sou · GVB339 · 2008-01-01 00:00:00 — Områden som ansågs ha särskild betydelse för polisens verksamhet var kriminalitet, demografi, teknologi, inter- nationalisering, sociala förhållanden, hotbilder, offentliga evene- mang, kraven på myndigheter samt förändringar i medborgarnas moraluppfattning. Mot bakgrund härav föreslog Visionsudvalget en genomgripande reform för polis- och åklagarväsendet. Målet var att skapa den bästa möjliga polisen och därmed öka medborgarnas trygghet och rättssäkerhet. Utredningens förslag innebar i huvudsak följande. De 54 polis- distrikten skulle läggas ihop till 10–12 polisdistrikt. Skälen härför var att de nya, större polisdistrikten skulle vara organiserade på ett sådant sätt och ha en sådan kompetens att uppgifterna skulle kunna lösas på ett långt mer effektivt och kvalitativt bättre sätt än vad som varit fallet. I den föreslagna organisationen skulle resurser från administrativt arbete kunna frigöras och i stället an- vändas i det operativa polisarbetet. I vart och ett av de nya distrik- ten skulle en professionell beredskap inrättas som skulle dimen- sioneras efter de konkreta, lokala behoven och enheterna skulle tillförsäkras tillräcklig volym och flexibilitet. Förändringarna skulle enligt utredningen innebära en ökad polisiär närvaro och snabbare svarstid, vilket i sin tur skulle öka medborgarnas verkliga trygghet. Utredningen föreslog även att en översyn av polisens arbetsupp- gifter bör göras. Utredningen underströk vikten av att framtidens polis fokuserar på arbetsuppgifter av polisiär relevans så att resur- serna används på ett optimalt sätt. Vidare ansåg utredningen bl.a. att rekryteringen av specialist- kompetens utifrån, dvs. med annan profil än polisens sedvanliga personalkategorier, måste öka. Reformen trädde i kraft . Framtida krav på polisverksamheten Kairos Future utgav , i samarbete med och Riksåklagaren en rapport – Diskussion kring fyra scenarier. Rapporten är en fördjupad om- världsanalys som sammanfattas i fyra scenarier för hur brottslig- heten och arenan för brottsbekämpningen kunde se ut . In- ledningsvis identifieras vilka trender i omvärlden som kan påverka dels brottsligheten i sig, dels polisen och åklagarna. Därefter kon- stateras huruvida trenderna är beroende av varandra och i så fall på vilket sätt samt vilka som är de mest drivande respektive mest bero- ende trenderna. I arbetet tas två viktiga strategiska osäkerheter för den framtida utvecklingen fram. Den ena osäkerheten gäller vad fokus i media, politik och samhälle kommer att riktas på. Den andra avser vilket intrång i den personliga integriteten svenska folket kan tänkas acceptera för att underlätta brottsbekämpningen. Detta ut- gör sammantaget den gemensamma bakgrunden för de fyra alter- bilderna av brott och arenan 2007. De fyra olika scenarierna benämns , Nätets fantomer, Trygga och . De kan beskrivas närmare enligt följande. Grov internationell brottslighet med ekonomiskt fokus. Media fokuserar på brottsyndikatens ledarskikt. Medborgarna kräver resultat. Extremister som hotar samhällsordningen. Media speglar spektakulära aktioner. Medborgarna kräver förebyggande åtgärder med stor respekt för integritet. Brott begångna av återfallsförbrytare. Media upptas av seriemördare och pyromaner. Medborgarna anser att trygghet är viktigare än integritet. Vardagsbrott – tillfället gör tjuven. Media fokuserar på brottsoffer. Medborgarna anser att integritet är viktigare än trygghet. Framtida krav på polisverksamheten 3.1.3Faktorer som påverkar den framtida polisverksamheten För att kunna identifiera de krav som kan ställas på polisen i fram- tiden har vi inledningsvis identifierat vem eller vilka som är krav- ställare gentemot polisen. Det ligger i sakens natur att kraven på polisen ser olika ut beroende på vem som ställer kraven. De krav- ställare vi har valt att redovisa här är medborgarna, statsmakterna, kommunerna, näringslivet, rättsväsendets övriga aktörer, internatio- nellt polissamarbete och polisen själv. Polisens verksamhet påverkas i hög grad av hur samhället ser ut och hur det utvecklas. På grund härav har vi därefter beaktat en rad drivkrafter som har betydelse i sammanhanget. Dessa drivkrafter är demografi, ekonomi, integration, teknologi, den forensiska verksam- heten, globalisering och internationalisering, politik, miljöfrågor, media, sociala faktorer och extraordinära händelser. Det som sagts kan illustreras med följande bild. I de följande avsnitten (3.2 och 3.3) följer en närmare redogörelse för de ovan angivna kravställarna och de krav som riktas mot polisen. Även de tidigare nämnda drivkrafterna beskrivs mer ingående. Framtida krav på polisverksamheten I regeringsformens portalparagraf anges att all offentlig makt i utgår från folket. Där sägs också att den svenska folkstyrel- sen förverkligas genom ett representativt och parlamentariskt stats- skick och genom självstyrelse samt att den offentliga makten utövas under lagarna. Medborgarna är därmed hela den offentliga sektorns uppdragsgivare. Som brukare nyttiggör de sig offentliga tjänster och förmåner, både individuellt och kollektivt. Genom att betala skatter och avgifter finansierar medborgarna den offentliga verksamheten. Polisarbetet skall ytterst utgå från medborgarnas behov och för- väntningar och medborgarna skall ha förtroende för polisen. För att få kunskap om allmänhetens uppfattning i dessa frågor görs regelbundet olika typer av undersökningar och mätningar. Dessa undersökningar och mätningar har i många fall blivit ett naturligt sätt att komplettera polisens kunskaper om brottslig- heten samt dess omfattning och utbredning men också kunskap- erna i fråga om människors utsatthet för brott. Informationen kan även förbättra polisens möjligheter att styra, planera och prioritera verksamheten. Undersökningarna och mätningarna utförs dels på uppdrag av polismyndigheterna, dels på uppdrag av andra offentliga organ. Även inom den akademiska världen genomförs denna typ av undersök- ningar. Nedan följer en presentation av ett antal relevanta under- sökningar och mätningar. Polisens egna undersökningar och mätningar Polismyndigheterna i använder en rad olika metoder för att inhämta medborgarinformation. Den vanligaste metoden är geo- grafiska medborgarundersökningar, s.k. trygghetsmätningar. Under- sökningarna har bl.a. genomförts genom medborgarenkäter. Enkät- formen har använts i över 200 kommuner och över 300 000 svenskar har –2005 besvarat i stort sett Framtida krav på polisverksamheten Detta innebär att undersökningen, så vitt är känt, är den största i sitt slag. Trygghetsmätningarna syftar bl.a. till att be- svara frågan om människors trygghet har påverkats i någon mån. Det är också viktigt att öka kunskapen om sambandet mellan upp- levd trygghet och brottslighet eftersom oro och brottslighet inte nödvändigtvis påverkas av samma faktorer. Exempelvis kan oro eller rädsla upplevas som hög på dåligt upplysta platser, utan att dessa för den skull är särskilt brottsbelastade. Det motsatta kan givetvis också gälla; ett område kan ha en hög nivå av brottslighet, utan att människor för den skull är oroliga. Medborgarundersökningar kan även avse allmänhetens uppfatt- ningar kring polisen och polisarbetet. Syftet med denna typ av undersökningar kan variera. Som exempel kan nämnas att utröna medborgarnas inställning till polisen och dess verksamhet, nytta av polisen och dess verksamhet, nöjdhet med polisens verksamhet och effekter av polisens verksamhet. Vad gäller polisens geografiskt in- delade trygghetsundersökning som genomförts i mäts i första hand medborgarnas uppfattning i fråga om be- hov av polisen, eventuella effekter av lokal polisverksamhet, förut- sättningar för polisarbetet, den allmänna trygghetssituationen, situationen i ett bestämt bostadsområde eller sammanfattat som den lokala problembild som polisen utför sitt konkreta arbete i. I medborgarundersökningen mäts nivåerna för ordningsstör- ningar, brott, abstrakt oro och konkret otrygghet på en given geo- grafisk punkt. Även polisens agerande mäts; bryr sig polisen om ordningsstörningar, brotten eller oron/otryggheten i responden- tens lokala bostadsområde? Genom återkommande lokala medborgarundersökningar får polisen en bild av vilka problem som allmänheten upplever som mest frekvent, i vilken utsträckning de rent faktiskt blivit utsatta för olika typer av brott, hur stor den abstrakta oron är och hur pass konkret otryggt det geografiska mätområdet är. Därutöver ställs frågor om hur man upplever polisens lokala agerande och problem- engagemang. Svaren kan vara till hjälp för polisen i planerings- och prioriteringsarbetet och kan användas som en uppföljningsmetod inom hela det lokala närområdet. Det är också möjligt att använda mätningarna som ett led i utbildningen av poliser, kommunala brotts- förebyggande råd, stadsdelsnämnders personal och andra lokala aktörer i brottsprevention samt för planering av brottspreventiva åtgärder. Mätningarna kan även utgöra underlag för en långsiktig bedömning av samhällsutvecklingen runt oro och otrygghet. Framtida krav på polisverksamheten har gett ut en rapport rörande trygg- het; Trygghet – ökad trygghet som mål för den polisiära verksamheten. I denna rapport står det kriminalpolitiska målet om ökad trygghet i centrum. Syftet med rapporten är att utveckla uppföljnings- och utvärderingsmetoder för det polisiära trygghetsskapande arbetet för att på så sätt möjliggöra ett erfarenhetsutbyte, till stöd inte minst för landets mindre polismyndigheter. I rapporten identifieras tre angelägna uppgifter för polisens trygghetsskapande arbete. Dessa kan sammanfattas enligt följande. Att utveckla mål för det trygg- hetsskapande arbetet, att utveckla uppföljnings- och utvärderings- metoder för det polisiära trygghetsskapande arbetet och att inte- grera ett trygghetsskapande perspektiv i metoder och arbetssätt. () har på regeringens uppdrag presenterat en studie kring människors förtroende för rättsväsendet, den s.k. Nationella trygghetsundersökningen (NTU). Tanken är att undersökningen fortsättningsvis skall vara åter- kommande. I rapporten, som behandlar människors förtroende för samtliga myndigheter i rättskedjan, slås fast att allmänhetens förtroende är viktigt både för rättsväsendets legitimitet och för möjligheten att arbeta effektivt. För att rättsväsendet skall kunna utreda brott måste exempelvis människor rapportera vad som hänt till polisen. Vidare är rättsväsendet beroende av att målsäganden och vittnen ställer upp och lämnar riktiga uppgifter. Därtill måste finnas ett förtroende för att människor som misstänks för brott får sin sak prövad på ett korrekt sätt genom rättskedjan. I NTU har av de tillfrågade (ett urval av 10 000 per- soner i åldrarna 15–med en svarsfrekvens om ) uppgett att de har mycket eller ganska stort förtroende för rätts- väsendet som helhet. För polisen var motsvarande siffra . Allmänhetens förtroende för polisen liknar alltså det förtroende som människor har för rättsväsendet som helhet. Siffrorna för de övriga institutionerna inom rättsväsendet är lägre. En rimlig tolk- ning är enligt BRÅ att resultatet återspeglar det faktum att polisen är den första länken i rättskedjan och den myndighet som flest Framtida krav på polisverksamheten människor har kontakt med och får information om genom bl.a. media. Det höga förtroendet för rättsväsendet är således nära kopp- lat till människors förtroende för polisen. Av NTU framgår vidare att kvinnor har ett något högre förtro- ende för polisen än män och att de allra äldsta har ett något högre förtroende än yngre. Skillnaden vad gäller åldersgrupper har förkla- rats med att äldre ofta är mer otrygga och förknippar polisen med säkerhet. Personer födda i har ett något högre förtroende för såväl rättsväsendet i stort som för de enskilda myndigheterna jämfört med utlandsfödda. Det finns emellertid ett ganska svagt stöd i materialet för några säkra slutsatser vad gäller inställningen hos personer med utländsk bakgrund. Högutbildade har generellt ett större förtroende för rättsväsendet i allmänhet än lågutbildade, men skillnaden syns inte med någon tydlighet vad gäller förtroen- det för polisen. Mätningen av hur människor uppfattar att rättsväsendet behand- lar människor som utsatts för brott ger en tämligen negativ bild. uppger sig ha förtroende för att rättsväsendet behandlar brottsoffer bra. Därtill framgår av NTU att personer som utsatts för brott har ett lägre förtroende för polisen än andra och att de som åtalats för brott har ett påtagligt lägre förtroende än andra. I NTU tillfrågades respondenterna om den bild de hade av den svenska brottslighetens utvecklig . svarade att antalet brott hade ökat. svarade att brottsligheten hade ökat kraftigt. Detta skall ställas mot offerundersökningar och bedömningar som forskare gör om en i vart fall inte kraftig ökning av det totala antalet brott, utan snarare en oförändrad och i vissa delar minskande brottslighet. Det kan vidare konstateras att bland dem som tror att brottsligheten har ökat är förtroendet för rättsväsendet lägre. BRÅ menar att medias beskrivningar av en ständigt ökande brotts- lighet underblåser en bild av att rättsväsendet inte förmår klara av sitt arbete och att brottsligheten ökar oavsett det arbete som genomförts tidigare och som pågår . BRÅ relaterar till brittisk forskning enligt vilken kunskap är en viktig väg att öka medborgarnas förtroende och visar på vikten av att med informa- tionsmaterial eller seminarier ge allmänheten en mer korrekt upp- fattning om brottslighetens omfattning. En korrekt bild skulle leda till ett större förtroende för rättsväsendet. Framtida krav på polisverksamheten BRÅ drar slutsatsen att det finns områden där förtroendet kan förbättras, inte minst vad gäller förtroende för att brottsoffer be- handlas bra. En grundbult i förtroendearbetet är enligt BRÅ att i den dagliga verksamheten medverka till att brottsligheten minskar och att tryggheten ökar. Därtill har rättsväsendet enligt BRÅ en informationsuppgift framför sig. Framgångar skall enligt BRÅ synliggöras för att kunna växlas in i ett ökat förtroende. European Crime and Safety Survey (EU ICS) gav ut en forskningsrapport rörande brottsligheten inom EU, Burden of Crime in the EU (EUICS report, The Burden of Crime in the EU, A Comparative Analysis of Survey of Crime and Safety [EU ICS] 2005). Rapporten avhandlar bl.a. frågor om allmän- hetens syn på polisens arbete. En av frågorna i undersökningen avsåg nöjdheten med polisens arbete med att förebygga och utreda brott i närområdet. Nöjdast med polisens arbete var medborgarna i () medan invånarna i var minst nöjda (). Genom- snittet låg på . Resultatet för del låg strax under genomsnittet. När det gäller frågan om förtroende för poli- sen i allmänhet placerade sig på sjätteplats i med ett relativt högt index. är centrum för den undersöknings- och seminarie- verksamhet som drivs vid . genomför en riksrepresentativ frågeunder- sökning på temat samhälle, opinion och massmedia. Den rikstäck- ande undersökningen omfattar 6 000 personer i åldrarna . När det gäller den svenska befolkningens förtroende för polisen kan konstateras att detta brukar vara relativt högt i mätningarna. Vid den senaste mätningen hamnade polisen på tredje plats av de 21 undersökta institutionerna. Placeringen kan sägas vara stabil sett över en längre tidsperiod. I undersökningen skiljer sig förtroendet åt mellan olika grupper i befolkningen, men det hand- lar inte om några dramatiska skillnader. Framtida krav på polisverksamheten Svenskt Kvalitetsindex (SKI) är ett system för att mäta och analy- sera hur de faktiska kunderna och andra användare bedömer varor och tjänster i . Regelbundna mätningar av kundnöjdhet och kvalitetsutveckling i näringsliv och offentlig sektor har genomförts . För varje bransch tas ett samlat index fram, baserat på de faktiska kundernas bedömning. Vid den senaste mätningen uppmättes beträffande polisens verksamhet följande resultat. Polisen uppvisar en fortsatt låg image i samhället. Nöjdheten hos brottsoffer, som utsatts för tillgrepps- respektive våldsbrott, ligger på betyget 50. Indexet för kundnöjdhet kan anta värden mellan 0 och 100. Ju högre värde desto bättre anser de faktiska kunderna eller brukarna att produkterna och leverantörerna uppfyller konsumenternas krav och förväntningar. Förväntningarna på polisen ligger lägre jämfört med i stort sett alla andra samhällsfunktioner och företag. Förtro- endet för polisens brottsutredningar ligger på ungefär samma nivå som under de två tidigare åren. Aspekterna utredningskvaliteten (den tekniska kvaliteten i själva brottsutredningen) respektive servicekvalitet (hur väl polisen sköter kontakterna med brottsoffer) ligger på samma nivå som tidigare, medan prisvärdet (hur väl polisen använder tillgängliga resurser) sjunkit sedan föregående år. Nöjd- het och övriga aspekter på polisens brottsutredning varierar starkt regionalt. Undersökningar och mätningar i övrigt Som vi redogjort för i avsnitt 2.2.4 har i samarbete med utarbetat en utbildning i bastaktik och en vidareutbildning i särskild polistaktik. En central del i denna utbildning är att inte låta sig provoceras och att vara medveten om sina föreställningar om motparterna. Med motpart avses i detta sammanhang personer som konfronterats med polisen genom olika ingripanden eller som befunnit sig i någon form av motsatsställning till polisen, t.ex. vid demonstrationer, aktioner eller gatufester. Av utbildningsmaterialet i särskild polistaktik framgår att under utbildningen av handledare i den särskilda polistaktiken fick del- Framtida krav på polisverksamheten tagarna i uppgift att intervjua personer som i någon situation kunnat ses som polisens motpart. De intervjuade var ungdomar men kunde också vara t.ex. intagna i kriminalvårdsanstalt, hemlösa och missbrukare. Syftet med intervjuerna var bl.a. att vidga den egna förståelsen av polisrollen genom att träna förmågan att inta ett utifrånperspektiv på polisens arbete. I det följande redovisas erfaren- heter från dessa motpartsintervjuer på sätt det beskrivs i ovan nämnda material. Vid sammanställningen av motpartsintervjuerna utkristalliserades ett antal nyckelord ur motpartens upplevelser och erfarenheter av polisen. Bland de positiva kan nämnas förståelse för polisens situation och förståelse för vikten av det polisiära arbetet som trygghets- skapande faktor i samhället. De mer negativa erfarenheterna som kom fram vid intervjuerna kan sammanfattas i nyckelorden brist- ande respekt och kränkningar, brist på förtroende, bristande orga- nisation, bristande kommunikation och proportionalitet. Bristande respekt och kränkningar – många uppfattar det som att polisen utnyttjar sin makt på ett felaktigt sätt och att poliser kommer med provocerande kommentarer och personliga påhopp; brist på förtroende – hos flera av de intervjuade finns en inställning att det inte går att lita på polisen. Vid ingripanden har personer som inte har varit delaktiga i något bråk gripits och upplever sig oskyldigt anklagade; bristande organisation – polisiära ingripanden upplevs som oorganiserade och med inkonsekventa insatser; bristande kom- munikation – kommunikationens roll är en central del i de flesta intervjuerna. Ofta anges bristande eller icke-existerande kommuni- kation från polisens sida som orsak till att något går fel. Poliser borde enligt flera intervjuade försöka att bli bättre på att kommu- nicera och bli medvetna om hur det de säger och gör samt deras kroppsspråk uppfattas; proportionalitet – bland de händelser som varit mest negativa i mötet med polisen handlar ett stort antal om att de intervjuade anser att polisen överreagerat och använt mer våld än vad som varit nödvändigt. , professor i kultursociologi och ungdomsforskare på vid och , lärare på Polisutbildningen på och doktorand i pedagogik vid har i sitt arbete med en kommande studie av ungdomars bild av polisen gjort vissa iakt- Framtida krav på polisverksamheten Slutsatserna grundas på två olika studier; Ungdomsstyrel- sens idrotts- och fritidsstudie (Uif), ett riksrepresentativt material med unga i åldern 13–. Datainsamlingen genomfördes av . Materialet, med fokus på just idrott och fritid, finns redovisat i boken idrotten 2005; Barndom som tonårsliv (Bst) en enkätstudie riktad till samtliga 10–12-åringar i två olika områden i . Områdena utgör olika fall med avseende på ekonomiska, sociala, utbildnings- mässiga och kulturella villkor. Det är i sammanhanget viktigt att betona att ingen av dessa empiriska studier avser barns och ungdomars upp- fattningar om och erfarenheter av polis. Dock rymmer studierna frågor med relevans för just dessa frågor. De empiriska iakttagelser som och har kunnat göra är följande. Om ungdomars förtroende för polisen jämförs med andra samhälleliga institutioner, som sjukvård, skola, banker, domstolar, dagstidningar, storföretag och riksdag, är polisen en av de tre institutioner som tilldelas störst förtroende. Endast sjukvården har större förtroende. Knappt en av fem ung- domar () anger mycket stort förtroende. Knappt hälften () svarar att de har ganska stort förtroende för polisen. Andelarna för polis och grundskola är i stor utsträckning desamma. Av samma studie framgår dock att var tionde ungdom () anser sig ha mycket litet förtroende för polisen. Finns det då olika grad av förtroende hos olika kategorier av ungdomar? En något förenklad sammanfattning av de empiriska utfallen ser ut som följer: Pojkars och flickors uppfattning skiljer sig inte nämnvärt åt. Barn till högutbildade kan ha ett något större förtroende än barn till låg- och mellanutbildade. Yngre tonåringar (13-åringar) har större förtroende för polisen än äldre tonåringarna vilket innebär att graden av förtroende minskar i takt med stigande ålder. I vissa avseende kan förändringarna vara påtagliga. Ett exempel är att av 13-åringarna anger att de har ett ganska litet förtro- ende för polisen. Bland 20-åringar är motsvarande andel . Skillnaderna mellan inrikes och utrikes födda ungdomars uppfatt- ningar är stora. De senare anger lägre förtroende för polisen än de förra. Men det är också en större andel utrikes födda som svarar att de inte vet om de har förtroende för polisen. Ungdomar som bor i invandrartäta områden anger ett betydligt lägre förtroende för polisen än ungdomar i områden där det mest eller i stort sett bara bor svenskar. Vidare finns det påtagliga skillnader i ungdomars Framtida krav på polisverksamheten förtroende för polis med avseende på hur de själva bedömer sin egen uppväxt. De unga som anser att deras uppväxt varit ganska eller mycket dålig anger betydligt lägre förtroende för polisen än de som bedömer sin uppväxt som mycket eller ganska bra. Ungdomar med negativa skolerfarenheter har också betydligt lägre förtroende för polis än ungdomar med positiva skolerfarenheter. Enligt och finns det också en del andra intressanta empiriska iakttagelser. Ungdomar, som oftare tenderar att hamna i bråk, som inte tycker att ett positivt bemöt- ande av andra är viktigt och som är emot social integration, har be- tydligt lägre förtroende för polisen än de ungdomar som ger uttryck för motsatt hållning. Ungdomar som ofta dricker alkohol eller an- vänder narkotika har lägre förtroende för polisen än de som dricker mer sällan eller aldrig och som inte använder eller har provat narko- tika. Därtill har ungdomar med främlingsfientlig inställning betyd- ligt lägre förtroende för polisen än de som inte har dessa åsikter. En jämförelse mellan ungdomar med olika fritidsprofil visar att vissa fritidsaktiviteter är relaterade till lägre förtroende för polisen. Några av dessa avser ungdomar som ägnar sig åt skating, motorer, parti- politik, gambling (spelar mycket på tips, trav), att vara ute sent på kvällarna, chatta med okända och som inte är med i en idrotts- förening. bedömning av den framtida medborgaren