sou · GWB32 · 2008-02-28 00:00:00 — Enligt artikel 12 kan en stat (om inte annat har avtalats mellan de berörda staterna) inte åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats domstol, om domstolen för övrigt är behörig, i mål som gäller ekonomisk ersättning till följd av dödsfall eller personskada eller sakskada eller förlust av materiell egendom, som förorsakats av en handling eller en underlåtelse som påstås kunna hänföras till staten. Detta gäller om handlingen eller underlåtelsen helt eller delvis har skett inom forumstatens territorium och om upphovsmannen till handlingen eller underlåtelsen befann sig inom detta territorium när handlingen eller underlåtelsen ägde rum. Detta undantag från immunitet är avsett att möjliggöra för en skadelidande att väcka talan om skadestånd för skada som har vållats avsiktligen eller av oaktsamhet av en främmande stat. Utan undantaget skulle en skadelidande kunna lämnas utan möjlighet att föra talan, eftersom domstolar i andra stater än den stat där den skadevållande handlingen ägde rum skulle kunna anses som olämpliga forum och den skadelidandes talan därför komma att avvisas.62 De skador som undantaget i första hand är avsett att täcka är dödsfall eller personskador och skador på sådan egendom som kan vara inblandad i trafikolyckor (t.ex. bilar, motorcyklar, tåg och båtar). Undantaget täcker därmed de flesta områden där olyckor kan förekomma när gods eller passagerare transporteras via vägar, järnväg, flyg eller båt. Denna regel om icke-immunitet förhindrar 62 Kommentarerna till utkast, artikel 12, para. (3). FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom att ett försäkringsbolag kan gömma sig bakom principen om statsimmunitet och undgå att ersätta den skadelidande.63 Undantaget omfattar också avsiktligt orsakad skada, såsom personskada på grund av misshandel, skadegörelse på egendom, mordbrand och till och med mord, inklusive politiskt motiverade mord.64 Artikel 12 omfattar inte fall där det inte uppstått någon fysisk skada eller skada på eller förlust av materiell egendom. Således omfattas inte skadat rykte eller ärekränkning och inte heller kränkning av rättigheter av olika slag.65 Två kumulativa förutsättningar måste vara uppfyllda för att undantaget från immunitet ska tillämpas. För det första måste handlingen eller underlåtenheten som vållar skadan äga rum helt eller delvis inom forumstatens territorium. Dessutom måste den som utför handlingen eller som underlåter att göra något befinna sig inom forumstatens territorium. Den sistnämnda förutsätt- ningen avser att utesluta från artikelns tillämpningsområde fall av skada på grund av t.ex. export av sprängmedel, fyrverkerier eller andra farliga ämnen som skulle kunna explodera eller orsaka skada genom vårdslöshet, oaktsamhet eller olyckshändelse. Även skador vid skottväxling över gränsen mellan två stater eller liknande utesluts genom denna förutsättning. Bestämmelsen om icke- immunitet i artikel 12 omfattar i första hand vanliga olyckor som inträffar inom forumstatens territorium.66 Undantaget från immunitet i artikel 12 gör ingen skillnad mellan handlingar jure imperii och handlingar jure gestionis, vilket varit fallet i vissa staters praxis i fråga om statsimmunitet. De berörda staterna kan dock enligt artikeln ha avtalat om annat genom t.ex. en bilateral överenskommelse.67 Med upphovsmannen till handlingen avses företrädare för en stat som utövar sin officiella ställning. Upphovsmannen behöver alltså inte vara staten själv som juridisk person. Med uttrycket en handling eller en underlåtelse som påstås kunna hänföras till staten avses också att uppställa en distinktion mellan dels handlingar som utförs av sådana personer och som kan hänföras till staten, dels handlingar som utförs av sådana personer men som inte kan hänföras till staten. Trots denna formulering faller dock frågan 63Kommentarerna till utkast, artikel 12, para. (4). 64Kommentarerna till utkast, artikel 12, para. (4). 65Kommentarerna till utkast, artikel 12, para. (5). 66Kommentarerna till utkast, artikel 12, para. (7). 67Kommentarerna till utkast, artikel 12, para. (8). FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom om statsansvar för handlingar som strider mot folkrätten utanför bestämmelsen. Artikeln behandlar inte alls frågan om statsansvar, utan enbart frågan om icke-immunitet för en stat i fråga om skada vållad av handling eller underlåtenhet av statens företrädare eller anställda som påstås kunna hänföras till staten. Avgörandet av frågan om handlingen kan hänföras till staten och frågan om statens eventuella ansvar faller utanför artikelns tillämpnings- område. Artikeln påverkar inte heller frågan om diplomatisk immunitet (som anges i artikel 3) och tillämpas inte på situationer som innefattar väpnade konflikter.68 Ägande, besittning och användning av egendom (artikel 13) I princip ska en forumstat, enligt artikel 6.2, avstå från att utöva sin domsrätt om en process skulle påverka en främmande stats egendom, rättigheter, intressen eller verksamhet. I artikel 13 anges dock vissa frågor rörande egendom där immunitet inte kan åberopas. Artikel 13 påverkar dock inte de privilegier och den immunitet som en stat enligt folkrätten åtnjuter för egendom som används som diplomatiska beskickningar eller övrig egendom som nämns i artikel 3.69 En förutsättning för artikelns tillämpning är att domstolen i forumstaten har grundläggande behörighet att ta upp målet eller ärendet. Artikel 13 stadgar att en stat, om inte annat har avtalats mellan de berörda staterna, inte kan åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats domstol, om domstolen för övrigt är behörig i mål som gäller fastställande av statens rättigheter eller ägarintressen i, eller dess besittning eller användning av, eller förpliktelse som följer av dess ägarintresse i, eller besittning eller användning av fast egendom i forumstaten (artikel 13 (a)). Med uttrycket rättigheter eller ägarintressen avses varje rättighet eller intresse en stat kan ha i egendom, oberoende av vilken innebörd som kan läggas i orden rättighet respektive intresse i olika rättssystem.70 Detsamma gäller i mål om fastställande av statens rättigheter eller ägarintressen i lös eller fast egendom som härrör från arv, gåva eller egendom som saknar ägare (artikel 13 (b)), och i mål om 68Kommentarerna till utkast, artikel 12, para. (10). 69Kommentarerna till utkast, artikel 13, para. (1). 70Kommentarerna till utkast, artikel 13, para. (4). FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom fastställande av statens rättigheter eller ägarintressen i fråga om förvaltning av egendom, såsom stiftelsers egendom, konkursbon eller ett företags egendom vid dess avveckling (artikel 13 (c)). Det sistnämnda fallet avser sådana situationer där en domstol utövar någon form av övervakande jurisdiktion i fråga om egendomens förvaltning. Förfarandet i sig behöver inte avse eller ha anknytning till fastställandet av statens rättigheter eller intressen i egendomen, men kan i någon del innebära fastställande eller uppskattning av rättigheter eller intressen för alla berörda parter, däribland även en främmande stats intressen eller rättigheter.71 Enligt den förklarande bilagan till konventionen avses med uttrycket fastställande i denna artikel inte endast konstaterande eller kontroll av förekomsten av skyddade rättigheter utan även utvärdering eller uppskattning av dessa rättigheter innefattande deras innehåll, tillämpningsområde och utsträckning. Immaterialrätt (artikel 14) Av artikel 14 i konventionen följer att en stat inte kan åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats domstol, om dom- stolen för övrigt är behörig i mål som gäller antingen fastställande av statens immateriella rättigheter som åtnjuter ett visst, även tillfälligt, rättsligt skydd i forumstaten, eller en påstådd kränkning av staten inom forumstatens territorium av en sådan rättighet som tillhör en tredje person och som är skyddad i forumstaten. Detta gäller om inte annat har avtalats mellan de berörda staterna. De rättigheter som nämns i artikeln är patent, industriella mönster, firmamärken eller firmanamn, varumärken, upphovsrätt eller någon annan form av immateriella rättigheter. De begrepp som används i artikelns titel – Intellectual and industrial property i den engelska versionen – är breda och all- männa uttryck som är avsedda att täcka såväl existerande som framtida former och kategorier av sådana rättigheter. De tre huvud- sakliga typer av rättigheter som avses med artikeln är patent och industriell design som faller under det industriella rättsskyddet, varumärken och firmamärken eller firmanamn som är mer hänförliga till internationell handel och konkurrensområdet, och slutligen upphovsrätt och andra typer av skydd för intellektuella prestationer. De allmänna termer som används i artikeln är avsedda 71 Kommentarerna till utkast, artikel 13, para. (6). FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom att omfatta hela skalan av upphovsrätt och industriellt rättsskydd, som t.ex. växtförädlarrätt eller olika rättigheter inom modern teknologi och elektronik som har rättsligt skydd.72 Enligt den förklarande bilagan till konventionen avses med uttrycket fastställande i denna artikel inte endast konstaterande eller kontroll av förekomsten av skyddade rättigheter utan även utvärdering eller uppskattning av dessa rättigheter innefattande deras innehåll, tillämpningsområde och utsträckning (samma som gäller för artikel 13). De förfaranden som omfattas av artikeln är inte bara processer direkt riktade mot den främmande staten eller som gäller en rättighet som ägs av staten. Artikeln kan också bli tillämplig i fall som primärt avser tredje mans rättigheter men där frågor väcks om en främmande stats liknande immateriella rättighet. Det kan i sådana fall vara nödvändigt att fastställa den främmande statens rättighet för att kunna fastställa omfattningen av den rättighet som processen primärt rör.73 Regleringen i artikel 14 (b), som rör en främmande stats påstådda kränkning av någon immateriell rättighet, avser inte enbart kränkningar som orsakats genom den främmande statens kommersiella verksamhet. Kränkningen kan också ske genom verksamhet som inte har kommersiella syften. För att undantaget från immunitet i artikel 14 (b) ska bli tillämpligt krävs dels att den påstådda kränkningen ska ha skett inom forumstatens territorium, dels att den rättighet, tillhörande tredje man, som påstås ha kränkts har rättsligt skydd i forumstaten. Det är alltså inte tillräckligt att den främmande staten påstås ha kränkt en immateriell rättighet inom sitt eget territorium.74 Artikel 14 gäller enbart om de berörda staterna inte har avtalat om något annat. Den påverkar inte staternas rätt att utforma och tillämpa sin egen nationella lagstiftning i fråga om skydd för immateriella rättigheter, i enlighet med relevanta internationella konventioner som de är parter i. Artikeln har inte heller någon inverkan på vilka extraterritoriella effekter en stats eventuella förstatligande av immateriella rättigheter inom sitt eget territorium kan ha.75 72Kommentarerna till utkast, artikel 14, para. (3). 73Kommentarerna till utkast, artikel 14, para. (7). 74Kommentarerna till utkast, artikel 14, para. (8). 75Kommentarerna till utkast, artikel 14, para. (9). FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom Deltagande i bolag eller andra associationsrättsliga subjekt (artikel 15) I artikel 15.1 finns ytterligare ett undantag från huvudregeln om immunitet. Enligt denna artikel kan en stat inte åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats domstol om domstolen för övrigt är behörig i mål som gäller statens deltagande i ett bolag eller i ett annat associationsrättsligt subjekt, oavsett om subjektet är en juridisk person eller inte och saken gäller förhållandet mellan staten och subjektet eller dess övriga deltagare, om subjektet har deltagare som varken är stater eller internationella organisationer, och är registrerat eller stiftat enligt forumstatens lagstiftning eller har sitt säte eller sin huvudsakliga verksamhet där. Enligt artikel 15.2 kan en stat dock åberopa immunitet i ett sådant mål om de berörda staterna har kommit överens om det eller om de tvistande parterna har kommit överens om det genom ett skriftligt avtal eller om det i den urkund som upprättar eller reglerar subjektet i fråga ingår bestämmelser med denna verkan. Ett associationsrättsligt subjekt som avses i artikeln kan vara en juridisk person (incorporated) eller vara ett subjekt med enbart begränsad juridisk kapacitet och status (unincorporated). Uttrycket i den engelska versionen company or other collective body, whether incorporated or unincorporated har avsiktligt valts för att täcka många olika typer av såväl juridiska personer som andra subjekt som inte är juridiska personer. Formuleringen är avsedd att inkludera olika kategorier av sammanslutningar, kollektiv och grupperingar som kan ha olika benämningar i olika rättssystem, såsom aktiebolag, föreningar, enkla bolag och andra liknande typer av organisationer som kan ha olika grader av rättskapacitet och rättslig status.76 Det associationsrättsliga subjekt som staten på detta sätt kan delta i tillsammans med andra från den privata sektorn, kan vara vinstdrivande, såsom ett kommersiellt bolag, eller inte vinst- drivande, såsom en religiös församling eller en välgörenhets- organisation. Artikel 15 reglerar de juridiska förhållandena inom det associationsrättsliga subjektet, eller statens rättigheter eller förpliktelser som deltagare i subjektet i förhållande till subjektet och i förhållande till övriga deltagare i subjektet.77 76Kommentarerna till utkast, artikel 15, para. (1)–(2). 77Kommentarerna till utkast, artikel 15, para. (3)–(4). FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom Regeln om icke-immunitet i artikel 15.1 gäller under två kumulativa förutsättningar. För det första måste det associations- rättsliga subjektet ha andra deltagare än stater eller internationella organisationer, alltså krävs deltagare från den privata sektorn. För det andra måste subjektet i fråga vara registrerat eller stiftat under forumstatens lagstiftning eller ha sitt säte eller sin huvudsakliga verksamhet i forumstaten. Sätet är normalt den plats från vilket subjektet styrs. Subjektet har sin huvudsakliga verksamhet där större delen av dess verksamhet bedrivs.78 När en stat deltar i ett associationsrättsligt subjekt, t.ex. genom att förvärva aktier i ett bolag som är upprättat i en annan stat, träder den staten frivilligt in i den andra statens rättssystem. Staten måste därför underkasta sig lagstiftningen i den stat där bolaget är registrerat eller stiftat eller har sin huvudsakliga verksamhet i frågor som rör bolaget, t.ex. dess organisation, drift, ledning, verksamhet, utdelning av tillgångar eller dess upplösning. Det är naturligt att domstolarna i den stat vars lagstiftning bolaget är underkastat är bäst skickade att tillämpa denna lagstiftning. De har därför enligt artikel 15 i normalfallet domsrätt i frågor som rör förhållandet mellan deltagarna i det associationsrättsliga subjektet eller för- hållandet mellan subjektet och dess deltagare.79 Den främmande staten kan trots bestämmelsen om icke- immunitet i artikel 15.1 ha rätt att åberopa immunitet, om de berörda staterna har kommit överens om det. De berörda staterna är forumstaten (som också är den stat där det associationsrättsliga subjektet är registrerat eller stiftat eller där subjektet har sitt säte eller sin huvudsakliga verksamhet) och den stat som det rättsliga förfarandet riktar sig mot och som vill åberopa immunitet.80 Fartyg som ägs eller drivs av en stat (artikel 16) I artikel 16 behandlas frågor som är centrala inom havs- och sjörätten. Artikeln reglerar samma område som lag med vissa bestämmelser om främmande statfartyg m.m.81 Innehållet i artikeln överensstämmer i huvudsak med den svenska lagen.82 78Kommentarerna till utkast, artikel 15, para. (5)–(6). 79Kommentarerna till utkast, artikel 15, para. (7). 80Kommentarerna till utkast, artikel 15, para. (9). 81Se avsnitt 5.1.1. 82Se vidare nedan under avsnitt 6.6. FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom Enligt artikel 16.1 får en stat som äger eller driver ett fartyg inte åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats domstol om domstolen för övrigt är behörig i mål som gäller driften av fartyget, om fartyget då den tvistiga händelsen inträffade användes för andra än statliga icke-kommersiella syften. Detta gäller inte om annat har avtalats mellan de berörda staterna. Undantaget från immunitet avser alltså statsägda eller stats- drivna fartyg som används för annat än statliga icke-kommersiella syften. Frågan om immunitet för statsfartyg behandlades Brysselkonvention rörande fastställande av vissa gemensamma bestämmelser i fråga om statsfartygs fri- och rättigheter.83 Huvud- syftet med den konventionen var att klassificera fartyg i sjötrafik inte efter vem som var ägare, utan utifrån deras användning såsom antingen statlig och icke-kommersiell (och därmed berättigande till immunitet) eller kommersiell (och utan rätt till immunitet). Uttrycket driver ett fartyg i artikel 16.1 har sitt ursprung Brysselkonvention och statspraxis. Med uttrycket avses användande eller drift av fartyget för sjötransport av gods och passagerare. Med fartyg avses alla typer av sjögående fartyg, oavsett deras benämning och oavsett om de endast delvis används för sjötrafik. Uttrycket en stat som äger eller driver ett fartyg omfattar också bl.a. en stats besittning, kontroll, ledning eller charter av ett fartyg för eller för en bestämd resa eller flera resor.84 Begreppet statliga icke-kommersiella syften (government non-commercial i den engelska texten) är detsamma som har använts havsrättskonvention, där skillnad görs mellan fartyg beroende på deras användning, dvs. för statliga icke- kommersiella syften i motstats till kommersiella syften.85 Om ett fartyg är statligt ägt, men drivs av ett självständigt rättssubjekt, t.ex. ett statligt ägt företag, är det detta rättssubjekt som är underkastat forumstatens domsrätt och inte staten själv.86 Enligt artikel 16.2 gäller regeln om icke-immunitet i punkt 1 inte krigsfartyg eller militära hjälpfartyg eller andra fartyg som ägs eller drivs av en stat och som vid den aktuella tidpunkten används uteslutande i statlig icke-kommersiell trafik. 83Se närmare om konventionen under avsnitt 5.1.1. 84Kommentarerna till utkast, artikel 16, para. (1) och (9). 85Kommentarerna till utkast, artikel 16, para. (6). 86Kommentarerna till utkast, artikel 16, para. (10). FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom omfattas av punkt 2 kan vara t.ex. polis- eller tullbåtar, eller sjuk- husfartyg.87 En stat kan inte heller, enligt artikel 16.3, åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats domstol om domstolen för övrigt är behörig i mål som gäller frakt av last ombord på ett fartyg som ägs eller drivs av den staten, om fartyget när den tvistiga händelsen inträffade användes för andra än statliga icke- kommersiella syften. Detta gäller dock inte om annat har avtalats mellan de berörda staterna. Enligt artikel 16.4 gäller punkt 3 inte last som fraktas ombord på fartyg som avses i punkt 2 eller last som ägs av en stat och som används eller är avsedd att användas uteslutande för statliga icke- kommersiella syften. Denna punkt är avsedd att låta immuniteten kvarstå för last, kommersiell eller icke-kommersiell, som fraktas på krigsfartyg eller andra statliga icke-kommersiella fartyg och för last som ägs av en stat och är avsedd för icke-kommersiella syften. Punkten bibehåller immunitet för t.ex. mat eller medicinsk utrust- ning som fraktas för en statlig nödhjälpsoperation. Punkt 4 omfattar, till skillnad från övriga punkter, även last som är avsedd att användas för statliga icke-kommersiella syften, eftersom lasten normalt sett inte används medan den finns ombord på fartyget. I punkterna 1–3 är det i stället den faktiska användningen av fartyget som är avgörande. Immunitet kan inte åberopas på den grunden att fartyget i fråga är avsett att användas i statligt icke- kommersiellt syfte.88 Stater får enligt artikel 16.5 åberopa alla de medel för att bestrida, hävda preskription och begränsat ersättningsansvar som står till buds avseende privata fartyg och laster och deras ägare. Detta gäller inte enbart i förfaranden som rör fartyg och laster. Stater kan åberopa alla tillgängliga medel till sitt försvar i varje förfarande där statens egendom berörs.89 Om det i ett mål uppstår fråga om ett fartygs status som statsfartyg av icke-kommersiellt slag och fartyget ägs eller drivs av en stat eller om last som ägs av staten, ska ett intyg utfärdat av en diplomatisk företrädare eller av en annan behörig myndighet från staten i fråga och som framförs till domstolen tjäna som bevis på fartygets eller lastens status (artikel 16.6). 87Kommentarerna till utkast, artikel 16, para. (11). 88Kommentarerna till utkast, artikel 16, para. (12) och (15). 89Kommentarerna till utkast, artikel 16, para. (16). FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom som bevis på menas dock inte att det inte är möjligt för motparten att anföra motbevisning.90 Punkterna 5 och 6 är tillämpliga både på fartyg och laster och är avsedda att skapa en lämplig balans mellan statens icke-immunitet i punkterna 1 och 3 och statens behov av skydd från andra staters domsrätt.91 Verkan av skiljedomsavtal (artikel 17) Den sista bestämmelsen om icke-immunitet, i artikel 17, gäller skiljedomsavtal. Om en stat ingår ett skriftligt avtal med en utländsk fysisk eller juridisk person om att hänskjuta till skiljedom tvister som hänför sig till en affärstransaktion, kan den staten inte sedan åberopa immunitet mot domsrätt vid en annan stats domstol, om dom- stolen för övrigt är behörig i mål som gäller (a) skiljedomsavtalets giltighet, tolkning eller tillämpning, (b) skiljedomsförfarandet, eller (c) bekräftelse eller åsidosättande av skiljedomsutslaget. Detta gäller under förutsättning att inte annat har bestämts i skilje- domsavtalet. Enligt den förklarande bilagan till konventionen omfattar ut- trycket affärstransaktion i artikel 17 investeringar. Regleringen i artikel 17 avser enbart frågan om immunitet mot domsrätt och behandlar inte frågan om verkställighet av en skiljedom.92 Frågor om verkställighet behandlas i stället i artiklarna 18–21 (se nedan). Artikeln föreskriver icke-immunitet i förhållande till den övervakande jurisdiktionen hos en domstol i en annan stat som är behörig att avgöra frågor som har samband med skiljedomsavtalet. Begreppet affärstransaktion överensstämmer med formuleringen av artikel 2. Uttrycket mot domsrätt vid en annan stats domstol om domstolen för övrigt är behörig avser en domstols eventuella behörighet att utöva tillsyn över skiljeförfarandet under nationell rätt. En domstol kan vara behörig att utöva sådan tillsyn i fråga om ett kommersiellt skiljeförfarande av ett eller flera skäl. Den kan vara behörig därför att skiljeförfarandet äger rum inom forum- statens territorium, eller därför att parterna har valt att tillämpa 90Kommentarerna till utkast, artikel 16, para. (16). 91Kommentarerna till utkast, artikel 16, para. (16). 92Se State Practice regarding State Immunities (se not 21 ovan), s. 142. Jämför och (se not 13 ovan), s. 36. FN:s konvention om immunitet för stater och deras egendom forumstatens nationella rätt på skiljeförfarandet, eller därför att egendom som har beslagtagits finns inom forumstatens territo- rium.93 Genom formuleringen om inte annat bestämts i skiljedoms- avtalet tar artikeln hänsyn till det fria val som parterna har att avtala om att skiljeförfarandet inte ska underkastas någon lokal domstols kontroll.94