sou · GWB31 · 2008-02-28 00:00:00 — Detta beror bl.a. på att denna havsmiljö är förhållandevis ung med få inhemska arter samt att den är utsatt för stora miljöstörningar. En omfattande internationell sjöfart förekommer i och den utsätts därmed i stor utsträckning för obehandlat barlastvatten som innehåller främmande organismer. Även utsläpp av obehandlat barlastvatten från internationell sjöfart i sötvattensystem som och , innebär stora risker för störningar av strukturen och funktionen i sjöarnas ekosystem och för männi- skors möjlighet att använda vattnet som en resurs. För att komma till rätta med problematiken med skadliga vattenlevande organismer och patogener som sprids genom barlast- vatten antogs vid en diplomatkonferens anordnad av FN:s inter- nationella sjöfartsorganisation, IMO, , en internationell konvention om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment. Med skadliga vattenlevande organismer och patogener avses följande. Vattenlevande organismer eller patogener som, om de släpps ut i havet, inbegripet flodmynningar, eller i sötvatten, kan förorsaka skada för miljön, människors hälsa, egendom eller resurser, störa den biologiska mångfalden eller störa tillåten användning av dessa områden (artikel 1.8). Med en patogen avses en organism som orsakar sjukdom hos en annan organism. Begreppet omfattar alla mikroskopiska sjukdomsalstrare, t.ex. virus, bakterier, urdjur och svampar. Fyra konferensresolutioner antogs med konven- tionen. , , hade fram till konven- tionens antagande arbetat med att ta fram juridiskt bindande regler för hantering av barlastvatten . Barlastvattenkonventionen har föregåtts av frivilliga inter- nationella riktlinjer för att förhindra överföring av skadliga vattenlevande organismer och patogener genom fartygs utsläpp av barlastvatten och sediment. De första riktlinjerna antogs av MEPC. Initiativet till arbetet med riktlinjerna togs av ett antal stater, bl.a. och , till följd av problem med vattenlevande organismer som tillförts nationella vatten genom barlastvatten och sediment. Barlastvattenkonventionen träder i kraft 12 månader efter den dag då minst 30 stater, vilkas handelsflottor sammanlagt motsvarar av världshandelsflottans bruttodräktighet, har blivit parter till konventionen (artikel 18.1). Per har 11 stater blivit parter till konven- tionen; , , , , , , och , , , och . Dessa staters handelsflottor motsvarar av världs- handelsflottans bruttodräktighet. 2.2Konventionens syfte och innehåll Barlastvattenkonventionen består av en inledning, en huvudtext med 22 artiklar samt en bilaga. Bilagan utgör en integrerad del av konventionen. Konventionen syftar till att förebygga, begränsa och slutligen eliminera överföring av skadliga vattenlevande organismer och patogener genom kontroll och hantering av fartygs barlast- vatten och sediment. Bestämmelserna i konventionen ska tillämpas på samtliga fartyg i internationell trafik. Utsläpp av barlastvatten får endast göras om barlastvattnet har hanterats enligt konventionens bestämmelser. Den dag konven- tionen träder i kraft ska därför alla fartyg som omfattas av den antingen skifta barlastvatten i vattenområden med ett visst djup och på ett visst avstånd från närmaste land, eller behandla barlastvattnet med godkända system så att koncentrationen av skadliga vattenlevande organismer och patogener inte överstiger angivna gränsvärden. Dessa krav gäller inte om barlastvattnet lämnas till en mottagningsanordning i land eller någon annan godkänd metod för hantering av barlastvatten används. I vattenområden som inte uppfyller konventionens krav på djup och avstånd från land, får särskilda områden inrättas där fartyg tillåts skifta barlastvatten. till och med ska fartygen successivt upphöra med skifte av barlastvatten. Vilken tidpunkt som gäller för respektive fartyg beror på fartygets byggnadsår och barlastvattenkapacitet. ska det inte längre vara tillåtet att skifta barlastvatten. Vad gäller hantering av sediment ska det i hamnar och terminaler där rengöring eller reparation av barlastvattentankar förekommer, finnas lämpliga mottagningsanordningar för sedi- ment. Konventionen anger vidare att fartyg bör konstrueras och byggas så att bl.a. intag och oönskade ansamlingar av sediment begränsas. Varje fartyg ska ha en godkänd barlastvattenhanteringsplan. Denna ska bl.a. innehålla en beskrivning av dels de åtgärder som fartyget ska vidta för att uppfylla barlastvattenhanteringskraven, dels förfarandena för att avlägsna sediment. Vidare ska varje fartyg ha en barlastvattendagbok. I denna ska införas uppgifter om far- tygets alla åtgärder i fråga om hantering av barlastvatten. Konventionen innehåller också regler om besiktning och certifiering av fartyg samt inspektion av utländska fartyg i hamnar och vid offshore-terminaler. Under en sådan inspektion får bl.a. en kontroll av barlastvattendagboken ske samt stickprovsunder- sökning av fartygets barlastvatten utföras. Under vissa förut- sättningar, bl.a. om ett fartyg saknar gällande certifikat, får en detaljerad inspektion ske. Då ska åtgärder vidtas för att säkerställa att fartyget inte släpper ut barlastvatten förrän det kan ske utan att utgöra en risk för miljön, människors hälsa, egendom eller resurser. Överträdelser av konventionens regler inom en parts juris- diktion ska förbjudas och påföljder införas i den nationella lagstiftningen. Överträdelser på fartyg som för partens flagg ska också förbjudas, oavsett var överträdelsen sker. Vid en överträdelse får åtgärder dessutom vidtas för att varna fartyget, kvarhålla det eller avvisa det. Varje part ska meddela sjöfarande om områden under sin jurisdiktion i vilka fartyg inte bör ta in barlastvatten på grund av kända förhållanden. Varningar kan bl.a. utfärdas för områden som är kända för att där kan förekomma utbrott eller populationer av skadliga vattenlevande organismer och patogener, som kan för- modas ha betydelse för ett fartygs intag eller utsläpp av barlast- vatten. Konventionens parter har rätt att, individuellt eller tillsammans, vidta mer långtgående åtgärder än vad som följer av konventionens bestämmelser, för att uppfylla konventionens syfte. Parterna bör se till att de åtgärder som vidtas inte orsakar större skada än de förhindrar på deras eller andra staters miljö, människors hälsa, egendom eller resurser. Parterna ska vidare bemöda sig om att främja och underlätta vetenskaplig och teknisk forskning om hantering av barlastvatten och övervaka effekterna av hantering av barlastvatten. Stöd till parter som begär tekniskt bistånd ska lämnas. arbeten mellan parter ska främjas, bl.a. anges att regionala avtal bör ingås för att utveckla harmoniserade förfaranden. En part kan, enskilt eller tillsammans med andra parter, införa tilläggsåtgärder om det bedöms nödvändigt för att uppfylla konventionens syfte. 2.3Effekter av konventionens genomförande Barlastvattenkonventionen hänvisar till två internationella konven- tioner som har ratificerat. Den ena är konvention om biologisk mångfald.TPF2FPT Genom denna har åtagit sig att främja skyddet av ekosystem, naturliga livsmiljöer och bibehållan- det av livskraftiga populationer av arter i naturliga miljöer. har vidare förbundit sig att hindra införseln av, kontrollera eller utrota sådana främmande arter som hotar ekosystem, livsmiljöer eller arter.TPF3FPT Den andra konventionen som anges är havsrätts- konventionTPF4FPT som bl.a. anger en skyldighet för stater att vidta alla nödvändiga åtgärder för att förhindra, begränsa och kontrollera avsiktligt eller oavsiktligt införande till någon viss del av den miljön av främmande eller nya arter som kan medföra betydande och skadliga förändringar hos denna.TPF5FPT har också undertecknat konventionen om skydd av miljö (Helsingforskonventionen).TPF6FPT Helsingforskonventionen har en kommission, Helsingfors- kommissionen (HELCOM), som verkställande organ. har dessutom åtaganden inom ramen för konventionen för skydd av den miljön i nordöstra (OSPAR).TPF7FPT Inom båda dessa organisationer pågår arbeten för att främja medlemsstaternas tillträde till barlastvattenkonventionen (avsnitt 3.2–3). Inom EU finns ett s.k. ramdirektiv för vatten.TPF8FPT Detta syftar bl.a. till att uppnå en god ekologisk status i gemenskapens vattenmiljö. har genomfört reglerna i direktivet, huvudsakligen i miljö- Konventionen om biologisk mångfald (SÖ 1993:77). Artikel 8 konventionen om biologisk mångfald. havsrättskonvention av (SÖ 2000:1). Artikel 196 p. och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område, EGT L 327, 22.12.2000, s. 1, Celex 300L0060. Ett direktiv om en marin strategi för EU:s medlemsstater har vidare antagits (avsnitt 3.4). Ett effektivt genomförande av barlastvattenkonventionen skulle betydligt minska riskerna för överföring av skadliga vattenlevande organismer och patogener. De samhällsekonomiska vinsterna av detta torde vara stora (kapitel 8). Genom att ansluta till konventionen skulle även medverka till att de inter- nationella organisationer, som är medlem i, kan uppnå sina syften. förutsättningar för anslutning behandlas i kapitel 4. 3Utvecklingen inom IMO och andra internationella organisationer I detta kapitel redogörs för IMO:s arbete med regelverket efter barlastvattenkonventionens antagande. Vidare beskrivs det arbete som bedrivs i fråga om barlastvatten inom HELCOM och OSPAR. Även det arbete som påbörjats inom EU i fråga om främmande organismer kommenteras. Arbetet i dessa organisationer fort- skrider löpande. bör därför fortsätta att bevaka utveck- lingen inom dessa. Inom IMO behandlas barlastvattenfrågorna av miljökommittén MEPC. Sedan konventionens antagande vid diplomatkonferensen har MEPC haft sex sammanträden där bl.a. frågor rörande barlastvattenkonventionen har behandlats (MEPC 51-56). Det senaste var MEPC 56 som ägde rum . MEPC sammanträder nästa gång till (MEPC 57). Barlastvattenkonventionen stöds av ett antal riktlinjer som har antagits av MEPC enligt bemyndiganden, som kommittén getts i konventionen. har tretton, av fjorton tilltänkta, riktlinjer antagits (under MEPC 53-56). Riktlinjerna ska utgöra ett stöd för medlemsstaterna att genomföra konventionens bestäm- melser på ett effektivt sätt. Följande riktlinjer har antagits av MEPC: Anordningar för mottagning av sediment, resolution MEPC.152(55), G1 Utvecklingen inom IMO och andra internationella organisationer Barlastvattenhantering för fartyg som inte omfattas av konventionen, resolution MEPC.123(53), G3 Barlastvattenhantering och utveckling av barlastvatten- hanteringsplaner, resolution MEPC.127(53), G4 Mottagningsanordningar för barlastvatten, resolution MEPC.153(55), G5 Skifte av barlastvatten, resolution MEPC.124(53), G6 Riskbedömningar för dispensprövning, resolution MEPC.162(56), G7 Godkännande av system för behandling av barlastvatten, resolution MEPC.125(53), G8 Procedur för godkännande av system för behandling av barlastvatten som innehåller aktiva substanser, resolution MEPC.126(53), G9 Godkännande och kontroll av prototypprogram, resolution MEPC.140(54), G10 Konstruktion av fartyg för skifte av barlastvatten, resolution MEPC.149(55), G11 Konstruktion av fartyg för underlättande av sedimenthantering, resolution MEPC.150(55), G12 Tilläggsåtgärder, resolution MEPC.161(56), G13 Särskilda områden för skifte av barlastvatten, resolution MEPC.151(55), G14 Det bör här nämnas att MEPC vid det senaste sammanträdet beslutade att en översyn ska göras av riktlinjerna G8 och G9, ett arbete som kommer att påbörjas . De riktlinjer som kvarstår att utarbetas och sedermera antas av MEPC behandlar frågan om provtagning av barlastvatten (G2). De beräknas kunna antas under MEPC 57. Under MEPC 56 antogs även riktlinjer för skifte av barlast- vatten i (resolution MEPC.163(56)). Dessa riktlinjer är dock inte kopplade till någon regel eller artikel i barlastvatten- konventionen och räknas därför inte in i numreringen av rikt- linjerna. Det bör också nämnas att det finns riktlinjer för tillsyn och för hamnstatskontroll på barlastvattenkonventionens område. När barlastvattenkonventionen trätt i kraft är det tänkt att dessa rikt- Utvecklingen inom IMO och andra internationella organisationer linjer ska inkorporeras i två befintliga IMO-resolutioner.TPF1FPT Rikt- linjerna avseende tillsyn har utarbetats av för flaggstatsimplementering (FSI). Riktlinjer för hamnstats- kontroll har godkänts av MoU, en regional kommitté för hamnstatskontroll, och ska vidarebefordras till FSI.TPF2FPT Frågan om genomförandet av riktlinjerna vid en anslutning till konventionen behandlas i avsnitt 5.2.3. I konventionen anges att MEPC ska hålla ett möte senast före det första tillämpningsdatumet i fråga om hantering av barlast- vatten genom behandling ombord på fartyget, dvs. (regel D-5.1). Vid detta skulle MEPC enligt bestämmelsen bl.a. genomföra en prövning av huruvida lämpliga teknologier är tillgängliga för att berörda fartyg ska kunna uppfylla detta krav. I resolution nummer fyra till konventionen rekommenderas härut- över att MEPC senast ser över reglerna i bilagan till konventionen. I konventionen anges vidare att MEPC periodiskt ska genomföra prövning när så är lämpligt för att granska andra aspekter av hantering av barlastvatten. Frågan om tillgängligheten av lämpliga teknologier behandlades av MEPC (MEPC 55) och (MEPC 56). Kommittén konstaterade vid det sistnämnda sammanträdet att godkända system för behandling av barlastvatten troligen kommer att vara tillgängliga, i tillräcklig omfattning, först eller . Se vidare för dessa frågor avsnitt 4.2.1. Helsingforskonventionen syftar till att skydda miljö. Den undertecknades av de dåvarande staterna runt . utarbetades en ny och reviderad version av konventionen vilken har ratificerats av samtliga stater runt och av Europeiska gemenskapen. Den trädde 2000. Helsingforskonventionens verkställande organ HELCOM beslutade att utarbeta en aktionsplan för (Baltic Sea Action Plan). En arbetsgrupp bildades för att, under ledning av och HELCOM:s sekretariat, 1TP PT Riktlinjerna för tillsyn att införas i resolution A.948 (23), och riktlinjerna för hamnstatskontroll att införas i resolution A.787 (19), 2TP PT , Summary Report, 40:e sammanträdet, 7–. Utvecklingen inom IMO och andra internationella organisationer utveckla ett vägledningsdokument (road map) för genomförande och ratifikation av barlastvattenkonventionen. Detta dokument ingår i aktionsplanen för Östersjön.TPF3FPT har deltagit i arbetsgruppen. Aktionsplanen antogs på ett ministermöte i , , . Det övergripande målet för aktionsplanen är att ska vara i god ekologisk status . Målsättningen enligt vägledningsdokumentet om barlastvatten- konventionen är att Östersjöstaterna ska bli parter till konven- tionen . Dokumentet innehåller olika åtgärdspunkter i fråga om vilka det vore önskvärt att staterna samarbetar, bl.a. avseende frågan om riskbedömningar i syfte att nå fram till ett gemensamt system för att bevilja dispenser enligt konventionen. Som exempel kan också nämnas att det anges att ett gemensamt varningssystem bör inrättas. Vägledningen utgörs dock enbart av ett rekommenderande ramdokument. finns det inte något etablerat samarbete mellan Östersjöstaterna i dessa frågor. har också ratificerat konventionen för skydd av den miljön i nordöstra (OSPAR), som trädde i kraft . Det verkställande organet är . Inom ramen för OSPAR pågår ett arbete med att utarbeta en regional barlastvattenhanteringsstrategi för OSPAR- regionen. Arbetet sker under ledning av . Som ett första led i strategin har frivilliga riktlinjer för skifte av barlast- vatten utarbetats för fartyg som seglar in i denna region. När barlastvattenkonventionen har trätt i kraft och krav ställs på fartyg att ha godkända system för behandling av barlastvatten ska riktlinjerna inte längre gälla. Alla fartyg som omfattas av barlastvattenkonventionen och som seglar in i samt fartyg som passerar denna region på väg till , omfattas av riktlinjerna. Exempelvis gäller de för fartyg som på sin väg till regionen korsar eller som passerar . De gäller däremot inte för fartyg som seglar in i regionen från . 3TP PT Road map towards harmonised implementation and ratification of the 2004 International Convention for Control and Management of Ships Ballast Water and Sediments. Utvecklingen inom IMO och andra internationella organisationer De fartyg som omfattas bör enligt riktlinjerna skifta barlast- vatten i områden med ett vattendjup om och från land eller, om detta inte är möjligt, i områden med samma djup men från land. Fartyget bör ha utfört skifte före inträde i . Har detta inte gjorts, bör det utföras inom regionen med uppfyllande av samma kriterier. Skifte bör däremot inte utföras om det skulle äventyra säkerheten för fartyget. Riktlinjerna gäller inte heller vid upptag eller utsläpp av barlastvatten som görs för att garantera säkerheten på fartyget i nödsituationer eller vid sjöräddningar. Fartygen bör vidare enligt riktlinjerna ha en barlastvatten- hanteringsplan i enlighet med konventionens krav och föra dagbok över hanteringen av barlastvatten. har inom ramen för sitt medlemskap i uttryckt sitt stöd för ett ikraftträdande av riktlinjerna. De beräknas kunna träda i kraft den 1 februari 2008.TPF4FPT OSPAR har också tagit fram ett utkast till frivilliga riktlinjer för skifte av barlastvatten att gälla fartyg som lämnar på väg mot hamnar utanför nordöstra . Riktlinjernas innehåll motsvarar det som ska gälla för inträde i och , dock är inte något första tillämpningsdatum satt för dessa. Under förutsättning att finansiering kan erhållas för OSPAR- kommissionens fortsatta arbete med strategin, avses detta fort- skrida till att omfatta även riktlinjer för barlastvattenhantering inom regionen. planeras sådana riktlinjer att kunna tillämpas med början . 3.3.1Samarbete mellan HELCOM och OSPAR Vikten av ett samarbete mellan HELCOM och OSPAR vad gäller frågor som rör barlastvattenkonventionen, har betonats av båda organisationerna. Detta har bl.a. kommit till uttryck inom ramen för HELCOM:s arbete med vägledningsdokumentet. I detta uttalas bl.a. att ett samarbete bör komma till stånd exempelvis gällande inrättande av särskilda områden för skifte av barlastvatten i de fall skifte inte kan utföras enligt kriterierna för vattendjup och avstånd från land.TPF5FPT HELCOM har också beslutat att delta i OSPAR:s 4TP PT diarienr. 5TP PT HELCOM Roadmap, p. Utvecklingen inom IMO och andra internationella organisationer arbete med de frivilliga riktlinjerna för skifte av barlastvatten samt att i andra relevanta avseenden samarbeta med OSPAR.TPF6FPT och rådet antog ett direktiv om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vatten- politikens område, det s.k. ramdirektivet för vatten.TPF7FPT Härigenom har en ram upprättats för skyddet av såväl ytvatten som grund- vatten. Regeringen har i förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön meddelat närmare föreskrifter om hur ramdirektivet ska genomföras. Reglerna i 5 kap. om åtgärdsprogram har anpassats till ramdirektivet. har vidare delats in i fem vattendistrikt. Grundvattnet och allt vatten längs Sveriges kuster som finns innanför baslinjen och inom en nautisk mil bortom denna ingår i vattendistrikten (5 kap. 10 § miljö- balken). i varje vattendistrikt ska vara ansvarig myndighet (vattenmyndighet) för förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön. För varje vattenmyndighet ska det finnas en särskild vattendelegation med uppgift att fatta beslut inom vattenmyndig- hetens ansvarsområde (37 a och c §§ förordningen (2002:864) med länsstyrelseinstruktion). Europeiska kommissionen har vidare påbörjat ett arbete med att ta fram ett ramverk till skydd för invasiva främmande arter, dvs. främmande arter som skadar biologisk mångfald, samhällsekono- miska värden och/eller människors hälsa. Arbetet syftar till att stoppa förlusten av biologisk mångfald orsakad av främmande arter, bl.a. genom att reglera handeln för att hindra införsel av invasiva främmande arter och genom etablering av varningssystem och informationssystem. Vidare syftar det till att främja samarbete mellan medlemsstaterna genom utbyte av information, forskning och utveckling m.m. Detta arbete är i inledningsfasen och det är ännu inte klarlagt om slutprodukten kommer att bli ett juridiskt bindande ramverk för medlemsstaterna eller om det stannar vid frivilliga överens- kommelser mellan staterna. 6TP PT HELCOM Roadmap, p. 9–11. 7TP PT och rådets direktiv /60/EG av om upprättan- de av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område, EGT L 327, 22.12.2000, s. 1, Celex 300L0060. Utvecklingen inom IMO och andra internationella organisationer Ett direktiv om en marin strategi för EU:s medlemsstater har antagits av och ministerrådet . Enligt direktivet ska EU:s medlemsstater vidta nödvändiga åtgärder för att uppnå en god miljöstatus i EU:s hav . Detta ska ske bland annat genom att stärka det regionala samarbetet i havsfrågor. Strategin ska vara ekosystemanpassad i syfte att tillgodose både behovet att skydda den miljön och ge möjlighet att nyttja den. Varje medlemsstat ska utveckla en marin strategi för sina egna vatten inom de regionerna, dvs. för svensk del och . Staterna ska ha färdiga åtgärdsprogram att användas . Direktivet täcker medlemsstaternas havsområden från baslinjen ut till den yttre gränsen av den ekonomiska zonen, dvs. maximalt , med undantag för de vattenområden där ramdirektivet för vatten är tillämpligt. Direktivet innebär att varje medlemsstat ska utpeka en eller flera nationella myndigheter som ska ansvara för förvaltningen av havet i de olika havsregionerna. (M 2006:05) har fått i uppdrag att föreslå hur bör organisera förvaltningen av havsmiljön, i enlighet med vad som följer av direktivet (Dir. 2007:67). Uppdraget ska redovisas . 4 Förutsättningar för anslutning Bestämmelserna i barlastvattenkonventionen reglerar hur barlast- vatten ska hanteras. Utsläpp av barlastvatten får endast göras om det, på de fartyg som omfattas av konventionen, har hanterats enligt dessa bestämmelser. Reglerna innebär att barlastvatten ska hanteras genom skifte till havs eller genom behandling ombord på fartyget. mellan och , beroende på när fartygen är byggda och hur stor barlastvattenkapacitet de har, ska en övergång ske till hantering av barlastvattnet enbart genom behandling ombord på fartyget. kommer det inte längre att vara tillåtet att utföra skifte av barlastvatten. Kraven på skifte och på behandling av barlastvattnet gäller dock inte fartyg som släpper ut barlastvattnet i en mottagningsanordning som är utformad med beaktande av IMO:s riktlinjer för sådana anordningar (G5). Även andra metoder för hantering av barlastvatten får godkännas som alternativ till kraven på skifte och på behandling av barlastvattnet. I detta kapitel redovisas förutsättningarna för att genomföra barlastvattenkonventionens bestämmelser med avseende på hantering av barlastvatten. I enlighet med vad som redovisas i avsnitt 4.1, saknar möjlighet att till fullo genomföra bestämmelserna om skifte av barlastvatten. Fråga uppstår därmed om trots detta kan, och bör, ansluta till konventionen. Utredningen har ansett det lämpligt att behandla dessa frågeställningar i ett särskilt kapitel. Frågor om hur konventionens bestämmelser ska genomföras i , behandlas i kapitel 6. Enligt regel B-4.1 ska skifte av barlastvatten ske från närmaste land och i ett område med ett vattendjup om . Om detta inte är möjligt, ska skifte ske i ett område med samma djup, men så långt från närmaste land som möjligt och under alla omständigheter från närmaste land. Kriterierna för avstånd och djup har beslutats för att minska risken för att organismer som släpps ut under skifte av barlastvatten överlever och sprider sig vidare. , och stora delar av är inte tillräckligt djupa på de angivna avstånden från land. Exempelvis uppgår medeldjupet i till .