sou · GWB340 · 2008-04-22 00:00:00 — När det gäller xDSL, HSPA och CDMA 2000 innebär en grundläggande förutsättning för tillgång i de flesta fall att befolkningen och företagen redan nu (eller i områden med planerad täckning) till en marginell anslut- ningskostnad kan beställa ett bredbandsabonnemang från någon av operatörerna i näten. Så är det inte i många fall när det gäller grundläggande förutsättningar för tillgång till bredband via fiber- och returaktiverade kabel-tv-nät eftersom nattbefolkning och arbetsställen i fastigheter som saknar en anslutningspunkt till sådana nät i kartläggningen ändå kan anses ha en grundläggande förutsättning för tillgång till bredband via fiber-LAN och kabel-tv- nät om exempelvis en fastighet i närheten har en sådan anslut- ningspunkt. I praktiken kan naturligtvis förhindrande omständig- heter som inte direkt är relaterade till avstånd – såsom stora vägar och rondeller – kraftigt öka anslutningskostnaden av en fastighet eller till och med helt förhindra att ej anslutna fastigheter i närhe- ten av fastigheter med en anslutningspunkt till fiber- eller retur- aktiverade kabel-tv-nät ansluts. Med andra ord kan steget från att ha en grundläggande förutsättning för tillgång till bredband till att de facto ha ett fungerande bredbandsabonnemang, vara längre för nattbefolkningen och arbetsställena som i den geografiska kart- läggningen anses ha grundläggande förutsättningar för tillgång till fiber-LAN och returaktiverade kabel-tv-nät än för användare med grundläggande förutsättningar för tillgång till övriga accesstekni- ker. När man talar om grundläggande förutsättningar för tillgång till IT-infrastruktur med hög överföringskapacitet är det ofrånkomligt att inte komma in på de olika accessteknikernas respektive för- och nackdelar såsom kvalitet, kapacitet och pris. Skillnader mellan näten kan exempelvis innebära att högupplöst ip-tv, serverdrift och andra kapacitetskrävande tjänster bara kan levereras över vissa, men inte andra, nät. Som nämndes i inledningen behöver dock access- teknikerna som kartläggs i den geografiska översikten inte ha något mer gemensamt än att de kan uppgraderas till överföringskapaciteter om minst /s på accessnivå.17 Det vill säga inga krav utöver att accessteknikerna ska kunna uppgraderas till att klara minst /s har ställts för att i det här sammanhanget räknas som IT- infrastruktur med hög överföringskapacitet. Detta bör hållas i åtanke vid jämförelser utöver hur de grundläggande förutsättningarna för tillgång till de respektive accessteknikerna ser ut i landet, och kanske särskilt vid jämförelser mellan trådbundna och trådlösa accesstekniker. I tabell 2 sammanfattas några av de viktigaste egen- skaperna för de olika accessteknikerna i syfte att tydliggöra likheter och skillnader dem emellan. 17 Som beskrevs i början är definitionen av bredband som IT-infrastruktur möjlig att uppgradera till överföringshastigheter på minst /s i linje med PTS förslag till bredbandsstrategi för (PTS-ER-2007:7). Bilaga 5 SOU 2008:40 Sammanfattning av accessteknikernas egenskaper Varje abonnent disponerar en egen kopparledning och delar inte kapacitet med Alla inom teleområdet tillräckligt nära telestationen anses ha en grundläggande Om täckning finns i området kan kunden beställa bredband och få leverans inom Överföringskapaciteten försämras ju längre ifrån telestationen som abonnentens anslutning befinner sig. Maximalt avstånd är uppskattningsvis (fågelvägen). Hastighet nedlänk: mellan /s och /s Hastighet upplänk: mellan /s och /s Tekniska hinder så som bärfrekvensutrustning och långa ledningar kan förhindra enskilda från att få tillgång Ingen nämnvärd nyförläggning av kopparnät sker Varje abonnent disponerar en egen LAN-anslutning De i fastigheten delar på kapaciteten från noden fram till fastighetsnätet Grundläggande förutsättning anses finnas om en fastighet i närheten är fiber- Har kunden inte fiber i fastigheten krävs att man drar fram infrastruktur, det kan vara tidskrävande och kostsamt att få tillgång Överföringskapaciteten är i princip inte beroende av avstånd till noden Hastighet nedlänk: mellan /s och /s Hastighet upplänk: mellan /s och /s, oftast symmetrisk Varje abonnent har egen koaxialkabel in i hemmet De i fastigheten delar på kapaciteten till fastigheten men utrymmet upptas även av Grundläggande förutsättning anses finnas om en fastighet i närheten är ansluten Endast aktuellt om man har kabel-tv nät i fastigheten, varje anslutning måste returaktiveras (tre hål i väggen) Överföringskapaciteten är i princip inte beroende av avstånd till noden Hastighet nedlänk: mellan /s och /s Hastighet upplänk: mellan /s och /s Ingen nämnvärd nyförläggning av kabel-tv-nät sker CDMA 2000 Varje abonnent har en egen utrustning, men alla användare i en cell delar på den befintliga kapaciteten vilket innebär att det vid höga trafikmängder mellan bas- station och användare krävs ett stort antal basstationer Om täckning finns i området kan man få tillgång i princip Definitionen av täckning för radiobaserade nät medger att en viss andel befinner Täckningen förbättras om man monterar upp en fast riktantenn Överföringskapaciteten försämras ju längre ifrån basstationen kunden befinner sig. Maximalt avstånd är . Hastighet nedlänk: /s (som delas med andra) Hastighet upplänk: /s (som delas med andra) Varje abonnent har en egen utrustning, men alla användare i en cell delar på den befintliga kapaciteten vilket innebär att det vid höga trafikmängder mellan bas- station och användare krävs ett stort antal basstationer eller ytterligare spektrum Om täckning finns i området kan man få tillgång i princip Definitionen av täckning för radiobaserade nät medger att en viss andel befinner Täckningen förbättras om man monterar upp en fast riktantenn Överföringskapaciteten försämras ju längre ifrån basstationen kunden befinner sig. Hastighet nedlänk: /s (som delas med andra) Hastighet upplänk: /s (som delas med andra) Nyttobedömning – att uppskatta betalningsvilja. Alla varor och tjänster och resurser som köps och säljs erhåller ett pris. Om marknaderna fungerar någorlunda väl anger priset köparnas betalningsvilja. Det bygger på att hushåll och företag optimerar och på marginalen – för de sista enheterna – varken betalar mer eller mindre än vad saker och ting är värda för dem. Finns inga marknader är det ibland möjligt att sluta sig till hur olika varor och tjänster värderas genom att göra analogier till andra marknader. Exempelvis kan en värdering av restid utläsas genom att jämföra hur människor reser och väljer mellan kortare restid och högre kostnad, eng. revealed preferences. Men man kan också upp- skatta betalningsviljan genom att fråga hushåll och företag, stated preferences. I den utvärdering av samhällsnyttan av bredbandsstödet som Statskontoret gjort på utredningens uppdrag används en blandning av dessa metoder. Den grundläggande värderingen av bredbands- tjänsterna uppskattas genom en betalningsviljeundersökning base- rad på stated preferences. Sådana undersökningar är behäftade med en rad metodproblem. Dylika undersökningar har dock gjorts och erfarenheter har vunnits som gör att tillförlitligheten vanligtvis är god om förutsättningarna är de rätta och studien genomförs på ett kompetent sätt. Ett metodproblem gäller huruvida respondenterna uppfattar värdet av bredband i hela dess vidd, eller bara i en snävare bemär- kelse. Vid en undersökning av betalningsviljan är det vanligen så att frågorna fokuseras på vissa effekter eller attribut, i detta fall värdet för hushållet eller företaget av att utnyttja bredbandstjänster. Bred- bandsutbyggnaden kan ha även andra effekter, som påverkar hus- hållet eller företaget positivt eller negativt, t.ex. effekten av ned- läggning av lokala butiker. De som svarar på frågan om värdet av att få tillgång till bredbandstjänster – vare sig det är hushållet som påverkas eller företaget – tar inte självklart dylika effekter i beak- tande när de svarar. Finns det grundad anledning att tro att så är fallet måste värderingen av andra effekter uppskattas på andra sätt och komplettera den uttalade betalningsviljan. Hushåll och företag är de enda vars nytta av bredbands- satsningen som värderas. På vilka sätt kan hushåll och företag ha nytta av bredband? Nedanstående tabell visar en sammanställning av de tjänster och andra effekter av bredband som hushåll och företag kan anses bedöma som nytta. Tabell 1 Hushålls och företags nytta av bredband Hushåll (konsumentöverskott, Företag (förädlingsvärde, som mot- som motsvaras av betalnings- svaras av betalningsvilja) Motsvaras av betalningsvilja uttryckt av hushåll och företag Service (inköp, bankärenden, Service (inköp, bankärenden) Korrespondens, post, tele minskat antal resor, Information, nyheter (TV, Korrespondens, post, tele Information, nyheter (TV, Försäljning(beställning, Underhållning (film, spel) Minskat antal arbetsresor, Minskade kontorsytor minus ökade resor eller alternativ bosätt- Motsvaras inte av någon betalningsvilja uttryckt av befintliga hushåll och företag Färre transporter: minskad miljöpåverkan, minskat vägslitage, Ökad/minskad sysselsättning - Alla övriga indirekta effekter i hela ekonomin Internettjänster omfattar en mängd tjänster som företag och myn- digheter kan erbjuda genom Internet. Värdet av dessa tjänster åter- speglas endera i hushållens ökade konsumentöverskott eller i före- tagens ökade förädlingsvärde. De tjänster som hushållen då kom- mer i åtnjutande av genom att myndigheter kan erbjuda dem, t.ex. boklån, sjukanmälan, samhällsinformation, ingår i hushållens kon- sumentöverskott och bör motsvaras av betalningsvilja. Detta gäller även myndighetstjänster som företagen kommer i åtnjutande av, nämligen att de återspeglas i företagens förädlingsvärde och därmed i deras betalningsvilja. Även en sådan sak som fördelarna av distansarbete är något som såväl hushåll som företag i princip ska kunna räkna med. Däremot är det svårt att tänka sig att indirekta effekter som tra- fikens miljöpåverkan, minskade trafikolyckor, minskat vägslitage liksom att värdet av ökad eller minskad sysselsättning till följd av bredbandsutbyggnaden ska kunna värderas av befintliga hushåll och företag. Det finns också en extern effekt av att en abonnent tillkommer som inte ingår i abonnentens betalningsvilja. Det är det mervärde som det innebär för andra abonnenter att antalet abonnenter växer. Ju fler abonnenter som ingår i nätverket desto värdefullare är det att ansluta sig till nätet. När antalet abonnenter är litet är värdet av att ansluta sig till nätet litet för den som vill använda det för att kommunicera med andra. För varje extra abonnent som ansluter sig ökar då värdet för de abonnenter som redan är anslutna eller som överväger att ansluta sig. Detta mervärde är inte medräknat. Ökad produktivitet lika med ökat förädlingsvärde i företag bör komma till uttryck i företagens betalningsvilja. Även myndigheter kan tänkas kunna öka sin produktivitet genom Internet. De produktivitetsvinsterna tillfaller i slutändan skattebetalarna. Det är knappast troligt att hushållen beaktar denna effekt när de uppger sin betalningsvilja. I Statskontorets studie uppskattas betalningsviljan på följande sätt: Hushålls och företags betalningsvilja, uppskattas genom en s.k. betalningsviljeundersökning. Genom frågor till hushåll och företag bedöms deras betalningsvilja för internetanslutningar med olika hastigheter. Uppskattningen av betalningsviljan görs på ett urval av hushåll och företag som får representera de hushåll och företag som finns i de områden där bredband byggts eller ska byggas ut med statligt stöd. Det betyder att värdet per hushåll och företag därefter multipliceras med antalet nyttjare. IT-investeringars produktivitetshöjande effekt har numera belagts någorlunda väl. Däremot är effekterna av bredband inte särskilt väl belysta. Vinsterna för företagen, vare sig det är produktivitetseffekter eller något annat, belyses istället av den betalningsvilja som företagen ger uttryck för i betalningsvilje- undersökningen. Ovan har de faktorer beskrivits som täcks in av den betalningsvilje- studie som gjorts av Statskontoret. Nedan följer ett antal faktorer som kräver andra angreppssätt. För att kunna uppskatta produktivitetseffekter i myndigheter (vårdcentraler, bibliotek, arbetsförmedlingar, försäkringskassor m.fl.) hade särskilda studier av myndigheter behövt göras. Företagsetableringar och skapande av jobb till följd av bred- bandsutbyggnad har också belysts endast i begränsad omfatt- ning. Statskontorets samhällsekonomiska kalkyl innefattar en schablonmässigt beräknad sysselsättningseffekt. Enligt ska infrastrukturinvesteringar som finansie- ras med skatt inte belastas med en överskottsbörda eftersom investeringen anses skapa nya jobb i en utsträckning som kom- penserar statsbudgeten för skatteutgiften. Detta har Stats- kontoret tagit hänsyn till i sin kalkyl. Miljökonsekvenser, i första hand effekt på transporter, kan värderas på gängse sätt, enligt SIKA1:s kalkylmodeller. Miljö- effekter av bredband är inte belysta varför någon post av detta slag inte ingår i kalkylen. Kort om ekonomisk teori1 Liksom t.ex. elmarknaden och järnvägsmarknaden betraktas tele- marknaden (eller marknaden för elektronisk kommunikation) som nätverksbranscher (network industries). Sådana branscher karaktä- riseras av höga inträdeskostnader som i stor utsträckning utgörs av kostnader för infrastruktur. Denna infrastruktur är helt nödvändig för att kunna leverera tjänster i följande led och utgör således en flaskhals – eller en inträdesbarriär – på marknaden. Den eller de aktörer som kontrollerar befintlig infrastruktur har alltså också ett mycket stort inflytande på övriga delar av marknaden. Precis som i andra nätverksindustrier karaktäriseras telemark- naden av externa effekter i det att värdet för varje enskild använ- dare ökar respektive minskar med varje ökning respektive minsk- ning av antalet användare (nätverkseffekt). Ett enkelt exempel är själva telefonen: om du är en av mycket få innehavare av en telefon så upplever du troligen ett mindre värde av den än om väldigt många hade telefoner och du följaktligen kan ringa en massa olika människor. Ett kanske mer aktuellt exempel är 3G-telefoner. Det är lättare och roligare att ta och skicka videosnuttar om det finns många som kan ta emot dessa. Telemarknaden karaktäriseras också av skalfördelar (economies of scale). Skalfördelar innebär att kostnaden för att producera en vara eller en tjänst minskar med antalet enheter som produceras. Skalfördelarna hänger samman med infrastrukturen och de omfat- tande kostnader det innebär att bygga denna infrastruktur. Stora delar av dessa kostnader är vad som brukar kallas sunk costs eller irreversibla kostnader. Detta är kostnader för investeringar som när de väl är gjorda, inte har någon annan användning (eller värde). 1 Se ITPS rapport i konvergens tidevarv (A2007:006), s. 20-21 detta innebär att det råder effektiva inträdesbarriärer på mark- naden, dvs. det är förknippat med svårigheter för en ny aktör att ta sig in på marknaden och leverera tjänster. Om skalfördelarna är omfattande och kostnaden för att producera varan eller tjänsten minskar kommer detta leda till att endast en aktör kan tillgodose hela marknaden. Man brukar då tala om naturligt mono- pol. Slutligen, nära kopplat till skalfördelar är begreppet täthetsfördelar (economies of density) vilket ungefär kan beskrivas som skalfördelar inom ett visst geografiskt område. Till exempel är det mindre kostsamt för en operatör att gräva upp gatan och dra infrastruktur till ett hus och sedan leverera tjänster till samtliga hyresgäster än om tre operatörer skulle göra detsamma och ta en tredjedel av hyresgästerna var. Kostnaden för infrastrukturinvesteringen per kund är i det sistnämnda fallet så hög som i det förstnämnda. Traditionella sätt att hantera betydande skalfördelar och natur- liga monopol har varit att låta ett statligt kontrollerat företag genomföra de nödvändiga investeringarna varefter monopolisten regleras att tillämpa en samhällsekonomiskt acceptabel prissättning. En annan modell har varit att ge ett privat företag exklusivitetsavtal på en marknad och detta företag kan sedan genom monopolpris- sättning få igen investeringskostnaderna. Eftersom dessa aktörer har en fördel och betydligt större marknadsmakt jämfört med nya aktörer på marknaden, finns ett intresse från reglerarna att se till att nya aktörer också kan nyttja denna infrastruktur. Detta görs t.ex. genom krav på dominerande operatörer att lämna tillträde till sina nät till andra operatörer på marknaden. Ny institutionell teori som bygger på transaktionskostnader belyser hur nya investeringar i infrastruktur kan hanteras då möj- ligheten till monopolprissättning försvinner. Teorin öppnar upp för andra typer av lösningar och den svenska bredbandspolitiken kan ses som ett exempel på detta. I denna typ av lösningar behöver inte staten stå för hela investeringskostnaderna utan kan ge ett bidrag som smörjmedel och på andra sätt stödja en förhandlingslösning där de skadliga verkningarna av monopolprissättning i princip kan hanteras. I detta avsnitt kommer en beskrivning att göras av hur bredbands- näten, dvs. IT-infrastruktur med hög överföringshastighet, är upp- byggda och vilka olika delar de består av. Denna beskrivning kom- mer att inkludera både en övergripande bild av hur en möjlig nätar- kitektur kan se ut, hur bredbandsnäten definieras enligt tidigare bredbandsstöd samt en mer detaljerad genomgång av olika access- tekniker för bredband. Accessnätet ansluter användarnas utrustning (terminal) till trans- portnätet och till tjänste- och applikationsservers. Accessnätet utgörs av den första delen av nätet mellan användaren och en accessnod och består av aktiv utrustning såsom exempelvis DSLAM2 för xDSL eller en basstation. För trådbundna accessnät är koppar eller fiber den vanligaste infrastrukturen, medan för tråd- lösa accessnät hanteras trafiken med radiovågor. Vilken maximal överföringshastighet som kan uppnås i accessnätet är beroende på flera variabler t.ex. antalet användare som är kopplade till samma accessnod, avståndet mellan användarens terminal och accessnoden samt val av accessteknik. 2 En DSLAM, Access Multiplexer, är en utrustning som normalt är placerad i en telestation vilken är ansluten till ett flertal slutkunder via det kopparbaserade accessnätet. Utrustningen sammanför digitala signaler från flera DSL-anslutningar genom multiplexering, och överför sedan den sammanförda signalen vidare i transport nätet.2 Figur 1 Nätarkitektur på olika nivåer e.g. IMS, TSS, IPTV Källa: bearbetad version av presentation från , 2008 Transportnätet aggregerar flera accessnoder som kopplas samman i ett nätverk, även kallat backhaul. Olika tekniker kan användas för att aggregera accessnoderna och de moderna näten är vanligtvis baserade på Ethernet protokollet och använder fiber som transport medium. Tekniker såsom ATM3, SDH4 och radiovågor är också välspridda. Transportnäten måste möta ett antal standarder och ha en hög grad av tillgänglighet, vara robusta samt ge stöd för olika servicenivåer (quality of service). Nästa nivå är IP-nivån som fungerar ungefär som ett vanligt postsystem där datapaketen adresseras och skickar in i systemet men där det inte finns någon direkt länk mellan avsändare och mottagare. IP anger formatet för datapaketen, och hur de ska adresseras. I de flesta nätverk kombineras IP även med ett proto- koll på högre nivåer. På tjänstenivå finns de tjänster som tillhandahålls i nätet och dessa kan inkludera t.ex. Internetuppkoppling, IP-tv, video on demand och IP-baserad telefoni. Tjänsterna kan tillhandahållas av operatörer själv via servrar i nätet eller av en tjänsteleverantörs- partner, så kallad () eller ISP (). 3ATM, Asynchronous Transfer Mode, är en höghastighetsteknik för dataöverföring 4SDH, Synkron digital hierarki, ett datatransmissionsnät med hög kapacitet Det tidigare bredbandsstödet utformades utifrån följande bild av nätstrukturen och består av nättyperna nationellt stomnät, orts- sammanbindande nät, områdesnät och fastighetsnät. Figur 2 Nätdefinitioner enligt bredbandsstöden –2007 Källa: PTS, 2007 I praktiken kan det emellertid vara svårt att dela in nät efter denna modell eftersom det inte finns någon skarp avgränsning som tyd- ligt särskiljer olika nättyper från varandra. Exempelvis kan ett nationellt stomnät i vissa fall betraktas som ett ortssamman- bindande nät, trots att ett stomnät generellt bör ha högre trafik- kapacitet. 5 Bredband i , PTS, PTS:ER 2007:17, samt IT-Infrastruktur för stad och land, SOU 2000:111 Nationellt stomnät (alternativt stamnät) är ett rikstäckande allmänt tillgängligt nät, främst baserat på fiberoptiska kablar, som förbinder huvudnoder i landets olika delar med varandra. Dessa noder består av aktiv utrustning och vissa hanterar även trafikutbyte mellan olika operatörer. För att en operatör ska anses förfoga över eller äga nationellt stomnät ska nätet täcka en stor del av landet. Ortssammanbindande nät avser ett transportnät som förbinder olika orter i regionen eller kommunen med varandra, samt med huvudnoderna i nätet. Dessa nät kommer ibland att sammanfalla fysiskt med nationella stamnät i de delar dessa passerar genom området eller kommunen och med områdesnätet i de orter och områden näten passerar igenom. En huvudnod består av aktiv utrustning, dimensionerad för att handha tiotusentals abonnenter. Här placeras den centrala aktiva utrustningen som ombesörjer kommunikationen med underliggande nät och noder. Mellan huvudnoder finns fullständig redundans, det vill säga en huvudnod är ansluten till en annan via minst två vägar. Områdesnät avser ett spridningsnät som sammanbinder fastighets- näten i en ort eller ett geografiskt avgränsat område anslutet till det ortssammanbindande nätet. Områdesnätet kan bestå av flera olika nätstrukturer som är sammanlänkade via områdesnoder. Som områdesnät betraktas även de nät som endast ansluter en abonnent i området. Beroende på områdets karaktär eller omfattning kan det i vissa fall vara naturligt att benämna områdesnätet ortsnät, kvartersnät, stadsdelsnät, landsbygdsnät etc. I områdesnät ingår de nät som tidigare benämnts accessnät och ortsnät. Med områdesnod avses en passiv eller aktiv nod som sammanbinder olika delnät i områdesnätet. Fastighetsnätet förbinder lägenheterna/lokalerna i samma bygg- nad/fastighet med fastighetsnoden. Nät inom en fastighet är ägarens angelägenhet. Dessa nät ansluts sedan till områdesnätet. Infrastrukturen i det fasta telefonnätet har till stor del byggts upp av TeliaSonera, tidigare affärsverket , . Nätet utvecklades ursprungligen för att tillgodose det natio- nella behovet av traditionell fast telefoni, och har därefter anpassats för att kunna bära flera andra tjänster. Utvecklingen på området elektronisk kommunikation gör att det fasta telenätet blivit viktigt även för tillgången till bredbandstjänster i stora delar av landet. TeliaSoneras fasta telefonnät består av ett antal komponenter som tillsammans skapar en nätstruktur, se bilden nedan för en översiktlig beskrivning. Figur 3 Principbeskrivning av det fasta telefonnätet Accessnätet utgår från den telestation (lokalstation, RSS7) som van- ligtvis är belägen närmast slutkunden. Accessnätet är den del av det 6Baserad på rapporten bredbandskonkurrens genom funktionell separation, , PTS:ER 2007:18 7Remote Subscriber Stage. Kan även benämnas koncentrator eller utbrutet abonnentsteg. fasta telenätet som förbinder nätanslutningspunkten i slutkundens bostad eller arbetsplats, direkt eller via en eller flera kopplings- punkter8 i accessnätet med en telestation. Accessnätet ger varje slutkund en permanent kundunik förbindelse. I telestationen styrs sedan den utgående trafiken vidare via transportnätet, där trafiken från och till de olika kunderna delar samma förbindelse.