sou · GWB359 · 2008-06-05 00:00:00 — Vi förutsätter att minst motsvarande resurser kommer att avsättas för vetenskapliga utvärderingar av det efterföljande Idrottslyftet. Vi finner det även naturligt att utvärde- ringen av Idrottslyftet utformas i samarbete med . Men som en följd av principen att det är staten själv som ska ansvara för att utvärdera idrottspolitikens effekter, föreslår vi att det ska vara regeringen – och inte RF – som fastställer medelsramen och form- erna för sådan extern utvärderingsverksamhet. Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten 10.7.5Om konsekvenser och kostnader av det nya uppföljningssystemet En följd av CIF:s uppdrag att utvärdera det statliga idrotts- stödets effekter, är att staten måste ta det fulla ansvaret för CIF:s verksamhet. Vi föreslår följaktligen: En justering av CIF:s förordning (SFS 2007:1473) med inne- börden att antalet ledamöter i minskas med två personer och att representanter för RF inte längre ska ingå. Att den del av CIF:s anslag som utbetalas via RF fortsättningsvis fördelas direkt av regeringen. Av detta följer att bidraget till ska förbli särredovisat i reglerings- brevet för idrottsanslaget. Vi föreslår vidare att CIF:s statsbidrag via idrottsanslaget höjs från till . Av detta utgör medel för att finansiera den nya utvärde- ringsverksamheten. Resterande är en kor- rigering av statsbidraget till idrottsforskning till den nivå som avsågs . De ökade medlen till bör belasta statsbudgeten och ingå i ramanslag 30:1 Stöd till idrotten som en förstärkning av bidragsposten Bidrag till idrottsforskning. Vi föreslår att medlen hämtas från bidragsposten Verksamhet av gemensam natur inom idrottsrörelsen. föreslår vi att ett belopp på tillförs idrottsrörelsens generella spel- bidrag i samband med att nuvarande vinstdelningssystem ersätts av ett behovsprövat och stabilt finansieringssystem av det stat- liga LOK-stödet. Staten bör ta det fulla ansvaret för CIF:s verksamhet får merparten av sitt anslag via RF. Därtill utser förbundet två ledamöter i . RF:s inflytande i framstår som olämpligt i en situation där tilldelas ansvaret att utvärdera statens idrottspolitik. Vi föreslår därför en justering av den förordning som reglerar CIF:s verksamhet (SFS 2007:1473) med innebörden att antalet ledamöter i minskas med Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten två personer och att representanter för RF inte längre ska ingå. Vidare bör den del av CIF:s anslag som utbetalas via RF fortsättningsvis fördelas direkt av regeringen. Av detta följer att bidraget till ska förbli särredovisat i regleringsbrevet för idrottsanslaget. Kostnader för CIF:s utvärderingsverksamhet m.m. Vårt förslag till utvärderingsmodell innehåller ett antal moment och därmed även olika former av kostnader. I ett inledningsskede handlar det om att färdigställa själva indikatorsystemet med utgångspunkt i de målområden och förslag till indikatorer som skisserats i bilaga 3. Därefter handlar det om löpande utgifter för att bearbeta information, analysera indikatorer och rapportera utvärderingsverksamhetens resultat. Till detta kommer kostnader för att beställa statistik från m.fl., genomföra fördjupade ana- lyser och kompletterande studier, anordna möten med referens- grupper osv. Utgifter av dessa slag kan inte fastställas i detalj. Det enda rimliga är att tilldelas en generell höjning av sitt stats- bidrag och att det därefter ankommer på att ansvara för de uppgifter – och därmed att även hantera de kostnader – som följer av tilläggsuppdraget att utvärdera statens stöd till idrotten. Enligt vår bedömning utgör en lämplig kostnadsram för CIF:s utvärderingsverksamhet. Beloppet utgör cirka en promille av det statliga stödet till idrotten. I detta sammanhang finns det skäl att fästa uppmärksamhet på att statens stöd till idrottsforskning höjdes successivt från 2000 till 2002. Av detta belopp valde dock RF att innehålla för egen FoU-verksamhet. hade förbundet dess- utom valt att innehålla som särskilt elitidrottsstöd till icke-olympiska specialidrottsförbund som kompensation för statens bidrag till SOK:s talangprogram. Av ett totalt anslag på till idrottsforskning –2005 erhöll således 13 miljoner medan RF innehöll . har dessutom de som RF innehållit överförts från anslaget till idrottsforskning till den övergripande bidragsposten Verksamhet av gemensam natur inom idrottsrörelsen (jfr tabell 5.10). Enligt uppgifter från RF har det särskilda elitidrottsstödet till icke-olympiska idrotter dessutom Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten utgått och ersatts av ett allmänt elitidrottsstöd inom ramen för EIC:s verksamhet på . Av detta följer att statsbidraget till idrottsforskning utgör ett av de få områden som minskats (från till ). Att RF dessutom innehållit medel för elitstöd innebär dessutom att statliga medel avsedda för idrottsforskning inte kommit forskningen till del. I detta sammanhang ska tilläggas att på- talat behovet av ökade resurser till svensk idrottsforskning. En oförändrad medelsnivå tillsammans med en betydande ökning av antalet projektansökningar har bland annat resulterat i att en minskad andel forskningsprojekt kunnat stödjas och att en angelägen satsning på post-doktorala tjänster har avbrutits. Förutom kost- nadstäckning för den föreslagna utvärderingsverksamheten, före- slås därför att statsbidraget till höjs med ytterligare fem miljo- ner kronor. Åtgärden är inte att betrakta som en ny satsning på idrottsforskningen, utan som att statsbidraget till idrottsforskning korrigeras till den nivå som avsågs . De ökade resurserna till bör belasta statsbudgeten och ingå i ramanslag 30:1 Stöd till idrotten som en förstärkning av bidrags- posten Bidrag till idrottsforskning. Eftersom denna utredning är ålagd att inte öka statens utgifter, måste de ökade anslagen till kompenseras genom att motsvarande belopp minskas på annat håll. Vi föreslår en sänkning av bidragsposten Verksamhet av gemen- sam natur inom idrottsrörelsen med sammanlagt sju miljoner kro- nor. Vi föreslår emellertid att ett lika stort belopp tillförs idrotts- rörelsens generella spelbidrag i samband med att nuvarande vinst- delningssystem ersätts av ett behovsprövat och stabilt finansie- ringssystem av det statliga LOK-stödet. Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten 10.8Två förslag rörande statens elitidrottsstöd Vi bedömer att övergången från ett vinstdelningssystem till en stabil och långsiktig finansiering av LOK-stödet skapar ett eko- nomiskt utrymme som kan användas till en bred förbundsöver- gripande satsning med syfte att stärka idrotters internationella konkurrenskraft och med särskilt beaktande av ekonomiskt svaga idrotter. I frågan om riksidrottsgymnasierna föreslås en ändring i för- ordningen om statsbidrag till idrottsverksamhet med inne- börden att både kommunala huvudmän och friskolor ska kunna tilldelas medel för att skapa bättre möjligheter för elitsatsande ungdomar att kombinera sin idrottsutövning med utbildning vid riksrekryterande idrottsgymnasier. 10.8.1En särskild satsning på idrotters internationella konkurrenskraft Det statliga LOK-stödet har präglats av två parallella processer. För det första har bidraget ökat markant till följd av en positiv utveckling i det s.k. vinstdelningssystemet med AB . För det andra har antalet bidragsberättigade sammankomster och deltagartillfällen minskat vilket troligen främst beror på en minskning av populationen barn och ungdomar mellan . Till detta kommer att RF i sin finansieringsutredning fann rådande bidragsnivå från AB som lämplig för att säkra en långsiktig och stabil finansiering av LOK-stödet och utvecklingsinsatser motsvarande Handslaget men att vinstdelnings- systemet därefter fortsatt att öka: från 2007 till 2007, motsvarande en ökning med hela . I avsnitt 10.4 föreslår vi att dagens vinstdelningssystem mellan idrotten och AB ska ersättas av ett stabilt och behovsprövat finansieringssystem för det statliga LOK-stödet. Mot bakgrund av ovan redovisade processer gör vi bedömningen att ett visst ekonomiskt utrymme kommer att uppstå vid en övergång från dagens nivå på idrottsrörelsens bidrag via vinstdelningssystemet och omfattningen på ett i förväg fastställt och behovsprövat statligt LOK-stöd. Det skapar möjlighet till angelägna idrottspolitiska Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten Under förutsättning att sådant utrymme uppstår, är vårt förslag följande: För det första bör resurserna riktas till en särskilt utpekad verk- samhet. Med detta menas att staten – i enlighet med de ansvars- principer som skisserades i avsnitt 10.3 – ska formulera tydliga mål för resursernas utnyttjande och att stödet bör ha formen av ett s.k. verksamhetsbidrag. För det andra bör medlen utnyttjas för en ny satsning. Som visats i kapitel 5, har de kraftigt höjda bidragen via AB medfört att nästan all statsunderstödd verksamhet inom idrotts- rörelsen fått ökade resurser under senare år.TPF84FPT Detta motiverar att nya resurser riktas till ny verksamhet istället för att tillföras redan befintliga stödformer. För det tredje anser vi att ett tillgängligt ekonomiskt utrymme bör användas för en särskild satsning på att stärka idrotters interna- konkurrenskraft. Det finns flera motiv för detta. Ett första är att merparten av statens stöd – och i synnerhet senare års anslagsökningar – tillförs idrottsrörelsens barn- och ungdomsverk- samhet. Enbart de två största bidragsformerna med inriktning på barn- och ungdomsidrott – det statliga LOK-stödet och Idrotts- lyftet – uppgår till . Statens åtagande för barn- och ungdomsidrottens existensvillkor har såle- des ökat betydligt . Detta talar för att nya resurser kan utnyttjas för andra angelägna idrottsändamål. Ett andra motiv är att en särskild satsning på elitidrott kan utgöra en ytterligare markering av att statens idrottspolitiska åtagande både omfattar bredd och elitverksamhet. I avsnitt 10.2 konstaterades att elitidrotten har en omotiverat till- bakaträngd position i statens idrottspolitik. Detta vill vi åtgärda genom att föra in ett syfte explicit rörande elitidrotten i förord- ningen om statsbidrag till idrottsverksamhet. Att utnyttja det ekonomiska utrymme som uppstår vid övergången till ett stabilt och behovsprövat LOK-stöd till en särskild satsning på svensk idrotts internationella konkurrenskraft kan därmed bli ytterligare en markering av elitidrottens existensberättigande som självständigt kulturfenomen i sig förtjänt av statligt stöd. Av detta följer även att vi inte ser förslaget som en ökad öronmärkning i statens politik, utan som en ekonomisk konsekvens av att statens förordning kompletteras med ett elitidrottsmål. 84TP PT Undantagen utgör statsbidraget till idrottsforskning och statsbidraget till specialidrott inom gymnasieskolan (riksidrottsgymnasierna). Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten Idrotters internationella konkurrenskraft kan stärkas på många och olika sätt. I detta sammanhang finns det skäl att återknyta till de resonemang som förts tidigare i betänkandet (avsnitt 9.5 och 10.5) rörande olika idrotters skilda ekonomiska förutsättningar att bedriva elitidrotts- och landslagsverksamhet. En första skiljelinje går mellan de idrotter som har goda förutsättningar till stöd från marknadssektorn i form av sponsring/reklamavtal och de idrotter som huvudsakligen finansierar sin elitverksamhet genom offentligt stöd, ideellt arbete och vad de aktiva själva kan tillföra. En andra skiljelinje går mellan de idrotter som gynnas respektive missgynnas av de principer som styr fördelningen av statens stöd till idrotten. Vi menar att den nya satsningen bör ha som övergripande mål att ge alla idrotter rimliga grundförutsättningar för att bedriva och utveckla landslagsverksamhet samt att det ska vara möjligt att skapa förutsättningar för att kunna konkurrera också på den yppersta internationella nivån även i resurssvaga idrotter. Förslaget är följ- aktligen att det ekonomiska utrymme som kan uppstå vid över- gången till en stabil och långsiktig finansiering av LOK-stödet, bör användas till en bred förbundsövergripande satsning med syfte att stärka idrotters internationella konkurrenskraft och med särskilt beaktande av ekonomiskt svaga idrotter. Det ska tilläggas att vi i avsnitt 10.5 påpekade att SOK:s sär- skilda talangstöd främjar pluralism genom att för olympiska idrot- ter utgöra ett viktigt behovs- och kvalitetsstyrt komplement till RF:s bidragsfördelning som i huvudsak baseras på olika storleks- kriterier. Av detta följer att ekonomiskt resurssvaga idrotter utan- för SOK framstår som en särskilt angelägen grupp vid en förbund- sövergripande elitsatsning. Avslutningsvis bör tilläggas att vårt förslag är helt i enlighet med det implicita kontraktets principer. Vi har i detta sammanhang pekat på ett behov inom svensk elitidrott – och därtill pekat ut en viktig målgrupp. Detta ligger inom statens rätt att formulera mål för sitt stöd till idrotten. Vi anser dock att det måste vara RF:s och hela idrottsrörelsens sak att avgöra hur denna satsning ska utformas. Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten 10.8.2Bör även friskolor få bli riksidrottsgymnasier? I kapitel 9.5.4 diskuterades det särskilda statsbidraget till special- idrott inom gymnasieskolan. Stödet är riktat till de kommuner som ansvarar för utbildning av de drygt 1300 elever som läser vid något av landets 60 riksidrottsgymnasier. RF har ett myndig- hetsansvar för verksamheten vilket bland annat innebär att för- bundet lämnar förslag till på kommuner, idrotter och elevplatser, ansvarar för urval av sökande tillsammans med berörda SF, fördelar av regeringen anslagna medel till anordnarkom- munerna samt ansvarar för uppföljning och utvärdering av special- idrotten utanför ordinarie skolschema.TPF85FPT Inom idrottsrörelsen råder delade meningar om RIG-systemets ändamålsenlighet. Medan vissa SF och elitaktiva är i huvudsak nöjda med nuvarande modell, finns det andra som kritiserat syste- mets centraliserade lösningar och efterlyst decentraliserade och individualiserande alternativ.TPF86FPT Det senare har även fått stöd i utvärderingen av ett antal pilotprojekt på temat elitidrott och utbildning som RF lät genomföra –2006 i sam- arbete med ett begränsat antal SF. Enligt vår mening är det positivt att staten avsatt särskilda medel för att underlätta för ungdomar att kombinera en elitsatsning med gymnasiestudier. Systemet med riksidrottsgymnasier kan både vara en strategi för att främja talangutveckling inom elitidrotten och ett sätt att motivera unga med stort idrottsintresse att fullfölja en gymnasieutbildning och uppnå examen.TPF87FPT Likaså finner vi det positivt att idrottsrörelsen ser över utform- ningen av sina riksidrottsgymnasier och undersöker andra former för att kombinera elitidrott och studier. Detta gäller på såväl gymnasial som högskolenivå. Av befintlig statistik att döma, fram- står de idrottsliga resultaten av nuvarande RIG-system som mått- liga (jfr kap. 9.5.4). Därtill finns det principiella problem med antag- ningssystem baserade på bedömningar av idrottsliga prestationer och resultat hos ungdomar. En ökad decentralisering och fokus på den enskilde individens specifika behov och intressen framstår här som intressanta åtgärder, liksom att skapa nya samarbetsformer mellan lokala idrottsföreningar, skolor och berörda specialidrotts- 85TP PT , Kombinationen Elitidrott och Utbildning. Pilotprojekt gymnasialt och postgymnasialt 2004–2006, (2007), s. 4. 86TP PT Ibid. s. 12. 87TP PT Jfr SOU 2008:27, s. 527. Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten förbund.TPF88FPT kan det inte förnekas att reformer av sådant slag kan få långtgående konsekvenser, inte minst för berörda kom- muner. Även om vi således inte principiellt motsätter oss större förändringar av RIG-systemet, anser vi inte att sådant bör göras utan en större översyn av verksamheten och en ingående konse- kvensanalys. Vi lämnar således inget förslag i denna fråga. I ett avseende framstår dock nuvarande regelverk som onödigt begränsande. Enligt förordningen om statsbidrag till idrottsverk- samhet kan endast kommunala huvudmän tilldelas statsbidrag för riksidrottsgymnasier. Friskolor är således exkluderade. Detta förbi- seende noterades inom ramen för den s.k. arbete. I det förslag till ny struktur för gymnasieskolan som utred- ningen lämnade ingick därför en ändring av gymnasie- förordningen med innebörden att även friskolor ska ha möjlighet att ansöka hos om att få anordna riksrekryterande idrottsgymnasier.TPF89FPT Vi stödjer förslag i denna del och anser att förordningen för statsbidrag till idrotts- verksamhet bör justeras på motsvarande sätt. Vårt förslag är därför att avgränsningen att endast kommuner kan beviljas statsbidrag för RIG-verksamhet ersätts med en formulering att huvudmän kan tilldelas medel, vilket får till följd att även friskolor görs bidrags- berättigade. 10.9Om idrottspolitik, legitimitet och ansvar Det förslag till idrottspolitisk modell som skisserats i detta kapitel bygger på en tydlig ansvarsfördelning mellan staten och den fri- villigt organiserade idrotten: grundprincipen är att riksdag och regering tydligt ska precisera vad staten vill uppnå med sitt idrotts- stöd och i efterhand bedöma hur väl dessa mål har uppnåtts. Idrottsrörelsen ska ha dock stor frihet att självständigt besluta hur statens mål ska realiseras. Denna ansvarfördelning är ett sätt att försöka lösa idrottspolitikens inneboende spänningsförhållande mellan statlig styrning och föreningsfrihet. Att staten ska formu- lera tydliga mål – och i efterhand utvärdera hur väl de uppnåtts – är en markering av att statens stöd är förknippat med förväntningar på att idrottsrörelsen ska bedriva en sund och samhällsnyttig verk- 88TP PT Espwall & , s. 32–34. 89TP PT SOU 2008:27 – en reformerad gymnasieskola. Betänkande av Gymnasie- utredningen, s. 131–132. Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten Att idrottsrörelsen ska ha stor frihet att välja hur statens mål ska uppfyllas, är ett sätt att visa respekt för idrotts- rörelsens rätt till självständighet och tilltro till dess förmåga att hantera statens bidrag på ett ansvarsfullt sätt. I detta avslutande avsnitt vill vi göra två ytterligare kommenta- rer. Den första rör det implicita kontraktets dubbla karaktär av rät- tigheter och skyldigheter för båda parter. Den andra kommentaren rör RF:s förändrade syn på sin egen roll i idrottsrörelsens ledning och vilka följder detta kan få för förbundets möjlighet att agera i myndighets ställe i fråga om statens idrottspolitiska stöd. 10.9.1En kedjas svagaste länk Principen att en tydlig ansvarsfördelning mellan staten och idrotts- rörelsen ska upprätthållas har fått konsekvenser för hur vi utformat våra förslag. Den har möjliggjort preciseringar, förtydliganden och reformer i de delar som rör statens idrottspolitiska ansvars- områden, det vill säga frågor kopplade till statens idrottspolitiska mål, finansieringsformer och uppföljningssystem. Men den har väsentligt begränsat utrymmet för förslag rörande hur statens idrottspolitiska mål ska realiseras. Detta har inte alltid varit enkelt. Vid exempelvis utvärderingen av olika bidragsformer (kapitel 9) framkom att specifika grupper eller verksamheter missgynnas av rådande fördelningsprinciper. I sådana situationer har det varit lockande att föreslå konkreta åtgärder, såsom höjda basbidrag till små specialidrottsförbund, ökad tilldel- ning av LOK-stöd till flickors idrottande eller särskilda idrottssats- ningar på ekonomiskt svaga regioner och landsbygdens föreningsliv inom ramen för Idrottslyftet. Lika lockande har det varit att föreslå regelverk med innebörden att statligt stöd inte kan komma ifråga för verksamhet som utsätter barn och ungdomar för selektion, rangordning eller utslagning. Vi har dock valt att inte lämna sådana förslag – och detta av respekt för idrottsrörelsens självständighet och det implicita kontraktets principer. Vi har sett som vår uppgift att synliggöra när effekter av olika bidragsprinciper framstår som icke förenliga med statens idrottspolitiska mål. Det är därefter idrottsrörelsens ansvar att utforma strategier för att hantera och åtgärda dessa problem. Resonemanget leder osökt in på det implicita kontraktets dubbla karaktär av rättigheter och skyldigheter för båda parter. Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten grundförutsättning för att förena det till synes oförenliga – statens rätt till styrning och idrottsrörelsens rätt till självbestämmande – är att båda parter respekterar varandras delvis motsatta men lika legi- tima intressen. Men lika viktigt är att parterna även tar ansvar för sin del av kontraktet. En kedja är aldrig starkare än dess svagaste länk. Varje led i den idrottspolitiska processen måste fungera för att helheten inte ska raseras. För staten är det således både en rät- tighet och en skyldighet att formulera sina idrottspolitiska förvänt- ningar – och att i efterhand utvärdera i vilken utsträckning dessa förväntningar har infriats. På motsvarande sätt är idrottsrörelsens stora handlingsutrymme i hanteringen av statens idrottspolitiska stöd både ett uttryck för statens stora uppskattning och en för- väntan om att idrottsrörelsen självmant ska axla ett samhällsansvar. 10.9.2Om RF:s roll inom idrottsrörelsen: att leda eller stödja? Det viktigaste kännetecknet för den organiserade idrottsrörelsen i är dess föreningsdemokratiska uppbyggnad. Grunden utgörs av det enskilda medlemskapet. Längst ned i trappan finns individer som är medlemmar i lokala idrottsföreningar. Dessa föreningar är i sin tur medlemmar i olika . Slutligen är medlemmar i det gemensamma . I likhet med många andra folkrörelser tillämpas således representativa demokratiska principer där all makt ytterst kan härledas tillbaka till rörelsens cirka tre miljoner medlemskap i drygt 20 000 idrottsföreningar. Att idrottsrörelsen är uppbyggd på medlemskap säger dock inget om hur den interna beslutsstrukturen i praktiken är utformad. Det finns många sätt att fördela makt och ansvar inom organisationer utan att frångå föreningsdemokratiska principer. Detta framgår inte minst vid en granskning av de lokala idrotts- föreningarnas inflytande i sina respektive specialidrottsförbund. Mångfalden av strategier som tillämpas vid fördelningen av röster till förbundsstämmorna är slående. Det verkar snarare vara regel än undantag att inte låta sig nöjas sig med grundprincipen att stämmans röster ska fördelas mellan specialdistriktsförbunden (vilka i sin tur företräder de lokala föreningarna). Ofta handlar röstfördelningsprinciperna om att tillförsäkra elitföreningarna ett inflytande. Som exempel kan nämnas där elitseriens klubbar är garanterade ett visst antal röster på stäm- Förslag till ny inriktning på statens stöd till idrotten man vid sidan av specialdistriktsförbunden. I andra idrotter – exempelvis – tillämpas metoder för att på motsvarande sätt säkerställa de större föreningars inflytande.TPF90FPT Exemplen kan mångfaldigas. Poängen i detta sammanhang är endast att föreningsdemokratiska strukturer kan utformas på många olika sätt – och att valet av maktfördelningsprinciper givet- vis får konsekvenser för den enskilde föreningsmedlemmens reella grad av inflytande. En viktig aspekt av föreningsdemokratin inom idrottsrörelsen är ansvars- och rollfördelningen mellan central, nationell nivå och de olika medlemsförbunden, det vill säga maktrelationen mellan RF och dess specialidrottsförbund. Här är frågan om den högsta led- ningen ska ha en ledande roll – och därmed ha möjlighet att disci- plinera sina föreningar och medlemsförbund – eller om dess upp- gift snarare ska vara att understödja i huvudsak självständiga med- lemsorganisationer? Här kan visserligen hävdas att dessa roller inte nödvändigtvis utgör ett motsatspar och att RF i viss utsträckning alltid har gjort – och gör – båda dessa saker.