sou · GWB3112 · 2008-12-11 00:00:00 — Intyget måste ha en sådan legalitet att det fungerar som behörighetsgivande till lärarutbildningen inom valt område. Det bör därför framgå i föreskrifter från att intyg från avseende ämneskunskap ska vara behörighetsgivande till lärarutbildningen inom angivet kunskapsområde. Intyget ger däremot ingen villkorlig rätt att bli antagen till lärarutbildningen. Urvalsprinciper vid antagning fastställs av lärosätena. Formerna för ett eventuellt överklagande av ställningstagande ska framgå av beslutet. 12Genomförande och ekonomiska konsekvenser De förslag jag lämnar i detta betänkande är beroende av de föränd- ringar som kommer att genomföras som en konsekvens av utred- ningen En hållbar lärarutbildning (SOU 2008:109). Därför måste genomförandet av mina förslag följa den tidplan för genomförande som gäller för de förändrade examenskrav som föreslås i nämnd utredning. Den gymnasieskola som föreslås i – en reformerad gymnasieskola (SOU 2008:27) ska enligt förslaget träda ikraft . Utredaren föreslår att det inrättas interimistiska Nationella programråd i avvaktan på permanenta sådana som kan bistå i arbetet med ämnesplaner etc. Dessa interimis- tiska Nationella programråd kan också påbörja arbetet med utveckling av kvalifikationskriterier tidigare än införandet av en ny lärarexamen. Det ingår i mitt uppdrag att analysera och redovisa de ekonomiska konsekvenserna av de lämnade förslagen i enlighet med vad som anges i 14–16 §§ kommittéförordningen (1998:1474). 12.1.1Kostnader i nuvarande system Sökande till lärarutbildningen mot yrkesämnen är en heterogen grupp när det gäller utbildningsstatus. Vissa grupper inom exem- pelvis Omvårdnadsprogrammet, Barn- och fritidsprogrammet och till viss del inom Naturbruksprogrammet har en relevant högskole- utbildning inom ramen för sitt nuvarande yrke. För denna grupp krävs inga andra insatser utöver dagens allmänna utbildningsom- Genomförande och ekonomiska konsekvenser SOU 2008:112 För andra grupper är det sällsynt att den sökande har högskolestudier inom ramen för sitt yrkesområde. För den senare gruppen krävs antingen högskolestudier eller motsvarande alternativt validering av yrkeskunskap och tillgodoräknande som ger högskolepoäng. I många fall behövs komplettering till den vali- derade yrkeskunskapen för att erhålla lärarexamen. Hur mycket komplettering som behövs beror på många faktorer och är svårt att uppskatta. För att ändå få en uppfattning vad förslagen får för eko- nomiska konsekvenser i relation till dagens sätt att hantera yrkeslä- rarfrågan har jag resonerat enligt följande gällande nuvarande kostnader. För en individ som studerar motsvarande 90 högskolepoäng blir kostnaden mellan 70–per helårsstudent beroende på utbildningens karaktär. 90 högskolepoäng motsvarar 1,5 helårs– student vilket innebär en total kostnad på mellan 105 000 till . Därtill kommer kostnader i samband med studier för såväl samhälle som individ. Dessa kostnader har jag inte räknat in i mitt resonemang. Jag har inte heller räknat in eventuellt produktionsbortfall i arbetslivet och förlorade skatteintäkter. Av de individer som blir validerade i dagens system är det få som får tillgodoräknat alla de 90 högskolepoäng eller motsvarande som krävs för att erhålla lärarexamen. Det är rimligt att räkna med att de validerade i genomsnitt behöver komplettera med 30 hög– skolepoäng vilket motsvarar en halv helårsstudent. är det en valideringskostnad på uppskattningsvis kronor och en termins heltidsstudier motsvarande cirka Den totala kostnaden per individ blir således cirka kronor för att uppnå de nuvarande krav som ställs för att tillsammans med allmänt utbildningsområde erhålla lärarexamen. Valideringskostnaden finansieras av den högskola dit individen sökt. 12.1.2Kostnader som konsekvens av förslagen Utgångspunkten i mina förslag är att alla som söker till lärarutbild- ningen även fortsättningsvis läser motsvarande dagens allmänna utbildningsområde. Denna kommer även fortsättningsvis omfatta 90 högskolepoäng och blir då kostnadsneutral. Jag har uppskattat att av de sökande kommer att ha en relevant hög- skoleutbildning utifrån sin tidigare yrkesroll. Genomförande och ekonomiska konsekvenser kostnaden också kostnadsneutral i förhållande till dagens system. Det innebär att av de sökande kommer att kunna valideras för att uppnå särskild behörighet och därmed få tillträde till lärarutbildningen mot yrkesämnen. har i sin prognos beräknat att behovet av lärare i yrkesämnen fram är cirka 700 . Det innebär att mellan 550 och 600 individer kan valideras för att uppnå särskild behörighet enligt mina förslag. Kostnaden för en validering enligt den modell som skissas i försla- get uppskattar jag till per individ. Totalt blir detta en årlig kostnad på beroende på antal och valideringens omfattning. Kostnaden täcker arvoden för särskilda bedömare och eventuell lokal och utrustning i samband med valideringen samt administrativa kostnader för hantering av intyg etc. Kostnaden bör också täcka en enklare IT-baserad plattform för hantering av den sökandes underlag och dokument etc. I vissa enstaka fall kan det behövas en kortare eftergymnasial utbildning som komplettering till de kunskaper och kompetenser som utvecklats i arbetslivet. Hur stor del detta handlar om är svårt att beräkna då det inte ingått i uppdraget att identifiera dessa eventuella kunskapsområden. Totalt sett bedömer jag att det är av mindre omfattning och därmed också en marginell kostnad. Att beräkna ekonomiska konsekvenser för Nationella programråd ingick i utredningen – en reformerad gymnasieskola (SOU 2008:27). De merkostnader som kan bli aktuella för i samband med de förslag jag här presenterat är kostnaden för validering enligt ovan. Eventuella utvecklingskostnader kan tillkomma men måste ses som ringa i sammanhanget. Jag ser de ekonomiska konsekvenserna i samband med mina förslag till förändringar i den särskilda behörigheten som positiva. Den ekonomiska vinsten är påtaglig för såväl samhälle som individ jämfört med att individen behöver studera på högskola enligt mitt resonemang i avsnitt 12.1.1. Även om det blir en merkostnad för ryms denna ändå inom de besparingar som görs inom andra områden enligt mitt resonemang ovan. , P. Fejes, A. (2005). Kunskapers värde – validering i teori och praktik. Bloom, B. editor (1967) Taxonomi of educational objectives. Handbook I: Cognitive domain. Gerrevall, P. , A. (2007). Bedömning av yrkesrelaterat kunnande. (1933). En analys av det reflekterade tänkandet. I Brusling, C. & Strömqvist, G (red.) (1996). Reflektion och praktik i läraryrket. Departementsskrivelse (Ds 2003:23), Validering m.m. – fortsatt utveckling av vuxnas lärande. (1992). Kompetens, utbildning och lärande i arbetslivet. (1996). Arbete och lärande. (2003). Skolans självvärdering – att förstå och genom- föra lokal utvärdering. (2002). Vad är kunskap? En diskussion om praktisk och teoretisk kunskap. Myndigheten för skolutveck- ling. (2005). Slutrapport och ekonomisk redovisning för projektet , , . (2003). Kunskapsbedömning – hur, vad och varför. Myndigheten för skolutveckling. Kommittédirektiv (Dir.2007:103), En ny lärarutbildning. (2004). Validering av yrkeskunskap – är det möjligt? D- uppsats i Pedagogik, i . , F. & Booth, S. (2000). (1996). Kunskap i handling. , K. , S. (red.) (2000). Mästarlära, Lärande som social praxis. Regeringens proposition 1990/91:18, Om ansvaret för skolan. Regeringens proposition 1991/92:75, Om lärarutbildning m.m. Regeringens proposition 1997/98, Gymnasieskola i utveckling – Regeringens proposition 1999/2000:135, En förnyad lärarutbild- ning. Regeringens proposition 2003/04:140, Kunskap och kvalitet – elva steg för utveckling av gymnasieskolan. Regeringsskrivelse 1996/97, Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning – kvalitet och likvärdighet. SFS1992:100, Högskoleförordning. SFS 1992:394, Gymnasieförordning. SKOLFS 1994:2, Läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf-94). (2004). nandet och klokheten - tre former av kunskap och hur dessa framträder i gymnasieskolans kursplaner. , PM (2008). Statistik och prognoser om lärare i grund- och gymnasieskola, (Dnr 2008:00086). Intern rapport (2008). Nycklar till ett framgångsrikt liv? – Om EUs nyckelkompetenser. kursinfo om gymnasieskolans program, (1994). Bildning och kunskap, särtryck ur läroplans- kommitténs betänkande Skola för bildning (SOU 1992:94). (1970). Läroplan för gymnasieskolan (Lgy-70), (1970). Läroplan för gymnasieskolan (Lgy-70), supplement, 2-årig fordonsteknisk linje. SOU 1994:101, Höj ribban! Lärarkompetens för yrkesutbildning. SOU 2002:120, Åtta vägar till kunskap. SOU 2008:29, , För yrkeskunnande i förändring. SOU 2008:52, Legitimation och skärpta behörighetsregler. SOU 1992:94, betänkande. SOU 2008:27, – en ny reformerad gymnasieskola. Säljö, R. (2000). Lärande i praktiken. Tursell, A. (2005). Validering i centrum i och . (2008). Valideringsdelegationens slutrap- port. policy/doc44_en.htm En särskild utredare ska undersöka och lämna förslag på hur ett system för bedömning och dokumentation av yrkeskompetens och yrkeserfarenhet kan utformas och genomföras för sökande till utbildning till lärarexamen för lärare i yrkesämnen på gymnasial nivå. Utredaren ska även lämna förslag till hur krav på behörighet för tillträde till utbildningen som lärare i yrkesämnen på gymnasial nivå, kan omfatta relevant yrkesutbildning och yrkeserfarenhet. I uppdraget ingår att utarbeta förslag till de författningstexter som behövs för att genomföra utredarens förslag. De erfarenheter som finns från Valideringsdelegationen liksom vid lärosäten i fråga om validering av sökande till nuvarande yrkes- lärarutbildning ska tas tillvara. Utredaren ska också undersöka på vilket sätt branscher och näringslivsorganisationer kan involveras i arbetet. Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . I takt med att yrkesutbildningen växte fram andra hälft ökade kraven på yrkeslärarnas yrkeskompetens och pedagogiska utbildning. Utbildningen ökade successivt från att ha omfattat till en 15-veckorsmodell och 1960. förlängdes yrkeslärarutbildningen inom industri och hantverk . Reformeringen av gymnasieskolan och vuxenutbild- ning kom att ställa nya krav på yrkeslärarnas utbildning. En utredning om kompetenskrav för gymnasielärare i yrkesämnen tillsattes 1993. I utredningens slutbetänkande Höj rib- ban! (SOU 1994:101) lämnades förslaget att utöver grundutbild- ning och arbetslivserfarenhet skulle sökande till lärarutbildningen ha en högskoleutbildning som omfattar minst 80 poäng. Den egentliga lärarutbildningen omfattade 40 poäng praktisk-pedago- gisk utbildning. beslöt regeringen om en ändring i examensbeskrivningen för gymnasielärarexamen som innebar att en student för att få ut sin lärarexamen skulle uppfylla krav på praktisk-pedagogisk utbildning om 40 poäng. Dessutom skulle det krävas en relevant yrkesinriktad högskoleutbildning om minst 60 poäng för att få undervisa i ett karaktärsämne i gymnasieskolans program med yrkesämnen. I samband med att en sammanhållen lärarutbildning och en lärarexamen ersatte ett antal tidigare lärarexamina har utbildningen förlängts ytterligare genom att den pedagogiska utbildningen utgörs av det allmänna utbildningsområdet omfattande 90 högskolepoäng. En examen för lärare i yrkesämnen omfattar nu totalt 180 högskolepoäng (120 poäng). Enligt senaste , skola och vuxenutbildning (dnr 2007:120) fanns inom gymnasie- skola, särskola, komvux och kompletterande utbildningar totalt 10 430 verksamma lärare i yrkesämnen. Industri- och hantverkslä- rarna utgjorde drygt hälften med sammanlagt cirka 5 500 lärare. Vårdlärarna (lärare i omvårdnadsämnen) var den största gruppen bland övriga inriktningar med 1 490 lärare. Av alla verksamma lärare i yrkesämnen saknade 3 760 () en lärarexamen med pedagogik. Nära hälften av dessa var tillsvidareanställda. Andelen som saknade lärarexamen var störst bland lärare i medieämnen, . För några inrikt- ningar inom industri- och hantverk var andelen som saknade lärar- examen mellan . Huvuddelen av lärarna i omvårdnadsämnen, barn- och ung- domsämnen, beklädnadstekniska ämnen och handels- och kontors- ämnen är kvinnor. Inom industri- och hantverksämnen är de flesta lärarna män. SOU 2008:112 Bilaga 1 Av alla verksamma lärare i yrkesämnen var eller äldre. Lärarna i omvårdnadsämnen respektive verkstadstekniska, industritekniska och trätekniska ämnen var äldst; mer än två av tre lärare i dessa kategorier var eller äldre. Av de verksamma lärare som har lärarexamen eller har tillsvidarean- ställning var andelen i åldern eller däröver ännu högre, nämli- gen . Antalet verksamma lärare i yrkesämnen har ökat något , från 9 900 till 10 400 . Troli- gen är ökningen ännu större eftersom det förekom ett visst bortfall av svarande i insamlingen till lärarregistret 2006. Elevantalet har ökat i gymnasieskolan, men minskat inom komvux och finns det cirka 900 fler tjänstgörande yrkeslärare inom gymnasieskolan och cirka 600 färre inom komvux jämfört med . Andelen yrkeslärare utan lärarexamen ökade (4,) inföll under de två senare åren. Examinationen från utbildning av lärare i yrkesämnen i gymnasie- skolan har minskat kraftigt , då i genom- snitt drygt 800 tog ut sin examen. har antalet examinerade minskat från knappt 500 till runt 200 . /02–2005/06 exami- nerades sammanlagt cirka 1 250 lärare i yrkesämnen. Enligt behöver sammanlagt cirka 3 100 nyexa- minerade yrkeslärare rekryteras –sett samtliga lärare ska ha lärarexamen . Med en lägre ambitionsnivå avseende tidpunkten för när samtliga lärare ska ha lärarexamen () beräknas rekryteringsbehovet till 2 500 yrkeslärare . Behovet av en utredning Bristen på utbildade lärare i yrkesämnen är stor och bedöms förvär- ras om inte särskilda åtgärder genomförs. Problemen beskrivs bl.a. i den slutrapport som Rekryteringsdelegationens projekt för rekrytering av yrkeslärare lämnade . I rapporten uppges att de huvudsakliga hindren för ökad rekrytering av sökande till utbildningen av lärare i yrkesämnen är tillträdeskraven och studie- finansieringen. I nuvarande utbildning som omfattar 180 högskolepoäng finns krav på en omfattande yrkeserfarenhet och en relevant högskoleut- bildning om 90 högskolepoäng för att få ut en examen. För vissa yrkeslärarkategorier är detta inget större problem, t.ex. för vårdlä- rare, eftersom utbildningen för sjuksköterskor ligger inom hög- skolan. För andra yrkeslärarkategorier, t.ex. hantverkare, saknas som regel relevant utbildning inom högskolan. En utbildning som leder till lärarexamen för lärare i yrkesämnen där utbildningen vid högskolan kombineras med en anställning är en modell som skulle kunna lösa studiefinansieringsfrågan för denna grupp. Den pågående satsningen med särskild lärarutbild- ning som riktats mot yrkeslärare är ett exempel på en sådan fram- gångsrik modell. Det går att få ett enkelt och tydligt system om utbildningen av lärare i yrkesämnen förkortas och utformas med hänsyn till att den studerande redan har de nödvändiga yrkeskunskaperna. I en sådan modell kan exempelvis genomgången relevant yrkesutbildning och tillägnad yrkeserfarenhet utgöra krav för tillträde till utbildningen. Förutsättningarna för en sådan utbildning där dokumenterad yrkeserfarenhet och yrkeskunnande kan ersätta nuvarande krav på 90 högskolepoäng inom området för examen, bör utredas närmare. Den närmare utformningen av utbildningen för yrkeslärare ska behandlas av utredningen om en ny lärarutbildning (U 2007:10). Regeringen har i tilläggsdirektiv (dir. 20008:43) till utredaren när- mare preciserat det uppdraget. Hur ett system för bedömning och dokumentation av yrkes- kompetens och yrkeserfarenhet kan utformas och genomföras för sökande till utbildning till en examen för lärare i yrkesämnen bör dock utredas särskilt. Det bör även utredas hur ett behörighetskrav till utbildning som lärare i yrkesämnen som omfattar relevant yrkesutbildning och yrkeserfarenhet, kan utformas. En särskild utredare ska undersöka och lämna förslag till hur ett system för bedömning och dokumentation av yrkeskompetens och yrkeserfarenhet kan utformas och genomföras för sökande till utbildning till en examen för lärare i yrkesämnen på gymnasial nivå, lämna förslag till hur krav på behörighet för tillträde till utbild- ningen som lärare i yrkesämnen på gymnasial nivå kan omfatta relevant yrkesutbildning och yrkeserfarenhet, beakta och ta tillvara resultaten från Valideringsdelegationens arbete samt de erfarenheter som finns vid lärosäten av validering av sökande till nuvarande yrkeslärarutbildning, undersöka på vilket sätt branscher och näringslivsorganisationer kan involveras i arbetet, utarbeta förslag till de författningstexter som behövs för att genomföra utredarens förslag, och analysera och redovisa de ekonomiska konsekvenserna av de lämnade förslagen i enlighet med vad som anges i 14–16 §§ kommittéförordningen (1998:1474). Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med berörda myndigheter och organi- sationer. Samråd ska även ske med utredningen om en ny lärar- utbildning (U 2007:10) och – om behörighet och auktorisation (U 2006:07). Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . Avdelning för yrke och villkor Tankar kring en framtida lärarutbildning med inriktning mot de yrkesförberedande programmets karaktärsämnen Bristen på lärare i yrkesförberedande ämnen är stor i gymnasie– skolan. Av de som är anställda som lärare i yrkesförberedande ämnen är det mindre än hälften som har en lärarexamen med inriktning mot gymnasieskolan enligt Statskontorets undersökning . Även det framtida rekryteringsbehovet kan bedömas som relativt stort, eftersom medelåldern bland yrkeslärarna är hög. Siffran 800 nya yrkeslärare har nämnts som ett mått på hur stort antalet utexaminerade skulle behöva vara för att täcka behovet. I riket som helhet är bristen störst på yrkeslärare inom bygg- fordons- och elsektorerna. Med anledning av bristsituationen och de lösningar som kan komma att föreslås från olika håll, är det angeläget för Lärar– förbundet att ha en utvecklad politik för framtidens yrkes– lärarutbildning, en politik som tar sin utgångspunkt i förbundets utbildningspolitiska ställningstaganden beträffande gymnasieskolan som lärarutbildningen och högskolan. gymnasieskola samt Lärar– förbundets Ämnesråd för yrkesämnen har diskuterat längd, bredd, djup och möjliga utbildningskonstruktioner för en framtida yrkes– lärarutbildning. råd och nämnder består av förtroendevalda yrkesaktiva medlemmar. Föreliggande förslag har också stämts av med representanter för yrkeslärarutbildningen vid och . ser läraryrket som en sammanhållen profession som av den anledningen bör ha en gemensam examen. Beroende på inriktning ser kompetenskraven olika ut, men alla inriktningar kräver dock lika hög kompetens, och därför är det självklart för att alla lärares examen ska vara på avancerad nivå. Ett av de områden där detta blir särskilt tydligt är utbildningen till gymnasielärare, där lärare i traditionella akademiska och estetiska ämnen föreslås få en examen på avancerad nivå, medan lärare i yrkesämnen i och med lärarutbildningens inplacering i Bologna- systemet får en examen på grundnivå. Att bli yrkeslärare innebär ofta ett karriärbyte mitt i ett yrkesliv, och de ekonomiska förutsättningarna för att göra ett sådant byte har inte varit tillräckligt lockande, dels på grund av utbild– ningspremien efter genomförd utbildning, dels på grund av de alternativ för studiefinansiering som står till buds för de flesta. Främst på grund av den nuvarande studiefinansieringen har också utbildningens längd framhållits som ett problem. En attraktiv och tydlig yrkeslärarutbildning förutsätter en rättssäker och över landet likvärdig validering av yrkeskunskaper. Detta är inte fallet . Det finns ett flertal frågor kring validering som behöver klarläggas: Vem ska genomföra valideringen, hur ska den gå till och vem ska ha det ekonomiska ansvaret? Utifrån ett yrkeslärarutbildningsperspektiv finns det en tydlig poäng i att det inte är lärarutbildningen eller kommunerna som genomför valideringen: Båda dessa parter har ett intresse av stu- dentgenomströmning, och det är dessutom tveksamt om kompe- för att validera yrkeskunskaper annat än undantagsvis finns hos dessa. Valideringen bör genomföras på nationell nivå av lämplig myn- dighet i ett samarbete mellan högskolorna som respektive bransch, för att säkerställa att det är relevanta kunskaper som valideras. Förutom den rent kvalitetsmässiga aspekten är det också sannolikt en långsiktig förutsättning för valideringens legitimitet. Det är också viktigt att det är reella yrkeskunskaper som valideras, och inte som ibland förekommer , att man endast räknar om olika former av existerande intyg (till exempel anställningsår, gesäll- eller mästarbrev och branschcertifikat) till högskolepoäng. Valideringen i sig är en relativt kostsam verksamhet. Det rör sig normalt om ett antal per individ. Av den anledningen bör det finnas särskilda medel för validering, så att kostnaden inte vältras över på lärarutbildningen eller den enskilde. Alla alternativ utgår från att den blivande yrkesläraren har med sig yrkeskunskap som valideras till 90 högskolepoäng. Detta är möjligt vid en del högskolor, men inte vid andra (se resonemanget ovan om behov av likvärdig och rättssäker validering). Karaktärs- kompetens (90 hp) Aspirant som yrkeslärare (0,) Lärarutbildning (halvfart m anställning): Ämnesdidaktik (30 hp) Gemensamt professionsämne (60/30 hp)* Biämne/närliggande fördjupning (60 hp) Undervisningsarbete – VFU (30 hp) * Fördelningen av poäng mellan det gemensamma professionsämnet och ämnesdidaktiken kan diskuteras. Kravet på 30 hp ämnesdidaktik i denna modell är ett sätt att möta en trolig framtida krympning av det allmänna utbildningsområdet från dagens 90 hp till 60 hp. Det som i modellen ovan beskrivs som tänkbara huvudalternativ innebär att en arbetsgivare provanställer en bli- vande yrkeslärare i förslagsvis en termin. får den blivande yrkesläraren handledning av en utbildad yrkeslärare, och under terminen utvärderar man gemensamt om man ska satsa på en lärarutbildning. Om man bestämmer sig för det, visstidsan- ställs den blivande yrkesläraren och undervisar på halvtid under kontinuerlig handledning av en utbildad kollega på arbetsplatsen, som hon eller han läser lärarutbildning på halvtid. I den handledda praktiken på arbetsplatsen borde då förslagsvis 30 högskolepoäng kunna genomföras, och den totala utbildningsti- den då bli på halvfart. Detta alternativ har bland annat fördelen att läraren snabbt kommer ut i skolan och undervisningen, även om det initialt bara är på halvfart. För att undvika att kommunen som arbetsgivare behöver ta hela kostnaden för lärarens utbildning i denna modell, kan man tänka sig delfinansiering i form av riktade statsbidrag i samband med en förordning om utbildning av yrkeslärare. Ett annat alternativ är en variant av den utbildning som finns , med tillägget av en närliggande fördjupning som kan bredda yrkes- lärarens undervisningskompetens, alternativt ett helt nytt under– visningsämne (som då kanske bör innebära 90 högskolepoäng). Ytterligare ett ämne skulle också öka yrkeslärarnas anställnings- barhet. Problemet med denna lösning är att den redan finns , och inte lockar tillräckligt många studenter. Ämnesdidaktik (30 hp) Gemensamt professionsämne (90/60 hp) (90 hp) Biämne/närliggande fördjupning (60 hp) Ytterligare ett alternativ är att utbildningen genomförs på halvfart. Av hänsyn till att det här är fråga om människor som ska lockas till att välja en karriärväxling mitt i livet, borde man kunna tänka sig att fribeloppsgränsen för studiemedlen för dem som studerar i denna form av yrkeslärarutbildning är så pass hög att arbete på deltid vid sidan av inte medför att studiemedlen reduceras. är fribeloppsgränsen vid halvtidsstudier. Man skulle vidare kunna resonera kring huruvida studieskulderna borde även skrivas av efter ett visst antal år i yrket och uttagen examen.