sou · GWB3104 · 2008-12-09 00:00:00 — 4.den verksamhet som bedrivs av staten i form av aktiebolag, om verksamheten är reglerad i lag eller någon annan författning eller om staten som ägare eller genom tillskott av statliga anslagsmedel eller genom avtal eller på något annat sätt har ett bestämmande inflytande över verksamheten, 5.den verksamhet som bedrivs av staten i form av stiftelse, om verksamheten är reglerad i lag eller någon annan författning eller om stiftelsen är bildad av eller tillsammans med staten eller förvaltas av en statlig myndighet, 6.hur de statsmedel används som tagits emot som stöd till en viss verksamhet, om redovisnings- skyldighet för medlen föreligger gentemot staten eller särskilda föreskrifter eller villkor har med- delats om hur medlen får an- vändas, och 7.handläggningen av arbetslös- hetsersättningen hos arbetslöshets- kassorna. 6.hur de statsmedel används som tagits emot som stöd till en viss verksamhet, om redovisnings- skyldighet för medlen föreligger gentemot staten eller särskilda föreskrifter eller villkor har med- delats om hur medlen får an- vändas, 7.handläggningen av arbetslös- hetsersättningen hos arbetslöshets- kassorna, och 8.den verksamhet som bedrivs av självständiga lärosäten. skall i enlighet med vad som närmare föreskrivs i 5 § granska årsredovisningen för ska i enlighet med vad som närmare föreskrivs i 5 § granska årsredovisningen för 2.Regeringskansliet och, med undantag för AP-fonderna, de för- valtningsmyndigheter som lyder under regeringen, 3.riksdagsförvaltningen, Riks- dagens ombudsmän, leumsfond, och 4.Kungliga Slottsstaten och Förvaltning. Föreligger en skyldighet att lämna delårsrapport skall den granskas med undantag för pro- gnoser. För affärsverk och affärs- verkskoncerner, skall dock endast den delårsrapport som avser peri- oden januari–september granskas. 3.riksdagsförvaltningen, Riks- dagens ombudsmän, leumsfond, 4.Kungliga Slottsstaten och Förvaltning, och 5.de självständiga lärosätena. Föreligger en skyldighet att lämna delårsrapport ska den granskas med undantag för pro- gnoser. För affärsverk och affärs- verkskoncerner, ska dock endast den delårsrapport som avser peri- oden januari–september granskas. Denna lag träder i kraft . 1TP PT Senaste lydelse 2007:89. lag om ändring i lagen (1975:1339) om justitiekanslerns tillsyn Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1975:1339) om justitie- kanslerns tillsyn ska ha följande lydelse. Under Justitiekanslerns tillsyn står dessutom 1.kommunala myndigheter och andra myndigheter som ej är statliga, 2.tjänstemän och andra befattningshavare vid myndigheter som avses under 1, 3.andra som, utan att vara knutna till statlig myndighet, innehar tjänst eller uppdrag varmed följer myndighetsutövning, såvitt avser denna deras verksamhet, dock ej ledamöter av , kyrkomötet eller beslutande församling eller anställda och uppdragstagare, 4. tjänstemän och uppdrags- tagare i statliga affärsverk, när de för verkens räkning fullgör upp- drag i sådana aktiebolag där staten genom verken utövar ett bestäm- mande inflytande. Vid tillsyn över kommunala myndigheter skall Justitiekanslern beakta de former i vilka den kommunala självstyrelsen utövas. 4.tjänstemän och uppdrags- tagare i statliga affärsverk, när de för verkens räkning fullgör upp- drag i sådana aktiebolag där staten genom verken utövar ett bestäm- mande inflytande, 5.självständiga lärosäten samt tjänstemän, befattningshavare och uppdragstagare hos dessa. Vid tillsyn över kommunala myndigheter ska Justitiekanslern beakta de former i vilka den kommunala självstyrelsen utövas. Denna lag träder i kraft . 2TP PT Senaste lydelse 2000:438. lag om ändring i lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän ska ha följande lydelse. Under ombudsmännens tillsyn står 1.statliga och kommunala myndigheter, 2.tjänstemän och andra befattningshavare vid dessa myndigheter, 3.annan som innehar tjänst eller uppdrag, varmed följer myndig- hetsutövning, såvitt avser denna hans verksamhet, 4. tjänstemän och uppdrags- 4. tjänstemän och uppdrags- tagare i statliga affärsverk, när de tagare i statliga affärsverk, när de för verkens räkning fullgör upp- för verkens räkning fullgör upp- drag i sådana aktiebolag där staten drag i sådana aktiebolag där staten genom verken utövar ett bestäm- genom verken utövar ett bestäm- 5. självständiga lärosäten samt tjänstemän, befattningshavare och uppdragstagare hos dessa. I fråga om befattningshavare vid försvarsmakten omfattar till- synen dock endast befäl av lägst fänriks grad och dem som innehar motsvarande tjänsteställning. Ombudsmännens tillsyn omfattar ej 2.riksdagsstyrelsen, , över- klagandenämnd eller kammarsekreteraren, 3.riksbanksfullmäktige samt ledamöter av direktionen i Riks- banken utom såvitt avser deltagande i utövning av beslutanderätt enligt lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering, 4.regeringen eller statsråd, 6.ledamöter av beslutande kommunala församlingar. Ombudsmännen står ej under tillsyn av varandra. 3TP PT Senaste lydelse 2003:183. Med befattningshavare förstås i denna lag, om inte annat framgår av sammanhanget, person som står under ombudsmännens tillsyn. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 1 och 2 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) ska ha följande lydelse. I detta kapitel finns bestämmelser om undantag från skattskyldighet – staten, kommuner och pen- – staten, kommuner, pensions- sionsstiftelser i 2 §, stiftelser och självständiga lärosäten –stiftelser i 3–6 §§, –ideella föreningar i 7–13 §§, –registrerade trossamfund i 14 §, –vissa andra juridiska personer i 15–20 §§, och –ägare av vissa fastigheter i 21 §. I fråga om begränsat skattskyldiga gäller bestämmelserna de in- komster som de är skattskyldiga för enligt 3 eller 6 kap. Helt undantagna från skattskyldighet är 2.landsting, kommuner och kommunalförbund, 3. pensionsstiftelser enligt lagen 3. pensionsstiftelser enligt lagen (1967:531) om tryggande av pen- (1967:531) om tryggande av pen- sionsutfästelse m.m., och 4. samordningsförbund enligt 4. samordningsförbund enligt 4 § lagen (2003:1210) om finansiell 4 § lagen (2003:1210) om finansiell 5. självständiga lärosäten enligt lagen (2010:000) om självständiga 4TP PT Senaste lydelse 2004:790. I lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel finns bestämmelser om avkastningsskatt för pensionsstiftelser. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Härigenom föreskrivs att 8 kap. 8 § mervärdesskattelagen (1994:220)TPF5FPT ska ha följande lydelse. Staten har inte någon avdragsrätt för ingående skatt. Detsamma gäller självständiga lärosäten enligt lagen (2010:000) om självständiga lärosäten. Reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om kompensation för ingående skatt. Denna lag träder i kraft . 5TP PT Lagen omtryckt 2000:500. förordning om ändring i förordningen (2002:831) om myndigheters rätt till kompensation för ingående mervärdesskatt Härigenom föreskrivs att 1 § förordningen (2002:831) om myndig- heters rätt till kompensation för ingående mervärdesskatt ska ha följande lydelse. Denna förordning gäller myndigheter under regeringen som ingår i den statliga redovisningsorganisationen, om inte Ekonomistyrnings- verket beslutar annat enligt 2 §. Förordningen gäller dock inte affärs- verken. En myndighet omfattas av bestämmelserna i 5 § endast om med tillämpning av 3 § särskilt beslutar om detta. Med myndighet likställs i denna förordning självständiga lärosäten enligt lagen (2010:000) om själv- ständiga lärosäten. Denna förordning träder i kraft . 6TP PT Senaste lydelse 2004:945. Enligt direktiven ska jag lämna förslag till en eller flera verksam- hetsformer för statliga universitet och högskolor som omfattas av högskolelagen. Därtill ska jag föreslå hur statens styrning av universitet och högskolor ska utformas. Utgångspunkten ska vara att läro- sätenas självbestämmande ska öka som statens intresse av att kunna styra och kontrollera för staten viktiga delar av verksam- heten tillgodoses. Arbetet har bedrivits i en utredningstät miljö. Flera andra utredare och kommittéer har eller med Autonomiutred- ningen haft att överväga dels (1) allmänna frågor kring styrning och samhällsorganisation, dels (2) särskilda frågor kring politiken för högre utbildning och forskning. 1.Till den förra gruppen hör , till vars betänkande SOU 2007:75, Att styra staten – regeringens styrning av sin förvalt- ning regeringen tagit partiell ställning budget- proposition (Finansplanen samt bil. Hit hör också Grundlags- utredningen (Ju 2004:11) och (Fi 2006:08), som kommer att avge sina betänkanden. Jag har som ledamot deltagit i de två senare utredningarnas arbete. Inom har jag bl.a. bevakat vissa frågor av betydelse för forskningens frihet och lärosätenas självbestämmande. har jag även bidragit med en pro- memoria rubricerad Differentierad styrning, som kommer att publiceras av kommittén. Det huvudsakliga budskapet är här att statsmakternas behov av styrning varierar kraftigt mellan olika verksamhetsfält. Riksdag och regering måste kunna göra strategiska avvägningar och reglera grundläggande organisationsformer och procedurer, men bör på många områden inte ägna sig åt någon detaljreglering eller operativ styrning. Det senare gäller bl.a. forskning och högre utbildning. Allmänna överväganden kring den statliga styrningens metoder, omfång och djup återfinns i denna promemoria, liksom i Förvaltnings- kommitténs överväganden och förslag. För utförligare resonemang kring värdet av självständighet i offentlig verksamhet hänvisas till dessa texter. I detta betänkande berörs endast styrningsfrågor med direkt relevans för högskolesektorn. 2.Till den senare gruppen hör följande utredningar: –(SOU 2006:7), –(SOU 2007:81), –(SOU 2007:98), –(SOU 2008:11), –Utredningen om utvärdering av myndighetsorganisationen för forskningsfinansiering (SOU 2008:30)och –(U 2007:13). Till har knutits en expertgrupp, som har sammanträtt fem gånger. Experterna har också bistått utredningen med värdefulla upplysningar inom sina respektive specialområden. Utredningen har på sedvanligt sätt dragit nytta av kontakter och överläggningar med många berörda parter och intressenter. Den har fört omfattande samtal med rektorer, förvaltningschefer och andra intressenter inom högskolevärlden. Den har vidare överlagt med de enskilda utbildningsanordnarna (), i och . Bland berörda myndigheter kan nämnas , Centrala studie- stödsnämnden, , , Justitie- kanslern, , , , , och Verket för högskoleservice. I konstitutionella frågor har utredningen haft kontakter med Justitie- departementets grundlagsenhet och med . Samråd har skett med . Utredningens arbete har presenterats för många grupper, bl.a. ledamöter i utbild- ningsutskott. Utredningen har besökt för högre utbild- ning och det europeiska universitetsförbundet (EUA). Information om reformer i olika länder har inhämtats genom studiebesök i , , och . Samtal har vidare förts med universitetspolitiska forskare från , , I samverkan med utredningen ordnade Stiftelsen ett internationellt symposium i med titeln reforms in higher education. Symposiet gav en aktuell översikt av utvecklingstendenser i högre utbildning och forskning i . I anslutning till seminariet deltog inbjudna experter också i diskussioner med utredningens kansli. Utredningen har även haft överläggningar med olika intressenter, såsom (), (), Saco-S, ST Högskolan, () samt flera lokala studentorganisationer. 2Svensk högre utbildning och forskning i ett historiskt perspektiv I betonas både värdet av ett långt- gående självbestämmande för universitet och högskolor och stats- makternas behov av att kunna bedriva en övergripande styrning av verksamheten. Båda dessa önskemål genljuder genom flera seklers högskolepolitiska texter. I vissa avseenden har svenska universitet och högskolor varit mycket självständiga, i andra starkt beroende av riksdag och regering. Under det senaste halvseklet har tendenserna till ökad styrning delvis betingats av en strävan efter enhetlighet och jämförbarhet, som dock avklingat något till förmån för ett återuppväckt intresse för variation och mångfald. Länge präglades bilden av akademisk utbildning och forskning i av de två äldsta universiteten, och med sina influenser från kontinentala lärosäten. och följde de framväxande högre läroanstalterna delvis andra linjer, och de olika inrättningar för postgymnasial utbildning som införlivades i högskolan genom reform hade sina egna och varierade bakgrunder. Universiteten som samhällsinstitutioner har funnits i och i . I den tidiga utveck- lingen sammantvinnades kyrkliga och statliga ambitioner. De medel- tida och tidigmoderna universiteten sökte bilda sina egna samhällen med krav på frihet för kunskap och forskning inom de ramar den officiella religionen medgav. Målet var framför allt att utbilda tjänste- män i kyrkans och statens tjänst men också att förmedla insikter och erfarenheter. Den nya kunskapen uppstod ofta som ett led i det pedagogiska arbetet.TPF1FPT 1TP PT C-G , – en samhällsfunktion i Universitet och samhälle. Svensk högre utbildning och forskning i ett historiskt perspektiv Det har genom historien rått delade meningar och inte sällan makt- kamper kring den högre utbildningens innehåll, organisation, styrning och finansiering. Den akademiska friheten har ifrågasatts av politiska, ecklesiastika, ekonomiska och militära kraftcentra som haft många skiftande uppfattningar om universitetens roll som leverantörer av expertis och vägröjare för ett bättre samhälle. De styrande har också haft ett högst pendlande förtroende för universitetens förmåga att sköta sina affärer och sina relationer med omvärlden.TPF2FPT som grundades i genom påvlig bulla och riksrådets privilegiebrev hade ställning som en gynnad korpor- ation i ett korporativt samhälle. och dess medlemmar åtnjöt rättslig immunitet, men knappast intellektuell frihet. Kyrkan, och efter reformationen kyrkan och staten, utövade ett starkt in- flytande över liksom över hela samhället. konstitutioner för , som kom att gälla ända till 1852, föreskrev Kungl. Maj:t att vid varken offentligen eller i enskildhet något finge läras ut eller föreslås av någon, i vilken ställning det vara må, som inte överensstämde med den heliga skrifts grunder och den oförändrade augsburgska trosbekännelsen, som den upprepats vid . Gränssättningen i Lunds universitets konstitutioner hade i stort sett samma innebörd.TPF3FPT infogades universiteten i den svenska stormakts- politiken. upprustades och erhöll de gustavianska arvegodsen som donation, vilket gjorde det finansiellt oberoende till . Grundandet av universiteten i , och samt övertagandet av i skedde för att säkerställa tillgången på tjänstemän i statens tjänst: präster, jurister och läkare. Men dessa lärosäten kom också att ingå i den europeiska universitetstraditionen. och hade egen jurisdiktion intill in- förandet av universitetsstatuter. I dessa tillerkändes de båda universiteten fortsatt ställning som särskilda korporationer med egen rättskapacitet och egen från staten skild egendom. 2TP PT . , European Debates on the : The Modernization of the University at Level. University dynamics and European integration. 2007, s. 19. 3TP PT , i det fria samhället i (red) Den fria akademin. 2007, s. 142. , Lunds academis constitutioner (1832) 1 §. Svensk högre utbildning och forskning i ett historiskt perspektiv återkommer i senare revideringar av universitetsstatuterna. Ännu statuter (2 §) heter det att universiteten ska stå under Kungl. Maj:ts beskydd och åtnjuta oförkränkt den egendom och de inkomster, rättigheter, förmåner och friheter som lagligen tillkomma dem. För , som har en egen förordning utfärdad av , lyder första stycket i 1 kap. 6 § i nu gällande förordning (1993:221) på följande sätt: förvaltar fasta egendom och andra tillgångar. universitetsstadga och högskolelagarna respektive 1993 saknas dock paragrafer om universitetens rättsliga ställning. Den tidiga självständigheten hade dock högst bestämda gränser. Den ekonomiska detaljregleringen var långtgående. Vad gäller tjänster hade statsmakterna länge kontroll över både inrättande och tillsätt- ningsärenden. Universiteten kunde föreslå nya professurer och pro- fessorer, men det var Kungl. Maj:t som inrättade och utnämnde. Denna ordning gällde ända till reform. Universiteten bestämde själva vilka studenter som skulle beviljas inträde genom inträdesproven vid universiteten. Detta kom 1862 att regleras via studentexamen. Banden till universiteten bibehölls genom att universitetslärare var censorer vid de muntliga studentförhören vid läroverken . Även om universiteten i och dominerat scenen för högre utbildning och forskning i till in bör man hålla i minnet att de två statsuniversiteten med våra dagars mått mätt var små verksamheter. När universitetshusen i och 1887 invigdes fanns i totalt ca 800 studenter och i ca 1 800. Vid slut hade totalt drygt 2 000 studenter och drygt 4 000. Det var främst , som den verkliga expansionen och förvandlingen från elit- till massuniversitet sköt fart.TPF4FPT finns totalt ca 300 000 stud- enter i det samlade högskoleväsendet. 2.2Högskolor med andra traditioner och särskilt dess senare del industrialiserades . Denna omvandling krävde andra typer av utbildning än vad universiteten tillhandahöll. Det ledde till framväxten av de tekniska institut – KTH 4TP PT , 1477–1977. m.fl., Lärdomens . SOU 1963:9 Universitetens och högskolornas organisation och förvaltning (universitetsutredning VII), s. 21. Svensk högre utbildning och forskning i ett historiskt perspektiv och – som sedermera fick akademisk status.TPF5FPT Därtill kom Handelshögskolorna först i och sedan i . Men storstäderna och utmanade även statsuniversiteten på deras egen spelplan genom bildandet av 1878 och 1891. Gemensamt för dessa nya högskolor var en juridisk status och styrformer som bröt med statsuniversitetens. bildades med en högskoleförening som fadder. I stadgandet angående (2 §) anfördes att den högsta vården och ledningen av högskolan utövades av högskolans styrelse, som själv eller genom ombud förde högskolans talan. Styrelsen skulle ha nio ledamöter. Ordförande utsågs av Kungl. En ledamot skulle utses av , två av Kungl. , två av och en av lärarrådet. Rektor var självskriven ledamot. Ingen utom rektor och representanten från lärarrådet fick ha anställning vid högskolan. Högskolans fonder skulle förvaltas av drätselnämnd. Studenterna betalade såväl inskrivningsavgift som terminsavgift (/termin för natur- vetenskapliga studier och för humanistiska).TPF6FPT Högskolan erhöll inget statsanslag förrän . Styrelsen vid hade samma befogenheter som och också en extern majoritet. Ordföranden utsågs av Kungl. Maj:t, fyra ledamöter av , en av Kungl. i , en av samt en ledamot av de samlade kollegierna vid läroverken i . Rektor ingick ex officio. Ingen ledamot utom rektor fick ha anställning vid högskolan.TPF7FPT Vid dessa nya hög- skolor fanns förutom styrelsen ett särskilt lärarråd för akademiska angelägenheter. Tanken om en gemensam bottenskola i framfördes av bl.a. . Den fick visst gensvar 1909 då det i många kommuner infördes en mellanskola, som 5TP PT KTH fick namnet Kungliga Tekniska 1877. De 10 lektoraten vid omvandlades till professurer 1912. . , Från bildning till utbild- ning del III. 1980, s. 23 f. 6TP PT Stadganden angående 1903. Inbjudan att lemna bidrag till upprättande af en Högskola i , . 7TP PT Stadganden angående 1889. Svensk högre utbildning och forskning i ett historiskt perspektiv byggde på den sexåriga folkskolan. skolkommission fram- förde förslaget om en enhetsskola. Efter försöksverksamhet och en ny beredning infördes den nioåriga genom riksdags- beslut . Även för det vi kallar gymnasieskolan skedde ett enhetlig- görande. Centrala verkstadsskolor blev yrkesskolor. och tekniska institut övergick till att bli gymnasier med student- examensrätt. Den tvååriga tillkom 1964. samlades allt detta i den nya gymnasieskolan.TPF8FPT Enhetligheten på grundskole- och gymnasienivå var därmed i det närmaste total. Samma rörelse nådde också den växande högskolan. Under varje decennium efter bedrevs utredningar om högre utbildning och forskning. Nya enheter tillkom såsom den tekniska högskolan i , 1965, medicinsk och teknisk utbildning i med start och teknisk utbild- ning i genom bildandet av Tekniska 1971. Därtill kom universitetsfilialerna i , , och 1967. De senare var knutna till Lunds, , och . Universiteten skötte ledningen av all administration och respektive fakultet beslutade om utbildningens innehåll och organisation inom de ramar () tillät.TPF9FPT Genom utredningen U 68 togs ett totalgrepp om all postgymnasial utbildning. Här var visionen att totalplanera utbildningens dimens- ionering efter arbetsmarknadens behov. U 68 ansåg att högre utbild- ning omfattade ett betydligt vidare område än det som då täcktes av läroanstalter där forskning bedrevs. Som följd av detta ansåg man att de båda verksamhetsgrenarna utbildning och forskning borde få skilda planerings- och ledningsorgan, vilket dock inte behövde ute- sluta personsamband mellan organen. Resultatet blev högskolereform. I kvantitativa termer betydde den att antalet studenter ökade från 100 1976 till ca 150 1978. En tredjedel av den nya högskolan var inte i traditionell mening akademisk. Reformen innebar en viss decentralisering av beslut till högskolestyrelser, men för universiteten medförde den också en klar försvagning av den traditionella akademiska hegemonin. De nya planeringsorganen för utbildning – linjenämnderna – hade en sammansättning med en tredjedel lärare, en tredjedel studenter och en tredjedel från yrkeslivet. Fakulteterna bytte namn till fakultets- 8TP PT (1980), s. 16. 9TP PT Högre utbildning och forskning 1945–2005 – en översikt. 2006:3 R, s. 7. Svensk högre utbildning och forskning i ett historiskt perspektiv kollegier och vidgades till att omfatta även andra kategorier än pro- fessorer och ordinarie lektorer.TPF10FPT högskolereform hade alla de tre nivåerna i det svenska utbildningssystemet enhetliggjorts och förstatligats. En likartad utveck- ling kunde noteras inom andra offentliga verksamhetsområden, som t.ex. polisväsendet. högskolereform markerar i vissa avseenden en vändpunkt och ett nytt synsätt, som börjat växa fram sista år. Delvis sammanfaller detta med införandet av mål- och resultatstyrning som styrform inom statsförvaltningen, men det var också en kon- sekvens av tidsandan. reform innebar en betydande decentr- alisering av beslut till högskolenivån. Delegationen skedde främst till högskolestyrelserna, vars formella inflytande ökade. Väsentliga beslut om tjänsteutveckling och lönesättning fördes neråt i systemet. Mer- parten av lärosätenas fastighetsbestånd som dittills hanterats av överfördes till ett särskilt företag, . Enhetligheten luckrades vidare upp i så måtto att alternativa associationsformer nu tilläts. Två stiftelsehögskolor bildades, nämligen och . Andra läroanstalter erhöll examensrätt efter ansökan. På skolområdet kommunaliserades grund- och gymnasieskolan. Kommunerna tilläts ge bidrag till friskolor av kostnaden för en elev i den kommunala grund- skolan eller gymnasiet. Enligt regeringsform är universitet och högskolor i likhet med hundratals andra statliga inrättningar förvaltningsmyndigheter under regeringen. Genom högskolelagen, högskoleförordningen och en mängd andra lagar och förordningar är de infogade i ett relativt uniformt regelverk. I ett historiskt perspektiv har den svenska högskolan knappast varit så likformig och enhetlig som denna reglering antyder. Såväl associationsformer som modeller för ledning och styrning har varierat 10TP PT SOU 1973:2 Högskolan (U 68), s. 479 f. Svensk högre utbildning och forskning i ett historiskt perspektiv Tendensen till homogenisering var särskilt stark –1993, men därefter har en viss variationsbredd åter gjort sig gällande.