sou · GVB360d10 · 2008-01-01 00:00:00 — Ökad vattentemperatur, minskat siktdjup till följd av ökad humustillförsel och även ökad näringstillförsel kommer i högsta grad att bidra till en ökad gösproduktion. Gösen är redan nu sjön näst ekonomiskt viktigaste art (5,) och det är inte orimligt att gösavkastningen kan komma att fördubblas på knappa . Värdet på gädd- och abborrfisket är väsentligt lägre, men avkastningen även av dessa arter kan komma att öka, dock inte riktigt i samma grad. De typiska kallvattenarterna och sik torde minska ytterligare. i minst grad genom att den naturligt leker än rödingen. Sannolikt kommer det inte att gå att bedriva något kommersiellt fiske på dessa arter över huvud taget. Siklöjan leker ganska sent och på stora djup, där vattentemperaturen även fortsättningsvis kommer att vara låg, vilket gör att beståndsstatus san Bilaga B 26 SOU 2007:60 26 nolikt påverkas i mindre omfattning. Varmvattensarterna, som företrädesvis förekommer i skärgårdsområdena, kommer att få en ökad utbredning i sjön. Ingen av dessa arter har något större ekonomiskt värde. Sjöns överlägset kommersiellt viktigaste organism är signalkräftan. Denna är en utpräglad varmvattensorganism. Kräftfisket kommer därför att öka i väsentlig grad, inte bara beroende på temperaturökningen utan även beroende en ökad areell utbredning. var det infiskade värdet . Även signalkräftan kan dock drabbas av relativt hög dödlighet i akut kräftpest om ytterligare stressfaktorer tillstöter. siklöjebestånd, som utgjorde av det infiskade värdet, gick helt i botten och har därefter inte återhämtat sig. Arten kommer inte att få någon kommersiell betydelse , vilket inte heller det svaga sikbeståndet kommer att få. Gädda och abborre kommer att öka, men det kommersiella värdet är relativt lågt. Även gösbeståndet kommer att öka i påtaglig utsträckning. Ökad temperatur, förlängda tillväxtsäsonger och ökad närsalttillförsel är avgörande för detta. Framför allt kommer fisket att öka i de centrala stora fjärdarna, som är de djupaste, kallaste och näringsfattigaste delarna av sjön. I råder dock konkurrens om såväl gösen som fiskevatten mellan yrkesfisket och andra fiskeintressen och stora delar av sjön är inte utnyttjade för kommersiellt fiske. Denna konkurrens kommer sannolikt inte att minska . En avkastningsökning på i storleksordningen måste bedömas som realistisk. En liknande ökning skulle med säkerhet kunna åstadkommas redan i dagens läge genom ett höjt minimimått och bättre resursvård. Det infiskade värdet var . Sjöns fisksamhälle utgörs av varmvattensarter samt de intermediära arterna lake och nors, vilka saknar kommersiellt värde. Norsen är dock gösens viktigaste bytesfisk. Genom att sjön är grund och totalcirkulerande har hela vattenmassan samma vattentemperatur . Det är osäkert om norsbeståndet kommer att fortleva SOU 2007:60 Bilaga B 26 27 med den förutspådda temperaturökningen. Gösen är dock inte helt beroende av norsen, utan kommer i högre grad att beta av abborre och mörtfisksläktingar. Gösavkastningen har ökat från till (13,) tack vare varma somrar och höstar, ett skonsamt fiske samt ett höjt minimimått. Det är kanske därför inte realistiskt att tro att avkastningen inte kan öka med mer än ytterligare . Laxfisket För svenska torde laxproduktionen att minska betydigt genom försämrade förhållanden, främst en effekt av varmare somrar med lägre vattenföring i uppväxtvattendragen. Lax kan dock finnas kvar i ett fåtal av de större vattensystemen. Dessa kommer att bli mer produktiva genom högre temperatur och näringstillgång, vilket medför att laxens ålder innan den vandrar till havet torde minska. Förändringar i kan dock radikalt förändra bytesfisktillgången och förekomsten av rovdjur. Utan mer kännedom om effekterna i havet är det svårt att bedöma utvecklingen, men en radikalt minskad laxproduktion är att förvänta på . För yrkesfisket har detta ringa betydelse då laxfisket är av obetydlig omfattning . Ett varmare klimat kommer att göra att laxproduktionen försvinner från de sydliga laxvattendragen, t.ex. , Helgeån och . Däremot torde produktionen av ung utvandrande lax, smolt, att kunna öka betydligt i . Sötvattenarternas utbredning kommer att öka i hela . Detta kan medföra en ökad predation på uppväxande ung lax, men effekten tros vara relativt ringa. Här har vi ingen ökning av predatorer, som i , som de expanderande sötvattensarterna knappast har laxens potential till stora vandringar över öppna havet. Avgörande är hur det går med bytesfisktillgången. Bytesfisken utgörs i huvudsak av sill/strömming och skarpsill. I där laxen lever i sötvatten ersätts dessa arter med siklöja och nors. Bedömningen är därför att bytesfisktillgången inte torde påverkas till men för laxen, såvida inte födounderlaget, främst djurplankton, förändras kvalitativt eller kvantitativt. Om man antar att produktionen av lax främst är en funktion av temperaturen när det finns lämpliga uppväxthabitat, kan ett antagande göras om den framtida produktionen av laxsmolt. Bilaga B 26 SOU 2007:60 28 havsforskningsrådet (ICES) har gjort skattningar av den maximalt möjliga laxproduktionen i de svenska österjöälvarna. har vi uppgifter om mängden uppväxtareal per älv samt dagens klimat. Det föreligger ett signifikant positivt linjärt förhållande mellan laxsmoltproduktion och årsmedeltemperatur. Till stor del beror detta på en minskad smoltålder vid högre vattentemperatur. För varje grad ökad årsmedeltemperatur ökar smoltproduktionen per hektar med 190 smolt (linjär regression, r2=0,61, p<0,001). Givet att detta samband gäller och att dagens uppväxtarealer används för beräkning, innebär detta att laxsmoltproduktionen i svenska östersjöälvar kan skattas öka med en faktor fem vid en temperaturökning med 3oC. Med förbehåll för motverkande förändringar i ekosystem skulle detta kunna innebära ett omfattande ökat utbyte av laxfisket. Det bör dock betonas att man inte kan förvänta sig enkla samband mellan temperatur och produktion. Den högre vattentemperaturen kommer att medföra en förlängd tillväxtsäsong för laxen i . Möjligen kan detta medföra att laxarna könsmognar och återvandrar till hemmaälven som könsmogna vid lägre ålder. Tidpunkten för återvandringens start styrs av vattentemperaturen i centrala . Eftersom temperaturökningen blir minst i finns en möjlighet att det under enstaka år fortfarande kan finnas is kvar i Haparanda- och Kalix skärgårdar. I så fall blir det omöjligt att fiska på den tidigt vandrande laxen, eftersom de fasta redskapen endast kan sättas ut på öppet vatten. En annan fråga är hur avrinningsförhållandena är i älvarna när laxen skall vandra upp om de återvandrar . Förändringarna av klimatet sker under en mycket kort tidsperiod och en art som lax i norrlandsälvarna har ca 14–20 generationer . Det är en för anpassning. Klimatets inverkan på fiskets bedrivande Den mest påtagliga effekten av klimatändringar på fiskeaktiviteterna är effekten på vindförhållandena. Flera för svenskt fiske betydelsefulla fiskerier är starkt väderberoende. Det gäller t.ex. garnfiske och trålfiske med mindre fartyg. För garnfiske är den begränsande faktorn i många fall att bottenströmmarna ökar vid högre vindstyrkor och lösdrivande material som rödalger förs in i garnen. I södra är detta ett stort problem som i prakti SOU 2007:60 Bilaga B 26 29 ken sätter en övre gräns för fisket vid cirka . Bottentrålning efter havskräfta på sker i stor utsträckning med små enmansbåtar. Här är möjligheten att arbeta vid vindstyrkor över 12–starkt begränsade. Även burfiske efter kräfta och hummer har problem vid dessa vindstyrkor. Även om burar och bottensatta garn satts ut vid bra väder innebär dagar med hård vind, när redskapen inte kan vittjas, att fångsten förloras eller minskar. Fisk som garnats och dött förstörs och kan inte säljas, betet i burar förlorar sin effekt efter varefter buren slutar fiska. vid har för utredningen beräknat ökningen av dagar med höga vindstyrkor vid olika scenarier (Appendix 1). I tabell 1 har, baserat på detta, en uppskattning gjorts av hur många fler dagar de mest väderkänsliga fiskerierna beräknas förlora på grund av för hård vind enligt scenarierna baserade på ECHAM4 A2 och ECHAM4 B2 och den regionala modellen RCA3, både för perioden –2070 och 2071–2100. Ingen signifikant skillnad finns mellan perioderna. Dock är skillnaden stor mellan olika globala modeller, HadAM3H och ECHAM5 ger väsentligt lägre ökning av vindstyrkorna. Tabell 2 Exempel på effekten av ökad frekvens av höga vindstyrkor på olika typer av fisken. Antal fartyg och fiskedagar gäller data och fartyg med en total infiskning över två basbelopp. Fiskekategori aktiva fartyg fiskedagar väder gräns ökning av dagar över vädergräns procentuell ökning miskad infiskning milj kr antal Antal torskgarn 171 123 10 15 10 7.3 4.9 trålare m 49 148 14 20 15 12.3 9.2 Burfiske kräfta 45 113 10 15 10 1.4 0.9 Kräfttrål 67 120 14 25 20 14.1 11.3 Räktrål 46 161 14 25 20 19.0 15.2 De fem fiskerierna i Tabell 2 svarar tillsammans för ungefär en tredjedel av hela det svenska yrkesfiskets fångstvärde. Övriga delar av fisket sker med större fartyg och är mindre väderkänsligt, men antalet tillfällen med storm kommer att begränsa fiskemöjligheterna även för denna kategori. En grov sammanvägning visar att förlusten av fiskemöjligheter kommer att innebära ett minskat Bilaga B 26 SOU 2007:60 30 fångstvärde motsvarande 5–av dagens nivå förutsatt en oförändrad flotta och fångstteknologi. Minskningen kommer att ske gradvis över och det är svårt att bedöma i vilken utsträckning effekten kommer att påverkas av modernisering av fartygen och ändrade fiskemetoder och redskap. Det är rimligt att anta att en anpassning till klimatförhållandena kommer att ske. Forsknings och utvecklingsbehov En generell svårighet vid analyser av effekten av klimatvariationer på fiskbestånden är att dataserier normalt visar summan av påverkan av klimat och fiske. Fiskets inverkan tenderar att mer och mer dominera. För att separera dessa faktorer är det därför viktigt att där så är möjligt utnyttja tidsserier som sträcker sig långt bak i tiden. De förväntade stora förändringarna av faunan innebär behov av en utökad och adekvat övervakning av bestånden i hav och inlandsvatten. Denna övervakning bör inbegripa populationsstyrka, tillväxt, reproduktion, födoval och artinteraktioner. Temperaturoptima varierar starkt både mellan arter och även mellan populationer av samma art. För att ge bättre prognoser över klimatförändringarnas effekter på fisksamhällen behövs därför: Artspecifika fysiologiska modeller (bioenergetik och tillväxt) Artspecifika rekryteringsmodeller Artspecifika modeller for energiallokering Populations- och samhällsmodeller Modellerna kan kalibreras och verifieras mot data över: Naturliga mellanårsvariationer i temperatur Nord-sydliga gradienter i temperatur Kylvattenrecipienter Specifika forskningsinsatser för att bättre förstå klimateffekter i sötvatten är: Sommarlågvattenföringen och hög temperatur verkar begränsande på lax- och öringpopulationerna i . Mekanismerna bakom denna påverkan (ökade artinteraktioner och SOU 2007:60 Bilaga B 26 31 predation, letal temperatur, låg födoproduktion, minskad habitatvolym) bör klarläggas för att utforma motåtgärder. Siklöja har en nyckelroll i många av de större sjöarna (>300 ha) och framför allt i och . I saknas arten på grund av hög temperatur i hela sjövolymen (avsaknad av hypolimnion). I har arten minskat drastiskt. Siklöja har även minskat i flera av de stora sydliga sjöarna i landet. Förutom att detta får effekter på ekosystemet så har det också direkta och stora ekonomiska konsekevenser då löjrom betingar ett högt pris. De exakta orsakssambanden bakom minskningen är inte känd, även om orsaken anses vara klimatiskt betingad. Mekanismerna bakom minskningen måste klarläggas. Med ett varmare klimat kommer kräftor att spridas till fler vattendrag. I ett antal vatten har detta väckt farhågor för att kräftorna skall ha en övergripande effekt på ekosystemet (födokonkurrens, predation på fisk, eliminering av vegetation). Studier i labskala har visat på predation på rödingrom, medan undersökningar i vattendrag indikerat att fysikaliska faktorer har större effekt på fiskbestånden än kräftor. I problematiken finns också att det är den introducerade amerikanska signalkräftan som ökar, medan vår inhemska flodkräfta minskar på grund av den kräftpest som sprids av signalkräftan. Kräftproblematiken föranleder en riktad forskningsinsats på effekten av introduktion av signalkräfta på ekosystemet, med fokus på större sjöar. Appendix 1: Svensk fiskenäring Fångstsektorn Den svenska fiskeflottan kan grovt indelas i följande tre huvudgrupper: Fiske med trål/not efter arter som lever i fritt vatten (pelagiska) som sill/strömming, skarpsill, makrill. Fiske med trål efter torsk och andra bottenlevande (demersala) arter som rödtunga, räka, havskräfta, etc. Fiske med passiva redskap – nät, ryssjor, burar och långrev – efter ett stort antal arter, främst torsk, havskräfta, räka och plattfisk. Bilaga B 26 SOU 2007:60 32 Bland de pelagiska arterna ingår siklöja, som fiskas av små (<14 meter) pelagiska trålare i delar av . Fångsten används i huvudsak för romframställning. Övriga pelagiska arter fiskas av fiskeflottans största fartyg (>24 meter). Det pelagiska segmentet särskiljer sig genom de stora investeringar som gjorts i ökad fångstkapacitet. ökade bruttotonnaget och den samlade motorstyrkan . Antalet fartyg minskade, men genomsnittstonnaget per fartyg ökade . Inom övriga flottan var utvecklingen en helt annan. Både antalet fartyg och tonnaget minskade inom havsfisket totalt , från 2 540 till 1 597 fartyg. Den relativa förändringen var störst i det minsta tonnaget och på ostkusten. Även antalet sysselsatta i fisket minskade – 2002 i ungefär samma omfattning som flottans minskning. Antalet licensierade fiskare gick ner från drygt 2 900 till ca 1 900 personer. Medianåldern i fiskarkåren var 2004. Utvecklingen kännetecknas av allt färre fiskare och en stigande medelålder. Mer än hälften av flottan, mätt i antalet fartyg, rapporterade ett fångstvärde . Denna låga aktivitet förklaras till en del av att samma fiskare kan ha flera fartyg för sina olika fisken men att loggboken förs på ett fartyg och inkluderar allt fiske. Av de licensierade yrkesfiskarna i havsfisket var bosatta på (, ), på sydkusten (, ) och på ostkusten (KalmarNorrbotten inklusive ). SOU 2007:60 Bilaga B 26 33 Figur 1 Flottans regionala fördelning i havs- och kustfisket Fiske med passiva redskap bedrivs i huvudsak inom närområdet. Västkustfartygen bedriver sitt fiske i och och fartygen från syd- och ostkusten fiskar i . En handfull fartyg lokaliserade i hamnar vid fiskar såväl i som i . Även de syd- och ostkustbaserade fartyg som fiskar med aktiva redskap har i princip allt sitt fiske i . Större västkustfartyg som fiskar efter pelagiska arter och torsk bedriver sitt fiske i alla för svenskt fiske tillgängliga vatten (, , , och ). Det svenska saltvattensfisket har upplevt en kraftig nedgång i intäkter och lönsamhet. har landningsvärdet minskat , vilket är en minskning med . Den största kvantiteten fångad fisk utgjordes av foderfisk vars landningar uppgick till av flottans totala. För insjöfisket har de senaste årens ekonomiska utveckling varit positiv med tillgång till hela EU-marknaden och med goda och växande bestånd av högprisarterna gös och insjökräftor. Gösen har <12 m >12 m Räktrålare 20 40 60 80 100 Procent av flottan Övriga ostkusten Fartyg med passiva redskap Trålare och snörpvadsfartyg Bilaga B 26 SOU 2007:60 34 gynnats av förhållandevis varma somrar. Det totala värdet på den levererade fisken har ökat . I de verkar ca 170 yrkesfiskare. Därutöver finns 33 licensierade yrkesfiskare i 21 näringsrika sydliga mindre sjöar samt i 13 norrländska sjöar, främst i , samt ett mer eller mindre yrkesmässigt fiske med stöd av enskild fiskerätt i ett okänt antal mindre sjöar. Ekonomiskt domineras insjöfisket i de av olika arter i respektive sjö. I utgör gös och siklöja de ekonomiskt viktigaste arterna. I är kräftfisket av störst betydelse. I och är gösfisket viktigast, men även kräftfiske har betydelse i den senare sjön. I de norrländska sjöarna domineras avkastningen av sik och . I de näringsrika sydliga sjöarna domineras avkastningen av ål och gös. Det ekonomiska värdet på gös och kräftor i det yrkesmässiga sötvattensfisket ökade med mellan , . De licensierade yrkesfiskarnas totala infiskning i sötvatten var . Den svenska fiskarkåren är en alltmer åldrande yrkeskategori. Generationsväxlingen är mycket dålig. Speciellt illa är det i där mycket få ungdomar söker sig till fisket. I dagens situation är detta inget problem eftersom kapaciteten att fånga fisken är större än den biologiska tillgången men för framtiden är nyrekryteringen ett problem. Utländska medborgare arbetar ombord på svenska fartyg. En klar utveckling i fisket är att kustfiskesegmentet allt mer försvinner. Denna utveckling gäller samtliga län. En annan trend är att trålfiskeflottan alltmer koncentreras till . Den Östersjöbaserade flottan minskar. Det licensierade kustnära yrkesfisket i bedrivs med mindre skepp och båtar (<12 m). Förutom det licensierade fisket finns ett betydande binäringsfiske med fasta redskap. Ett viktigt fiske är trålfisket efter siklöja. Annars är lax, sik och strömming de viktigaste arterna för fisket i . Det yrkesmässiga fisket dominerar för arterna. Fritidsfiskets viktigaste arter är abborre, gädda, lake och öring. Detta fiske har en stark ställning i hela . Yrkesfisket dominerar i norr beroende på trålfisket efter siklöja samt lax- och sikfiske med fasta redskap. I fångas relativt stora mängder strömming inom yrkesfisket. Det yrkesmässiga kustfisket längs Egentliga kuster och vid har huvudsakligen bedrivits med torskgarn och SOU 2007:60 Bilaga B 26 35 ålbottengarn. Garnfisket är ofta kombinerat med fiske efter skrubbskädda, piggvar och sill/strömming. Ett litet bottengarnsfiske finns även med torsk och flundregarn. Ålfisket kombineras ofta med fångst av abborre, gädda, sik och gös. Det förekommer även husbehovs- och binäringsfiske med yrkesmässiga redskap och ett omfattande sportfiske. Bortsett från ål är det kustnära fritidsfisket lika stort eller större än motsvarande yrkesfiske. Förutsättningarna för kustfisket ser helt annorlunda ut i de saltare vattnen i och . Antalet kommersiella fiskarter ökar med ökad salthalt och det finns en rik förekomst av skaldjur. Inom det kustnära yrkesfisket på bedrivs ett omfattande fiske med småryssjor efter gulål. Även havskräfta har stor ekonomisk betydelse för kustfisket. Det bedrivs huvudsakligen med bottentrål men ett fiske med burar förekommer även. Trålfiske efter räka förekommer även inom begränsade områden. Krabba och hummer är även viktiga bland skaldjuren liksom i olika omfattning blåmusslor, ostron, hjärtmusslor och sandmusslor. Yrkesfiske efter makrill är av liten omfattning vid kusten men för fritidsfisket är det en av de viktigaste arterna. Vattenbruk Statistik saknas i stor utsträckning om näringens ekonomi, ekonomiska omfattning och lönsamhet. Vattenbrukets utveckling kan kort sammanfattas i ett antal punkter: Matfiskodlingen av regnbåge har varit ca /år , Antalet matfiskodlingar har halverats , Lax och öring odlas inte längre till matfisk i , Ålodlingen är ca /år, Rödingodlingen ökade fram då kvantiteten halverades (orsakades av extremt varma somrar i följd), Ingen tillförlitlig statistik finns om kräftodlingen, Musselodlingen ligger på knappt , Odlingar för sättfisk och sättkräfta har i stort sett varit samma till antalet , drygt 100 st. En stabil efterfrågan av fisk till utplantering i naturvatten har resulterad i en stabil ekonomisk situation för de flesta företag som specialiserat sig på detta. Många företag har gått över till att i prin Bilaga B 26 SOU 2007:60 36 cip bara odla för utsättning i naturvatten. för matfisk (ca 50 tons årsproduktion) har levt vidare tack vare en kombination med beredning och egen försäljning. Geografiskt är produktionen av regnbåge koncentrerad till , till vissa delar av och . odlas huvudsakligen i . Längs odlas musslor och regnbågsodlingen för direktförsäljning är spridd i södra delen av liksom kräftodlingen. Ålodlingen är koncentrerad till och . Beredningsindustri och handel Den svenska beredningsindustrin har ett stort produktutbud, alltifrån fileterad sill/strömming och torsk till färdigrätter, inläggningar, kaviarersättningar och olika rökta produkter. Huvuddelen av värdet kommer från olika former av sillprodukter. Biologiska resurser Svenskt fiske begränsas väsentligen av kvoter. av landningsvärdet kommer från kvoterade arter, varav torsk, sill, skarpsill, havskräfta och räka svarar för . Sammanlagt bedrivs svenskt fiske på 29 olika bestånd, omfattande 12 arter i havsområden från till . Figur 1 visar hur det totala fångstvärdet av cirka 870 milj. kr fördelar sig på havsområden och grupper av fiskslag. SOU 2007:60 Bilaga B 26 37 Figur 2 Geografisk fördelning av totala fångstvärdet i svenskt marint yrkesfiske och fördelningen av värdet mellan pelagiska arter, bottenfisk och kräftdjur. Värdet baseras på genomsnittliga landningspriser . Ser man till vilka arter som fiskas svarar torsk tillsammans med de pelagiska arterna för cirka ¾ av fångstvärdet. Bland de nio viktigaste arterna är det bara ål och rödtunga som inte är kvoterade. Figur 3 ger proportionerna artvis för dessa nio värdemässigt dominerande arter, vilka svarade för >90 % av infiskningen. Resterande är fördelade på 56 olika arter. Insjöfiskets samlade värde var ca vilket är i nivå med Nordsjöfisket. Atl ant en / K a tt Ös t ers j ön 0 50 100 150 200 250 300 350 400 Värde (milj kr) Pelagisk Kräftdjur Bottenfisk Bilaga B 26 SOU 2007:60 38 Figur 3 Fördelning av de av fångstvärdet som kom från de nio viktigaste arterna i hav- och kustfiske 2004. Totala fångstvärdet var Statistiska data Fångstsektorn Licensierade fiskare saltvatten: 1 727 Varav kvinnor 17 Licensierade fiskare i insjöar: 186 Licensierade fiskefartyg: 1 597 Varav<12 meters längd 1 290 Varav>12 meters längd 307 Totalt Bruttotonnage (BT) 44 447 Total motorstyrka (kW) 217 089 totalt: Varav: Regnbåge för mat: Sättfisk( utsättningar i naturvatten): Musslor: Värde totalt: Antal sysselsatta: ca 200 helårsarbetskrafter. Rödtunga Ål Havskräfta Nordhavsräka Tobis Makrill Skarpsill Sill/Strömming Torsk SOU 2007:60 Bilaga B 26 39 Beredningsindustri och handel Antalet anställda : 1 691 personer (1 2002) Omsättning : (4 2002) Inköp av råvaror : (2 2002) Export förädlad fiskprodukter Import förädlade fiskprodukter Appendix 2: Ändrade vindförhållanden i svenska farvatten , , Bakgrund Klimatet är i snabb förändring. Den globala temperaturökningen har ökat med lite . Denna mycket snabba ökning kan inte förklaras utan att man tar hänsyn till de ökande halterna av växthusgaser i atmosfären. Att den s.k. förstärkta växthuseffekten, som alltså beror på människans utsläpp av växthusgaser, ligger bakom uppvärmningen bedöms nu som säkert inte bara för jorden som helhet utan även för enskilda kontinenter (IPCC, 2007). Andra förändringar i klimatsystemet är mindre entydiga och därigenom svårare att upptäcka och fastlägga. När det gäller vindklimatet så rapporterar IPCC om generellt ökande västvindar på mellanbreddgraderna . För , inklusive svenska farvatten, finns det studier som visar på att den signifikanta våghöjden ökat , något som är förknippat med ökade vindhastigheter (Trenberth et al., 2007). Stor variabilitet i lågtrycksbanorna, både för intensitet och frekvens hos lågtrycken, gör det svårt att slå fast några trender i de allra högsta vindhastigheterna. Många framtida klimatscenarier visar på en viss ökning av vindhastigheterna i samband med djupaste lågtrycken (som blir något djupare i scenarierna) och en förskjutning av lågtrycksbanorna mot polerna (Meehl et al., 2007). Stora skillnader mellan olika modeller gör det svårt att slå fast hur stora förändringar som kan förväntas i olika områden.