sou · GWB319 · 2008-03-04 00:00:00 — Lämpligheten hos dessa platser är inte knutna till någon geologisk provins utan beror på lokala förhållanden. Detta innebär i sin tur att andra praktiska faktorer som logistik för avfallstransporter, industritradition, lämplig recipient m.m. kan ges ökad tyngd. Geologiska undersökning (SGU) har, bilaga 6 under- sökt förutsättningarna i att kombinera ett underjordiskt förvar i berg med tidigare eller pågående gruvverksamhet eller att utnyttja tunnlar och rum vid t.ex. tidigare oljelageranläggningar som bas för en ny djupdeponi i berget under anläggningen. Analysen visar att det finns många och goda möjligheter att loka- lisera en djupdeponi i bra beläget berg som också kan vara kom- binerat med lämplig industriverksamhet. Vid sidan av nyetablering – där ett stort antal platser är tänkbara i hela – torde det finnas ett 10-tal gruvanknutna platser med förhållanden väl läm- pade för ett djupförvar för kvicksilverhaltigt avfall. Vidare finns ett stort antal tidigare oljelagerrum i bra berg som är transportmässigt välbelägna och har goda recipientförhållanden. Som följd av lagens krav på undermarksdeponering i berg av visst kvicksilveravfall har ändrat företagets strategi för deponering av riskavfall. planer på att bygga en mark- förlagd deponi vid Rönnskärsanläggningen har ersatts av en plan- ering som bygger på att en djupdeponi i berg anordnas i en av företagets blivande gruvor, Äkulla Östra. Företaget avser att här deponera inte bara avfall med olika halter av kvicksilver utan även annat kemiskt riskavfall med innehåll av kadmium, bly arsenik m.fl. Avfall som också skulle kunna deponeras en markförlagd deponi vid . Tekniskt och ekonomiskt bedöms det dock bättre Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall att deponera allt avfallet i en djupdeponi där driftsförutsättningarna är bättre och förvarsförhållanden är väl definierade. Nedan redo- visas översiktligt aktuella planer. En detaljerad redovisning av avfall och dess behandling samt teknik och utformning av djupdeponin lämnas i bilaga 2. Som framgår av bilaga 2 finns vid gruvan en befintlig tunnelramp ner till . Denna planeras bli utnyttjad dels för brytning av guldmalm dels för att anordna en djupdeponi i utrymmen och rum från brytningen samt särskilt utsprängda depo- neringsrum. Figur 11.1 Principbild för deponering i brytningsrum resp. särskilda berg- rum, gruvan Den befintliga rampen till Åkullagruvan bedöms vara tillräcklig som transportled från markytan och ned till brytningsrummen och undermarksdeponin. Med viss vägbyggnad kan transporterna via allmän väg klara transporterna av berg och malm från Åkulla- gruvan. Därmed kommer den även att klara transporterna av avfall till denna gruva. Sannolikt kommer malmen i Åkulla att tas ut i ett flertal bryt- ningsrum. En del av dessa kommer att bli för små eller får ej lämp- lig form för att de skall bli användbara som deponiutrymmen för avfall. Ett mindre antal rum kanske 10 rum kommer dock att få en sådan storlek och form att de kan användas Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall Utsprängningen av dem kommer troligen att ske i tre pallar med en slutlig höjd av 17 20 m. Deras botten kommer att lutas så att det fria lakvatten som bildas kan samlas upp och tas om hand. Principbild över bergrummen i figur 11.1. Den totala mängden lagrat avfall som behöver slutdeponeras i Åkulla uppgår till . Efter den behandling som krävs före deponeringen uppskattas avfallsvolymen som skall deponeras uppgå till 250 000 m3P ,P inklusive den volymökning som uppstår vid stabilisering. Med utrymme för fallande avfall under en tillräckligt bedöms det totala deponeringsbehovet för anlägg- ningen uppgå till 300 000 m3P .P Den erforderliga deponerings- volymen kan visa sig bli så stor att de lämpliga brytningsrummen inte räcker till. Därför planeras det för att särskilda bergrum skall kunna anläggas utanför de malmförande zonerna i Åkullaforma- tionen. Som andra alternativ till etablering i gruva undersöker även förutsättningar för att bygga en separat djupdeponi vid kusten i berget under . Nyetablering av undermarksförvar i urberget Att etablera och nyanlägga ett djupförvar med erforderliga anord- ningar är ett alternativ som kan ge tekniskt sett optimala förut- sättningar för ett djupförvar. Kostnaderna bedöms bli mycket högre än vid deponering i eller byggande vid befintliga anläggningar trots att dessa i någon mån skulle kunna kompenseras av ändamålsenlig utformning av djup- förvaret och att förvaret kan placeras på bästa sätt med hänsyn till transporter och övrig infrastruktur. innebär de små avfallsvolymerna att ett helt separat och nyetablerat djupförvar blir relativt dyrt eftersom det måste bära alla kostnader för tekniska infrastrukturen såsom schakt till förvarsdjup, hissar, pumpar, ventilation m.m. Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall Undermarksdeponi vid befintlig berganläggning planering förutsätter att endast eget avfall från företagets olika verksamheter kommer att tas om hand i djupdeponin i Åkulla Östra. Detta innebär i sin tur att berörda avfallsinnehavare för övrigt svenskt kvicksilveravfall måste endera bygga ytterligare en anläggning eller finna vägar till en undermarksdeponering utanför . har ett mycket stort antal nedlagda bergrum, som tidigare använts för lagring av olja, för försvarsändamål m.fl. Dessa anläggningar är ofta belägna i berg av god kvalitet. Rummen för dessa anläggningar ligger normalt förhållandevis ytligt med nedre tunnelsystem cirka 100 m under markytan. Att direkt utnyttja utsprängda utrymmen i en sådan anläggning är mindre lämpligt av flera skäl. Tekniskt sett kan en sådan förvaring komma att hamna i ett mellanläge mellan ytligt och ett djupt beläget förvar när det gäller högre frekvens av ytsprickor och närvaro av fritt syre i grundvattnet. Dessa problem kan undvikas om man väljer att fördjupa den befintliga anläggningen genom att från befintliga nedre tunnel- system driva ramp och tunnlar ner till större djup och under markytan under det tidigare oljelagret spränga ut undermarksförvaret. Genom att utgå från och ta tillvara en befintlig berganläggning kan man vinna stora bergtekniska och kostnadsmässiga fördelar när det gäller att bygga anläggningen och dess olika hjälpsystem. Av sammanställningen i bilaga 6 av Geologiska under- sökning SGU framgår att det vid sidan av nyetablering, där ett stort antal platser är tänkbara i hela – torde finnas ett relativt stort antal platser vid befintliga ej utnyttjade berganlägg- ningar med förhållanden väl lämpade för ett undermarksförvar för långlivat farligt avfall. Ofta kan ett utmärkt fysiskt och mekaniskt skydd kombineras med bra recipientförhållanden och lämplig industriell infrastruktur. För att kunna ta ställning till olika alternativ har utredningen funnit det av intresse att översiktligt men realistiskt belysa teknik, säkerhet och kostnad vid gynnsamma förutsättningar för ett under- marksförvar i svensk berggrund i . För att på ett sådant realistiskt sätt belysa möjligheterna att bygga vid ett befintligt bergutrymme har förutsättningarna vid ett av dessa lägen, det tidigare oljelagret på Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall utanför utnyttjats och analyserats i en konceptstudie, bilaga 4. Genom att utnyttja en befintlig anläggning blir kostnaderna för att spränga nya tunnlar och rum väsentligt mycket lägre och mindre osäkra än att bygga en ny separat anläggning. Påslag för tunnlar och drift genom det ytliga berget är ofta kostsamt. Vid Händelö kan man även dra nytta av att liknande verksamhet finns etablerad för deponering av aska. En aska som bedöms mycket lämplig för stabiliserande behandling av avfallet och för igen- fyllning av rummen. Oljelagrets djupaste nivå är här cirka 80 m och tunnelsystemens nedre delar är vattenfyllda. Efter länspumpning förutsättes att en ramp sprängs ned till lämpligt förvaringsdjup där 150 000 m3P P förvaringskammare sprängs ut. I dessa deponeras kvicksilveravfall med halter samt stabiliserat flytande kvicksilver med högre halt, . Avfallet bäddas in i och omges av flygaska. För att illustrera olika förhållanden har genomförts beräk- ningar för deponering på nivå 200 m respektive . En bedömd trolig avfallsmängd har här placerats i ett skisserat under- marksförvar för att på så konkret som möjligt illustrera möjlig- heter, teknik , säkerhet och kostnader. Analysen i bilaga 4 visar att en säker deponering kan ske, att investeringarna för anläggningen är i storleksordningen och att behandling av avfallet – i anläggningen – kan utnyttja flygaska. I anläggningen kan efter behandling depo- neras liknande farligt avfall med innehåll av kadmium, blyhaltigt eller arsenik m.fl. Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall Figur 11.2 Skisserat undermarksförvar vid f.d. oljelager Slutsats beträffande undermarksförvar i Jag anser att möjligheterna till slutförvaring av långlivat farligt avfall i den svenska berggrunden är mycket goda och kan ske på ett tekniskt fördelaktigt sätt som ger stora säkerhetsmarginaler. Avfallet kommer att omges av en massiv geologisk barriär som garanterar önskad iso- lering över mycket långa tidsperioder utan att ställa krav på tillsyn. Kostnaderna för investering i anläggningar är dock höga även om kostnaderna för motsvarande markförlagd deponi för farligt avfall kan bli avsevärda, inte minst i driftskedet. Att nyetablera och separat bygga ett djupt undermarksförvar i berg anser jag orimligt ur kostnads- synpunkt. Kostnadsmässigt är det mera rimligt är att bygga en djup- deponi i anslutning till en gruva i drift eller vid en existerande berg- anläggning. innehar cirka hälften av befintliga kvicksilveravfall och kommer att generera huvuddelen av framtida kvicksilveravfall i landet. Planerna innebär att stora delar av innehav av kvicksilveravfall och annat farligt avfall avses få en mycket Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall säker förvaring helt i linje med syfte och ambitioner i dagens lag- stiftning. Jag anser det också värdefullt att även avser att under mark deponera annat långlivat avfall med innehåll av kadmium, bly och arsenik på ett sätt som är säkrare än vad lagen kräver. 11.2Norden Permanent deponering i dagbrott Genom att utnyttja dagbrott och andra djupa schakter nära mark- ytan kan avfall deponeras på ett sätt som är väl skyddat exempel på detta är den deponering av kvicksilverhaltigt och annat långlivat kemiskt farligt avfall som sker i vid en deponi i berget på Langöya i . I ett tidigare kalkstensbrott deponeras behandlat avfall. Farligt avfall behandlas i en process där detta stabiliserats genom att blandas med bl.a. gips. Genom att placera det stabiliserade avfallet i dagbrottets djupa delar samt dra nytta av kalkstensgeologin, att grundvattenflödet i berget är ringa och att utspädningspotentialen är mycket stor visar gjorda säkerhetsanalyser att deponerat material ej kommer att ställa till skada för omgivningen ens under mycket långa tider framåt. Jämfört med förhållandena vid en djupdeponi i berg kan kon- stateras att avfallet kan komma att lättare exponeras mot fritt syre och att detta kan medverka till att farliga ämnen löses ut och utgör en potentiell risk i omgivningen. Å andra sidan innebär lågt flöde genom berget kring deponin och de gynnsamma förhållandena till utspädning i recipienten att riskerna minskar. Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall Figur 11.3 Deponi i dagbrott i kalksten, Tekniken vid deponin i kalkbrottet på Langöy och möjligheterna till en långsiktigt säker permanent förvaring av farligt kemiskt avfall har analyserats bilaga 3. Slutsatsen i analysen är att deponi- anläggning, trots sitt läge i ytliga berget erbjuder goda möjligheter till säker förvaring över långa tider. De svenska erfarenheterna från deponering av kvicksilveravfall i aktuell deponi rör deponering av avfall med halter t.ex. förorenade massor. Sådant avfall har på ett fördel- aktigt sätt sjötransporterats till och deponerats i anläggningen på Langöya i . Halterna i deponerat avfall på Langöya är normalt betydligt lägre högst än vad som skulle bli fallet för deponering av stabiliserat metalliskt kvicksilveravfall. Befintliga till- stånd medger dock deponering av avfall med hög halt av kvicksilver under förutsättning att avfallet är stabiliserat. För att kunna ta hand om metalliskt kvicksilver krävs ytterligare utveckling av företagets teknik för stabilisering av avfall. Företaget , som innehar deponien anser dock att erforderlig utveckling av teknik som med- ger deponering både är möjlig och ekonomiskt realistisk. Slutsats beträffande möjligheter i Min slutsats beträffande deponianläggningar i ytlig berggrund är att sådana anläggningar erbjuder goda möjligheter till säker förvaring över långa tider i det fall avfallet givits en lämplig behandling, hydro- geologin är gynnsam och utspädningspotentialen i omgivningens reci- pient är stor. För deponin på Langöya i i kon- Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall staterar jag att den ger en god men mindre säkerhetsmarginal än vad som kan uppnås med en deponi djup nere i norsk eller svensk berg- grund. konstaterar jag att deponin på Langöya ger hög säkerhet på ett sätt som vida överträffar den säkerhet som krävs vid markförlagd deponering av farligt avfall på många ställen ute i . En rimlig slutsats för svenskt vidkommande är att depo- nering i på det sätt som sker på av behandlat avfall är en möjlighet som uppfyller höga krav på säkerhet även om anlägg- ningen är ytligt belägen. För att vara en möjlighet att ta om hand svensk kvicksilveravfall i metallisk form krävs att teknik och för- farande för stabilisering av avfallet vidareutvecklas. Givna tillstånd för anläggningen förutsätter att endast väl stabiliserat avfall får depo- neras. 11.3EU Permanent deponering i undermarksförvar i saltgruvor Inom EU deponeras avsevärda mängder långlivat kemiskt farligt avfall främst i markförlagda ytdeponier men även i undermarks- förvar. När det gäller deponering i undermarksförvar har lång erfarenhet. I sker deponering av långlivat kemiskt avfall såsom kvicksilveravfall dels i speciella ytdeponier, dels i undermarksdeponier anordnade i utbrutna rum i saltgruvor. Depo- neringen sker normalt i djupt belägna formationer av bergsalt. Behandlat avfall av alla kategorier deponeras i utbrutna rum sam- tidigt som brytning av bergsalt sker i andra delar av gruvan. Tre sådana anläggningar är i drift, den första . Vid dessa finns på mer än saltformationer som har bildats . De mäktiga lagren av bergsalt omgives av tjocka sediment av lera. De geologiska förutsättningarna innebär att man kan deponera – med väl placerad och lämpligt utformad förvaringsrum långlivat stabiliserat kemiskt farligt avfall med synnerligen stora säkerhetsmarginaler mot att farliga ämnen skall kunna nå omgivningen och skada människor och miljö och detta under mycket långa tider in . Genom saltets egenskaper sker deponeringen praktiskt taget helt torr. Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall Figur 11.4 Undermarksförvar i saltgruva i Saltformationerna har som nämnts ovan en ålder på 100 200 mil- joner år. Av geologiska skäl finns därför vetenskaplig grund att antaga att ett förvar kommer att bestå och förbli säkert under geologiska perioder framåt dvs. De tyska anläggningarna har alla en väl fungerande teknik för att hantera och deponera kemiskt avfall. Den omfattande brytning av bergsalt som skett innebär att anläggningarna har volymmässigt stor kapacitet att ta hand om avfall. I gruvan vid Zielitz nära finns cirka 4,6 miljoner m3P P avsatt för depo- nering av farligt avfall. Den årliga kapaciteten är ; total kapacitet i att deponera farligt avfall är cirka 250 farligt avfall. Deponeringen är praktiskt väletablerad och kemiskt farligt avfall såsom kvicksilver har deponeras . Halterna i deponerat avfall med kvicksilverinnehåll är vanligen upp till 6 . Det finns i tillstånden inga begränsningar att depo- nera avfall med väsentligt högre kvicksilverinnehåll så länge det rör Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall sig om fast avfall. Förhållanden som rör miljö och hälsa kopplade till deponeringen redovisas i anläggningarnas säkerhetsredovis- ningar, liksom de krav som ställs på avfallet för att medge depo- nering. I bilaga 3 har tekniska och andra förutsättningar ställts samman och diskuteras främst när det gäller frågor som rör långsiktig säker- het för hälsa och miljö vid deponering i saltformationer. I jäm- förelse med de synnerligen omfattande och detaljerade krav som ställs för att demonstrera säkerhet på lång sikt för radioaktivt avfall – även för mycket osannolika frågor förefaller redovisningarna för deponering i salt mera inriktade på att behandla de för säker- heten mest väsentliga frågorna. Analyserna utgår ifrån att man vid deponering i salt kan räkna med att rådande stabila geologiska förutsättningar består och att det därför är rimligt att begränsa sig till närområdet och dess teknik och praktiska frågor. I finns, å andra sidan en synnerligen omfattande och kunskap om deponering av farligt avfall i saltformationer baserad på omfattande forskning som skett för att utreda möjligheterna att bygga ett djupförvar för deponering av långlivat radioaktivt avfall i stabila och täta saltformationer. Negativa erfarenheter från deponering i bergsaltformationer har gjorts vid de tidigare utbrutna saltgruvorna i Morsleben och . Där har deponering av kemiskt avfall skett i gamla brytningsrum och det har förekommit vatteninbrott. De geologiska och tekniska förutsättningarna vid dessa deponier är annorlunda och skiljer sig från de skiktsaltformationer som utnyttjas i och som ger väsentligt bättre möjligheter att isolera avfallet. Kommentar beträffande deponering av avfall i form av metalliskt kvicksilver För att underlätta omhändertagande av kvicksilveravfall i flytande form inom EU har föreslagits att kvicksilver förvarat i stålbehållare skall kunna deponeras permanent i djupa saltformationer. Deponering i mäktiga och djupt belägna formationer av bergsalt omgivna av lersediment möjliggör en praktiskt taget torr depo- nering som garanteras av en massiv geologisk barriär. Denna extra säkerhet kan kompensera för de ökade risker som förorsakas av direkt deponering av metalliskt kvicksilver när behållarna är väl deponerade och anläggningen förseglats. De större riskerna i drifts- Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall skedet finns dock kvar. Konsekvenserna av olyckor vid hantering och deponering under jord bedöms betydligt allvarligare för metalliskt kvicksilver än för samma avfall i stabiliserad form. Ett stabiliserat avfall ger inte bara ökad säkerhet vid drift när det gäller att gäller att hantera avfallet utan ger fördelar för den långsiktiga säkerheten. Trots att förutsättningarna för säker förvaring av farligt avfall är mycket goda i djupa saltformationer anser jag det rimligt att ana- lysera även mindre sannolika scenarier som kan leda till framtida problem. I bilaga 3 diskuteras ett antal scenarier som kan vara aktuella vid deponering av kvicksilver i sin flytande form. Andra möjligheter inom EU – mellanlagring vid Almaden kvicksilvergruva Almaden är världens största kvicksilvergruva där brytning pågått sedan 1 000-talet. Detta innebär att man har goda möjligheter att studera förhållanden kring en rik kvicksilvermineralisering och effekter av brytning i vatten och mark i området kring gruvan. Sådana mätningar – som representerar extrem exponering mot omgivningen har skett i vatten och sediment kring gruvan. Resul- tat visar på att mineraliseringen lett till 3 4 gånger högre värden i omgivande vatten och marklager jämfört med normal berggrund i området. Någon brytning av kvicksilver sker ej i gruvan vid Almaden. Företaget tar däremot emot, mellanlagrar samt säljer kvicksilver. bedriver det statliga spanska företaget , som äger Almaden-anläggningen forskning med EU-stöd som rör behandling av kvicksilveravfall för deponering och dess omhändertagande. Då forskningen främst är inriktad på teknik för säker mellan- lagring och ej på permanent deponering i undermarksförvar ser jag inte att detta utvecklingsarbete kommer att ge något alternativ när det gäller undermarksdeponering. Tänkbara möjligheter för slutförvaring av svenskt långlivat kemiskt farligt avfall Slutsatser beträffande deponering inom EU Jag anser att befintliga deponier i saltgruvor i erbjuder bra tekniska och praktiska möjligheter att deponera kvicksilveravfall. Min slutsats beträffande säkerheten vid permanent deponering av kvick- silveravfall är att de tyska saltgruvorna kan erbjuda säkerhetsmässiga deponeringsförhållanden som väl motsvarar de krav på deponering i djupa bergrum som ligger bakom svensk lagstiftning. De geologiska förutsättningarna innebär att man praktiskt och enkelt kan deponera långlivat stabiliserat kemiskt farligt avfall och med väl placerad och lämpligt utformad deponi räkna med synner- ligen stora säkerhetsmarginaler mot att farliga ämnen skall kunna nå omgivningen och skada människor och miljö under mycket långa tider in . måste jag konstatera att underlaget i tillstånden beträff- ande frågor som rör säkerheten för människa och miljö behöver sammanställas och möjligen kompletteras för att visa på den långsiktiga säkerheten. Detta gäller i än högre grad i det fall man önskar deponera metalliskt kvicksilver i sin flytande form, som diskuteras inom EU; på dagens kunskapsnivå kan endast deponering av väl stabiliserat kvicksilver deponeras och det krävs att en rad frågor ytterligare belyses för att en deponering av kvicksilveravfall i flytande form skall kunna övervägas. 12.1Kunskap att utforma anläggningar och värdera långsiktig säkerhet Beträffande kunskapsläget bedömer jag att det finns tillräckliga och goda grunder för att nu genomföra det praktiska arbetet för slut- förvaringen och i industriell skala förverkliga permanent depo- nering av kvicksilverhaltigt avfall. Det finns även kunskap och etablerad metodik för att i säkerhetsanalyser beräkna och visa att kvicksilveravfallet och liknande farligt avfall kan tas om hand i undermarksförvar på det långsiktigt säkra sätt som krävs i gällande lagstiftning. Att det finns mycket goda tekniska förutsättningar att bygga säkra undermarksförvar i stabila geologiska formationer. En djupdeponi i svensk berggrund i gruva eller vid en befintlig berganläggning erbjuder möjligheter till slutförvaring av långlivat farligt avfall på ett tekniskt fördelaktigt sätt och med stora säkerhetsmarginaler. Det senare är naturligt med hänsyn till att avfallet omges av en massiv geologisk barriär. Deponering av långlivat potentiellt farligt avfall i undermarksförvar ger säkerhetsmässiga fördelar som vida överstiger dagens praxis med markförlagda deponier för sådant avfall i Berörda inom näringslivet och samhället i övrigt delar uppfatt- ningen att det finns ett växande överskott av kvicksilver inte bara i utan inom EU och globalt. Det råder därför en gemensam uppfattning att en permanent slutlig deponering av detta överskott ska genomföras på ett målinriktat sätt och utan onödig fördröjning. Jag konstaterar också att avfallsinnehavarna i nu genomför arbete för att möjligt påbörja deponering av befintligt avfall. Beroende på skilda förutsättningar – främst avfallsmängder ser avfallsinnehavarna olika vägar att praktiskt genomföra slutför- varingen och leva upp till lagens krav. Omfattande utvecklingsarbete och förhållandet med ej tidigare prövat tillståndsförfarande samt förändrade förutsättningar främst ny EU-lagstiftning innebär troligen att kravet att deponering helt skall ha genomförts inte kan realiseras.