sou · GWB317 · 2008-03-04 00:00:00 — En ansökan om att delta i utbildning på gymnasial nivå ska ges in till den sökandes hemkommun. En ansökan om att delta i utbildning på påbyggnadsnivå som finansieras med statliga medel enligt beslut av ska dock lämnas till den kommun eller det landsting som anordnar eller låter anordna utbildningen för avgörande av frågor om sökandens behörighet och antagning. Om ansökan i andra fall avser en utbildning som ett landsting anordnar eller låter anordna, ska hemkommunen skyndsamt sända an- sökan vidare dit för avgörande av frågor om sökandens behörighet och antagning. Till en sådan ansökan ska hemkommunen foga ett yttrande av vilket det framgår om hemkommunen åtar sig betalningsansvaret för elevens utbildning, såvida det inte på grund av tidigare överenskom- melse är onödigt. Regeringen får vidare meddela föreskrifter om när ett yttrande inte behöver fogas till en ansökan. Åtagande om betalningsansvar enligt andra stycket ska alltid lämnas om den sökande med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i ett landstings utbildning på gymnasial nivå. I sådant fall äger 5 kap. 33 § motsvarande tillämpning beträffande ung- domar fram till och med det första kalenderhalvåret det år då ung- domarna fyller . I denna och de tre följande paragraferna regleras antagningspro- cessen för utbildning på gymnasial nivå. På samma sätt som för utbildning på grundläggande nivå ska en ansökan enligt första stycket ges in till den sökandes hemkommun. Angående mottagaren för ansökan, se kommentaren till 11 §. Undan- tag från denna huvudregel framgår av andra meningen i första stycket och i andra stycket. I andra och tredje styckena har kommunen lyfts bort. En väsent- lig skillnad mellan offentliga, dvs. kommunala och landstingsstyrda, och enskilda utbildningsanordnare är att de förra får utöva myndig- hetsuppgifter såsom bedömning av sökandes behörighet och rätt att delta i utbildning samt sätta och utfärda betyg och intyg utan ett särskilt tillståndsförfarande. Den bestämmelse som återfinns i tredje stycket första meningen tillkom ursprungligen på initiativ av , se bet. 1990/91:UbU16 s. 57 f. Vad som med hänsyn till den sökandes per- sonliga förhållanden ska utgöra särskilda skäl måste avgöras från fall till fall, men enbart den omständigheten att hemkommunen inte tillhandahåller den aktuella utbildningen utgör inte ett särskilt skäl. Som ett exempel på vad som kan vara särskilda skäl kan nämnas att utbildningsanordnaren har undervisning på kvällstid, vilket den sökan- de önskar, medan hemkommunen endast tillhandahåller utbildningen . Till skillnad från tidigare får hemkommunens beslut i fråga om att åta sig betalningsansvar för sökandens utbildning över- klagas hos enligt 23 §. Det be- talningsansvar som hemkommunen åtar sig för utbildningen ska mot- svara fastställt ersättningsbelopp enligt bestämmelserna i 13 b kap. Om de villkor som anges i eller har meddelats med stöd av 19 § är uppfyllda, ska hemkommunen förklara den sökande behörig att delta i utbildningen. För rätt att delta krävs också att den sökta utbildningen omfattas av hemkommunens kursutbud enligt 1 kap. 8 a §. Om sökanden bedöms ha rätt att delta i utbildningen ska hem- kommunen åta sig betalningsansvaret för den. Hemkommunens beslut ger den sökande rätt att välja hos vilken eller vilka utbildningsanordnare hon eller han önskar genomgå utbild- ningen. Hemkommunens beslut enligt första stycket innebär ett avgörande om den sökande tillhör dem som kan få möjlighet att gå utbildning- en. Beslutet ska inte sammanblandas med hemkommunens beslut, enligt andra stycket, vars innebörd är att den behörige sökanden också får rätt att genomgå utbildningen. Det senare avgörandet kan ha föregåtts av ett urval, om det finns fler behöriga sökande än vad som motsvarar antalet platser i enlighet med kommunens fastställda utbildningsutbud, jfr. 1 kap. 8 a §. Annars ska alla behöriga också antas. Till skillnad från utbildning på grundläggande nivå kan det alltså inom utbildning på gymnasial nivå och påbyggnadsnivå bli fråga om två olika beslut, eftersom alla behöriga på grund av begränsade resurser kanske inte kan få gå utbildningen. I 22 a § finns bemyn- digandet för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om urval mellan behöriga sökande. Den tidigare bestämmelsen i andra stycket återfinns i 1 kap. 8 b §. I det nya tredje stycket finns bestämmelsen om innebörden av hemkommunens beslut. Den är utformad på samma sätt som i 11 § andra stycket, se kommentaren till den paragrafen. Utbildningsanordnaren avgör om en sökande ska antas till utbild- ningen. Om det inte finns plats för alla sökande ska utbildningsanordnaren göra ett urval enligt föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag eller efter grunder som har godkänts av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer En utbildningsanordnare behöver inte anta eller ge fortsatt utbild- ning åt en elev, om det skulle medföra betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter för anordnaren. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om urval mellan behöriga sökande. För enskilda som har beviljats tillstånd enligt denna lag att anordna formell vuxenutbild- ning finns bestämmelser om antagning och urval i 13 a kap. Paragrafen är ny. Motsvarande bestämmelser för utbildning på grund- läggande nivå finns i 11 a §, se vidare kommentaren till den para- grafen. I det nya fjärde stycket (tidigare 19 § tredje stycket) återfinns bemyndigandet för regeringen att meddela föreskrifter om urval samt en hänvisning till 13 a kap för regler om urval och antagning som gäller fristående utbildningsanordnare. Den kommun som har meddelat beslut enligt 22 § får även besluta i frågor om att avbryta utbildningen och att på nytt bereda en elev ut- bildning enligt 7 a § andra och tredje styckena. Paragrafen är ny men motsvarar till sin innebörd den tidigare lydel- sen av 22 §. Se även kommentaren till 14 §. En hemkommuns beslut enligt 21 § andra stycket, 22 § samt beslut enligt 22 b § får överklagas hos av eleven. En utbildningsanordnares beslut enligt 22 a § andra stycket får inte överklagas. Bestämmelsen har efter genomförda förändringar fått samma inne- börd som 15 §, se kommentaren till den paragrafen. Det tidigare förbudet mot att överklaga det som benämndes hem- kommunens intagningsbeslut i andra stycket gäller inte längre. Se avsnitt 2.2.3 (En rätt att överklaga hemkommuns beslut att inte åta sig betalningsansvar) I andra stycket finns i stället bestämmelsen om att anordnarens antagningsbeslut inte får överklagas. Hemkommunen blir genom ett beslut enligt 22 § andra stycket skyldig att betala ersättning till den eller de utbildningsanordnare som eleven genomgår utbildningen hos. Bestämmelser om ersättning finns i 13 b kap. Om en elev har ett omfattande behov av särskilt stöd, behöver hem- kommunen inte betala ersättning för det särskilda stödet, om betydan- de organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Bestämmelsen är ny och är utformad på samma sätt som den i 16 §, se kommentaren till den paragrafen. Den tidigare bestämmelsen i 24 § har bytt beteckning och återfinns i den nya paragrafen 25 §. Särskild utbildning för vuxna Särskild utbildning för vuxna delas in i grundläggande nivå och gym- nasial nivå. Utbildningen ska anordnas i form av kurser. Bestämmelsen är utformad på samma sätt som bestämmelsen i 11 kap. 1 §, se vidare kommentaren till den paragrafen. Särskild utbildning för vuxna på grundläggande nivå syftar till att ge vuxna med utvecklingsstörning kunskaper och färdigheter motsvaran- de dem som barn och ungdomar kan få i den obligatoriska särskolan. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå syftar till att ge vuxna med utvecklingsstörning kunskaper och färdigheter motsvarande dem som ungdomar kan få på nationella eller specialutformade program i gymnasiesärskolan. I bestämmelsen har vissa språkliga justeringar gjorts. Vad som avses med utvecklingsstörning anges i 1 kap. 16 §. Varje kommun ska aktivt verka för att nå dem i kommunen som har rätt till utbildning på grundläggande nivå och att motivera dem att delta i utbildningen. Paragrafen har endast justerats språkligt. Den är utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelser för allmän utbildning för vuxna på grundläggande nivå. Varje kommuninnevånare med utvecklingsstörning har rätt att delta i utbildning på grundläggande nivå från och med andra kalenderhalv- året det år han eller hon fyller , om han eller hon 1.är bosatt i landet, 2.saknar sådana kunskaper som utbildningen i den obligatoriska särskolan syftar till att ge, och 3.har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. Regeringen får meddela föreskrifter om att också den som inte är bosatt i landet ska ha rätt att delta. Bestämmelserna i denna paragraf gäller inte den som är intagen i kriminalvårdsanstalt. För utbildning för den som är intagen i krimi- nalvårdsanstalt ansvarar kriminalvården. I paragrafen har endast viss språkliga justeringar gjorts. I tredje stycket andra meningen har införts en upplysning motsvarande den i 11 kap. 3 §. Undervisning på annat språk än svenska Om en elev i utbildning på grundläggande nivå har bristfälliga kun- skaper i svenska språket, får undervisningen ges på elevens eget språk. Sådan undervisning ska kompletteras med undervisning eller träning i svenska språket. Ändringarna i paragrafen är endast språkliga och föranledda av den nya terminologin. Utbildning på gymnasial nivå Kommunerna ska erbjuda utbildning på gymnasial nivå. De ska här- vid sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot behov och efter- frågan. Efter överenskommelse med en kommun får ett landsting anordna utbildning på gymnasial nivå som motsvarar den utbildning som ges på nationella och specialutformade program i gymnasiesärskolan. Paragrafen är utformad på samma sätt som motsvarande bestäm- melser för allmän utbildning för vuxna på gymnasial nivå. Se 11 kap. 17 § och kommentaren till den paragrafen. Varje kommun ska informera om möjligheterna till utbildning på gymnasial nivå och verka för att vuxna med utvecklingsstörning deltar i sådan utbildning. I paragrafen har språkliga justeringar gjorts med anledning av för- ändrad terminologi. Varje kommuninnevånare med utvecklingsstörning är behörig att delta i utbildning på gymnasial nivå det år hon eller han fyller , om hon eller han, 1 är bosatt i landet 2.saknar sådana kunskaper som utbildningen syftar till att ge, 3.har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen, och 4.och i övrigt uppfyller föreskrivna villkor. Regeringen får meddela föreskrifter om att också den som inte är bosatt i landet ska vara behörig att delta. Föreskrifter om ytterligare behörighetsvillkor och om urval mellan behöriga sökande meddelas av regeringen. Bestämmelserna i denna paragraf gäller inte den som är intagen i kriminalvårdsanstalt. För utbildning för den som är intagen i krimi- nalvårdsanstalt ansvarar kriminalvården. Paragrafen är utformad på samma sätt som motsvarande bestäm- melser för allmän utbildning för vuxna på gymnasial nivå. Se 11 kap. 19 § och kommentaren till den paragrafen. En utbildningsanordnare får bestämma att litteratur, skrivmateriel, verktyg, skyddskläder och andra därmed jämförliga hjälpmedel, som varje elev har för eget bruk och får behålla som sin egendom ska an- skaffas av eleverna själva på egen bekostnad eller erbjudas mot avgifter som högts motsvarar utbildningsanordnarens anskaffningskostnader. I övrigt ska hjälpmedel som används i utbildningen tillhandahållas utan kostnad för eleverna, om inte något annat följer av föreskrifter som meddelas av regeringen. Paragrafens första och andra stycke motsvarar, efter viss språkligt justering, de tidigare andra respektive tredje styckena. Huvudregeln om att verksamheten inom den formella vuxenutbildningen ska vara avgiftsfri finns nu i 1 kap. 9 b §. Den som vill delta i särskild utbildning för vuxna ska ansöka om detta hos sin hemkommun. Om ansökan avser en utbildning som ett landsting anordnar eller låter anordna ska hemkommunen skyndsamt sända ansökan vidare dit för avgörande av behörighet och antagning. Till ansökan ska hem- kommunen foga ett yttrande av vilket det framgår om hemkommunen åtar sig betalningsansvaret för elevens utbildning, såvida det inte på grund av tidigare överenskommelse är onödigt. är skyldigt att till sin utbildning anta en sökande, vars hemkommun har åtagit sig betalningsansvaret för den sökta ut- bildningen. Paragrafen och de följande tre nya paragraferna reglerar antagnings- processen, jämför motsvarande bestämmelser för allmän utbildning för vuxna i 11 kap och kommentarerna till de paragraferna. I första och andra styckena har i huvudsak endast redaktionella ändringar vidtagits. I det nya tredje stycket återfinns, såvitt avser landstingen, bestämmelsen i den upphävda 7 §. Det betalningsansvar som hemkommunen åtar sig för den landstingsanordnade utbildning- en ska motsvara fastställt ersättningsbelopp enligt bestämmelserna i 13 b kap. Den kommunala skyldigheten i vissa fall att ta emot en sökande från en annan kommun följer nu av den nya, generella bestämmel- sen i 11 c §. Om ansökan avser utbildning på grundläggande nivå och de villkor som anges i 2 c § är uppfyllda ska hemkommunen 1.förklara sökanden behörig att delta i utbildningen, och 2.åta sig betalningsansvaret för sökandens utbildning. Paragrafen är ny och är utformad på samma sätt som i 11 kap. 11 § första stycket. Om ansökan avser utbildning på gymnasial nivå och de villkor som anges i eller har meddelats med stöd av 6 § är uppfyllda, ska hem- kommunen förklara den sökande behörig att delta i utbildningen. För rätt att delta krävs också att den sökta utbildningen omfattas av hem- kommunens kursutbud enligt 1 kap. 8 a §. Om sökanden bedöms ha rätt att delta i utbildningen ska hemkom- munen åta sig betalningsansvaret för den. Paragrafen är ny och är utformad på samma sätt som i 11 kap. 22 § första och andra styckena. Hemkommunens beslut enligt 11 a § och 11 b § ger den sökande rätt att välja hos vilken eller vilka utbildningsanordnare hon eller han önskar genomgå utbildningen. Utbildningsanordnaren avgör om en sökande ska antas till utbild- ningen. Om det inte finns plats för alla sökande ska utbildningsanord- naren göra ett urval enligt föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag eller efter grunder som har godkänts av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. En utbildningsanordnare behöver inte anta eller ge fortsatt utbild- ning åt en elev, om det skulle medföra betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter för anordnaren. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om urval mellan behöriga sökande. För enskilda som har beviljats tillstånd enligt denna lag att anordna formell vuxenutbild- ning finns bestämmelser om antagning och urval i 13 a kap. Paragrafen är ny och är i allt väsentligt utformad på samma sätt som i 11 kap. 11 a § och 22 a §. Rätt att fullfölja utbildning En elev har rätt att fullfölja den kurs eller de kurser som hemkom- munen har åtagit sig betalningsansvar för, enligt 11 a § och 11 b §. Hela eller delar av en elevs utbildning ska dock avbrytas, om eleven saknar förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen eller annars inte gör tillfredsställande framsteg. Den för vilken utbildning på grundläggande nivå har avbrutits en- ligt andra stycket ska på nytt beredas sådan utbildning, om det finns särskilda skäl för det. Den för vilken utbildning på gymnasial nivå har avbrutits enligt andra stycket kan på nytt beredas sådan utbildning, om det finns särskilda skäl för det. Utbildningen kan även avbrytas som en disciplinär åtgärd. I paragrafen har i huvudsak vissa språkliga justeringar gjorts samt ett nytt fjärde stycke införts med en upplysning om att en utbildning kan avbrytas också som disciplin åtgärd. Paragrafen är utformad i princip på samma sätt som 11 kap. 7 a §, se kommentaren till den paragrafen. Den kommun som har meddelat beslut enligt 11 § andra stycket, 11 a och 11 b §§ får även besluta i frågor om att avbryta och om att på nytt bereda en elev utbildning enligt 12 § andra och tredje styckena. I paragrafen har ett tillägg gjorts för hemkommunens beslut att åta sig kostnadsansvar enligt 11 § andra stycket. Detta överensstämmer med de ändringar som har gjorts i motsvarande bestämmelser för allmän utbildning för vuxna Beslut enligt 13 § får överklagas hos Skolväsendets överklagande- nämnd av eleven. En utbildningsanordnares beslut om antagning får inte överklagas. Bestämmelsen i första stycket har genomgått redaktionella ändring- ar. Vidare har möjligheten att överklaga utvidgats. kunde hemkommunens beslut i fråga om betalningsansvaret för sökandes utbildning, vilket tidigare benämndes intagning, inte överklagas. Se kommentarerna till 11 kap. 15 och 23 §§ samt 13 kap. 13 §. Andra stycket är nytt. Motsvarande överklandeförbud finns även för övriga skolformer. Hemkommunen blir genom ett beslut enligt 11 a § och 11 b § skyldig att betala ersättning till den eller de utbildningsanordnare som eleven genomgår utbildningen hos. Bestämmelser om ersättning finns i 13 b kap. Om en elev har ett omfattande behov av särskilt stöd, behöver kom- munen inte betala ersättning för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Bestämmelsen är ny och är utformad på samma sätt som de i 11 kap. 16 och 24 §§ och 13 kap. 14 §, se kommentaren till de paragraferna. 13 kap. Utbildning i svenska för invandrare Utbildning i svenska för invandrare syftar till att ge vuxna invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket. Utbildningen syftar också till att ge vuxna som saknar grundläggan- de läs- och skrivfärdigheter möjlighet att förvärva sådana färdigheter. Läs- och skrivinlärningen får ske på elevens modersmål eller annat språk. Utbildningen anordnas som kurser. I paragrafen, som anger utbildningens syfte, har enbart språkliga justeringar gjorts. Varje kommun ansvarar för att den kommuninnevånare som enligt 6 § har rätt att delta i utbildning i svenska för invandrare och önskar det, också får delta i sådan utbildning. Utbildningen ska tillhandahållas efter det att rätt att delta i utbildningen har inträtt. Utbildningen ska kunna på- börjas , om det inte föreligger särskilda skäl mot det. I paragrafen har i princip endast språkliga justeringar vidtagits. I första stycket har ett tillägg gjort för att uppnå samma utformning som motsvarande bestämmelse för allmän utbildning för vuxna och sär- skild utbildning för vuxna, se 11 kap. 8 § och 12 kap. 2 a §. Varje kommun ska aktivt verka för att nå dem i kommunen som har rätt till utbildning i svenska för invandrare och för att motivera dem att delta i sådan utbildning. Paragrafen har enbart ändrats språkligt. Utbildning i svenska för invandrare ska i genomsnitt under en fyra- veckorsperiod omfatta minst undervisningstid . Undervisningstiden får dock minskas om eleven begär det och hem- kommunen finner att det är förenligt med utbildningens syfte. I paragrafen har ett förtydligande gjorts. Det är hemkommunen, dvs. den som bekostar elevens utbildning som får minska undervisnings- tiden. Utbildningsanordnaren ska i samarbete med Arbetsförmedlingen verka för att eleven ges möjligheter att öva det svenska språket i arbetslivet och att utbildning i svenska för invandrare kan kombineras med andra aktiviteter såsom -praktik, eller Utbildningsanordnaren ska också verka för att utbildningen kan bedrivas som eleven uppbär ersättning från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och för att utbildningen kan kombineras med aktiviteter som erbjuds inom hälso- och sjuk- vården. I paragrafen har ett par förtydliganden gjorts. Det är utbildnings- anordnaren som ansvar för att samarbete med Arbetsförmedlingen äger rum m.m. För att en enskild ska komma i fråga för tillstånd att anordna utbildning i svenska för invandrare uppställs som särskilt krav att anordnaren åtar sig att samverka med bl.a. myndigheter, se 13 a kap. 1 § andra stycket. Utbildning i svenska ska kunna kombineras med förvärvsarbete. I paragrafen har endast en språklig justering gjorts. Rätt att delta i en kommuns utbildning i svenska för invandrare har, med det undantag som följer av 7 §, följande personer från och med det andra kalenderhalvåret det år de fyller : 1.Den som är bosatt i kommunen och som saknar sådana grund- läggande kunskaper i svenska språket som utbildningen syftar till att ge. Regeringen får föreskriva att också den som inte är bosatt i landet ska ha rätt att delta i sådan utbildning. 2.Finländska medborgare som stadigvarande arbetar i kommunen, men som är bosatta i nära gränsen till och som saknar sådana grundläggande kunskaper i svenska språket som utbildningen syftar till att ge. I paragrafen har endast språkliga justeringar gjorts. Den som har sådana kunskaper i det danska eller norska språket att grundläggande utbildning i svenska språket inte kan anses nödvändig, har inte rätt att delta i utbildning i svenska för invandrare. Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte den som är intagen i kri- minalvårdsanstalt. För utbildning för den som är intagen i kriminal- vårdsanstalt ansvarar kriminalvården. I paragrafens första stycke har endast språkliga justeringar gjorts. I andra stycket har införts upplysningen om vad som gäller för den som är intagen i kriminalvårdsanstalt. Bestämmelsen är utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelser för allmän och särskild utbildning för vuxna. Kostnader för litteratur och andra hjälpmedel I utbildning i svenska för invandrare ska eleverna utan kostnad ha tillgång till litteratur och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning. Utbildningsanordnaren får dock besluta att eleverna ska hålla sig med enstaka hjälpmedel. Efter viss ändring är bestämmelsen utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelser för övriga skolformer. Huvudregeln om avgiftsfri utbildning finns i 1 kap. 9 b § En ansökan om att delta i utbildning i svenska för invandrare ska ges in till den sökandes hemkommun eller, i fall som avses i 6 § 2, den kommun som sökanden stadigvarande arbetar i. Om de villkor som anges i 6 § är uppfyllda ska kommunen 1.förklara sökanden behörig att delta i utbildningen, och 2.åta sig betalningsansvaret för sökandens utbildning. Kommunens beslut enligt första stycket ger den sökande rätt att välja hos vilken eller vilka utbildningsanordnare hon eller han önskar genomgå utbildningen. I paragrafen finns nu regleringen av kommunens uppgifter och ansvar för antagningsprocessen. Utformningen är densamma som för mot- svarande paragrafer för övriga skolformer inom den formella vuxen- utbildningen, se kommentaren till 11 kap. 11 §. Bestämmelserna om utbildning på entreprenad som fanns i paragrafen enligt sin tidigare lydelse återfinns i 1 kap. 10 a §. Utbildningsanordnaren avgör om en sökande ska antas till utbild- ningen. Om det inte finns plats för samtliga sökande, ska anordnaren göra ett urval enligt föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag eller efter grunder som har godkänts av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. En utbildningsanordnare behöver inte anta eller ge fortsatt utbild- ning åt en elev, om det skulle medföra betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter för anordnaren. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om urval mellan behöriga sökande. För enskilda som har be- viljats tillstånd enligt denna lag att anordna formell vuxenutbildning finns bestämmelser om antagning och urval i 13 a kap. I paragrafen regleras utbildningsanordnarens uppgifter och ansvar i antagningsprocessen. Utformningen är densamma som för motsva- rande paragrafer för övriga skolformer inom den formella vuxenut- bildningen, se kommentaren till 11 kap. 11 a §.