sou · GVB324 · 2008-01-01 00:00:00 — This dual role undermines con- fidence in the public authority and leads to inefficiency in the monitoring and supervision of the market. There may, for instance, be suspicions that data concerning an individual veterinarians busi- ness and production situation, duly reported to culture, may be improperly used to benefit the agencys own vet- erinary activities. In a time of change, a solution for the future should emphasise flexibility. At the same time, it must ensure access to at least a basic degree of animal care and guarantee that programmes for infectious disease control are efficient throughout the country. In other words, the solution must be both flexible and stable. Furthermore, it must be economically efficient. Veterinarians should therefore be given the freedom to organise their activities in new forms, on the basis of market conditions. A general principle should be that in scale and scope, any state veterinary operation or other central government activity should not exceed what is required to ensure that the public objectives concerning veterinary activity are achieved. In light of this, analysis should be made of which tools, incentives and policy levers might appropriately be introduced in place of – or in combination with – a staterun, clinical veterinary operation. Such an operation may still be needed, however, in areas where the conditions for an efficient veterinary market are neither present nor can be created with the aid of whatever other policy levers may be considered. The inquiry proposes that the state run district veterinary organi- sation be privatised, starting in , in areas of high animal density. Staff are to be invited to take over the veterinary stations, complete with vehicles and fixtures. In time, the aim is for clinical veterinary activities under central government auspices to be phased out all over the country. This presupposes that the sup- ply of veterinary services can be maintained through private actors. The problem of dual role will diminish in importance with the privatisation of staterun, clinical veterinary activities. At the same time, a system of government funding to privately practising veterinarians is to be introduced, encompassing an em- ergency duty grant, an investment grant and an operating grant. The emergency duty grant can be made available to all veterinarians who undertake to participate in a comprehensive joint duty scheme. The size of the grant can be made dependent on the num- ber of site visits. In return, the veterinarians will be required to stand by for infectious disease control work prior to or in connection with outbreaks of epizootic diseases or salmonella. Sep- arate government funding will be provided for such purposes. The investment and operating grants will be available to veterinarians who receive emergency duty grants in areas with low animal den- sity. will be assigned to draw up more de- tailed criteria for how the funding system is to be applied. The grants must be designed in such a way as to correspond to the cost of maintaining those veterinary services that are vital to the community and to ensure that there is no crosssubsidising of regular veterinary services. In addition, the principles governing the remaining financial support to district veterinarians must be over- hauled and made transparent so that the funding is provided on the basis of the same criteria as apply in the case of grants to private practitioners. The inquiry also proposes that the legal obligations of all vet- erinarians be made more compelling. Each and every veterinarian engaging in professional activities involving animal care must, if re- quired to do so by the animal owner, provide emergency care to in- jured or sick animals, should this be desirable on animal welfare grounds. The animal owner is to pay for the work. The inquiry also proposes introducing a general obligation whereby veterinarians must take part in infectious disease control work should this be requested by a public authority. This obligation is to apply where there are special reasons for such a request and where the disease control organisations regular field resources are insufficient. In this connection, reasonable allowance is to be made for the vet- erinarians personal circumstances and for their need to provide regular animal care. Veterinarians are to be appropriately compen- sated out of state funds when ordered to carry out field work. Fin- ally, a new statutory obligation is proposed requiring veterinarians to report information to the public authorities, including data on such aspects as place of business, the orientation and volume of the operation concerned, site visits and diagnoses etc. New rules on supervision are also proposed. Under these rules, the regional supervisory authority – the county administrative boards, as before – will have the right to obtain access to the vet- erinarians premises, facilities and vehicles, and to carry out in- vestigations and take samples there. Veterinarians will be required to supply whatever documents, objects or artefacts may be nec- essary for the proper supervision of their activities. Where nec- essary, the may assist the supervisory authority in such matters. The authority will also be able to order veterinarians to hand over whatever material may be required for such purposes and to correct any irregularities that the supervisory process may un- cover. Failure to comply may result in the imposition of a financial penalty. Practising veterinarians will still be required to perform official veterinary duties, such as the issuing of animal health certificates in connection with the import or export of animal products, in add- ition to their regular clinical work. alternative would necessitate the development of a totally new agency structure affecting many different areas of agriculture and food production. Given its terms of reference, the inquiry is not in a position to pro- pose such farreaching changes. However, it does propose the de- velopment at central level of guidelines showing how conflicts of interest between the exercise of public authority and commercial clinical veterinary activities might best be avoided, based for in- stance on the rules in the Administrative Procedure Act on lawful disqualification in the exercise of public authority. Finally, it is proposed that establish a modern, webbased veterinary register where the veterinarians themselves, on the basis of their new statutory obligation to report, are required to provide information about their activities. Hitherto, such data has been reported in printed form and seldom updated. In the inquirys assessment, all the above measures can be under- taken within existing budgetary frameworks. Taken together, the proposals will help reduce or eliminate the competitive distortions and market conflicts currently evident in regular commercial vet- erinary activities. Also, as a result of the proposals, it will be possi- ble to bring in more veterinarians for the performance of veterinary duties essential to the community, such as maintaining emergency duty services and being available for field work in connection with outbreaks of epizootic diseases etc. lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534)TPF1FPT Härigenom föreskrivs i fråga om djurskyddslagen (1988:534) att 38 § skall ha följande lydelse. Beslut av en nämnd enligt denna lag, enligt de före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EG-be- stämmelser som kompletteras av lagen får överklagas hos läns- Beslut, som en statlig förvalt- Beslut, som en statlig förvalt- meddelat enligt lagen, enligt de stöd av 9 a § lag (1994:844) om med stöd av lagen eller enligt de behörighet att utöva veterinär- yrket i särskilt fall meddelat en- pletteras av lagen, får överklagas ligt lagen, enligt de föreskrifter hos allmän förvaltningsdomstol. som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EG-bestäm- överklagande till kammarrätten. melser som kompletteras av lag- en, får överklagas hos allmän överklagande till kammarrätten. männas talan hos allmän förvalt- ningsdomstol, om det överklagade 1TP PT Omtryckt 2003:1077 2TP PT Senaste lydelse 2006:809 beslutet har meddelats av officiell veterinär som avses i första styck- et. Andra beslut av eller någon annan stat- lig förvaltningsmyndighet får överklagas hos regeringen. lag om ändring i lag (1994:844) om behörighet att utöva veterinäryrket Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:844) om behörig- het att utöva veterinäryrket dels att 8, 9, 31 och 36 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas nio nya paragrafer, 7b, 9a–h samt närmast före 7 b, 9 a och 9 c §§ nya rubriker med följande lydelse. 7 b § En veterinär som be- driver yrkesverksamhet med djur- sjukvård är skyldig att vid akuta olycks- eller sjukdomsfall, som kan antas medföra lidande för ett djur, på anmodan av den som har djuret i sin vård bistå med smärt- lindring och de sjukvårdsåtgärder som är påkallade från djurskyddssynpunkt (nödhjälp). kunskaper eller av andra sär- skilda skäl är förhindrad att bistå när det finns en annan veterinär det enskilda fallet är lämpligare 8 § En veterinär är skyldig att 8 § Den som bedriver yrkes- låta sin verksamhet inspekteras verksamhet med djursjukvård är av den myndighet som enligt skyldig att till myndighet reg- föreskrifter som avses i 7 § andra stycket har tillsyn över uppgifter om bostadsadress, drift- verksamheten eller av den till- förrättningar och diagnoser, jour- och beredskapsförhållanden, läke- finner att en veterinär är medelsanvändning samt de öv- skäligen misstänkt för brott i utövningen av veterinäryrket, som regeringen eller efter reg- skall myndigheten, om inte annat följer av 30 §, anmäla Veterinär som avses i första 1. om det för brottet är före- stycket är skyldig att systematiskt skrivet fängelse, eller 2. om det finns anledning an- krävs för att rapporteringsskyldig- ta att det kommer att föras talan heten i första stycket skall kunna om enskilt anspråk. Regeringen eller den myndig- tionsskyldigheten i första och an- dra styckena skall omfatta och hur den skall fullgöras. En veterinär får inte obehörigen röja eller utnyttja vad veterinär- en i sin yrkesutövning har fått veta om enskildas affärs- eller drifts- förhållanden. Till obehörigt röjande hör inte att en veterinär fullgör den rapporteringsskyldighet som följer av 8 §. I det allmännas verksamhet gäller bestämmelserna i sekretess- lagen (1980:100). 9 a § Förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning och som enligt inter- nationella förpliktelser skall handläggas av officiell veterinär, får handläggas av en veterinär i enskild tjänst, som tillsvidare eller för ett särskilt tillfälle förordnats att vara officiell veterinär av den myndighet regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndigheter regeringen bestämmer får utfärda föreskrifter om hur officiella veterinärer skall förordnas, om återkallelse av så- dant förordnande och om kompe- tenskrav på officiella veterinärer. 9 b § När en veterinär som för- ordnats med stöd av 9a § utför förvaltningsuppgifter tillämpas följande bestämmelser i förvalt- ningslagen (1986:223). -11 och 12 §§ om jäv, -15 § om anteckning av upp- gifter, -16 och 17 §§ om en parts rätt att få del av uppgifter, -20 § om motivering av beslut, -21 § om underrättelse av be- slut, -22 § om överklagande, samt -26 § om rättelse av skrivfel och liknande. Tillsyn över veterinär yrkesverksamhet 9 c § Veterinär som utövar veterinäryrket står under tillsyn av och läns- styrelsen (tillsynsmyndigheterna) ienlighet med vad regeringen be- stämmer. samordnar tillsynsverksamhet och lämnar vid behov råd och bi- stånd i denna verksamhet. 9 d § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande Jord- bruksverket, får meddela före- skrifter om 1. hur tillsynen skall bedrivas, 2. skyldigheten för att lämna information till , 3. avgifter för tillsynen. 9 e § En veterinär är skyldig att på tillsynsmyndighetens be- gäran lämna ut de handlingar, prover, föremål och annat materi- al som rör verksamheten samt lämna de upplysningar om verk- samheten som tillsynsmyndig- heterna behöver för sin tillsyn. får före- lägga en veterinär att lämna ut vad som behövs enligt första stycket. Sådant föreläggande får förenas med vite. 9 f § Tillsynsmyndigheterna, eller den tillsynsmyndighet för- ordnar, har rätt att inspektera veterinär yrkesutövning. Den som utför inspektionen har rätt att få tillträde till områden, an- läggningar, byggnader, fordon, lokaler och andra utrymmen som används i verksamheten och att där besiktiga djur, göra under- sökningar och ta prover. Den som utför inspektionen har rätt att tillfälligt omhänderta handlingar, prover, föremål och annat material som rör verksam- heten. Den vars yrkesverksamhet inspekteras är skyldig att lämna det bistånd som behövs för att in- spektionen skall kunna utföras. skall på be- gäran lämna tillsynsmyndig- heterna den hjälp som behövs vid tillsynen. § Om tillsynsmyndigheten finner att veterinären är skäligen misstänkt för brott i utövningen av veterinäryrket, skall myndig- heten, om inte annat följer av 30 §, anmäla veterinären till åtal 1.om det för brottet är före- skrivet fängelse, eller 2.om det finns anledning anta att det kommer att föras talan om enskilt anspråk. 9h § En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden som behövs för att bestämmelserna i denna lag och i föreskrifter som utfärdats med stöd av lagen skall efterlevas. Förelägganden kan förenas med vite. En veterinär som mot ersättning utövar veterinäryrket när hans legitimation är återkallad eller hans behörighet av annan anledning har upphört, döms för obehörig utövning av veterinäryrket till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller en veterinär med begränsad behörighet som åsidosätter de föreskrifter som gäller för behörigheten. En veterinär som bryter mot 5 § döms till böter. En veterinär som hindrar eller undandrar sig inspektion enligt 8 § döms till böter, om inte gär- ningen är belagd med straff i . 31 §TPF FPT be- i ett särskilt fall enligt denna lag ett särskilt fall enligt denna lag får överklagas hos allmän för- får överklagas hos allmän för- om föreläggande enligt denna lag. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 1TP PT Senaste lydelse 1995:104. lag om ändring i epizootilagen (1999:657) Härigenom föreskrivs i fråga om epizootilagen (1999:657) dels att 20 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen införs en ny paragraf 12 b. 12 b § Om det finns särskilda skäl får regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, beordra en veterinär som be- driver yrkesverksamhet med djur- sjukvård att bistå med insatser som behövs för att bekämpa eller motverka spridning av epizooti i den mån veterinärens kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter Skyldigheten enligt första stycket gäller bara i den mån öv- riga tillgängliga veterinära resur- ser är otillräckliga. Rimlig hänsyn skall tas till veterinärens person- liga förhållanden och till behovet av djursjukvård i området. För arbete som beordrats enligt första stycket har veterinären rätt till skälig ersättning av allmänna medel. Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.underlåter att göra anmälan enligt 2 §, 2.bryter mot beslut enligt 4 §, 4 a § eller mot föreskrift eller beslut som har meddelats med stöd av 5 eller 8§, 3.i strid med 12 b § uteblir eller avviker från beordrad tjänst- . 3. bryter mot sådana bestäm- 4. bryter mot sådana bestäm- 1TP PT Senaste lydelse 2005:102 melser om hantering av specifi- melser om hantering av specifi- cerat riskmaterial, om framställ- cerat riskmaterial, om framställ- ning eller användning av animal- ning eller användning av animal- iska produkter eller om över- iska produkter eller om över- låtelse av djur eller andra pro- låtelse av djur eller andra pro- dukter än livsmedel, som finns i dukter än livsmedel, som finns i förordning (EG) nr 999/2001. förordning (EG) nr 999/2001. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller vitesförbud enligt 13 § döms inte till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Innefattar ett brott som avses i första stycket 2 olovlig transport av djur eller varor skall sådan egendom förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkad. lag om ändring i zoonoslagen (1999:658) Härigenom föreskrivs i fråga om zoonoslagen (1999:658) dels att 12 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen införs en ny paragraf 9 b. 9 b § Om det finns särskilda skäl får regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, beordra en veterinär som bedri- ver yrkesverksamhet med djur- sjukvård att bistå med insatser som behövs för att hindra eller motverka spridning av zoonos i den mån veterinärens kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter det. Skyldigheten enligt första stycket gäller bara i den mån övriga tillgängliga veterinära re- surser är otillräckliga. Rimlig hänsyn skall tas till veterinärens personliga förhållanden och till behovet av djursjukvård i om- rådet. För arbete som beordrats enligt första stycket har veterinären rätt till skälig ersättning av allmänna medel. Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bryter mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 2 §, 2.bryter mot ett beslut eller en föreskrift som har meddelats med stöd av 5 §, 3.i strid med 9 b § uteblir eller avviker från beordrad tjänst- 3. vid fullgörande av uppgifts- 4. vid fullgörande av uppgifts- skyldighet enligt 2 § 2 lämnar skyldighet enligt 2 § 2 lämnar oriktiga uppgifter om något för- oriktiga uppgifter om något för- hållande av betydelse, om inte hållande av betydelse, om inte gärningen är belagd med straff gärningen är belagd med straff I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller vitesförbud enligt 10 § döms inte till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Innefattar ett brott som avses i första stycket 2 olovlig transport av djur eller varor skall sådan egendom förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. lag om ändring i livsmedelslagen (2006:804) Härigenom föreskrivs i fråga om livsmedelslagen (2006:804) att 32 § skall ha följande lydelse. 32 § Beslut som Livsmedels- 32 § Beslut som Livsmedels- verket eller någon annan statlig verket, någon annan statlig för- valtningsmyndighet eller en off- delat i enskilda fall enligt denna lag, enligt de föreskrifter som med stöd av 9a § lagen har meddelats med stöd av lagen (1994:844) om behörighet att ut- eller enligt de EG-bestämmelser öva veterinäryrket har meddelat i som kompletteras av lagen får enskilda fall enligt denna lag, överklagas hos allmän förvalt- enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EG-bestämmelser överklagande till kammarrätten. överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. för det all- männas talan hos allmän förvalt- ningsdomstol, om det överklagade beslutet har meddelats av en off- iciell veterinär som avses i första stycket. Andra beslut av eller någon annan statlig för- valtningsmyndighet får överklagas hos regeringen. För att konsu- menternas intresse skall kunna tillvaratas inom livsmedelsområdet får ett sådant beslut överklagas av en organisation som är att anse som central arbetstagarorganisation enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet eller en motsvarande sammanslut- ning på arbetsgivarsidan. lag om ändring i lag (2006:806) om provtagning på djur, m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lag (2006:806) om provtagning på djur, m.m. att 24 § skall ha följande lydelse. 24 § Beslut som en statlig för- 24 § Beslut som en statlig för- delat enligt lagen, enligt de före- delat enligt lagen, enligt de före- stöd av lagen eller enligt de EG- stöd av lagen eller enligt de EG- av lagen får överklagas hos all- av lagen får överklagas hos all- samma gäller beslut som med- samma gäller beslut som med- delats av en sådan organisation delats av en sådan organisation som avses i 9 § andra stycket. som avses i 9H § andra stycket eller av en officiell veterinär som offentlig kontroll för det all- förordnats med stöd av 9a § lag männas talan hos förvaltnings- (1994:844) om behörighet att ut- beslutet har meddelats av en Den myndighet som utövar off- entlig kontroll för det allmännas talan hos förvaltningsdomstol, om det överklagade beslutet har eller av en officiell veterinär som avses i första stycket. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. lag om ändring i lag (2006:807) om kontroll av husdjur, m.m. Härigenom föreslås i fråga om lag (2006:807) om kontroll av husdjur, m.m. att 20 § skall ha följande lydelse. 20 § Beslut som Jordbruks- 20 § Beslut som Jordbruks- verket eller en annan statlig för- verket, en annan statlig förvalt- delat enligt denna lag, enligt de stöd av 9a § lag (1994:844) om med stöd av lagen eller enligt de behörighet att utöva veterinär- yrket har meddelat enligt denna letteras av lagen får överklagas lag, enligt de föreskrifter som hos allmän förvaltningsdomstol. har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EG-bestämmelser männas talan hos förvaltnings- som kompletteras av lagen får domstol om en organisation, en överklagas hos allmän förvalt- sammanslutning eller ett slakteri först har beslutat i saken. männas talan hos förvaltnings- domstol om en organisation, en eller en officiell veterinär som av- slutat i saken. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. förordning (2007:xx) om statligt stöd till veterinär fält- verksamhet För att främja en dygnstäckande ambulerande veterinärverksamhet med hälso- och sjukvård för lantbruksdjur (veterinär fältverk- samhet) i hela landet får, i den utsträckning medel finns, stöd lämnas enligt denna förordning. Syftet med stöden är att det i hela landet skall finnas tillgång till en dygnstäckande veterinär fältverksamhet, som är tillfredsställande från smittskydds- och djurskyddssynpunkt med hänsyn till djur- täthet, geografiska förhållanden och andra omständigheter. Stöd som ges enlig denna förordning får inte vara större, eller ges , än som behövs med hänsyn till andra finansi- eringsmöjligheter och övriga omständigheter. Stöd enligt denna förordning får inte otillbörligt gynna en viss näringsidkare. Stöd kan lämnas till näringsidkare som är behörig att utöva vete- rinäryrket och som bedriver yrkesmässig veterinär fältverksamhet för lantbruksdjur (veterinärföretag). Stöd enlig denna förordning kan lämnas som jourbidrag, invest- eringsbidrag och driftstöd. Investeringsbidrag och driftstöd får endast lämnas till veterinär- företag som beviljats jourbidrag och som bedriver veterinär fält- verksamhet i djurglesa områden eller i områden där förhållandena av andra skäl kräver särskilda insatser för att en tillfredsställande veterinär service skall kunna upprätthållas. får utförda föreskrifter om i vilka områden invest- eringsbidrag och driftstöd skall lämnas och om de närmare vill- koren för sådana stöd. Jourbidrag kan lämnas till veterinärföretag som i organiserade former erbjuder en heltäckande, schemalagd veterinär fältverksam- het för lantbruksdjur och samt står till förfog- ande för smittskyddsarbete enligt anvisningar. Med smittskyddsarbete avses även övningar i smittskydd och ut- bildning om smittsamma djursjukdomar. För smittskyddsarbete betalar staten ersättning i särskild ord- ning till veterinären. Jourbidraget storlek kan, om föreskriver det, göras beroende av det antal jourförrättningar veterinären genom- fört och kan förväntas genomföra .