sou · GWB344 · 2008-05-05 00:00:00 — I avsnitt 12.2 har vi under rubriken för väg- området bedömt att målgruppen som tillkommer till följd av det förslaget ryms inom domstolarnas befintliga ekonomiska ramar. Vad som sägs ovan inom körkorts- och yrkestrafikområdet ger sammantaget inte anledning till någon annan bedömning. 12.10 Jämställdhet och integration 12.10.1 Redovisningen i delbetänkandet Vi bedömde att våra förslag inte skulle få några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 12.10.2 Effekter av nu presenterade förslag Bedömningarna från delbetänkandet ändras inte av de förslag som läggs fram. Vi har dock noterat att en centralisering av den kör- korts- och yrkestrafikverksamhet som länsstyrelserna nu svarar för av flera länsstyrelser anses kunna motverka de integrationspolitiska målen genom att den minskar möjligheterna till personliga besök och muntliga förhandlingar. Vi anser att sådana effekter av våra förslag skulle kunna upp- komma, men att de kan motverkas på olika sätt. Bland annat kan detta åstadkommas genom att även Transportinspektionens verk- samhet utformas så att den möjliggör en regional representation. Vi bedömer också att våra förslag kan ha en sammantaget positiv effekt även från ett integrationspolitiskt perspektiv. Möjligheterna att ge telefonupplysningar och annan särskilt anpassad service till personer med främmande språk kan t.ex. komma att öka med den centraliserade lösningen. De förslag till författningsändringar som är direkta konsekvenser av att Transportinspektionen inrättas – och att uppgifter förs över till inspektionen från Järnvägsstyrelsen, Luftfartsstyrelsen, , , , och länsstyrelserna – kommente- ras inte här, eftersom ändringarna väsentligen består i namnänd- ringar. I det följande redovisas författningarna i samma ordning som i författningsförslagen, dvs. först del A och därefter del B. Enligt 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) ska i regel den myndighet som först beslutade i saken vara den enskildes mot- part sedan handlingarna i ärendet överlämnats till domstolen. Transportinspektionen kommer att överta uppgifter från flera myndigheter, av vilka några upphör och andra kvarstår. I vissa fall övertar inspektionen samtliga uppgifter enligt viss lagstiftning, medan i andra fall uppgifterna delas mellan inspektionen och den nuvarande – och kvarstående – myndigheten. Mot den bakgrunden, och med hänvisning till hur frågan löstes i samband med att Luftfartsstyrelsen bildades (prop. 2004/05:10), föreslås i vissa lag- ändringar, såväl i del A som i del B, en övergångsbestämmelse. Enligt denna ska Transportinspektionen vid tillämpning av 7 a § förvaltningsprocesslagen vara den enskildes motpart i stället för den myndighet som först beslutade i saken. Utformningen av över- gångsbestämmelsen styrs av vad som sagts ovan om de olika situa- tioner som uppkommer. I förordningen (1980:789) om åtgärder mot förorening från fartyg, svävarfartsförordningen (1986:305) och i fartygssäkerhets- förordningen (2003:438) hänvisas i vissa bestämmelser till föreskrifter eller föreskrifter som har meddelats av . Bestämmelserna ändras till Transportinspektionens föreskrifter, men för att undvika tveksamheter om den fortsatta tillämpligheten av de föreskrifter som meddelat, införs en övergångsbestämmelse. I övergångsbestämmelsen sägs att föreskrifter som meddelats av anses vid tillämpningen av denna förordning vara meddelade av Transportinspektionen. Motsvarande övergångsbestämmelse införs beträffande Luftfarts- styrelsens föreskrifter i luftfartsförordningen (1986:171) och beträffande föreskrifter i förordningen (1987:899) om statliga parkeringsplatser. 13.1Förslag till lag om ändring i lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn Första stycket ändras så att bemyndigandet inte pekar ut Sjöfarts- verket utan den myndighet som regeringen bestämmer. Bakgrunden är den fördelning mellan och Transportinspektionen som blir aktuell. Dessutom finns det inte något stöd i regerings- formen för att skulle ha rätt att utse den myndighet till vilken regeringen ska kunna delegera föreskriftsrätten. Bemyndi- gandet begränsas också till 1 och 2 §§ eftersom ett bemyndigande redan finns i 3 §. Ändringen i andra stycket är en följd av första stycket. Se i övrigt kommentaren i 13.20. 13.2Förslag till lag om ändring i lagen (1990:712) om undersökning av olyckor Frågan behandlas i kapitel 5. Ändringen i första stycket 4 har ingen materiell innebörd utan pekar enbart ut vägtrafikolyckor som en typ av olyckor inom ramen för andra allvarliga olyckor. 13.3Förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) Vissa uppgifter i sjölagen kvarstår hos medan andra förs över till Transportinspektionen. kvarstår i 1 kap. 1 b § (att föra svensk flagg), 18 kap. 10 § (förteckning över sjöför- klaringsledamöter), 18 kap. 21 och 22 §§ (förteckning över besikt- ningsmän) samt 21 kap. 11 § (särskilda ledamöter i dispaschmål). kvarstår och Transportinspektionen läggs till. 13.4Förslag till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1998:490) Frågan om överflyttning av och uppgifter rörande yrkestrafikfrågor till Transportinspektionen behandlas i avsnitt 4.5.2 i delbetänkandet. Ändringarna innebär genomgående att två prövningsmyndigheter – och – ersätts av en myndighet; Transportinspektionen. 13.5Förslag till lag om ändring i lagen (2001:558) om vägtrafikregister I bestämmelsen regleras undantag från registreringsplikten i 12 §. Enligt första stycket punkten 5 behöver ett fordon inte vara registrerat vid provkörning av den som särskilt för- ordnat att utföra haveriundersökningar, att utöva tillsyn enligt produktsäkerhetslagen (2004:451) eller att handlägga ett ärende. De senare uppgifterna ingår i det ansvarsområde som vi föreslår ska föras över till Transportinspektionen. Däremot kommer djupstudi- erna – i författningen benämnda haveriundersökningar – att kvarstå hos ; jämför kapitel 5. Punkten 5 ändras därför så att denna uppdelning mellan och Transportinspektionen klargörs i fråga om de olika provkörningssituationerna. 13.6Förslag till lag om ändring i fordonslagen (2002:574) I bestämmelsen regleras rätten att provköra ett fordon med hänvis- ning till kontroller och prövningar enligt 3 §. I andra meningen finns ett tillägg som innebär att samma rätt tillkommer den som särskilt har förordnat att utföra haveriundersökningar eller utöva tillsyn enligt produktsäkerhetslagen (2004:451). Den senare uppgiften ingår i det ansvarsområde som vi föreslår ska föras över till Transportinspektionen. Däremot kommer djupstudierna – i författningen benämnda haveriundersökningar – att kvarstå hos ; jämför kapitel 5 och kommentaren i 13.5. Andra meningen ändras i enlighet med denna uppdelning av uppgifter mellan myndigheterna. 13.7Förslag till förordning om överlastavgift Frågan om överflyttning av uppgifter rörande över- lastavgift till Transportinspektionen behandlas i avsnitt 4.5.2 i del- betänkandet och kapitel 4 i detta betänkande. Genom bestämmelsen, och motsvarande ändring i förordningen (2007:780) med instruktion för , övertar Transportin- spektionen ansvaret för frågor om överlastavgift. Beslut om att påföra överlastavgift kvarstår dock hos länsstyrelse men överförs till Transportinspektionen enligt förslaget i del- betänkandet. Bestämmelsen motsvarar den nuvarande kungörelsen (1973:786) om inbetalning av överlastavgift. Genom förordningen upphävs kungörelsen. 13.8Förslag till förordning om ändring i vägkungörelsen (1971:954) Ändringarna är en följd av ändringarna i förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m; se kommentaren i 13.16 och avsnitt 4.5.4 i delbetänkandet. 23 a och 38 §§ Frågan behandlas i avsnitt 4.1.1 i delbetänkandet och innebär att Transportinspektionen övertar uppgifter att meddela föreskrifter om genomförande av förstudier och vägutredningar samt om upprättande av arbetsplaner. Däremot kvarstår bemyndiganden i 38 § andra stycket (utredning om ändrad fastig- hetsindelning) och i 28 § (förhandsgranskning av arbetsplan). 13.9Förslag till förordning om upphävande av kungörelsen (1972:605) om införande av ny vägtrafiklagstiftning Kungörelsen innehåller inga bestämmelser som är tillämpliga. Den kan därför upphävas. 13.10Förslag till förordning om ändring i sekretessförordningen (1980:657) Bestämmelsen är en följd av förslaget i avsnitt 4.5.2 i delbetänkan- det om att Transportinspektionen övertar uppgiften att genomföra förarprov för körkort. Genom ändringen samlas alla sekretessfrågor – med avseende på 8 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100) – beträffande tillståndsgivning och tillsyn hos Transportinspektionen på ett ställe och ersätter de nuvarande punkterna 30 och 111 samt delvis 129. Genom ändringen i punkt 20 utgår tillsyn. 13.11Förslag till förordning om ändring i förordningen (1980:789) om åtgärder mot föroreningar från fartyg Den nuvarande ordningen att vissa beslut ska underställas myndig- hetens prövning kvarstår. Ändringen är en följd av att Sjöfartsin- spektionens uppgifter förs över till Transportinspektionen. Med behörig befattningshavare avses den som enligt särskild delegation eller i inspektionens arbetsordning utses att handlägga dessa ären- den. Ändringen är en följd av vad som sägs beträffande 1 §. Genom tillägg i punkterna 3 och 5 – med en uppdelning av nuvarande 5 i två punkter (5 och 6) – införs en skyldighet för Transportinspektionen att samråda med i vissa normgivningsärenden. 13.12Förslag till förordning om ändring i förordningen (1982:569) om lotsning m.m. ansvar och uppgifter kvarstår i 1, 2, 6 och 8 §§. I 4, 5 och 9 §§ överförs bemyndigandena till Transportinspektionen men med skyldighet att samråda med enligt 5 och 9 §§. 13.13Förslag till förordning om ändring i sjötrafikförordningen (1986:300) I andra stycket införs en skyldighet för Transportinspektionen att samråda med . I första och andra stycket införs en skyldighet för Transportinspek- tionen att samråda med . Den nuvarande ordningen att meddelar föreskrifter efter samråd med ändras så att samråd ska ske med både och Transportinspektionen. I bestämmelsen görs motsvarande tillägg beträffande samrådsskyl- digheten som i 1 och 2 §§. Förutom ändringen från till Transportinspektionen klargörs att regleringen av sjövägmärkenas utformning och användning sker genom föreskrifter och att de meddelas efter samråd med . ska enligt andra stycket även i fortsättningen svara för att sjövägmärken sätts upp, om inte Transportinspektionen bestämmer att en kommun eller en enskild i stället ska svara för den uppgiften. Ändringarna i övrigt är enbart av redaktionell art. I bestämmelsen görs ingen annan ändring än att Transportinspek- tionen läggs till i uppräkningen av myndigheter som får överklaga länsstyrelsebeslut. Bestämmelsen förtydligas genom att det anges att , efter samråd med Transportinspektionen, håller aktuella anordningar samt Vidare ändras begreppet säkerhetsanordningar till sjösäkerhetsanordningar. I första stycket klargörs att det krävs tillstånd för annan än Sjöfarts- verket att inrätta sjösäkerhetsanordningar. Tillstånd prövas enligt andra stycket av Transportinspektionen efter samråd med Sjöfarts- verket. Även föreskrifter enligt tredje stycket ska meddelas efter samråd med . I första stycket ändras till Transportinspektionen. I andra och tredje styckena kompletteras samrådsskyldigheten så att den omfattar både Transportinspektionen och . 13.14Förslag till förordning om ändring i förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor Frågan behandlas i kapitel 5. Ändringen i andra stycket innebär dels att Luftfartsstyrelsens och uppgifter enligt nuva- rande 1 och 2 sammanförs till Transportinspektionen i 1, dels att vägtrafiken läggs till i den punkten. Övriga ändringar i förordningen är följdändringar till 3 §. 13.15Förslag till förordning om ändring i förordningen (1993:1053) om användning av vattenskoter Bemyndigandet i 3 a §, att meddela föreskrifter om eller ge dispens i enskilda fall för användning av vattenskoter vid sjöräddning m.m., kvarstår hos men med tillägget att samråd ska ske med Transportinspektionen. I 4 och 6 §§ läggs Transportinspek- tionen till. 13.16Förslag till förordning om ändring i förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. Frågan behandlas i avsnitt 4.5.4 i delbetänkandet. Ändringen inne- bär, förutom att Transportinspektionen övertar bemyn- digande att meddela föreskrifter, att bemyndigande att meddela föreskrifter om vägtunnlar förs över till Transportinspek- tionen. 13.17Förslag till förordning om ändring i förordningen (1995:238) om totalförsvarsplikt Den nuvarande skyldigheten att lämna uppgifter ur vissa register till regleras för berörda myndigheter i 3 kap. 10, 12 och 13 §§. Genom ändringen i 10 § och upphävande av 12 och 13 §§ sammanförs Transportinspektionens uppgiftsskyldig- het. 13.18Förslag till förordning om ändring i förordningen (1995:1652) om byggande av järnväg Frågan behandlas i avsnitt 4.1.1 i delbetänkandet. 13.19Förslag till förordning om ändring i yrkestrafikförordningen (1998:779) Ändringarna föranleds av att Transportinspektionen övertar såväl som uppgift som prövningsmyndighet. Frågan behandlas i avsnitt 4.5.2 i delbetänkandet. Vad som sägs i nuvarande första stycket omfattas av bemyndigandet i 1 § och kan därför utgå. bemyndigande i andra stycket kvarstår, eftersom det avser föreskrifter för hindrande av fortsatt färd. Ett sådant förbud kan meddelas av polisman och tulltjänste- man. 13.20Förslag till förordning om ändring i förordningen (1998:898) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn I första stycket klargörs att det även fortsättningsvis ska ankomma på att besluta om att inrätta, utvidga eller avlysa en allmän farled eller en allmän hamn, medan enligt andra stycket före- skrifter enligt 3 § i lagen ska meddelas av Transportinspektionen. 13.21Förslag till förordning om ändring i förordningen (2001:650) om vägtrafikregister Ändringarna föranleds i allt väsentligt av att Transportinspektionen övertar uppgifter rörande vägtrafikregistret och tillhö- rande frågor. Frågan om förvaltningen av skyltfonden behandlas i avsnitt 4.5.1 i delbetänkandet. ska som förvaltare bestämma priset för personliga fordonsskyltar, men det ska ankomma på Transportin- spektionen att besluta om rätten att använda sådana skyltar. Trans- portinspektionen ska också fastställa den särskilda skyltavgiften enligt 2 kap. 11 § förordningen (2001:652) om avgifter inom väg- trafikområdet. tar hand om inbetalningen (pris och skyltavgift) och meddelar Transportinspektionen när betalning har skett. Först där- efter kan Transportinspektionen leverera skyltarna och utfärda kontrollmärke. Den avräkning mellan och Transportin- spektionen som ska göras, dvs. att levererar skyltavgiften till inspektionen, regleras inte i förordningen utan får hanteras genom överenskommelse mellan myndigheterna. 13.22Förslag till förordning om ändring i förordningen (2001:652) om avgifter inom vägtrafikområdet Den nuvarande bestämmelsen i första stycket 1 utgår och bör i stället tas in i förordningen med instruktion för . 13.2313.23 Förslag till förordning om ändring i fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) Se kommentaren i 13.11. 13.2413.24 Förslag till förordning om ändring i förordningen (2004:283) om sjöfartsskydd Se kommentaren i 13.11. 13.25Förslag till förordning om ändring i järnvägsförordningen (2004:526) Ändringen i andra stycket behandlas i avsnitt 4.2 i delbetänkandet. 13.26Förslag till förordning om ändring i förordningen (2006:421) om säkerhet i vägtunnlar Frågan behandlas i avsnitt 4.5.4 i delbetänkandet. Transport- inspektionen övertar uppgiften som tunnelmyndighet från läns- styrelserna. Ändringen i andra stycket är en följd av vad som sägs i 8 §. 13.27Förslag till förordning om ändring i vägmärkesförordningen (2007:90) Ändringarna föranleds av att Transportinspektionen övertar uppgifter i förordningen. I bestämmelsen införs en generell skyldighet för Transport- inspektionen att samråda med i ärenden om föreskrifter. Den nuvarande samrådsskyldigheten med kvarstår. 13.28Förslag till förordning om ändring i förordningen (2007:780) om instruktion för Se kommentaren i 13.7. 13.29 Förslag till lag om åtgärder för säkra vägar I bestämmelsen anges lagens tillämpningsområde och syfte. Genom begränsningen till vägtrafikanter utesluts de säkerhetsfrågor som aktualiseras i förhållande till arbetsmiljön. I andra meningen klargörs att lagen inte gäller de vägtunnlar som omfattas av den särskilda lagen om säkerhet i vägtunnlar. Den begränsningen motsvarar det nuvarande förslaget till EG-direktiv. I bestämmelsen definieras det transeuropeiska vägnätet (TEN- vägnätet) med direkt hänvisning till och Rådets beslut om TEN-vägnätet. Vad som är väg inom TEN- vägnätet följer av kopplingen till det vägnätet. Eftersom lagen i huvudsak ska gälla även för andra vägar görs en definition av begreppet väg. Definitionen är utformad med 2 § förordningen (2001:650) om vägtrafikdefinitioner som förebild. Särskilda vintervägar, som kan inrättas som allmän väg enligt 24 § väglagen (1971:948), undantas eftersom de krav som lagen ställer på väghållaren allmänt sett inte lämpar sig för tillfälliga vägar av detta slag. Vidare definieras vägprojekt och avser i första hand nybyggande av väg men även betydande förändringar av en befintlig väg ryms i begreppet. Med betydande förändring förstås att projektet dels är omfattande fysiskt och byggnadstekniskt, dels att ändringen tydligt påverkar trafikflödet. I bestämmelsen, som behandlas i avsnitt 11.8.2, klargörs vem som är att anse som väghållare. I avsnitt 11.6 redogörs för vad som kan förväntas beträffande ett EG-direktiv om åtgärder för säkrare vägar. Det får anses mindre sannolikt att direktivet skulle komma att omfatta andra vägar än de som ingår i TEN-vägnätet. Av det skälet har vissa krav på väghållaren – trafiksäkerhetsgranskning, säkerhetsinspektioner och olycksrapporter – i lagen begränsats till TEN-vägnätet. ges regeringen möjlighet att föreskriva om en vidare tillämpning av 8–10 §§. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.2. I bestämmelsen, som behandlas i avsnitt 11.8.3, klargörs att det ska finnas en myndighet med uppgift att utöva tillsyn över att lagen och anslutande föreskrifter efterlevs. Vidare överlämnas till regeringen att bestämma vilken myndighet som ska vara tillsynsmyndighet. Bestämmelsen, som behandlas i avsnitt 11.8.4, ger tillsyns- myndigheten möjlighet att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att lagstiftningen efterlevs. Bestämmelsen har utformats i nära anslutning till 5 kap. 2 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. I bestämmelsen, som behandlas i avsnitt 11.8.5, ställs i första stycket krav på en trafiksäkerhetsanalys för varje vägprojekt. för när en analys ska göras får, i fråga om allmänna vägar, anses vara skedet efter det att planeringen är slutförd, dvs. när arbetet med att upprätta en arbetsplan påbörjas. Under detta stadium arbetas vägens huvudsakliga utformning och dimensionering fram. I fråga om gator, som inte är allmänna vägar, torde motsvarande tidpunkt inträda när arbetet med en detaljplan, eller en översiktplan, påbörjas. Om en väg byggs utan att vara allmän väg och det inte heller finns någon plan, får det överlämnas till rättstillämpningen att avgöra när analysen ska göras. I den mån en analys, motsvarande den som regleras i lagen, görs i samband med kommunens planarbete enligt (1987:10, PBL) krävs enligt andra stycket ingen dubblering av en sådan analys. I sådant fall tillämpas enbart PBL. Med motsvarande analys avses inte att den kommunala trafiksäkerhetsanalysen måste vara i detalj identisk med de krav som följer av första stycket. Däremot måste analysen i allt väsentligt nå upp till den nivå som föreslås i lagen och förordningen. Först om så inte är fallet – och den kommunala planeringen därmed saknar en analys av frågorna – inträder nu aktuella krav. Av 4 § följer att kravet på trafiksäkerhetsgranskning endast gäller vägar på TEN-vägnätet, såvida inte regeringen föreskriver annat. I bestämmelsen, som behandlas i avsnitt 11.8.6, regleras hur trafik- säkerhetsrevisorn ska utses och godkännas samt på ett övergripande sätt vilka uppgifter revisorn har. Ett bemyndigande att meddela när- mare föreskrifter om genomförandet av trafiksäkerhetsgranskningar och om trafiksäkerhetsrevisorns verksamhet och uppgifter finns i 15 § 2 och 3. Av 4 § följer att kravet på säkerhetsinspektioner endast gäller vägar på TEN-vägnätet, såvida inte regeringen föreskriver annat. I bestämmelsen, som behandlas i avsnitt 11.8.7, regleras de över- gripande inspektionernas inriktning och innehåll. Ett bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om sådana inspektioner finns i 15 § 4. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.8. Av 4 § följer att kravet på olycksrapporter endast gäller vägar på TEN-vägnätet, såvida inte regeringen föreskriver annat. Ett bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om trafikolyckor finns i 15 § 5. I bestämmelsen, som behandlas i avsnitt 11.8.9, regleras övergripande det säkerhetskrav som ställs på varje väghållare och som innebär att åtgärder ska vidtas i den utsträckning sådana behövs för att förebygga skador till följd av användningen av vägen. I första meningen sägs att åtgärder ska vidtas systematiskt och fortlöpande. I detta ligger ett tidsperspektiv framåt för att nå en högre säkerhet. Det ger väghållaren ett tidsmässigt utrymme för planering, bland annat ekonomiskt, men innebär också ett krav på en fortlöpande aktivitet för att nå en högre säkerhet. I andra meningen klargörs att kravet på åtgärder alltid måste ställas i relation till vad som är rimligt att kräva. Bestämmelsen är utformad med 2 kap. 7 § som förebild, där relationen mellan nyttan av skyddsåtgärder och kostnaderna för sådana åtgärder är särskilt betonad. I tredje meningen sägs vad som särskilt ska beaktas vid bedömningen – den omedelbara risken för skador, som då talar för att snabba åtgärder ska vidtas, relationen mellan nyttan och kostnaderna samt att inte enbart byggnadstekniska eller motsvarande åtgärder avses utan även åtgärder som syftar till att reglera trafiken. Sammantaget ger detta möjlighet till en avvägning i förhållande till vad som får anses vara vedertaget godtagbart beteende med hänsyn till andra intressen än det rena säkerhetsintresset. I första hand gäller detta nyttan av skyddsåtgärder i jämförelse med kostnaderna för Kostnadsbilden kan vara sådan att den optimala åtgärden är att betrakta som orimlig att vidta. I sådant fall får alternativa åtgärder övervägas. Även en avvägning mot andra transportpolitiska delmål ingår. ska den risk för skador som föreligger vägas in. Om risken för allvarliga skador är påtaglig och omedelbar är också kravet betydande på att åtgärder som i vart fall reducerar risken vidtas snabbare än annars. När det gäller trafikreglerande åtgärder är det i första hand bestämmelser om högsta tillåtna hastighet som aktualiseras men även andra föreskrifter av sådant slag som sägs i 10 kap. 1 § trafikförordningen (1998:1276) ingår. Ett bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om säkerhetskraven finns i 15 § 6. beslut får överklagas enligt den allmänna bestämmelsen i 22 § förvaltningslagen (1986:223), dvs. beslutet får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. I bestämmelsen klargörs att utgångspunkten är att beslut som har meddelats enligt lagen eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen gäller . Om det i ett visst ärende finns behov av det, får dock något annat beslutas. Beslut som gäller kan enligt 28 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) inhiberas av allmän förvaltningsdomstol. Enligt första punkten, som behandlas i avsnitt 11.8.2, får regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, meddela föreskrifter om undantag för att anpassa kravet på trafiksäkerhetsanalys och säkerhetskravet till olika typer av vägar.