sou · GWB389 · 2008-10-13 00:00:00 — Hänvisningarna till 3 kap. 15, 15 a och 16 §§ reglerar avgifter för personer som fyllt , avgifter för personer som fyllt 18 men inte , samt avgifter för personer som har pension. Den sistnämnda bestämmelsen i 16 § har ingen motsvarighet i 2 kap. . Bestäm- melsen anger att den som haft bl.a. hel ålderspension före taxeringsåret endast ska erlägga ålderspensionsavgift. finner inte att det finns skäl att undanta denna bestämmelse i förevarande hänseende. I stället bör bestämmelsen omfattas av de nya reglerna. På så sätt fullföljs neutraliteten mellan företags- formerna. I 3 kap. 17 § regleras sjukförsäkringsavgiften med sjukpenning. Även denna bestämmelse ska omfattas, eftersom fåmansföretagarna med inkomst av annan förvärvsverksamhet ska ha rätt att välja karens. För den vars ersättning av arbete åter ska vara inkomst av anställning gäller detta enligt förslaget först från närmast följande månadsskifte. Härigenom underlättas administrationen och beräk- ningen av de avgifter som ska erläggas. Utredningen anser att detta följer av den föreslagna lagtexten och att någon ytterligare reglering om detta därför inte är nödvändig. 14.4Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1920) om allmän löneavgift 1 § tredje stycket För att uppnå en enhetlig tillämpning bör även lagen om allmän löneavgift ändras så att fåmansföretagare som har inkomst av annat förvärvsarbete får sin allmänna löneavgift beräknad på samma sätt som den som ska erlägga egenavgifter. Visserligen är den allmänna löneavgiften lika stor i arbetsgivaravgifterna som i egenavgifterna. Så har det dock inte alltid varit. För att upprätthålla en neutralitet hos de personer som har inkomst av annat förvärvsarbete bör därför den föreslagna förändringen i tredje stycket ske. För den vars ersättning av arbete åter ska vara inkomst av anställning gäller detta enligt föreslagen lagtext först från näst- kommande årsskifte. Härigenom underlättas administrationen och beräkningen av de avgifter som ska erläggas. Utredningen anser att detta följer av den föreslagna lagtexten och att någon ytterligare reglering om detta därför inte är nödvändig. 14.5Förslag till lag om ändring i lagen (2007:346) om skattereduktion för hushållsarbete Av paragrafens andra stycke framgår att det inte är möjligt att räkna in utgifter för det arbete för vilket försäkringsersättning lämnats eller annat stöd lämnats från staten, en kommun eller ett landsting. Detta gäller oavsett i vilken form stödet lämnats. Utgifter för kommunernas eller landstingens omsorg, service eller stöd- och hjälpinsatser omfattas således inte. Inte heller arbete som utförs genom barnomsorg, äldreomsorg eller annan omsorg som ombesörjs genom det allmänna eller för vilken statliga eller kommunala bidrag utgår, omfattas. Detta innebär sannolikt att nuvarande bestämmelser förhindrar ett förslag som möjliggör att förälder köper tjänsten vård av barn som föräldern begär och uppbär tillfällig föräldrapenning för sjukt barn som föräldern förvärvsarbetat. Andra stycket har därför justerats så att det blir möjligt att uppbära tillfällig föräldrapenning under tid då förälder ombesörjt vård av sjukt barn genom köp av hushållsnära tjänst. Utförligare motivering till bestämmelsen återfinns i avsnitt 9.2. 14.6Förslag till lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkringen Tid som medhjälpande make/maka arbetat i enskild näringsverk- samhet ska beaktas, även om arbetet utförts i en enskild närings- verksamhet som visar underskott. Registrerad partner omfattas av bestämmelsen med stöd av 3 kap. 1 § lagen (1994:1117) om regist- rerat partnerskap. Motivering till bestämmelsen i sin helhet åter- finns i avsnitt 11.6. 29 § tredje stycket Hänvisning till 37 § införs. I lagtextförslaget anges att bestämmelsen avser fysisk person som direkt eller indirekt bedriver näringsverksamhet. Härigenom om- fattar bestämmelsen även fysiska personer som bedriver närings- verksamhet genom företagsformerna handelsbolag, aktiebolag och ekonomisk förening. Som 34 § är utformad, avser den även andra aktiebolag (och ekonomiska föreningar) än fåmansföretag. Utred- ningen ser inte skäl att ändra den nuvarande innebörden av bestämmelsen till att avse endast fåmansföretag. Bedömningen av om andelsägare i juridisk person bedriver näringsverksamhet kommer således ha samma utgångspunkt som enligt dagens regler. I och med att företagarbegreppet i kopplas till 13 kap. 1 § 1 stycket IL tydliggörs att fysisk person som innehar t.ex. en näringsfastighet enligt 13 kap. 1 § 2 stycket IL inte per automatik är företagare i ALF:s mening. För att betraktas som företagare i krävs att fastigheten används i en verksamhet som uppfyller kriterierna i 13 kap. 1 § 1 stycket, dvs. används varaktighet i en självständig verksamhet med syftet att visa vinst. I förslaget har aktivitetskravet utformats som ett krav på att företagaren personligen utför arbete i verksamheten. Är detta krav inte uppfyllt, som t.ex. då arbetet endast består i att utföra nödvändiga åtgärder av förvaltande karaktär, kan en person inte anses som företagare i ALF:s mening. Frågan om uppdragstagare ska anses vara företagare i ALF:s mening ska besvaras jakande om uppdragstagaren redovisar sina inkomster i inkomstslaget näringsverksamhet. I annat fall är upp- dragstagaren inte företagare i ALF:s mening. Om uppdragstagarens verksamhet borde redovisas som näringsverksamhet, är uppdrags- tagaren emellertid att anse som företagare om uppdragstagaren personligen utfört arbete i verksamheten samt har väsentligt infly- tande över denna. Vid bedömning av uppdragstagares status som företagare eller anställd i ALF:s mening bör de bedömningsgrunder som finns och som angivits i avsnitt 2.7.1.2 följas. Detsamma ska gälla för s.k. egenanställda. Motivering till bestämmelsen i sin helhet återfinns i avsnitt 11.1. Om en person uppfyller samtliga kriterier i 34 § är denna att anse som företagare i ALF:s mening. Trots detta finns det av olika skäl personer som inte bör anses som företagare i . Dessa har reglerats i denna bestämmelse. Bestämmelsen reglerar även hur en företagare ska betraktas efter det att företagaren överlåtit sin näringsverksamhet eller utträtt som medlem i ekonomisk förening. Företagare som är medlem i ekonomisk förening bör som utg- ångspunkt anses ha upphört att vara företagare när medlemskapet i föreningen upphört. Det kan t.ex. ske efter överlåtelse av andel när förvärvaren antagits som ny medlem eller när avgång ur föreningen sker enligt 3 kap. 5 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. Notera att härvid inbegrips de situationer som regleras i 7 kap. 15 § tredje stycket samt 12 kap 20 § samma lag, dvs. situationer då ut- träde sker efter stadgeändringar och fusion. Motivering till bestäm- melsen i sin helhet återfinns i avsnitt 11.1.6.2. Paragrafen kan som utgångspunkt tillämpas om det inte vidtas några åtgärder i en företagares näringsverksamhet. Första gången en näringsverksamhet upphör tillämpas bestäm- melserna i 35 § för att bedöma om företagaren är arbetslös. Efter- följande gånger näringsverksamheten upphör, kan prövning enligt 35 § ske först förflutit från det att den upp- hörda näringsverksamheten återupptogs av företagaren eller när- stående personer till denne. Av andra stycket framgår att nödvändiga åtgärder får vidtas i verksamheten utan att arbetslösheten bryts. Motivering till bestäm- melsen i sin helhet återfinns i avsnitt 11.2.1. Prövning av företagares arbetslöshet enligt 35 a § ska ske om 35 § inte är tillämplig, vilket t.ex. kan vara fallet om det vidtas åtgärder i företagarens näringsverksamheten av andra delägare. 35 a § blir också tillämplig för att bedöma företagares arbets- löshet när verksamheten ånyo upphört och det inte gått fem år sedan verksamheten återupptogs. Företagares arbetslöshet kan såle- des alltid bedömas enligt 35 a § i de fall 35 § inte är tillämplig. Motivering till bestämmelsen i sin helhet återfinns i avsnitt 11.2.2. I paragrafen regleras underlaget för bestämmande av dagsförtjänst för företagare och för anställd som deklarerar inkomst av närings- verksamhet. Tredje stycket anger att paragrafen även omfattar anställd som deklarerar inkomst av näringsverksamhet, t.ex. medhjälpande make/maka. saknas beräkningsregel för dessa vilket leder till olikheter i tillämpningen. Motivering till bestämmelsen i sin helhet återfinns i avsnitt 11.3. Paragrafen anger hur beräkning av dagsförtjänst, om det är förmån- ligare för den sökande, kan göras för företagare under uppbygg- nadsskede. Motivering till bestämmelsen i sin helhet återfinns i avsnitt 11.3.2. Paragrafen anger hur dagsförtjänst ska beräknas för person som haft både inkomst av anställning och inkomst av verksamhet som företagare. Inkomsten från verksamheten som företagare kan endast medräknas om företaget har lagts ned. Paragrafen är tillämplig även i fall då sökanden haft två arbeten med lika stor omfattning och det är svårt att bedöma vilket arbete som är det huvudsakliga. Motivering till bestämmelsen i sin helhet åter- finns i avsnitt 11.5. Paragrafen ersätter både bisyssleregeln och den i praxis fastställa s.k. 17/10-regeln för företagare. I andra stycket anges hur in- komster överstigande ett visst belopp ska dras av från arbetslös- Näringsverksamheten får inte hindra sökanden från att anta lämpligt heltidsarbete. Motivering till bestämmelsen i sin helhet återfinns i avsnitt 11.7. 14.7Förslag till förordning om ändring i förordningen (2000: 634) om arbetsmarknadspolitiska program 1 § 2 a I paragrafen införs en ny punkt som anger att förordningen inne- håller bestämmelse om det arbetsmarknadspolitiska programmet stöd inför start av näringsverksamhet. I paragrafen anges vad som avses med stöd till start av närings- verksamhet. Motivering till bestämmelsen i sin helhet återfinns i avsnitt 11.8. Utredningens förslag kräver viss anpassning av systemen hos främst och . Dessa anpassningar har angetts vara färdiga i sådan tid att reglerna av den anledningen kan tillämpas från . Med hänsyn härtill och med beaktande av det behov av anpassning som förslagen medför för övriga aktörer inom de regelverk som utredningens förslag berör, föreslår utredningen att föreslagna lagar och förordningar träder ikraft . Utredningen har i anslutningen till förslag om lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, förslag till lag om ändring i lagen (1991.1074) om sjuklön samt förslag till lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring redovisat de över- gångsbestämmelser som utredningen ansett nödvändiga. Av dessa bestämmelser framgår hur utredningen anser att över- gången ska hanteras. Utgångspunkten därvid är att de föreslagna reglerna endast ska tillämpas på fall som inträffat från och med ikraftträdandet. I punkten 4 i övergångsbestämmelserna till AFL anges att Anmälan enligt 3 kap. 2 a § fjärde stycket och 3 kap. 11 § som inkommit till före får gälla från . Det bör noteras att tidpunkten är frivillig och att försäkrad som gör anmälan och vill att reglerna ska tillämpas från får välja detta. Utredningen ska lämna förslag avseende företagares villkor. Utred- ningen lämnar dock förslag om tillfällig föräldrapenning för vård av sjukt barn som förändrar regelverken även för löntagare. Jag anser att utredningen därmed går utanför direktiven. Utredningen ska också enligt direktiven säkerställa att de uppgifter som ligger till grund för utbetalningarna kan kontrolleras. I förslagen om grund- skydd vid heltidsarbete i näringsverksamhet, medhjälpande makes/ makas arbete i enskild näringsverksamhet och tillfällig föräldra- penning för vård av sjukt barn med koppling till lagstiftningen om skattereduktion för hushållsarbete förefaller det svårt att på ett betryggande sätt säkerställa att uppgifterna som ska ligga till grund för beslutet är korrekta, och därmed öppnas det upp för missbruk i trygghetssystemen. Vidare föreslås i förslaget om tillfällig föräldra- penning för vård av sjukt barn en ändring i skattelagstiftningen om skattereduktion för hushållsarbete som helt strider emot princi- perna bakom denna lagstiftning. En särskild utredare, biträdd av en referensgrupp med företrädare för riksdagspartierna, tillkallas med uppdrag att se över före- tagarnas försäkringsvillkor i trygghetssystemen och lämna förslag till hur regelverket kan göras tydligare och bättre. För den som vill starta företag skall regelverket underlätta övergången från anställ- ning till företagande. En utgångspunkt för utredningen är att det skall skapas en ökad balans i villkoren för och behandlingen av företagare och anställda i trygghetssystemen. Utgångspunkten för det statliga åtagandet med gemensamma trygghetsförsäkringar är att det finns klara välfärdsvinster med att samtliga invånare har ett gott försäkringsskydd mot t.ex. inkomst- bortfall vid arbetslöshet, sjukdom o.dyl. Syftet med försäkringarna är att tänkbara risker ekonomiska förluster som drabbar enskilda individer skall övertas och spridas på ett kollektiv av individer. De allmänna försäkringarna svarar för en betydande andel av den offentliga sektorns utgifter. Finansieringen av trygghetssystemen bygger på en god tillväxt, fler och växande företag och ökad sysselsättning. Ett ökat före- tagande spelar en viktig roll för att uppnå detta. Därför är det viktigt att främja företagandet och att eftersträva en ökad balans i försäkringsvillkoren mellan anställda och företagare genom tyd- ligare och bättre regler. Den nuvarande utformningen av dagens trygghetsförsäkringar bygger på principer såsom den generella inriktningen, en långt- gående riskutjämning, omfördelning av inkomster och bevarandet av arbetslinjen. Ett allmänt försäkringssystem bör också vara så utformat att tillämpningen av regelverket i enskilda ärenden känne- tecknas av objektivitet, god service, likformighet och rättsäkerhet som administrationskostnaderna hålls nere. Höga krav måste dessutom ställas på att systemet är överblickbart och begrip- ligt för den enskilde. Trygghetssystemen skall vidare vara lång- siktigt finansiellt stabila och vara så konstruerade att de motverkar ett felaktigt utnyttjande. Inom sjukförsäkringen finns också en ambition att kopplingen skall vara tydlig mellan den avgift som betalas och den försäkring som erhålls. Vid utformningen av tydligare och bättre regler för företagare måste alltid avvägningar göras utifrån trygghetssystemens principer men också utifrån konsekvenserna av annan lagstiftning t.ex. arbetstidslagen och skattelagstiftningen. Bredare analyser behöver göras. Trygghetssystemens utformning måste också vara sådan att företag inte subventioneras, vilket kan inverka negativt på konkur- rensen och tränga undan andra företag. Reglerna för företagare i arbetslöshets- och socialförsäkringen Lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring () omfattar både arbetstagare och företagare. De särskilda bestämmelser som gäller för företagare finns i 34 37 §§. Med företagare avses personer som är ägare eller delägare direkt eller indirekt i näringsverksamhet som de är personligen verksamma i och som de har ett väsentligt inflytande över (34 §). När arbetslöshetskassan har slagit fast att sökanden är att betrakta som företagare återstår att bedöma när han eller hon som företagare skall anses vara arbetslös. För att en företagare skall anses vara arbetslös krävs enligt arbetslöshetsförsäkringen att före- tagarens personliga verksamhet i rörelsen vid en samlad bedömning kan anses ha upphört annat än tillfälligt (35 § ). Det finns en möjlighet till undantag från denna regel. Det är enligt 35 § möjligt att bli ersättningsberättigad även om verksamheten i företaget endast upphört tillfälligt. All verk- samhet i företaget måste då vara vilande. Rätten för en företagare att få arbetslöshetsersättning vid ett tillfälligt uppehåll i verk- samheten är begränsad till en gång per företag. Ett krav är att uppehållet i rörelsen inte är av säsongskaraktär. Beräkningen av dagpenning för företagare bygger enligt 37 § på den genomsnittliga inkomsten före avvecklingsåret. Om företagaren har lagt ned sin verksamhet från det att företagaren startade den kan ersätt- ningen baseras på företagarens tidigare anställning. I 7 kap. 2 § i Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringens (IAF) föreskrifter (IAFSS 2005:1) behandlas dagsförtjänst för företagare. Med årsinkomst avses den uttagna lönen enligt kontrolluppgiften, om verksamheten har bedrivits i ett aktiebolag eller i en ekonomisk förening och företagaren har tagit ut lön som anställd. I övriga fall avses med årsinkomst nettointäkten av förvärvskällan enligt själv- deklarationen till skatteverket. Det finns inga särskilda regler i om uppdragstagare. I för arbetslöshetskassor utgiven av IAF anges dock vissa kriterier för att avgöra om en uppdragstagare skall betecknas som självständig eller osjälvständig och därmed företagare eller arbetstagare i försäkringens mening. Arbetslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring, dvs. den skall lämna ersättning i omställningen från ett arbete till ett annat. Rollen som omställningsförsäkring har kommit att betonas allt starkare . Betydande ändringar har gjorts i ersättningsreglerna i syfte att förstärka denna utveckling. Inte bara för att befästa att arbetslöshetsersättning skall vara en ersättning som lämnas endast från ett arbete till ett annat eller till en lämplig åtgärd som underlättar återinträdet på arbetsmarknaden för den arbetslöse, utan också för att betona att perioder av arbetslöshet skall präglas av aktivitet. Enligt regeringens mening skall kompensationsnivån i arbets- löshetsförsäkringen av välfärds- och rättviseskäl vara hög. Det förutsätter att reglerna är tydliga och tillämpas på ett konsekvent sätt. Försäkringen skall ha legitimitet både hos dem som är arbetslösa och hos dem som förvärvsarbetar. Tydliga krav på den arbetssökande får inte uppfattas som en kränkning av den enskilde. skall de som har arbete vara förvissade om att de som får ersättning är aktiva i sitt sökande efter nytt arbete. Detta är inte minst viktigt då arbetslöshetsförsäkringen är solidariskt finansie- rad, utan hänsynstagande till risken att bli arbetslös. I arbetslöshetsförsäkringen har reglerna successivt justerats för att ge företagare större möjlighet att få ersättning från försäk- ringen. beslutades om förändringar som innebar att det blev möjligt för företagare att få arbetslöshetsersättning om de tillfälligt upphört med sin personliga verksamhet i en rörelse. Vidare blev det möjligt för företagare, som bedrivit verksamhet än , att få dagpenningen beräknad utifrån inkomsten som anställd. Regeringen framhåller i propositionen En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring (prop. 1996/97:107) att en samlad bedömning av relevanta förhållanden skall vara sty- rande för om en företagare skall anses som arbetslös. Det förbätt- rade också företagares möjligheter att få arbetslöshetsersättning. Företagare i sjukförsäkringen m.m. Den som arbetar i som anställd, uppdragstagare eller egen- företagare omfattas av sjukförsäkringen. Rätten till sjukpenning och till föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning regleras i lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) och socialförsäk- ringslagen (1999:799). Som egenföretagare räknas i sjukförsäkringen den som driver egen verksamhet i form av enskild firma, handelsbolag och kom- manditbolag. De som startar verksamhet i aktiebolagsform är for- mellt sett anställda i aktiebolaget och omfattas därmed av samma regler som gäller för anställda i sjukförsäkringen. För en egenföretagare bestäms den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI) utifrån näringsverksamhetens beräknade nettointäkt. Med nettointäkt avses företagets resultat efter avdrag för kostnader, eventuella avsättningar och avgifter men före skatte- avdrag. Det finns dock en begränsning eftersom inkomsterna inte får beräknas högre än skälig lön för liknande arbete för annans räkning, den s.k. jämförelseinkomsten. När en individ startar egen verksamhet har möjlighet att under verksamhetens uppbyggnadsskede fastställa en fiktiv SGI baserad på en jämförelseinkomst. Även beräkningen av dagpenning skiljer sig mellan företagare och anställda. Vem som är uppdragstagare definieras inte i sjukförsäkringen. Försäkringskassorna måste ta ställning till om det föreligger ett anställningsförhållande eller inte, för att avgöra om sjuklön eller sjukpenning skall betalas i inledningen av . Behovet av en översyn Det finns flera anledningar till att trygghetssystemet för företagare behöver ses över. Regeringens ambition är att främja företagande genom tydligare och bättre regler. Det pågår också en utveckling mot nya verksamhets- och samarbetsformer när det gäller före- tagande och mot mer flexibla anställningsformer. Vidare är arbets- löshetsförsäkringen i grunden en löntagarförsäkring vilket medför att regelverket för företagare inte är lika tydligt. När det gäller sjukförsäkringen handlar det framför allt om de skillnader i regel- verket som finns mellan olika företagsformer. beslutade dessutom (dnr N2004/3065/A) att som sin mening ge regeringen till känna att en parlamentarisk utredning om företagares ekonomiska situation vid arbetslöshet skall tillsättas. Enligt beslutet bör det ingå i utred- ningen att överväga möjligheterna för företagare att vara deltids- arbetslösa samt att se över reglerna som gäller för dem som verkar inom kooperativa, ekonomiska och ideella föreningar. Andra problem anges vara nivån på ersättningen för företagare samt att tydliga tillämpningsföreskrifter saknas. Att främja företagande genom tydligare och bättre regler Små och unga företag har en viktig roll för att skapa ny syssel- sättning. Tillväxt i unga företag utgör den enskilt viktigaste källan till nya arbeten i näringslivet. växer också mer och snabbare än äldre företag, men endast en liten andel av alla företag växer. I en allt starkare internationell konkurrens blir det allt viktigare att ta till vara människors initiativkraft och kompetens. behöver fler företagare. Hur trygghetssystemet är upp- byggt och fungerar för företagare är viktigt i detta sammanhang. Regler skall vara ändamålsenliga samt enkla att följa och tillämpa. Regeringen bedriver ett aktivt arbete för att minska företagens kostnader för administration till följd av regelverken och för att förbättra reglerna som gäller för företag och företagare. Företags- och anställningsformer förändras En utveckling pågår mot nya verksamhets- och samarbetsformer när det gäller företagande och mot mer flexibla anställningsformer. I stället för att ha egna anställda anlitar företag allt oftare under- leverantörer, konsulter och bemanningsföretag. Även om det tradi- anställningsavtalet mellan arbetsgivare och arbetstagare är den dominerande formen för anlitande av arbetskraft så arbetar allt fler under andra former av avtal. Många uppdragstagares arbets- villkor har stora likheter med arbetstagares. Vad som är typiska anställnings- respektive uppdragsavtal förändras också. har i ett projekt om företags- och anställ- ningsformer i förändring (Departementspromemorian 2003:27) kartlagt förändringar i företags- och anställningsformer, särskilt gränssnittet företagande/anställning. I projektet belystes också skillnader i befintliga regelsystem mellan företagare och anställda när det gäller de sociala trygghetssystemen samt problem som dessa skillnader kan medföra. Av rapporten framgår att antalet företagare utan anställda (exklusive företagare inom jord- skogsbruk och fiske) har ökat till 2001. Under de senaste drygt tio åren har antalet företagare omfördelats mellan olika näringsgrenar. Framför allt ökar antalet företagare inom tjänstesektorn. Allt fler finns också i ett gränssnitt mellan företagare/anställd. De är upp- dragstagare eller växlar mellan att vara företagare och anställd eller kombinerar företagande och anställning. Av dem som startade ett nytt företag 1997 hade ungefär en tredjedel en hel- eller deltidsanställning vid sidan av sitt företag, dvs. de var s.k. kombinatörer.