sou · GVB399 · 2008-01-01 00:00:00 — Byggtröskeln kan sättas så att nätbolaget får tillbaka kostnaderna för anslutningarna Regleringen i andra nordiska länder inom en på förhand uppskattad tidsperiod (t.ex. ). Beräk- ningen av byggtröskeln påverkas av de grunder som används vid bestämningen av potentiella kunder. Ju vagare bestämning av potentiella kunder är desto högre blir byggtröskeln. Företagen kan själva bestämma byggtröskeln men den får maximalt var 60 pro- cent. Grunderna för hur bedömningen av potentiella kunder görs och vilken byggtröskel som används ska finnas angivna i företagets prissättningsprinciper. Ett nätföretag kan också välja att tillämpa s.k. efteranslutnings- klausuler som innebär att en kund kan få tillbaka en del av anslut- ningsavgiften allteftersom nya kunder ansluter sig till den nätdel som finansierats av gamla kunder. Principer för prissättning av anslutning i mellan- och högspänningsnät I mellan- och högspänningsnätet baseras anslutningsavgiften på de anslutnings- och byggkostnader och andra eventuella direkta kost- nader för anslutningen till nätet samt kostnaderna för kapacitets- reservering. Energisektorn i regleras i första hand genom energiloven.TPF15FPT Lagen är allmänt hållen men kompletteras av föreskrifter från Olje- og energidepartementet.TPF16FPT Syftet med energiloven är enligt lagens inledande paragrafer att säkra att produktion, överföring, fördel- ning och bruk av energi sker på ett för samhället rationellt sätt och att det därvid tas hänsyn till såväl allmänna som privata intressen. För att bygga eller driva en anläggning för el med spänning över krävs tillstånd. Det finns två olika typer av tillstånd, anlägg- ningskoncession och områdeskoncession. Anläggningskoncession ges för en bestämd anläggning, t.ex. en kraftledning mellan två transformatorstationer. är indelat i olika koncessionsområden. För dessa områden har vassdrags- och energidiktorat (NVE) 15TP PT Lov om produksjon, omformning, overføring, omsetning, fordelning og bruk av energi m.m. (nr 50). 16TP PT om produksjon, omformning, overføring, omsetning, fordelning og bruk av energi m.m. (nr 959). Regleringen i andra nordiska länder meddelat koncession till ett närföretag per område. Ett nätföretag som har områdeskoncession är enligt huvudregeln skyldigt att leverera el inom det område som koncessionen avser. Av energiloven framgår att Olje- og får föreskriva närmare bestämmelser om bl.a. avgifter för elföretagens tjänster. Enligt departementets föreskrifter ska NVE fastställa årliga intäktsramar för nätföretagen. Intäkterna ska över tiden täcka drifts- och avskrivningskostnaderna samt ge en rimlig avkast- ning på investerat kapital. Avkastningen får inte vara orimligt hög. Som utgångspunkt gäller att ramarna ska hållas men de kan komma att förändras i takt med inflation och eventuella effektivitetskrav. För att säkerställa att leveranskvaliteten upprätthålls ska NVE även fastställa en nedre gräns för avkastningen. Av föreskrifterna fram- går vidare att huvudprinciperna för beräkningen av intäktsramarna ska revideras åtminstone . Detaljerade bestämmelser om hur intäktsramarna ska beräknas finns i föreskrifter meddelade av NVE (se avsnitt 3.3.2).TPF17FPT Tarifferna bestäms efter att intäkts- ramarna utformats, dvs. innan de träder i kraft. Nätföretagen bestämmer i huvudsak själva hur de vill utforma sina tariffer. I NVE:s föreskrifter finns dock vissa begränsningar, t.ex. att tarifferna ska vara objektiva och icke-diskriminerande samt att tarifferna i största möjliga mån ska ge incitament till ett effek- tivt nyttjande av näten. Det senare har lett till att nätföretagen har utformat sina nättariffer så att tariffens fasta del inte är alltför hög i förhållande till den rörliga delen. Nätföretagen är skyldiga att i rimlig tid innan tarifferna ändras informera sina kunder och andra nätföretag om de nya avgifterna. NVE är ansvarig myndighet för bl.a. tillsynen över nättariffer. Vid NVE arbetar ca 400 personer, varav drygt 20 med regleringen och tillsynen över elöverföringen. I finns ca 150 nätföretag. Nätföretagen kan klaga på NVE:s beslut om fastställande av intäktsramar till Olje- och energidepartementet.TPF18FPT Ett överklagande ställs, i enlighet med bestämmelserna i den norska förvaltnings- lagen, till NVE och myndigheten har därvid möjlighet att ompröva sitt beslut i enlighet med yrkandena i överklagandet. Under en överklagandeprocess pågår gäller NVE:s beslut om inte annat anges. Om NVE inte finner skäl att ompröva sitt beslut skickar myndigheten överklagandet tillsammans med ett yttrande till Olje- 17TP PT om økonomisk og teknisk rapportering, inntektsramme for nettvirksomheten og tariffer (nr 302). 18TP PT Ungefär hälften av nätföretagen brukar överklaga NVE:s beslut om intäktsramar. Regleringen i andra nordiska länder och , vars beslut inte kan överklagas. En pröv- ning i Olje- och kan ta . NVE:s beslut kan således inte överklagas till domstol. Det har dock vid ett fåtal tillfällen inträffat att en part inlett en civilrättslig process mot staten på den grunden att Olje- och energide- partementets beslut inte har ansetts vara i överensstämmelse med gällande lagar och föreskrifter. NVE fastställer en intäktsram för varje elnätsföretag. NVE informerar företagen om hur de avser att beräkna de olika företagens intäktsramar. Företagen har därefter drygt en månad på sig att yttra sig över NVE:s förslag. fastställer NVE genom ett beslut företagens intäktsramar. Den senaste regleringen () har fått ett ökat inslag av normerade kostnader. Normering innebär i detta sammanhang att intäkterna inte kopplas till det enskilda företagets kostnader utan i stället till ett genomsnitt av branschens kostnader. Tanken är att detta ska leda till att företagen effektiviserar sin verksamhet. NVE har valt att normera intäkterna i form av en kostnadsnorm (se nedan). Förfarandet vid fastställande av intäktsramar för lokal- och regi- onnätsföretag sker i princip på samma sätt även om parametrarna i NVE:s effektivitetsanalys är olika beroende på det är ett lokal- eller regionnätsföretag. Även vid fastställande av intäktsram för stam- nätsföretag utgår NVE i huvudsak från den skiss som visas nedan. Jämförelsemetoderna skiljer sig dock från den som sker vid lokal- och regionnätsföretagen och någon justering på grund av den s.k. KILE-regleringen sker inte heller.TPF19FPT Intäktsramarna baseras dels på historiska kostnader för det spe- cifika företaget (till ), dels på den av NVE beräknade kostnadsnormen (till ).TPF20FPT Nedan finns en förenklad skiss av hur intäktsramen beräknas. Därefter kommer en mer utförlig beskrivning av hur beräkningen görs att redovisas. 19TP PT KILE är en förkortning av kvalitetsjustering av inntektsrammer ved icke-levert energi. 20TP PT kommer dock kostnadsunderlaget och kostnads- att fördelas vardera vid fastställande av intäktsramen. SOU 2007:99 Regleringen i andra nordiska länder Kostnadsunderlaget bestäms mot bakgrund av företagets kostnader från senaste tillgängliga räkenskapsrapporter, dvs. Utgångspunkten är företagets kostnader för 1.drift- och underhåll, Därtill läggs en kostnad på grund av den s.k. KILE-regleringen. I denna post ingår t.ex. kostnader för lön och personal, mätning samt andra kostnader för att driva nätverksamheten. I posten ingår även den ersättning nätföretaget erlagt till sina kunder på grund av Regleringen i andra nordiska länder Sådan skyldighet föreligger vid avbrott längre än . Beloppet justeras med hjälp av konsumentprisindex för att motsvara kostnaderna . I denna post ingår avskrivningar – normalt linjära avskrivningar beroende på typ av nätanläggning – och avkastning på bokfört kapital. Det bokförda värdet är beräknat per med ett tillägg om en procent. För att få fram en godtagbar avkastning multipliceras det s.k. avkastnings- underlaget med en referensränta (dvs. motsvarande en WACC). Räntan utgår från den femåriga statsobligationsräntan med vissa tillägg. Kostnaderna baseras på faktiska uppgifter om nätförluster (MWh) som företagen rapporterat in. Själva nätförlusterna baseras på upp- gifter medan referenspriset på energin baseras på det kommande årets priser (det månatliga områdespriset hos med ett påslag om /MWh). Detta innebär att det blir nödvändigt att justera intäktsramen då man inte i förväg, dvs. , kan känna till det kommande årets el- priser. Kundernas kostnader vid avbrott - KILE Företagets kostnadsunderlag justeras också på grund av den s.k. KILE-regleringen. Denna reglering kan närmast liknas vid ett eko- nomiskt straff när det uppstår ett avbrott i eldistributionen (). Antalet kWh som avbrottet har pågått multipliceras med en s.k. KILE-faktor som är beroende på vilken av sex olika kundgrupper det är som har drabbats samt om kunderna meddelats om avbrottet i förväg eller inte. Det är alltså inte fråga om en kom- pensationsreglering till kunderna (se dock nedan om det frivilliga undantaget för större kunder). justeras den fastställda intäktsramen med det haft . Regleringen i andra nordiska länder sedan att ingå i posten kostnader i företaget. Efter- som intäktsramen endast utgår från av det enskilda företagets kostnader så innebär detta att ett företag som har ett lägre KILE-belopp än genomsnittsföretaget kommer att belönas genom att kunna öka sina intäkter. KILE-faktorerna justeras årli- gen med konsumentprisindex. Nätföretagen kan sluta individuella avtal med större kunder om direkt ersättning vid elavbrott.TPF21FPT Om företaget ersätter dessa kun- der för de kostnader de haft i samband med ett elavbrott faller dessa kunder/avbrott ifrån den normala KILE-regleringen. Dessa nätföretag drabbas ju direkt av sänkta intäkter på grund av utbetald ersättning till kunderna. Vid beräkningen av kostnadsnormen utgår man i princip från samma kostnadsposter som vid beräkningen av kostnadsunderlaget men uppgifterna är sammanställda från samtliga elnätsföretag. NVE gör en effektivitetsanalys där de olika företagens yttre objek- tiva omständigheter inverkar på den slutliga för det enskilda företaget.TPF22FPT Som angetts ovan är syftet med att delar av intäktsramen baseras på en kostnadsnorm – med uppgifter sam- manställda från samtliga nätföretag – att få det enskilda företaget att drivas mer effektivt. Efter att ett kostnadsunderlag och en kostnadsnorm beräknats görs en justering med hänsyn till de investeringar företaget har gjort . Justeringen görs på så sätt att kostnaden för inve- steringarna multipliceras med en procentsats som baseras på referens- räntan. 21TP PT Kunder som har en årlig förbrukning av el större än 400 000 kWh. 22TP PT Det är frågan om t.ex. geografiska skillnader och skillnader i klimat samt antalet kunder och levererad energi. Regleringen i andra nordiska länder kontrolleras om företaget intäkter har över- eller understigit den fastställda intäktsramen. Som angetts ovan tas där- efter hänsyn till den faktiska KILE-kostnaden . Dess- utom justeras resultatet med kostnader för överliggande nät, egen- domsskatt och eventuella justeringar på grund av tidigare års över- eller underskott. Målsättningen när det gäller storleken av nättarifferna är att dessa inte ska variera allt för mycket upp och ned . Detta innebär att NVE kan tolerera att en eventuell under- eller överdebitering justeras för att på så sätt få till stånd en jämnare avgiftsnivå. NVE kan dock kräva att ett företag inkommer med en handlingsplan om hur och under vilken tids- period en återbetalning ska ske och i förlängningen kan myndig- heten även förelägga ett företag att sänka sina avgifter. Ett nätföretag har rätt – men ingen skyldighet – att ta ut en anslut- ningsavgift (anleggsbidrag) för att täcka sina kostnader för bl.a. nyanslutningar. Avgiften ska enligt huvudregeln täcka företagets kostnader för anslutningen. Ett nätföretag kan fördela avgiften mellan de kunder som initialt blir anknutna med förväntade fram- tida kunder. Fördelningen kan ske genom att de första kunderna får tillbaka delar av anslutningsavgiften allteftersom nya kunder ansluts eller genom att nätföretaget fördelar avgifterna på ursprungliga och förväntade kunder. Nätföretagen har stor frihet hur de vill utforma sina anlutning- savgifter. Ett företag kan t.ex. ansluta nya kunder utan ersättning och i stället få in intäkter genom högre överföringsavgifter. En an- nan tänkbar modell är att ett avdrag görs från de faktiska kostna- derna vid anslutning, t.ex. , som gör att småhusägare i tät- bebyggt område sällan behöver betala några anslutningsavgifter. Alla modeller förutsätter naturligtvis att avgifterna är objektiva och icke-diskriminerande. Regleringen i andra nordiska länder Energistyrelsen utgör den viktigaste parten i den danska energi- administrationen. Myndigheten är underställd Transport- och energiministeriet och ansvarar för att bl.a. elforsyningsloven upp- rätthålls. i egentlig mening är dock Energitilsynet. Denna myndighet har ett kansli med anknytning till Energi- styrelsen och Konkurrencestyrelsen. Energistyrelsen har i huvud- sak ansvar för de tekniska frågorna och Energitilsynet för de eko- nomiska frågorna. Energitilsynet har befogenhet att avgöra ärenden om priser och förhållanden på bl.a. elområdet. Myndigheten kan gripa in mot orimlig prissättning och olämplig energianvändning antingen på eget initiativ eller efter en anmälan. I finns drygt 130 nätföretag. I lagens portalparagraf anges att syftet med lagen är att säkra att landets elförsörjning organiseras och genomförs i överensstäm- melse med hänsynen till försörjningssäkerhet, samhällsekonomi, miljö och kundskydd. Lagen ska inom denna målsättning bl.a. säkra kundernas tillgång till billig el. Nätverksamhet får endast utövas efter tillstånd från Transport- och energiministeriet. Tillstånd kan beviljas om sökanden uppfyller vissa i lagen uppställda krav, t.ex. krav på teknisk och ekonomisk kapacitet. Ett nätföretag är bl.a. skyldigt att säkra en tillräcklig och effek- tiv överföring av el samt upprätthålla den tekniska kvaliteten i nä- tet. Ett nätföretag är vidare skyldigt att mot betalning ansluta leve- rantörer och köpare av el till elnätet samt överföra el. Avgifterna för att utnyttja nätföretagens tjänster ska fastställas med hänsyn till verksamhetens nödvändiga omkostnader för inköp av el, löner, administration, drift och underhåll, avskrivningar samt avkastning på kapitalet. Med nödvändiga omkostnader menas kost- nader som utifrån driftsekonomiska överväganden behövs för att upprätthålla en effektiv drift. De avgifter nätföretagen tar ut från sina kunder ska ske efter rimliga, objektiva och icke diskriminerande kriterier i förhållande Regleringen i andra nordiska länder till vilka omkostnader den enskilda kundkategorin ger anledning till. Energitilsynet ska fastställa årliga intäktsramar för samtliga nätföretag med hänsyn tagen till det enskilda företagets effektivise- ringspotential. Transport- och energiministeriet har meddelat när- mare föreskrifter om hur intäktsramarna ska beräknas.TPF23FPT Därutöver har Energitilsynet gett ut en vägledning som mer i detalj anger hur intäktsramarna ska fastställas samt en modell till benchmarking av nätföretagen.TPF24FPT Energitilsynets beslut kan överklagas av nätföretagen till Ener- giklagenævnet.TPF25FPT Energiklagenævnets beslut kan därefter överklagas till två domstolsinstanser. Därutöver finns en särskild nämnd, ankarnævnet, som behandlar civilrättsliga klagomål och tvister mellan kunder och nätföretag när det gäller köp och leverans av el. Nämnden prövar dock inte generella frågor som intäktsramar m.m. Nämndens avgöranden är inte bindande och parterna kan därför gå vidare till domstol med tvisten. 3.4.3Fastställande av intäktstak och avkastningstak samt modell för benchmarking av nätföretagen Fastställande av intäktstak och avkastningstak har arbetat med att ta fram en ny regleringsmodell för tillsynen av nätföretagens intäkter. Detta sker genom fastställande av en intäktsram som innehåller två tak, intäktstak och avkastningstak. Vid fastställandet av intäktstaket har Energitilsynet utgått från nätföretagens intäkter per . Därefter har taket höjts i takt med prisutvecklingen. Intäktstaket kan även höjas när nätföretagen gör vissa nyinvesteringar. Energitilsynet skiljer mellan ordinära investeringar, s.k. reinvesteringar, och s.k. nödvändiga nyinvesteringar. Ordinära investeringar medför inte en höjning av intäktstaket. Detta gör dock de nödvändiga nyinvesteringarna som t.ex. kan vara kabelläggning som utförs med hänsyn till för- sörjningssäkerheten eller till andra samhällsintressen. 23TP PT Bekendtgørelse om intægtrammer for netvirksomheder og regionale transmissions- virksomheder omfattet af elforsyningsloven (nr 1520 af 23/12/2004). 24TP PT Vejledning om intægtrammer for netvirksomheder og regionaltransmissionsvirksomheder omfattet af elforsyningslagen () samt Model till benchmarking af elnetsels- kaber (från ). 25TP PT Energitilsynet behandlar inte civilrättsliga tvister. Regleringen i andra nordiska länder steringar anmäls till Energitilsynet som i regel godkänner kostna- derna. Slutligen kan även väsentligt ökade kostnader på grund av krav från t.ex. myndigheter medföra att intäktsramen får höjas. Intäktstaket uttrycker den tillåtna genomsnittliga intäkt per levererad kWh ett nätföretag får ha. Något fast belopp fastställs således inte, vilket innebär att företagen har möjlighet att öka sina intäkter om det ansluts nya kunder eller om befintliga kunder ökar sin förbrukning av el. jämförs nätföretagens genom- snittliga intäkter per levererad kWh med intäktstaket. Om det då föreligger en differens är företagen skyldiga att ge in ett förslag till Energitilsynet om hur differensen ska justeras innan utgången av nästa räkenskapsår. Om en sådan justering inte sker utgår en straff- ränta. Verksamheten får ge ett överskott till ägarna. Det finns dock ett avkastningstak som inte får överstigas. Avkastningstaket innebär att Energitilsynet sätter ned verksamhetens reguleringspris, dvs. priset per levererad kWh, om verksamheten uppnår en alltför hög avkastning. Nedsättningen kan dock högst vara . Modell för benchmarking av nätföretagen Energitilsynet gör en kontroll av nätföretagens effektivitet genom benchmarking. kommer denna kontroll även att omfatta kvaliteten på överföringen av elen. Kontrollen kommer med början att mynna ut i individu- ella effektiviseringskrav för nätföretagen. Vid kontrollen av nätföretagens ekonomiska effektivitet använ- der Energitilsynet en modell som kallas för nätvolymmetoden. Metoden innebär att företagen rapporterar in komponenterna i el- nätet, t.ex. längden på nätet (fördelad på luft och kabel), antalet transformatorstationer, antalet kunder m.m. Företagen fördelar därefter sina kostnader på de olika komponenterna. De olika före- tagens uppgifter jämförs därefter med varandra. Om ett företag har dålig effektivitet kan detta komma att påverka intäktstakets storlek. När det gäller kontrollen av leveranskvaliteten registreras samt- liga avbrott som överstiger en minut. Spänningskvalitet kontrolle- ras däremot inte. Energitilsynet tar hänsyn till diverse omständig- heter vid sin kontroll av leveranskvaliteten, t.ex. antalet avbrott, avbrottets längd och om kunderna meddelats i förväg om avbrot- ten. Man tar dock inte någon hänsyn till olika kundgrupper eller Regleringen i andra nordiska länder när avbrotten har inträffat . Bristande leveranskvalitet kan få inverkan på intäktstaket både om en enskild kund eller kund- grupp har drabbats särskilt hårt och om den genom- snittliga leveranskvaliteten inom hela nätområde har varit sämre än en angiven nivå. Nätföretagen i har själva skapat en schablonmodell eller en vägledning för vad kostnaderna vid en anslutning ska uppgå till. Schablonen gäller anslutningar upp till en viss säkringsstorlek (ampere) och är uppdelad i flera olika nivåer beroende på t.ex. om det är fråga om anslutning till fritidshus eller hus i tätbebyggt område. De olika avgifterna i schablonen diskuteras regelbundet mellan nätföretagen och Energitilsynet. Om Energitilsynet inte har några synpunkter på nivåerna så godtas schablonen informellt av myndigheten. Därmed föreligger inga tvister mellan nätföretagen och Energitilsynet i denna del. Däremot är nätföretagen och Ener- gitilsynet inte överens när det gäller kostnader för anslutningar av större kunder, t.ex. vindkraftverk. Nätföretagen har bokfört intäkter från anslutning av nya kunder på olika sätt. har bokfört intäkterna från anslutning- arna det året de kommit företagen tillgodo medan andra företag periodiserat intäkterna så att de tidsmässigt motsvarar avskriv- ningstiden på investeringen. Energitilsynet har inte haft några syn- punkter på denna skillnad så länge det klart framgår av årsrappor- ten vilken modell som används. 4Införandet av en förhandsprövning 4.1Bakgrund till införandet av en förhandsprövning De villkor som gäller för bedrivande av nätverksamhet, inklusive tariffsättning, koncessioner m.m., regleras i ellagen (1997:857). Genom medlemskap i har elmarknadsfrågor i större utsträckning kommit att påverkas av beslut som fattas på EU-nivå. En grundläggande uppgift inom EU är att skapa en inre marknad med fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital. En viktig del i detta arbete består i att införa gemensamma regler för de om- råden där EU verkar. Ett av dessa områden är elmarknaden. antogs och rådets direktiv /54/EG om gemensamma regler för den inre marknaden av el och om upphörande av direktiv /92/EG. Det övergripande målet med det nya elmarknadsdirektivet är att skapa en fungerande inre marknad för el där konkurrens råder på lika villkor. Direktivet innehåller ett omfattande och detaljerat regelverk som syftar till att bidra till att detta mål uppnås. Viktiga delar av elmarknadsdirektivet gäller tredje parts tillträde till nätet på icke-diskriminerande och transparenta villkor samt kundernas tillgång till el av en bestämd kvalitet till priser som är rimliga. Dessa frågor behandlas i artiklarna 20–23 i direktivet. I artikel 20.1 slås fast att medlemsstaterna ska se till att tarifferna, eller åtminstone metoderna för att fastställa tarifferna, för tredje parts tillträde till nätet är godkända och offentliggjorda innan de träder i kraft. I artikel 23.1 föreskrivs att medlemsstaterna ska utse ett eller flera behöriga organ som ska fungera som tillsynsmyndig- heter. Dessa tillsynsmyndigheter ska ansvara för att säkerställa icke-diskriminering, effektiv konkurrens och att marknaden funge- rar effektivt. Vidare anges i artikel 23.2 att det är tillsynsmyndig- heten som ska ansvara för att i förväg fastställa villkoren för Införandet av en förhandsprövning anslutning och tillträde till nationella nät, vilket inkluderar över- förings- och anslutningstariffer. Tillsynsmyndigheterna kan också välja att enbart fastställa eller godkänna de metoder som används för att beräkna eller fastställa dessa villkor. Medlemsstaterna ges dock i artikel 23.3 möjlighet att förskriva att det formella beslutet om tarifferna delegeras från tillsynsmyndigheten till ett annat rele- vant organ. Det relevanta organet ska i sådana fall ha befogenhet att godkänna eller förkasta ett förslag till beslut som läggs fram av till- synsmyndigheten. I artikel 23.4 slås fast att tillsynsmyndigheterna ska ha befogenhet att vid behov begära att de systemansvariga änd- rar de villkor, tariffer, regler och metoder som avses i punkterna 23.1–3 för att säkerställa att de är proportionella och tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt. Elmarknadsdirektivet är i princip genomfört genom de förslag till ändringar och kompletteringar i ellagen som lades fram i propo- sitionen Genomförande av EG:s direktiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m. (prop. 2004/05:62). Regeringens förslag och bedömningar i prop. 2005/06:62 baserades i huvudsak på de förslag som lades fram i El- och gasmarknads- utredningens betänkande El- och naturgasmarknaderna – europeisk harmonisering (SOU 2003:113).