sou · GWB341 · 2008-04-23 00:00:00 — Frågan om det förekommit tvång kan inte bedömas om det inte finns en uppgift från den ena maken om att så varit fallet. Om inget talar emot det ska således utgångspunkten vara att äktenskapet ingåtts av fri vilja. Beträffande vilka åtgärder som bör betraktas som tvång uttalas att tvånget bör ha varit av sådan karaktär att det kan antas att det 31TP PT Svenska och utländska äktenskap (Ds 2002:54) s. 32 f. skulle ha utgjort straffbar handling enligt 4 kap. 4 § om olaga tvång samt när äktenskapet ingåtts mot den enskildes vilja och det tvång som utövats tveklöst är stötande.TPF32FPT I förarbetena till bestämmelsen undantas uttryckligen påtryckningar av mindre ingripande karaktär som exempelvis bestått i att den enskilde gått med på att gifta sig för att inte dra på sig familjens misshag.TPF33FPT I en situation där någon gått med på att gifta sig för att slippa dra på sig familjens misshag eller för att undvika att bära ansvaret för att familjen ska framstå i dålig dager inför släkt och vänner kan den som utsatts för påtryckningarna alltså inte med framgång hävda att det förekommit sådant tvång som innebär att äktenskapet inte ska erkännas här. Samma sak bör gälla för äktenskap som ingåtts i extremt kontrollerande familjer, men där det inte förekommit några gärningar som nämns i 4 kap. 4 § om olaga tvång eller annat tveklöst stötande tvång. Av bestämmelsen i 1 kap. 8 a § sista meningen framgår att det är möjligt att vid en tillämpning göra undantag från regeln om vägrat erkännande om det finns särskilda skäl för det. Denna möjlighet har tillkommit eftersom situationen i vissa enskilda fall kan tänkas vara sådan att det inte framstår som rimligt att vägra ett erkän- nande. I lagförarbetena nämns som exempel att undantag bör kunna göras när det frågan om erkännande blir aktuell efter vigseln och ett vägrat erkännande skulle få allvarliga negativa kon- sekvenser för parterna samt där kvinnan och mannen har barn och det inte skulle vara förenligt med barnens bästa att neka erkän- nande. Behov av att göra undantag kan också finnas i de fall där det skulle funnits möjlighet till dispens från ett äktenskapshinder i svensk lag.TPF34FPT Om en person som är men medborgare i eller en person som tvingas, ingår äktenskap enligt utländsk lag och makarna därefter skaffar barn kan detta utgöra en omständighet som innebär att äktenskapet ska godkännas här. Samma sak bör gälla om någon som varit underårig eller tvingats med sådant tvång som nämns i 4 kap. 4 § riskerar att utestängas från familjegemenskapen och inte själv har möjlighet att klara sig utan sin make i ursprungslandet. Om ett äktenskap erkänns trots att så inte borde varit fallet är äktenskapet giltigt. Det kan dock upplösas genom äktenskapsskill- 32TP PT Svenska och utländska äktenskap (Ds 2002:54) s. 120. 33TP PT Prop. 2003/04:48 s. 56. 34TP PT Svenska och utländska äktenskap (Ds 2002:54) s.120 f. nad enligt 5 kap. . I de i 5 kap. 5 § äktenskapsbal- ken angivna fallen kan äktenskapet upplösas genast. En sådan talan kan enligt samma bestämmelse föras av åklagaren. 4.7.3.2Erkännande av äktenskap som ingås enligt utländsk lag i Som nämnts ovan kan vissa befattningshavare som enligt utländsk lag är behöriga att förrätta vigsel ges tillstånd att förrätta vigsel enligt utländsk lag här i landet. Att det meddelats ett sådant till- stånd innebär att äktenskapet är giltigt till formen i om det är det enligt uppfattningen i det land som förordnat befattningsha- varen att förrätta vigsel och om villkoren för det svenska tillståndet följs.TPF35FPT Följderna av ett felaktigt erkännande och möjligheterna att upplösa sådana äktenskap är desamma som redovisats i avsnitt 4.6.3.1. 4.7.4.1Utlänningslagen och frågor om erkännande av äktenskap som ingåtts enligt utländsk lag Frågor kring äktenskap ingångna enligt utländsk rätt kan komma upp till bedömning när någon ansöker hos om att beviljas uppehållstillstånd här. Om en utlänning som skäl för att beviljas uppehållstillstånd åberopar att han eller hon har anknyt- ning till genom äktenskap med någon som har hemvist här har nämligen att pröva äktenskapets karaktär. Att ett utländskt äktenskap erkänns i enligt privaträttsliga reg- ler innebär inte att det accepteras som sådan anknytning som automatiskt ger rätt till uppehållstillstånd. Att äktenskapet erkänns är däremot en förutsättning för att frågan om tillräcklig anknytning för uppehållstillstånd ska uppkomma.TPF36FPT En första förutsättning för att ett äktenskap ska godtas som anknytning är att äktenskapet i civilrättslig mening är giltigt i Sve- rige. Det har i sådana sammanhang framhållits att anknytnings- grund inte finns om ett äktenskap exempelvis tillkommit under tvång eller om det strider mot svensk ordre public att erkänna det 35TP PT , , Svensk internationell privat och processrätt, 5 uppl. 1999 s. 172. 36TP PT Vår anhörig invandring (SOU 2002:13) s. 92. Ett äktenskap kan inte heller godtas som grund för anknytning om det är oseriöst. I förarbetena till utlänningslagen framhålls att ett äktenskap inte bör bedömas som seriöst om någon av parterna är . Det framhålls dock att man vid en bedömning bör kunna göra undantag när det skulle framstå som stötande att vägra uppehållstillstånd. Detta har antagits kunna vara fallet när flickan är gravid eller parterna har gemensamma barn eller om flickan skulle bli utstött om hon nödgades stanna kvar i hemlandet utan sin make.TPF37FPT För att bevilja uppehållstillstånd talar också att ett äkten- skap där någon av parterna är tillåts av svensk dom- stol.TPF38FPT Om exempelvis makarna tillhör en religiös grupp där flickan blir socialt utstött om hon inte bor tillsammans med sin make och detta får stora negativa konsekvenser för henne kan det tala för att bevilja uppehållstillstånd. I lagförarbetena till de ändringar i äkten- skapsbalken som trädde i kraft har konstaterats att förarbetsuttalandena till utlänningslagen har följts i praxis.TPF39FPT Frågor om erkännande av äktenskap kan också vara av betydelse vid en bedömning av om uppehållstillstånd ska meddelas p.g.a. familjeåterförening enligt 5 kap. 3 och 3 a §§ utlänningslagen. Också i de fallen ska bedöma äktenskapet. I förarbetena anges att äktenskapet ska vara seriöst och att särskilda skäl inte ska tala emot att tillstånd ges.TPF40FPT Om det skulle framkomma att det lämnats oriktiga uppgifter angående ett äktenskaps karaktär kan ett uppehållstillstånd åter- kallas enligt 7 kap. 1 § utlänningslagen. 4.7.5.1Kontroll vid folkbokföring av äktenskap som ingåtts enligt svensk lag En vigselförrättare ska enligt 4 kap. 8 § under- rätta skattemyndigheten om en förrättad vigsel. Enligt 2 § förord- ningen (2001:589) om behandling av personuppgifter i skatteför- valtningens folkbokföringsverksamhet jämförd med 2 kap. 3 § lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i skatteförvalt- ningens folkbokföringsverksamhet läggs uppgifterna till grund för 37TP PT Prop. 1983/84:144 s. 75 och prop. 1993:43 s. 22 och 41. 38TP PT Prop. 2004/05:170 s.182 och prop. 1999/2000:43 s. 38. 39TP PT Svenska och utländska äktenskap (Ds 2002:54) s. 35. 40TP PT Prop. 2004/05:170 s. 178 f. en ändring av uppgifterna i folkbokföringsregistret om mannens och kvinnans civilstånd. Eftersom det bara är giltiga vigslar som ska registreras måste skattemyndigheten i samband med anmälan kon- trollera att vigseln har förrättats av en person som är behörig. Vig- selförrättaren ska ange församlingens eller samfundets namn på vigselintyget eller lämna andra uppgifter som visar behörigheten. För bl.a. präster i och domare följer behörigheten av den tjänst vigselförrättaren har. En av eller Kam- markollegiet särskild förordnad vigselförrättare bifogar vanligen en kopia av förordnandet. Normalt godtas då vigselförrättarens upp- gifter om behörighet. är emellertid inte skyldig att kontrollera att den anmälda vigseln föregåtts av hinderspröv- ning. 4.7.5.2Kontroll vid folkbokföring av äktenskap som ingåtts enligt utländsk lag Anmäls ett äktenskap som ingåtts enligt utländsk lag för registre- ring hos skattemyndigheten har myndigheten att ta ställning till om det ska erkännas här i landet. Sådana bedömningar görs med ledning av de uppgifter som är tillgängliga och tar bara sikte på registreringen. Vanligen är det tillräckligt att skattemyndigheten genom ett skriftligt bevis kan konstatera att äktenskapet har regi- strerats i vigsellandet. kan då utgå ifrån att den utländska myndigheten som gjort registreringen har kontrollerat att de för giltigheten nödvändiga formvillkoren uppfyllts. I de fall en registrering inte har skett i utlandet har skattemyndigheten att göra en mer självständig bedömning av giltigheten. Skattemyndig- heten har också att ta ställning till frågan om erkännandet av äkten- skapet skulle strida mot svensk ordre public eller mot vad som stadgas i 1 kap. 8 a § lag. bedömning är inte bindande för hur frågan om erkännande ska bedömas i andra sammanhang, men registre- ringen får trots detta rättsverkningar för de enskilda vars uppgifter registreras. Bl.a. utgör omständigheten att någon är folkbokförd en viktig omständighet vid en bedömning av om han eller hon ska omfattas av socialförsäkringen och för möjligheterna att få tillgång till hälso- och sjukvård. 4.7.6.1Äktenskapsskillnad enligt 5 kap. 5 § för äktenskap som ingåtts enligt svensk lag Enligt 5 kap, 5 § har en make som tvingats att ingå äktenskap eller om maken ingått äktenskap rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid. De möjlig- heter som finns till omedelbar äktenskapsskillnad i 5 kap. 5 § är avsedda att motsvara vad som gäller i fråga om möjligheterna att vägra ett erkännande av äktenskap som ingåtts enligt utländsk lag. Enligt förarbetena till lagändringarna i 2004 ska beviskravet för att ett äktenskap tillkommit under tvång inte sättas för högt. För att tvånget ska kunna beaktas bör det ha varit av sådan karaktär att det kan antas ha utgjort straffbar handling som olaga tvång enligt 4 kap. 4 § . I de fall där bestämmelsen ska kunna tillämpas bör det därför normalt ha gjorts en polisanmälan.TPF41FPT 4.7.6.2Äktenskapsskillnad enligt 5 kap. 5 § för äktenskap som ingåtts enligt utländsk lag Bestämmelsen i 5 kap. 5 § kan, om makarna har anknytning hit, också tillämpas på äktenskap som ingåtts enligt utländsk lag. Liksom i fråga om ett svenskt äktenskap ingånget av den som är gäller då att äktenskapsskillnad utan betän- ketid kan meddelas om tillstånd att göra undantag från gällande ålderskrav inte har lämnats av behörig myndighet. En förutsättning för att bestämmelsen ska vara tillämplig i de fallen är dock att äktenskapet erkänns här. I de fall ett äktenskap ingåtts enligt utländsk lag utomlands och båda makarna är utländska medborgare kan en tillämpning av bestämmelsen i 3 kap. 4 § lag bli aktuell. Den bestämmel- sen innebär att en talan om äktenskapsskillnad kan ogillas med hän- syn till innehållet i utländsk lag. Det är däremot inte avsikten att svensk domstol ska döma till äktenskapsskillnad i enlighet med ut- ländsk lag.TPF42FPT 41TP PT Svenska och utländska äktenskap (Ds 2002:54) s. 112 f. 42TP PT NJA II 1973 s. 591 f. 4.7.6.3Närmare om åklagares möjlighet att föra talan om äktenskapsskillnad enligt 5 kap. 5 § Åklagaren tillvaratar enligt 5 kap. 5 § första stycket äktenskapsbal- ken det allmännas intresse av att upplösa äktenskap som inte är önskvärda. Vad gäller äktenskap som ingåtts av en underårig eller under tvång kan talan om omedelbar äktenskapsskillnad föras av den som är underårig eller den som tvingats. För båda grupperna gäller också att åklagare kan föra talan. Eftersom vissa av barn- och tvångsäktenskapen enligt gällande civilrättsliga bestämmelser accepteras av samhället har åklagare inte någon absolut skyldighet att föra talan i de fall där det kan ske.TPF43FPT I stället måste åklagaren göra en intresseavvägning och överväga vilka negativa konsekvenser en framtvingad upplösning av äktenskapet kan få för de personer som berörs. En upplösning ska därför efter- strävas om det är påkallat av omsorg om den enskilde eller om det från allmän synpunkt framstår som stötande att låta äktenskapet bestå.TPF44FPT Om någon ingått äktenskap får åklagaren inhämta yttrande från socialnämnden till underlag för bedöm- ningen. Ett sådant yttrande bör till sitt innehåll i huvudsak mot- svara ett yttrande som lämnats av socialnämnden till i ett ärende om dispens från ålderskravet. Åklagarens bedömning av om talan ska föras beträffande äktenskap ingånget av underårig får göras med beaktande av hur sannolikt det är att ett tillstånd till äktenskap meddelats om den underårige ansökt om dispens. I lagförarbetena till ändringarna i 5 kap. 5 § sägs att åklagarens möjlighet att föra talan i dessa fall kan utnyttjas exempelvis om det i samband med en förundersökning framkom- mer att en kvinna har ingått äktenskap under tvång och vill skilja sig, men av rädsla inte själv vågar agera för att upplösa äktenska- 43TP PT Prop. 1973:32 s. 144. 44TP PT Svenska och utländska äktenskap (Ds 2002:54) s. 94. 45TP PT Svenska och utländska äktenskap (Ds 2002:54) s. 113. Bedömning och förslag: Redan befintlig kriminalisering straffbe- lägger på ett adekvat och tillräckligt sätt det tvång som kan föregå ett tvångsäktenskap. Vi anser att det inte finns förutsättningar för att kriminalisera ytterligare handlingar av lindrigare karaktär som kan föregå ingåendet av ett tvångsäktenskap. Vi anser inte heller att det föreligger behov av att införa särskilda brottsrubriceringar som tar sikte på tvångsäktenskap som inte är barnäktenskap. Vi anser emellertid att det finns ett behov av att införa en bestämmelse som tar sikte på att motverka de äktenskap som ingås med ett barn som är som inte är att anse som tvångs- äktenskap. Vi föreslår därför en straffbestämmelse som innebär att en vårdnadshavare som tillåter ett barn som är , vilket är svensk medborgare eller har hemvist i , att ingå ett äktenskap som är giltigt i vigsellandet ska dömas för tillåtande av barnäktenskap till fängelse i högst . Bestämmelsen bör föras in i 7 kap. , Om brott mot familj. Vi anser också att det föreligger ett stort behov av att vidta utbildnings- och informationsinsatser för att åstadkomma en attitydförändring i frågorna och att det bör skapas en bredare kompetens för att tillgodose de utsatta barnens och ungdomarnas behov av stöd och skydd. 4.9Har det nuvarande straffrättsliga skyddet mot barn- och tvångsäktenskap en lämplig omfattning och utformning? Utgångspunkten vid en diskussion kring ett straffrättsligt skydd mot barn- och tvångsäktenskap är att äktenskap som ingås med barn som inte godkänns av samhället och äktenskap som ingås med någon som är tvingad är företeelser som är helt oac- ceptabla. Sådana äktenskap måste med kraft motarbetas på alla fronter. För att samhället tydligt ska kunna markera sin inställning till sådana äktenskap krävs att det i klart större utsträckning än förs en diskussion kring de bakomliggande faktorerna och om vilka åtgärder som måste vidtas för att hjälpa och stötta offren. Det är i de sammanhangen av stor vikt att diskussionerna inte i alltför hög grad fokuseras på möjligheterna att vidta lagstiftningsåtgärder på straffrättens område. Åtgärder av det slaget kan visserligen få genomslagskraft och innebära att t.ex. rättsväsendet särskilt upp- märksammar frågorna, men kan det leda till att diskus- sioner kring behovet av att vidta andra åtgärder kommer i skymun- dan. Vår uppfattning är därför att det är av största vikt att även utveckla annat arbete som förebygger och hjälper offren. Vi vill därför peka på att det i den fortsatta diskussionen kring barn- och tvångsäktenskap krävs att det ges större utrymme för analyser av vilka insatser som bör ske beträffande utbildning av dem som kommer i kontakt med frågorna, skapande av projekt som syftar till att ändra attityder, insatser för att samla och på ett effektivt sätt sprida erfarenheter samt förebyggande, stödjande och hjälpande åtgärder till offren. Vår uppfattning är att den lösning som skulle gagna offren mest är en kombination av de åtgärder som nämnts här och sådana åtgärder som vi har möjlighet att föreslå. Från samtliga vi varit i kontakt med, såsom , och enskilda som kommer i kontakt med frågor om barn- och tvångsäktenskap i sin dagliga verksamhet, har fram- förts att det inte finns tillräcklig kunskap om fenomenen barn- och tvångsäktenskap och de faktorer som leder fram till sådana äkten- skap. Vid våra diskussioner har alla framfört att de anser att barn- och tvångsäktenskap är att hänföra till den s.k. hedersproblemati- ken som bl.a. uppmärksammas i samband med hedersrelaterad brottslighet. Trots att just brott som man brukar benämna som hedersrelaterade uppmärksammats har det fram- förts till oss att det saknas en samlad kunskap om de miljöer där det förekommer barn- och tvångsäktenskap och om de förhållan- den som offren lever under. Vi har också fått uppgifter om att det inom de myndigheter som enligt lag har ansvar för att hjälpa offren saknas erfarenheter för att kunna erbjuda fungerande stödåtgärder till offer som exempelvis p.g.a. av ett förestående tvångsäktenskap valt att lämna sin familj. Vårt intryck är att det på vissa ställen i finns oerhört kompetenta personer som har stor kunskap och som p.g.a. sitt personliga engagemang och sin erfarenhet kun- nat hjälpa offer på ett mycket bra sätt. Att samhället inte generellt kan garantera adekvat hjälp till offer som dels inte kan räkna med något stöd från sin familj, dels i många fall är barn, måste emellertid anses som ytterst allvarligt. I flera fall har de bristande kunskaperna inneburit att offret efter det att han eller hon tagit steget att lämna familjen kommit att leva helt isolerat, vilket inneburit en så stark psykisk press att offret valt att återvända till sitt föräldrahem. De offren drabbas så gott som undantagslöst av repressalier av olika slag. Vi har t.ex. från fått uppgifter om att offer som återvänt hem utsatts för omfattande och upprepade fysiska och psykiska kränkningar. Vi har beskrivit i avsnitt 7 vilka typer av utbildnings- och infor- mationsåtgärder som vi anser bör komma till stånd. Enligt vår uppfattning kan det inte framhållas tillräckligt att den typen av åtgärder är av avgörande vikt för att övriga åtgärder som vidtas, såsom lagstiftningsåtgärder, ska kunna få någon genomslagskraft. Att skapa och sprida de erfarenheter som krävs för att olika åtgär- der ska kunna få någon effekt är ett arbete som måste bedrivas kontinuerligt och långsiktigt. Ett sådant arbete måste också syfta till att åstadkomma en förändring av värderingar och tankesätt. Enligt vår uppfattning åvilar det staten att se till att sådana åtgärder verkligen kommer till stånd och att det bildas permanenta struktu- rer för att hantera frågorna. Att närmare utforma hur det arbetet ska bedrivas faller, som vi också framhåller i avsnitt 7, emellertid utanför vårt uppdrag. Vi kommer att diskutera de för- och nackdelar som finns med lagstiftningsåtgärder mot barn- och tvångsäktenskap i de avsnitt som följer nedan. Vi kommer, som framhållits tidigare, vid analy- serna av den nu gällande straffrättsliga regleringen att skilja mellan barnäktenskap å ena sidan och tvångsäktenskap å andra sidan, efter- som de båda fenomenen här skiljer sig åt. Utgångspunkterna för diskussionerna kring förutsättningarna för att utvidga det krimina- liserade området gäller dock generellt för lagstiftningsåtgärder överhuvudtaget. Också den reglering som gäller för äktenskapens ingående enligt svensk lag och erkännande av äktenskap som ingåtts enligt utländsk lag är utformad på ett sådant sätt att frå- gorna bör diskuteras gemensamt. 4.9.2De allmänna förutsättningarna för att utvidga det kriminaliserade området Normer och efterlevnad är en nödvändig förutsättning för alla utvecklade samhällen. Det finns många olika mekanismer varige- nom samhällets normer utvecklas och kontrolleras. På samma sätt varierar sanktionerna mot upptäckta normbrott. De flesta av nor- merna i samhället är informella. De beslutas inte i officiella former och varken formell kontroll eller formella sanktioner förekommer. Med samhällsutvecklingen har emellertid mängden av i officiella former beslutade normer ökat påtagligt. Det är dock endast en liten del av alla dessa som är förenade med hot om straffsanktioner. I allmänhet litar man till andra mekanismer, formella eller informella, när det gäller att upprätthålla normefterlevnaden. Straffsystemet är endast ett av många medel som finns för att styra handlande. Straffsystemets viktigaste ändamål är att påverka normefterlev- naden. Genom att förena normer med sanktioner och kontroll söker man styra enskildas beteenden. Skulle straffsystemet helt sakna betydelse för normefterlevnaden är det knappast möjligt att motivera dess existens på ett etiskt försvarbart sätt. Självfallet är också påföljdernas stränghet och utformning av betydelse för brottsnivån. Det kan knappast ifrågasättas att påföljdssystemets utformning och tillämpning allmänt sett är av stor betydelse för tilltron till rättsväsendet och därigenom också för den allmänna laglydnaden. I ett demokratiskt samhälle är det en självklarhet att rättssystemet måste ha förankring hos och uppfattas som legitimt av medborgarna. Värden som rättvisa, förutsägbarhet och likabe- handling i detta avseende är av avgörande betydelse. Den enskilde har ett berättigat krav på att gärningar som strider mot vissa av de normer som är allmänt accepterade i samhället på något sätt bestraffas. Straffsystemet fyller alltså, oberoende av dess brottsfö- rebyggande effekter, en viktig funktion. För att den enskilde ska uppleva att han eller hon lever i ett rättssamhälle krävs att det all- männa ingriper mot normbrott som framstår som särskilt skadliga eller farliga. För den som utsätts för en klandervärd handling är straffet en markering av att samhället står på hans eller hennes Den s.k. legalitetsprincipen utgör ett av de grundläggande krav som straffsystemet måste tillgodose. Legalitetsprincipen innebär i korthet att straff får utdömas endast för gärningar som i förväg bli- vit kriminaliserade genom generell lagstiftning. Kriminaliseringen är alltså den knutpunkt som systemet är uppbyggt kring. Det är kriminaliseringen som avgör systemets omfång och gränser. Utan kriminalisering finns ingen gärning att lagföra och döma över och ingen påföljd som ska verkställas. Kriminaliseringen innebär ett allmänt hot om att förövandet av en viss typ gärning kommer att leda till sanktioner. 46TP PT Påföljder för brott, Om straffskalor, påföljdsval, straffmätning och villkorlig frigivning m.m., Del 2, (SOU 1986:14) s. 61 f. kriminalisering är också i allmänhet förknippat med en förhopp- ning om att själva kriminaliseringen genom avskräckning ska påverka människors handlande på ett sådant sätt att inte önskvärda gärningar upphör eller minskar i omfattning. Risken att drabbas av straff är alltså avsett att förmå människor att avstå från att handla på ett sätt som staten anser vara skadligt. Det är dock klart att det inte endast och inte ens huvudsakligen är straffhotet som avhåller människor från att begå straffbelagda handlingar. De flesta männi- skor avhåller sig från att t.ex. stjäla utan att ägna risken för straff någon närmare eftertanke. Kriminalisering kan emellertid vara av betydelse för laglydnaden på annat sätt än genom avskräckning p.g.a. att kriminalisering även kan ha en moralbildande eller moralförstärkande inverkan på människor. Att utvidga det kriminaliserade området, dvs. att belägga ytterli- gare förfaranden med straff är en åtgärd som kräver ingående över- väganden. Kriminalisering är den mest ingripande formen av social kontroll. Till skillnad från många andra tvångsingripanden från det allmännas sida saknar straffet i princip en reparativ funktion. Bl.a. det sagda talar för att kriminalisering som metod för att hindra överträdelse av olika normer i samhället bör användas med försik- tighet.