sou · GVB33 · 2008-01-01 00:00:00 — Parförhållande skulle inte utgöra en förutsättning för behandling. När behandling ges till en kvinna som inte lever i parförhållande med någon man föreslogs att givaren skulle sam- tycka till att hans spermier användes för denna behandling. I dessa fall skulle också givaren kunna fastställas vara far till barnet om han uttryckligen samtyckt till det. Ett barn som tillkommit genom assisterad befruktning skulle enligt förslaget ha rätt att få veta givarens identitet när barnet fyller . Någon skyldighet för föräldrarna att informera barnet Rättsskyddscentralen för hälsovården föreslogs föra ett register över donationer av könsceller och embryon för assisterad befruktning. Andra behandlingenTPF5FPT avslutades med att godkände propositionens lagförslag. Det är ännu inte klart när lagen om assisterad befruktning kommer att träda i kraft. Assisterad befruktning kan enligt Lov om humanmedisinsk bruk av bioteknologi m.m. (bioteknologiloven) bara utföras på en kvinna som är gift eller samboende med en man under äktenskapsliknande förhållanden. Faderskap kan inte fastställas för en spermiegivare. Styvbarns- adoption är möjligt för registrerade partner. Den som tillkommit genom assisterad befruktning med donerad sperma har rätt att få upplysning om givarens identitet när barnet fyllt . För detta finns ett centralt spermiegivarregister. Genom en lagändring är det möjligt för samkönade par att på samma villkor som för olikkönade att få behandling med assisterad befruktning. Assisterad befruktning är endast tillåten om kvinnan som ska genomgå behandlingen är gift eller sambo och båda lämnat ett bevittnat skriftligt samtycke. Om en kvinna i ett samkönat par har samtyckt till insemi- nationen enligt Artificial Fertilization Act no 55/1966 anses hennes kvinnliga partner automatiskt som adoptivmor (kjörmodir) vid barnets födelse (Act in Respekt of Children No 76/2003) utan att någon adoptionsförfarande äger rum. Vid insemination i egen regi fastställs faderskapet för spermiegivaren. I dessa fall kan föräldra- skap åstadkommas genom styvbarnsadoption. Faderskap kan inte fastställas för den man som donerat spermier i enlighet med lagen. Har spermier donerats för annat ändamål fastställs faderskapet för donatorn. Donatorn bestämmer själv om han eller hon vill var anonym. Väljer donatorn att inte vara anonym sparas uppgifterna om dona- torn i en särskild handling. Där sparas också, om behandlingen givit upphov till ett barn, uppgifter om paret och barnet. Barnet kan när det fyllt begära att få ta del av dessa uppgifter. Begär barnet att få ta del av uppgifterna ska donatorn underrättas. I regleras assisterad befruktning i The Human Fertilisation and Embryology, HFE, Act 1990 som trädde i kraft . Det finns inga krav på parförhållande för att få behandling men en lämplighetsbedömning av patienten görs av kliniken. Det är inte möjligt att fastställa ett gemensamt föräldraskap i samkönade par men det är tillåtet med styvbarnsadoption. Fader- skap kan inte fastställas för den man som donerat spermier enligt HFE Act. Sker inseminationen däremot utanför lagens tillämp- ningsområde ska faderskap fastställas. Donatorn är efter en ändring i lagen inte anonym. Barnet kan, när det fyllt , med hjälp av Human Fertilisation & Embryology Authority (HFEA) få kännedom om givarens identitet. Syftet med registret är att barn som tillkommit genom donation av könsceller ska ha möjlighet att få kännedom om sitt genetiska ursprung och förhindra giftermål mellan halvsyskon eller att de gemensamt skaffar barn. I registret som funnits finns en mängd uppgifter bl.a. vilka par som genomgått behandling vid klinik, givare, behandlingar, graviditets- utfall. Uppgifterna om givarna varierar beroende på när donationen skett. För barn som tillkommit finns uppgift om donatorns identitet tillgänglig för barnet. Konventionen om barnets rättigheter () Konventionen trädde i kraft , när 20 stater hade anslutit sig till den. ratificerade barn- konventionen 1990 som ett av de första länderna. beslutade att godkänna den av regeringen förslagna strategin för att förverkliga i (prop. 1997/98:182, bet. 1990/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). Konven- tionen är folkrättsligt bindande för de stater som tillträtt den. Detta innebär att staterna har förbundit sig att följa dess bestäm- melser och se till att den inhemska lagstiftningen stämmer överens med normer. i (barnrättskommittén) över- vakar att konventionsstaterna också lever upp till barnkonven- tionen. Med jämna mellanrum ska konventionsstaterna lämna en rapport till barnrättskommittén. har lämnat tre rapporter, den senaste . ger en universell definition av vilka rättig- heter som borde gälla för varje barn i hela världen. Dessa rättig- heter gäller i alla samhällen, oavsett kultur, religion eller andra särdrag. Varje människa under räknas som ett barn, om inte han eller hon blir myndig tidigare enligt den nationella lagstift- ningen. I inledning bekräftas familjen som den naturliga miljön för barnets utveckling och välfärd och den full- ständiga och harmoniska utvecklingen av barnet, som ska växa upp i en anda av lycka, kärlek och förståelse. Föräldrarna har huvud- ansvaret för barnets uppfostran och utveckling (artikel 18.1). Staten ska ge dem eller andra vårdnadshavare lämplig bistånd. Staten måste också respektera det ansvar, rättigheter och skyldig- heter som tillkommer föräldrarna eller andra vårdnadshavare att på ett sätt som överensstämmer med barnets fortlöpande utveckling ge lämplig ledning och råd då barnet utövar sina rättigheter (art. 5). har fyra grundläggande principer: Förbud mot diskriminering. Artikel 2 slår fast att alla barn har samma rättigheter och lika värde. Staten ska respektera och tillförsäkra varje barn inom deras jurisdiktion alla rättigheter som anges i . Beaktande av barnets bästa vid alla åtgärder som rör barn. Artikel 3 anger att det är barnets bästa som ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barnet. Vad som är barnets bästa måste avgöras i varje enskilt fall. Barnets rätt till liv och utveckling. Artikel 6 säger att varje barn har rätt att överleva, leva och utvecklas. Artikeln handlar inte bara om barnets fysiska hälsa utan också om den andliga, moraliska, psykiska och sociala utvecklingen. Barnets rätt att komma till tals. Artikel 12 handlar om barnets rätt att uttrycka sina åsikter och, beroende på barnets ålder och mognad, få dem beaktade i alla frågor som berör honom eller henne. Av konventionens artikel 4 följer dessutom att staterna ska vidta alla lämpliga lagstiftnings-, administrativa och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. Det är alltså inte tillräckligt att konventionen återspeglas i den nationella lag- stiftningen. Andra åtgärder utöver lagstiftning, kan vara att åstad- komma effektiva styrmedel, opinionsbildning och upplysning. är en minimistandard för barnets rättigheter. De till konventionen anslutna staterna kan, beroende på deras politiska vilja och ekonomiska resurser, utvidga och förstärka barnets rättigheter. Art. 41 i konventionen ger stöd i det avseende genom att stipulera att ingenting i konventionen ska kunna inverka på bestämmelser som går längre vad gäller att förverkliga barnets rättigheter och som kan finnas i den nationella lagstiftningen eller i för den staten gällande internationell rätt. Barnets rätt att få vetskap om sina föräldrar och sitt ursprung enligt Bland barnets medborgerliga rättigheter som behandlas i barn- konventionen finns barnets rätt att registreras efter födelse, rätten från födelsen till ett namn, rätten att förvärva ett medborgarskap samt rätten att så långt det är möjligt få vetskap om sina föräldrar och bli omvårdat av dem. 1.Barnet skall registreras efter födelsen och skall ha rätt från födelsen till ett namn, rätt att förvärva ett medborgarskap och så långt det är möjligt, rätt att få vetskap om sina föräldrar och bli omvårdat av dem. 2.Konventionsstaterna skall säkerställa genomförandet av dessa rättigheter i enlighet med sin nationella lagstiftning och sina åtaganden enligt tillämpliga internationella instrument på detta område, särskilt i de fall då barnet annars skulle vara statslöst. Barnets rätt att få vetskap om sina föräldrar var under utarbetandet av en fråga som huvudsakligen berörde rätten för adopterade barn att få vetskap om sina genetiska föräldrar. har frågor som berör barn som kommit till genom assisterad befruktning väckts av barnrättskommittén i samband med granskningen av staternas periodiska rapporter om konven- tionens tillämpning(länderrapporterna). Tolkningen av artikel 7 är dock inte entydig när det gäller barnets rätt att få vetskap om sina genetiska föräldrar. Vissa länder anser inte att inhemska regler som inte ger barnet rätt att få vetskap om sina genetiska föräldrar står i strid med bestämmelserna i artikel. noterade dock med anledning av granskningen av bl.a. och Dan- marks periodiska rapporter att det kan finnas en motsättning mellan barns rätt att få kunskap om sitt ursprung och statens policy att hemlighålla spermadonators identitet. Andra rättigheter rör barnets identitet och släktförhållanden. 1.Konventionsstaterna åtar sig att respektera barnets rätt att behålla sin identitet, innefattande medborgarskap, namn och släktförhållanden såsom dessa erkänns i lag, utan olagligt ingripande. 2.Om ett barn olagligt berövas en del eller hela sin identitet, skall konventionsstaterna ge lämpligt bistånd och skydd i syfte att snabbt återupprätta barnets identitet. Enligt artikel 8 ska barnets rätt till identitet respekteras. Kännedom om ursprunget kan ses som en förutsättning för individens iden- titetsuppfattning. Artikel 8 ses i vissa sammanhang som ett tyd- ligare stöd än artikel 7 för barnets rätt till vetskap om sitt ursprung (, Föräldraskap i rättslig belysning, 2000, s. 402 f.) har i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet, SOU 1997:116, konstaterat att det finns skäl att på nytt pröva frågan om rätten att få veta sitt ursprung när det gäller in- semination i syfte att förstärka barnets rätt att få veta sitt ursprung. Detta gäller även när nya metoder för assisterad befruktning införs. Den nya prövningen, som bör ha ett uttalat barnperspektiv och göras med utgångspunkt i barnets bästa, bör ske mot bakgrund av tillförlitliga forskningsresultat vad avser eventuella psykologiska och sociala konsekvenser för de barn som kommit till genom assisterad befruktning. om de mänskliga rättigheterna undertecknades i den europeiska kon- ventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (om de mänskliga rättigheterna). Medlemsstaterna i är skyldiga att respektera och följa konventionen. Enligt lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen an- gående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna ska konventionen jämte vissa protokoll gälla som lag i . Genom konventionen (artikel 2 14) och protokollen garanteras ett antal specifika rättigheter och friheter. Det gäller bl.a. rätt till frihet och säkerhet, rätt till rättvis rättegång, rätt till skydd för privat- och familjeliv samt skydd för egendom. Artikel 8 Rätt till skydd för privat- och familjeliv 1.Var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. 2.Offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutande av denna rättig- het annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. I artikel 8 behandlas vid sidan av rätten till respekt för privatlivet också rätten till respekt för familjelivet samt för hem och korre- spondens. Dessa rättigheter har ett nära samband med rätten till respekt för privatlivet och kan ofta inte särskiljas från denna. Artikeln innebär främst att staten ska avhålla sig från ingrepp i den skyddade rättigheten men ålägger också staten att vidta posi- tiva åtgärder för att skydda den enskildes privatsfär. Åtgärderna kan utgöras av lagstiftning men också skydd mot övergrepp i särskilda situationer. Ett brott mot artikel 8 kan föreligga genom att staten tolererar en viss situation eller genom att staten inte skapar ett tillräckligt rättsligt skydd. När en stat ingriper i en av de i artikel 8 skyddade rättigheterna måste följande tre villkor vara uppfyllda. a)ingreppet måste vara lagligt b)ingreppet måste vara ägnat att tillgodose något av de i arti- kel 8:2 uppräknade allmänna eller enskilda intressena, och c)ingreppet måste vara nödvändigt i demokratiskt samhälle för att tillgodose detta intresse Rätten till respekt för familjelivet innebär som huvudregel en rätt för familjemedlemmar att leva tillsammans och att på andra sätt vidmakthålla och utveckla de ömsesidiga relationerna utan ingrepp från statens sida. När det gäller definitionen av begreppet familj måste i första hand räknas gifta makar, samboende och deras minderåriga barn (, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 2002, s. 280 ff.). Även barnlösa makar betraktas i detta sammanhang som en familj. Vidare jämställs adoptivföräldrar med föräldrar. Konven- tionen är dock inte begränsat till den nu angivna kretsen. Homo- sexuella samboförhållanden har av inte ansetts konstituera familjeliv i konventionens mening. Sådana rela- tioner är dock liksom andra personliga relationer en del av privat- livet och åtnjuter därför ett skydd enligt artikel 8 (a.a., s. 282). Någon familjerelation har inte ansetts uppkomma mellan en man som donerat sperma och det barn som tillkommit genom donationen, trots att viss kontakt mellan barnet och mannen före- kommit under barnets första levnadstid (Mål 16944/90 Maassen mot , Yb 36 s. 43, DR 74 s. 120). Genom artikel 8 ställs också krav på staten att det ska finnas en familjerättslig lagstiftning som skyddar familjen. bestämmelser som ger ett barn en acceptabel familjerättslig status oavsett om barnet fötts inom eller utom äktenskapet. Rätten till ett namn kan också härledas ur artikel 8. Det finns inga detaljerade krav på hur staterna ska utforma sin lagstiftning men de rättigheter som finns i den nationella lagstiftningen ska var effektiva och kunna åtnjutas av berörda personer. I ett avgörande X, Y och Z mot Förenade (22.4.1997, Reports of Judgements and Decisions 1997, s. 619) som avsåg föräldrarättigheter för transsexuella uttalade domstolen att artikel 8 generellt sett inte krävde av en stat att den skulle som far till ett barn erkänna en person som inte var barnets biologiska far. När det gäller lagstiftning och avgörande i enskilda fall angående vårdnad om barn och föräldrars umgänge med barn faller detta inom tillämpningsområdet för artikel 8. Domstolen prövar om bestämmelser eller avgörande motsvarar konventionens krav på att familjelivet ska respekteras. De nationella avgörandena är ofta grundade på en avvägning av olika intressen – barnets, moderns och faderns – och hur denna avvägning utfaller är något som Europa- domstolen endast undantagsvis har anledning att kritisera (a.a., s. 283). 3 Föräldraskap och barnets bästa Det rättsliga föräldraskapet regleras genom bestämmelserna i , FB, och ger rättsverkningar i förhållandet till barnet. Exempel på detta är bl.a. arvsrätt, underhållsskyldighet och vårdnadsansvar. Den som fullgör föräldrafunktionen dvs. den som tar hand om barnet och faktiskt utövar vårdnadsansvar, underhållsskyldighet och förmyndaransvar skulle kunna benämnas social förälder. Det är också denna som i de flesta fall är barnets rättsliga förälder. Socialt föräldraskap kan emellertid utövas även av andra än den rättsliga eller genetiska föräldern. Familjebildningar där barnet växer upp med styvföräldrar och styvsyskon är inte ovanliga. Det sociala föräldraskapets betydelse har spelat stor roll för regleringen av hur det rättsliga föräldraskapet ska fastställas när det gäller adoption och assisterad befruktning med donerade ägg eller spermier. Det rättsliga föräldraskapets olika syftenTPF1FPT Reglerna i om fastställande av rättsligt föräldraskap kan sägas ha till syfte att tillgodose barnets olika intressen. Rätten till familjrättslig status som också kan uttryckas som rätten att få fastslaget att man är någons barn och man i rättslig mening hör hemma i en familj. Rätten till kännedom om genetiskt ursprung som, enligt artikel 7 , innebär en rätt till kunskap om genetiskt ursprung i de fall de genetiska föräldrarna inte har fått rättslig status som föräldrar. 1TP PT , Föräldraskap i rättslig belysning, 2000. Föräldraskap och barnets bästa Rättsligt ansvar när det gäller omsorg och försörjning av barnet. I detta sammanhang bör också uppmärksammas att det rättsliga föräldraskapet även tillgodoser föräldrarnas respektive samhällets intresse av att föräldraskapet fastställs rättsligt. De genetiska för- äldrarna kan ha ett, motsvarande barnets, intresse av att få sitt föräldraskap fastställt och för de allra flesta föräldrarna är intresset att få vårdnaden om barnet anledningen till att man skaffar barn. Samhället har ett intresse av att någon bär ansvaret för barnets försörjning och uppfostran. Synen på det rättsliga föräldraskapet har förändrats över tiden. ansågs barnets intresse främst vara att till- försäkras en familj där barnet kunde få försörjning och uppfostran. Att den rättslige fadern också var genetisk far var i och för sig önskvärt men det ansågs inte nödvändigt. har betydel- sen av att det rättsliga faderskapet till barn som avlats genom naturlig befruktning överensstämmer med det genetiska ökat, vilket kan bero på att det nu är möjligt att med stor säkerhet fastställa det genetiska släktskapet. Det rättsliga föräldraskapet i svensk lagstiftning utgår, med något undantag, från det genetiska släktskapet. Sådana undantag är t.ex. adoption och assisterad befruktning med donerade ägg och spermier. Grunden för det rättsliga föräldraskapet vid assisterad befruktning med donerade ägg och spermier är som huvudregel i stället samlevnadsformen och ett samtycke till befruktningen eller inseminationen. För barn som tillkommit genom assisterad be- fruktning finns särskilda bestämmelser om barnets rätt till infor- mation sitt ursprung. En av grundpelare är principen om barnets bästa (artikel 3). Vid alla åtgärder som rör barn skall barnets bästa komma i främsta rummet. Denna princip gäller vid alla åtgärder som rör barn vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ och har därför en mycket vidsträckt betydelse. går inte närmare in på vad barnets bästa innebär. har i sina uttalanden preciserat att principen Föräldraskap och barnets bästa om barnets bästa innebär en analys av konsekvenserna för barnet både från ett kort och från ett längre tidsperspektiv. Tolkningen av barnets bästa ska enligt kommittén grunda sig på hela konven- tionens anda och i synnerhet på synen att barnet är en individ med egna känslor och vilja som har både politiska och medborgerliga rättigheter men som också behöver särskilt skydd. För att säkerställa att barnets bästa alltid uppmärksammas ska alla beslut som rör barn genomsyras av ett barnperspektiv. Begreppet barnperspektiv har utvecklats i samband med arbetet att praktiskt tillämpa bestämmelser och visioner. (SOU 1997:116) uttalade följande om detta. Begreppet perspektiv betyder synvinkel. I detta sammanhang kan det betyda att se olika beslutsalternativ ur barnets synvinkel, att se med barns ögon. Det handlar om att försöka ta reda på hur barn uppfattar och upplever sin situation och eventuella förändringar. Det räcker alltså inte med att man gör någonting som man som vuxen anser vara till barnets bästa. Barnperspektivet innefattar ett visst mått av empati, inlevelse och förmåga att identifiera sig med barnets situation. Barnet själv kan inte ha ett barnperspektiv. Det lever i barn- perspektivet. Det som avses i detta sammanhang är att vuxna (besluts- fattare) försöker se med barnets ögon hur olika beslut uppfattas av barnet själv. Barnperspektiv innebär alltså att barnet sätts i fokus. Det kan också betyda att den vuxne har barnet i sin synvinkel. Att ha ett barnperspektiv innebär att se barnet som expert på dess egen situation. Att ha ett barnperspektiv innebär vidare att man sätter sig in i och försöker förstå barns eller ungdomars situation. Förståelsen är central och en förutsättning för att kunna vidta åtgärder för barnets bästa. Därmed inte sagt att förståelsen alltid behöver betyda ett accepte- rande. Att byta perspektiv, att se världen med andras ögon, förutsätter också förmåga att sätta gränser för sin egen inlevelse så att man inte helt anammar barnets eller tonåringens värld. Det är i sista hand den vuxne som utifrån ett vuxet perspektiv, kunskaper och erfarenheter måste fatta beslut och ta ansvar för beslutet. Sammanfattningsvis kan man säga att begreppet barnperspektiv i detta sammanhang betyder att vuxna ser barnet, strävar efter att förstå det och vidtar åtgärder som de bedömer vara till barnets bästa. I detta ingår att lyssna till barnet och respektera det som en individ med egna rättigheter och uppfattningar. Övervägandena rörande fastställande av rättsligt föräldraskap ska utgå från vad som kan antas vara bäst för barnet. En grundläggande värdering i det svenska barn- och föräldrarättsliga regelsystemet har Föräldraskap och barnets bästa varit att ett barn, så långt det är möjligt, har rätt till två föräldrar. Att ha två föräldrar ger barnet trygghet ekonomiskt, socialt och rättsligt, inte bara familjen lever tillsammans utan också i fall föräldrarna skulle separera eller någon av dem skulle avlida. Vidare är reglerna om vårdnad, boende och umgänge knutna till det rättsliga föräldraskapet. En viktig aspekt när det gäller barn som tillkommit genom assisterad befruktning med donerade ägg eller spermier är barnets rätt till kännedom sitt ursprung. Denna rätt är väl etablerad i svensk rätt, såväl för adoptivbarn som för barn som tillkommit genom assisterad befruktning. Barnet måste få en möjlighet att grunda sitt liv på sanningen om sitt genetiska ursprung. Ett annat förhållningssätt innebär en kränkning av barnets personliga inte- gritet. 3.3Föräldraskap för en kvinna När inseminationslagen infördes gjordes bedömningen att lagen inte borde omfatta lesbiska par. Som skäl angavs att det inte fanns tillräcklig forskning om situationen för barn som kommer till genom insemination, proposition 1984/85:2 om artificiella insemina- tioner, s. 10. Kommittén om barn i homosexuella familjer föreslog i sitt be- tänkande Barn i homosexuella familjer, 2001:10, att registre- rade partner och homosexuella sambor skulle få tillgång till assiste- rad befruktning inom den svenska sjukvården och att det rättsliga föräldraskapet till barn som föddes i lesbiska förhållanden skulle bestämmas på motsvarande sätt som för barn i heterosexuella för- hållanden. Om modern var registrerad partner skulle hennes part- ner automatiskt anses som mor till de barn som föds i partner- skapet. Många av remissinstanserna var kritiska till förslaget om regleringen av det rättsliga föräldraskapet om en sådan möjlighet infördes. Man ansåg att förslaget innebar alltför stora begräns- ningar i möjligheten att få faderskapet till barnet fastställt och att detta kunde få betydelse när det gällde barnets rätt till kunskap om sitt ursprung och kontakt med sin far. Flera remissinstanser fram- höll att andra lösningar på det rättsliga föräldraskapet borde övervägas. Föräldraskap och barnets bästa kan partner prövas som adoptivföräldrar. Reg- eringen konstaterade i proposition 2001/02:123 partnerskap och adoption, s. 23 f., att det hade lagts fram ett omfattande forsknings- underlag både om adopterade barn och om barn i familjer där de vuxna är homosexuella.