sou · GWB395 · 2008-11-03 00:00:00 — 5.6.1Särskilda regler för tidsbegränsade anställda Utredningen diskuterade en skiss som innebar särskilda regler i semesterlagen för arbetstagare med tidsbegränsade anställningar. Huvudlinjerna var följande: Betalda semesterdagar tjänas in löpande i proportion till anställ- ningstiden, men arbetstagaren kan inte begära att de läggs ut förrän de har tjänats in. Betalda semesterdagar intjänas inte vid frånvaro av skäl som inte är semesterlönegrundande. Beräkningen av hur många betalda semesterdagar en arbetsta- gare har sker när semestern ska läggas ut. Vid flera anställningar i följd kan anställningsperioderna i semesterhänseende under vissa förutsättningar ses som en anställning. Semesterlön beräknas på samma sätt som för tillsvidareanställda, dvs. enligt sammalöneregeln eller procentregeln. Semester läggs ut om det inte träffas överenskommelse om något annat. I annat fall skulle det innebära att lagstiftning infördes om förskottssemester. Betald semester måste läggas ut. Eftersom faktorn för beräkning av semesterlön är bestämd med hänsyn till att semesterlön inte ingår i beräknings- underlaget behöver semestertillägg inte utgå vid beräkning av semesterlön enligt sammalöneregeln eftersom arbetstagaren då skulle bli överkompenserad. Upphör anställningen innan semestern lagts ut utgår semesterersättning. Förläggningen av semestern för tidsbegränsat anställda ansågs sär- skilt problematisk. För att semester ska fylla sitt syfte ska den så långt som möjligt utgå i ett sammanhang. Ska semester tjänas in innan den läggs ut innebär det att semestern måste läggas ut i slutet av anställningen. Semester för tidsbegränsat anställda skulle därmed inte nödvändigtvis förläggas . Alterna- tivet skulle vara att semestern skulle utgå i förskott. Detta skulle dock innebära att det skulle införas regler om förskottssemester för Alternativa förslag som diskuterats de tidsbegränsat anställda. Motsvarande rätt saknas för tillsvidare- anställda arbetstagare. Inget av alternativen ansågs särskilt därför som särskilt lämpliga. Utredningen fann inte skäl att införa särskilda regler för tidsbe- gränsat anställda på det sätt som diskuterats. Sådana regler skulle inte förenkla lagen och det ansågs tveksamt om det finns något behov av att införa så många särregler för just tidsbegränsat anställda. Vidare bedömdes det vara tillräckligt att tidsbegränsat anställda som har rätt och möjlighet som alla andra att ta obetald semester och finansiera denna med semesterersättning från en tidigare anställning, eller vara lediga mellan två tidsbegränsade anställningar. Förslaget ansågs också betungande rent ekonomiskt för arbetsgivarna. Utredningen gjorde också bedömningen att infö- randet av särskilda regler för tidsbegränsat anställda inte är nöd- vändigt för att uppfylla de krav som ställs i EG-rätten, se vidare kap 6.5. Av förslaget återstår endast den regel som innebär att en arbetstagare vid upprepade tidsbegränsade anställningar hos samma arbetsgivare i semesterhänseende kan få räkna dessa anställningar som en anställning. Regeln leder till att de arbetstagare som har på varandra följande tidsbegränsade anställningar hos samma arbetsgi- vare får större möjlighet att få betald semester på samma sätt som tillsvidareanställda arbetstagare. Regeln är enkel att tillämpa och gör också att en arbetsgivaren inte behöver beräkna semesterersätt- ning varje gång anställningen upphör. 6Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa I utredningens uppdrag har legat att uppmärksamma hur semester- regler utformas i kollektivavtal. Likaså har utredningen att beakta EG-rätten och åtaganden enligt relevanta internationella instru- ment. Detta har utredningen gjort. Vidare de nordiska ländernas lagstiftning på semesterområdet analyserats för att se om uppslag till förenklingar kan hämtas därifrån. Vad som har nämnts redo- visas i detta kapitel och utgör en bakgrund till utredningens ställ- ningstaganden och allmänna överväganden. 6.1.1Något om utredningens uppdrag Uppdraget är att se över semesterlagen i förenklingssyfte och före- slå betydande förenklingar i lagstiftningen. Det är sålunda inte utredningens uppgift att överväga om förenklingar behövs. Upp- giften är att presentera förslag. I direktiven framhålls tre områden i semesterlagen som särskilt viktiga att förenkla. Det gäller hur betalda semesterdagar ska räknas fram, hur semesterlönen beräknas och hur semesterlönegrundande frånvaro ska hanteras. Gemensamt för dessa områden är att tillämpningen av bestämmelserna fordrar beräkningar av olika slag liksom tillgång till historiska fakta om arbetstagarens frånvaro, tjänstgöringsgrad, löneförhållanden m.m. I fråga om beräkning av semesterlön betonas i direktiven att utred- ningen bör pröva ett semesterlönesystem som i flertalet fall bygger på den löpande lönen samt ett semestertillägg motsvarande den nu gällande semesterlönefaktorn om . Ett sådant system bör enligt direktiven medföra att flertalet fall kan hanteras på det beskrivna sättet. Vidare understryks att en betydande förenkling av Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa reglerna om semesterlönegrundande frånvaro också bör prövas. Utgångspunkten för utredningens överväganden ska enligt direkti- ven vara att det sammantagna materiella innehållet i förslagen till ny reglering i huvudsak ska vara neutralt jämfört med nuvarande reglering. 6.1.2Vad är förenkling? Förenkling syftar till att underlätta den praktiska tillämpningen genom att reglerna blir lättare att förstå. Men även om reglerna i och för sig blir enklare utformade kan dess tillämpning ändå förut- sätta en mängd åtgärder av olika slag. Det kan exempelvis röra sig om att uppgifter måste sparas för att kunna tas fram när en viss situation ska hanteras. Det kan också handla om att beräkningar och kontroller ska göras i flera led. Reglerna kan alltså vara administrativt betungande utan att de åtgärder som före- skrivs behöver vara särskilt komplicerade. I förenklingen ligger därför också att minska den administrativa börda som bärs av den som har ansvaret för reglernas rätta tillämpning. Förenkling behöver inte betyda att lagtexten blir kortare. Det kan lika gärna förhålla sig på motsatt sätt. Ett förtydligande av en bestämmelse innebär i allmänhet att själva texten blir längre, men är en förenkling i den meningen att det bättre kan utläsas i lagtexten hur en regel ska tillämpas. Vinsten ligger i att texten blir mera begriplig. Det kan även ligga ett betydande förenklingsvärde i lagens dis- position. Läsbarheten ökar om exempelvis olika avsnitt markeras med upplysande rubriker så att läsaren lättare hittar till de bestäm- melser han eller hon söker. Semesterlagen betraktas allmänt som en svårtillämpad lagstiftning. Flera komponenter i lagen bidrar till komplexiteten. En sådan komponent är att lagen ger rätt till obetald semesterledighet. En annan är möjligheten att spara semesterdagar. Det matematiska inslaget i lagen är påtagligt. Särskilda beräkningar måste göras för att bestämma såväl antalet betalda semesterdagar som semesterlö- nens storlek. För det sistnämnda gäller dessutom olika regler för Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa ordinarie och sparad semester. För att kunna utföra de beräkningar som lagen förutsätter fordras tillgång till historiska uppgifter om arbetstagarens arbetsförhållanden och inkomster i anställningen. Till detta kommer bestämmelserna om semesterlönegrundande frånvaro med olika tidsgränser beroende på frånvaroorsak och en koppling till om ersättning utges enligt annan lagstift- ning. En viktig aspekt att beakta när det gäller förenkling av semes- terlagen är att lagen kontinuerligt ska tillämpas i varje anställ- ningsförhållande. Semesterlagen ska tillämpas och på samt- liga anställda. Arbetstagaren har exempelvis rätt till årlig semester. Arbetsgivaren är skyldig att se till att arbetstagaren kommer i åtnjutande av denna. Häri ligger bl.a. att fastställa antalet semester- dagar med semesterlön, beräkna semesterlönens storlek och efter förhandling eller samråd lägga ut arbetstagarens semesterledighet. Just detta att lagen ska tillämpas i varje anställningsförhållande och sålunda berör varje arbetstagare och arbetsgivare bör påverka hur lagtexten utformas. Det finns skäl att göra lagtexten mera utförlig än vad som annars är brukligt i lagstiftningssammanhang. Utred- ningens ambition har varit att arbetsgivare och arbetstagare genom att läsa lagtexten ska kunna förstå hur lagen ska tillämpas i allmänt förekommande situationer. Det är dock ofrånkomligt att förståel- sen av vissa bestämmelser ändå kan göra det nödvändigt att kon- sultera lagens förarbeten. Enligt direktiven bör utredningen uppmärksamma hur semester- regler är utformade i kollektivavtal. I avsnitt 6.3 redovisas kollek- tivavtalen på ett antal större avtalsområden inom privat sektor. Semesterlagen är till stora delar dispositiv. Genom kollektivavtal är det möjligt att avvika från flera av lagens centrala bestämmelser. I vissa avseenden har lagstiftaren förutsatt att parterna utifrån branschspecifika förhållanden genom kollektivavtal närmare regle- rar tillämpningen av lagens mera generellt utformade bestämmelser. Så har exempelvis skett när det gäller beräkning av semesterledighet inom processindustri med kontinuerlig skiftgång och bestämd års- arbetstid. Av 2 § andra stycket semesterlagen framgår att arbetsgivaren får tillämpa kollektivavtalets bestämmelser om avvikelser från lagen Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa även på arbetstagare som inte är medlemmar i den avtalsslutande fackliga organisationen. I sammanhanget bör noteras att eller 3,6 miljoner av cirka 4 miljoner arbetsta- gare omfattas av kollektivavtal. För de övriga gäller semesterlagen i alla delar. Täckningsgraden för kollektivavtalen varierar mellan olika sek- torer. För den offentliga sektorn är täckningsgraden . Den privata sektorn uppvisar skillnader mellan olika branscher. Utan att ha tillgång till exakta uppgifter kan ändå med ganska stor säkerhet sägas att täckningsgraden är avsevärt högre inom indu- strin, där det finns ett betydande antal stora arbetsgivare, i jämfö- relse med vissa servicebranscher med många små arbetsgivare som exempelvis handeln, hotell- och restaurang, lokalvård m.fl. Också i en del nya branscher finns ett relativt stort antal arbetsgivare som inte är bundna av kollektivavtal. IT-branschen är ett exempel. Den nuvarande semesterlagen har i princip varit oförändrad . I stor utsträckning gäller alltjämt de branschanpass- ningar i kollektivavtal som gjordes i samband med att lagen trädde i kraft. Utvecklingen har dock gått därhän att månadslöner blivit allt vanligare på områden där arbetstagarna tidigare avlönades med timlön eller olika former av prestationslön. Detta har i sin tur medfört ändringar i avtalens semesterbestämmelser. Lagens och även avtalens procentregel för beräkning av semesterlönen har i kollektivavtalen kommit att ersättas av sammalöneregeln, d.v.s. arbetstagaren får sin löpande lön under semestern och ett semes- tertillägg. Hur avtalssystemet ser ut måste givetvis beaktas när föränd- ringar i lagen diskuteras. Resultatet av en ändrad lagstiftning kan inte gärna bli att grunden rycks undan för den systematik som kollektivavtalen vilar på. När det gäller semesterlönen är det att märka att kollektivavtalen har utgått ifrån lagens procentregel för semesterlöneberäkning. Det har skett på två sätt. I de fall parterna har behållit procentregeln föreskriver avtalen i allmänhet en högre procentsats än lagen, men beräkningsunderlaget är det som före- skrivs i lagen. För de fall sammalöneregeln tillämpas bygger avta- lens semesterlönetillägg på en jämförelse med lagens procentregel. Den ordinarie lönen och tilläggen ska tillsammans motsvara av den förfallna lönen under intjänandeåret. Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa Semesterlagens uppbyggnad och utformning är komplex. Ett antal olika situationer regleras och ofta går dessa in i varandra. Det är svårt att åstadkomma betydande förenklingar av själva lagtexten även om den i viss utsträckning kan göras mera överskådlig och begriplig. Den stora förenklingspotentialen ligger snarare på det administrativa planet. Genom att exempelvis krympa antalet beräk- ningar, utgå från gemensamt underlag vid dessa, minska skyldig- heten för arbetsgivarna att hålla reda på uppgifter om arbetstagar- nas löne- och arbetsförhållanden m.m. kan betydande hanteringsmässiga vinster göras. För utredningen har det varit en grundläggande utgångspunkt att lagen även fortsättningsvis i huvudsak ska vara dispositiv. De lösningar som parterna har valt i sina kollektivavtal ska kunna behållas även om lagen ändras på vissa punkter. Det är dock givet att de förenklingar som föreslås angående beräkningarna av semes- terlön enligt procentregeln och semesterlön för sparad semester kan motivera att det i vissa avseenden görs justeringar i avtalen. Önskar parterna behålla avtalens regleringar ska lagen inte lägga några hinder i vägen. Utredningen har vidare utgått ifrån att semesterlagens systema- tik och grundläggande principer ska behållas så långt det är möjligt. Direktiven säger heller inget om att lagens struktur ska ändras i grunden. Det är inte ett systemskifte som åsyftas utan en förenk- ling av den gällande semesterlagen. Något annat har för övrigt inte varit möjligt åstadkomma under den förhållandevis korta tid som utredningen har haft till sitt förfogande. Vad som har sagts innebär sålunda att semesterdagar med semesterlön även i fortsättningen ska tjänas in genom arbete. Semesteråret ska alltså föregås av ett intjänandeår. I den delen sker ingen förändring. Den i lagen fastslagna principen, om att semes- terlönens storlek minst ska motsvara den inkomst arbetstagaren skulle ha haft om han eller hon i stället hade arbetat, lämnas intakt. Även framledes ska vissa typer av frånvaro grunda rätt till semes- terlön. Det finns dock skäl att överväga en begränsning av den semesterlönegrundande frånvaron. De nuvarande reglerna om semesterlönegrundande frånvaro betraktas allmänt som svårtillgängliga och är dessutom hanterings- mässigt betungande för arbetsgivarna. Avsevärda administrativa fördelar kan uppnås om en gemensam tidsgräns införs för de olika Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa frånvaroorsakerna och om tiden för oavbruten frånvaro förkortas. Syftet med semester är att bereda arbetstagaren betald ledighet från arbetet för vila och rekreation. Behovet av vila från arbetet tunnas emellertid ut vid oavbruten frånvaro som har pågått längre än ett helt intjänandeår och semesterledighet inte har kunnat läggas ut. Även sambandet mellan att semesterlön ska tjänas in genom arbete försvagas ju längre frånvaron pågår. Semesterrät- ten får mera karaktären av en allmän inkomstförstärkning än en betald ledighet. Det finns därför skäl att i viss utsträckning för- korta tidsgränserna för semesterlönegrundande frånvaro. När det gäller frånvaro från arbetet på grund av sjukdom bör uppmärk- sammas att de nya sjukskrivningsreglerna från inne- bär att sjukpenning i normalfallet kommer att utgår i endast . En förkortning av tidsgränsen för semesterlönegrundande frånvaro på grund av sjukdom och arbetsskada är även motiverad av detta skäl. Flera års frånvaro från arbetet ska inte längre förekomma. Att lagens systematik och principer alltjämt ska ligga till grund hänger också samman med det som ovan nämnts om kollektivav- talen. Det bör undvikas att skapa oreda i de förutsättningar som avtalen vilar på. En annan av utredningens utgångspunkter har varit att inom ramen för lagens systematik söka åstadkomma regler som innebär en enklare hantering av semesterlönen i normalfallen. Med detta menas den vanliga situationen på arbetsmarknaden att arbetstaga- ren är månadsavlönad med ett bestämt arbetstidsmått och har semesterlönegrundande frånvaro i relativt begränsad omfattning. För det stora flertalet månadsavlönade arbetstagare har också par- terna i kollektivavtal kommit överens om att sammalöneregeln ska gälla vid beräkning av semesterlön. Orsaken torde vara att den regeln bedömts vara enklare att tillämpa än lagens procentregel. Det finns sålunda skäl att i lagen införa den regel som fak- tiskt tillämpas på en stor del av arbetsmarknaden. Sammalöneregeln ska därför i fortsättningen bli huvudregel när semesterlönen ska fastställas för arbetstagare med vecko- eller månadslöner. För arbetstagare med timlön eller olika former av prestationslöner behålles procentregeln, som dock förenklas och förtydligas. Pro- centregeln ska även tillämpas i vissa fall för vecko- eller månadsav- lönade arbetstagare, exempelvis när deras arbetstider eller frånvaro är av sådan beskaffenhet att sammalöneregeln inte går att tillämpa på ett enkelt sätt. Då får man falla tillbaka på procentregeln. Ett införande av sammalöneregeln innebär en återgång till vad som Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa gällde enligt semesterlag med olika metoder för att beräkna semesterlönen. Det är dock ingen dramatisk förändring med tanke på att regeln redan frekvent tillämpas på det kollektiv- avtalsreglerade området. Ytterligare en utredningens utgångspunkter hänger samman med hur semesterlagen förhåller sig till EG-rätten och då närmast arbetstidsdirektivet. har ifrågasatt systemet med intjänandeår och semesterår, men har inte gått vidare i frågan. Utredningens hållning kan beskrivas som att det inte finns skäl att föreslå ändringar i semesterlagens systematik innan det finns klara utslag i om att den svenska lagstiftningen inte lever upp till arbetstidsdirektivet. Blotta misstanken om att det kan för- hålla sig så är inte tillräckligt. Som närmare redovisas i avsnitt 6.5.5 har det dock bedömts att vissa smärre ändringar bör göras i semesterlagen mot bakgrund av den rättspraxis som utvecklats i . 6.1.6Ny lag eller ändrad lag En fråga som utredningen har diskuterat är om förändringar i semesterlagstiftningen bör göras i form av en ny lag eller om änd- ringarna ska arbetas in i den befintliga lagen. Diskussionen har skett mot bakgrund av att Knas ändringar av semesterreglerna före- slogs ske genom en ny semesterlag. Denna utrednings direktiv talar dock om en översyn av semesterlagen i förenklingssyfte, vilket närmast pekar på att förenklingen ska ske inom ramen för den nuvarande semesterlagen. De ändringar vi föreslår i sak är inte mer omfattande än att det fullt möjligt att infoga dessa i den befintliga lagen. Vi har stannat för den lösningen. Dessutom är utredningens referensgrupp enig om att det är bättre att ändra i den gamla lagen än att skriva en helt ny lag. Skälen kan sammanfattas i följande punkter. Den nuvarande lagen är känd och har tillämpats . Om den får mer rubriker och en allmänspråklig översyn kan den använ- das även fortsättningsvis. Att göra en ny lag kräver att en omfattande omskrivning av paragraferna görs vilket kan vara riskabelt, eftersom de flesta paragrafer inte ändras i sak. Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa Om en ny lag föreslås kan det synas som om det rör sig om stora förändringar, medan det i själva verket inte är så mycket som ändras. Det blir därför missvisande att göra en helt ny lag. Det krävs inga stora utbildningsinsatser om strukturen är den- samma som i nuvarande lagen. Semesterlagen skrevs då arbetsförhållandena såg annorlunda ut jämfört med . Arbetstagare har i hög utsträckning månadslön, även inom industrin. Många arbetstagare arbetar deltid, 2004 arbetade av männen och av kvinnorna deltid. Det är också vanligt att arbetsta- gare har tidsbegränsade anställningar. Detta är något som har beaktats då utredningen diskuterat förändringar av semesterlagen. Det förslag som utredningen lägger syftar till en semesterlag som är bättre anpassad till dagens arbetsförhållanden. Antalet tidsbegränsat anställda är relativt stort och ökar. var av den arbetande befolkningen tidsbegränsat anställda.TPF1FPT Det är fler kvinnor än män som har tidsbegränsade anställningar, var av arbetstagarna med sådana anställningar kvinnor. Det är bland de yngre arbetstagarna som tidsbegränsade anställningar är vanligast, och särskilt vanligt är det bland kvinnor. I åldersgruppen 16–hade av de kvinnliga arbetstagarna tidsbegränsade anställningar. Bland männen i samma åldersgrupp var siffran . Siffrorna är hämtade ur Arbetskraftsundersökningen och ger en bild av hur läget såg ut en viss mätvecka för de tillfrågade individerna. 1TP PT Uppgifter från Arbetskraftsundersökningen, , 2007. Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa Fler kvinnor än män är tidsbegränsat anställda Källa: SCB, . Fler unga arbetstagare har tidsbegränsade anställningar än äldre, särskilt vanligt är det bland unga kvinnor Källa: SCB, . Utredningen har i samarbete med SCB försökt få fram siffror på hur länge arbetstagare har tidsbegränsade anställningar och i så fall om arbetstagare med upprepade tidsbegränsade anställningar har samma arbetsgivare eller om de också byter arbetsgivare. Har en arbetstagare flera anställningar hos samma arbetsgivare skulle semester kunna tjänas in och läggas ut på samma sätt som om Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa arbetstagaren har en tillsvidareanställning. Har arbetstagaren där- emot kortare anställningar hos olika arbetsgivare är det mindre sannolikt att arbetstagaren kan hinna tjäna in semester som kan läggas ut innan anställningen upphör. Det finns emellertid ingen nyare tillgänglig statistik över detta. Av en studie som gjordes framgår att drygt hälften av de som hade tidsbegränsade anställningar då, också hade det senare.TPF2FPT har möjligheten att visstidsanställa arbetstagare ökat, åtminstone på den icke kollektivavtalsreglerade delen av arbetsmarknaden. Enligt 5 § lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS) är möjligt att vara tidsbegränsat anställd för vikariat eller i allmän visstidsanställning utan att anställningen övergår till en tillsvidarean- ställning. Olika tidsbegränsade anställningsformer kan också kom- bineras så att en arbetstagare under betydligt än så är tidsbegränsat anställd hos samma arbetsgivare. Om motsvarande studie gjordes skulle siffran därför sannolikt inte vara lägre. Att arbetstagare har flera tidsbegränsade anställ- ningar är naturligtvis bekymmersamt ur ett semesterperspektiv. Utredningen har därför utrett möjligheten att införa särskilda reg- ler för tidsbegränsat anställda, se kapitel 5.6. Det förslag som utredningen lägger är dock betydligt mindre omfattande, se lagför- slagets 30 b §, och syftar bland annat till att de arbetstagare som har på varandra tidsbegränsade anställningar hos samma arbetsgivare ska få betald semester i större utsträckning . Vid den nuvarande semesterlagens tillkomst var det vanligare än att arbetstagare hade prestationsbaserade löner, t.ex. ackords- lön. Det bedömdes därför lämpligt att ha en gemensam beräknings- regel (procentregeln) för semesterlön som var neutral i förhållande till vilken typ av lön arbetstagaren hade. För att kunna ta ställning till om det är lämpligt att föreslå att semesterlön som huvudregel ska utgå enligt sammalöneregeln har utredningen undersökt vilken typ av lön de flesta arbetstagare har. En tillämpning av sammalöneregeln förutsätter som redogjorts för tidigare, att arbetstagaren har vecko- eller månadslön. Annars går det inte att veta vilken lön arbetstagaren ska ha under semestern. 2TP PT Undersökningen bygger på och finns refererad i Ds 2002:56 arbetsrätt – för en föränderligt arbetsliv, s 208 och i bilagedelen. Allmänna överväganden och bakgrunden till dessa Någon officiell statistik finns inte om detta utan i stället har utredningen med hjälp av arbetsmarknadsparterna i utredningens referensgrupp tagit fram vissa siffror. Av de uppgifter som fram- kommit kan konstateras att fast lön synes vara den helt domine- rande löneformen för arbetstagare i . Det vanligaste är att en arbetstagare avlönas med månadslön eller, även om lönen beräknas per annan tidsperiod, är densamma .