren enkelt ska kunna få upplysningar om vad som gäller i sam- band med tillfälligt utövande av tjänst i . Även om arbets- rätts- och arbetsmiljöfrågor i huvudsak undantagits från tjänstedirektivets område bör i detta sammanhang Arbetsmil- jöverket som förbindelsekontor enligt utstationeringsdirektivet få en betydande roll. Däremot kan det inte, som vi redan konstaterat i avsnittet ovan, komma i fråga att ska tolka bestämmelserna i ett kollektivavtal och närmare upplysa om hur de ska tillämpas i fall där det kan råda osäkerhet i denna fråga. Det är parterna själva som svarar för tolkningen av deras kollektivavtal och ytterst får en sådan prövning ske i domstol. Huvudsaken är enligt vår uppfattning att den som söker information om villkor och krav i samband med en utstationering ska garanteras att förfrågan hanteras på ett effektivt sätt och med ambitionen att lämna så mycket hjälp och konkret information som möjligt. Det ska också understrykas att Arbets- miljöverket självfallet inte ska inta rollen som företrädare, eller ombud, för frågeställaren. När det gäller utstationeringar inom EES så bör den i föregå- ende avsnitt föreslagna skyldigheten för en arbetstagarorganisation att hålla vissa villkor och krav enligt kollektivavtal tillgängliga hos bidra till att verket på ett mer aktivt sätt kan bistå en arbetsgivare eller en arbetstagare i nu aktuellt hänseende. Det bör i lagtexten anges att när det gäller för- frågningar i samband med sådana utstationeringar särskilt ska upp- lysa om vilka villkor enligt kollektivavtal som en arbetstagarorgani- sation ytterst genom stridsåtgärder kan komma att driva igenom. 10.8.7Ska eller vara förbindelsekontor? Frågan om även ska utgöra förbin- delsekontor enligt utstationeringsdirektivet har i olika samman- hang under utredningens gång tagits upp, främst från fackligt håll. Det har därvid föreslagits att som myndighet bör ta över det ansvar som ligger på . För att så sker talar att det inom finns stor kunskap om den svenska arbetsmarknadsmodellen, inte minst när det gäller vilka avtal som gäller inom vissa branscher samt avtalens tillämpningsområden. Det finns en skyldighet enligt 47 § medbestämmandelagen för part att, om myndigheten begär det, skicka in träffade kollektivavtal om löner och allmänna anställ- ningsvillkor. framställer i praktiken alltid en sådan begäran och de centrala branschavtalen finns därmed i regel tillgängliga hos myndigheten. kopplas också enligt medbestämmandelagens regler in på ett tidigt stadium i fall där det finns risk för stridsåtgärd på arbetsmarknaden, även när sådan stridsåtgärd riktas mot utländska företag. Det finns dock skäl även för att alltjämt ska ha rollen som förbindelsekontor. Här finns redan upparbetade rutiner för att sköta detta uppdrag. Dessutom är tillsynsmyndighet när det gäller såväl arbetstidslagen som arbets- miljölagen och meddelar närmare föreskrifter om tillämpningen av lagstiftningen inom dessa områden. När det gäller denna lagstift- ning och annan reglering besitter således stor sakkunskap och har förutsättningar att på ett korrekt och effektivt sätt bistå en utländsk tjänsteutövare i fråga om vad som gäller enligt den svenska regleringen inom dessa områden. Av flera skäl, främst att frågan inte naturligen kan anses ingå i vårt uppdrag, tar vi dock inte ställning till om uppdraget att fungera som förbindelsekontor enligt utstationeringsdirektivet bör tas över av . En utredning är enligt kommittéförordningen (1998:1474) skyldig att redovisa vilka konsekvenser som förslagen i ett betänkande kan få i en rad olika avseenden. I 4 § kommittéförordningen föreskrivs att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kom- muner, landsting, företag eller andra enskilda så ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen inne- bär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, ska utredaren föreslå en finansiering. Vidare gäller enligt 15 § i denna förordning att om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, ska konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, kon- kurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större före- tags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjlig- heterna att nå de integrationspolitiska målen. Om ett betänkande innehåller förslag till nya eller ändrade reg- ler ska, enligt 15 a § i samma förordning, förslagens kostnadsmäs- siga och andra konsekvenser anges i betänkandet. Konsekvenserna ska anges på ett sätt som motsvarar innehållet i 6 och 7 §§ förord- ningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. 11.2Konsekvenser av våra förslag Enligt våra direktiv har vårt uppdrag varit att lämna förslag till sådana förändringar i svensk lagstiftning som behöver vidtas till följd av Lavaldomen. Mot bakgrund av vad som anges närmare i direktiven har vår uppgift varit att hitta en lösning där så stort ansvar som möjligt för regleringen av arbets- och anställningsvill- kor i utstationeringssituationer ligger hos arbetsmarknadens parter som det svenska systemet är förenligt med EG-rätten. Vid utstationeringlagens tillkomst utgick lagstiftaren från att utstationeringsdirektivet var ett minimidirektiv och att EG-rätten tillät att fackliga organisationer skulle ha rätt att vidta stridsåtgär- der för att få till stånd sedvanliga kollektivavtal med utstatione- rande företag från andra EES-länder. Genom Lavaldomen har det emellertid kommit att stå klart att detta var en felaktig uppfattning. För att komma till rätta med de problem som har uppenbarats genom Lavaldomen har vi föreslagit en begränsning av svenska fackliga organisationers möjligheter att med stöd av stridsåtgärder kräva kollektivavtal med arbetsgivare från ett annat EES-land för att reglera villkoren för utstationerade arbetstagare.