sou · GVB3113 · 2008-01-01 00:00:00 — I detta hänseende gäller numera ingen fast gräns för vilka mängder som kan föras in till utan att svensk skatt ska betalas. Det finns emellertid s.k. indikativa nivåer, eller referensnivåer, f.n. 10 l spritdrycker, 20 l mellanprodukter, t.ex. starkviner, 90 l vin och 110 l öl, till ledning för bedömningen vid misstanke om att varorna inte är avsedda för eget bruk. Vidare gäller skattefrihet i för flyttgods, arv eller enstaka gåvoförsändelse inom EG. Lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter innehåller, som namnet antyder, regler om skattekontroll av bl.a. alkoholvaror. Sålunda får göra kontroll av vägtransporter (2 kap.) och av postförsändelser (3 kap). Vid misstanke om att införseln inte skett i enlighet med gällande bestämmelser kan varan omhändertas i avvaktan på vidare utredning (2 kap. 9 § och 3 kap. 1 §). En omhändertagen vara kan förverkas, bl.a. vid utebliven skatte- betalning ( 2 kap. 17 § och 3 kap. 7 §). Den som för in punktskattepliktiga varor till från ett område som tillhör Europeiska gemenskapens punktskatteområde i strid med gällande föreskrifter kan, om det skett uppsåtligen och det inte är straffbelagt enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling dömas för olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor till fängelse i högst , i grovt fall fängelse 6 mån till och i ringa fall böter (5 kap. 1 §). Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl Aktuella bestämmelser återfinns i EG-fördraget, som anslutit sig till och därmed förbundit sig att följa. Artikel 28 ( f.d. artikel 30) Kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan skall vara förbjudna mellan medlemsstaterna. Artikel 30 ( f.d. artikel 36) Bestämmelserna i artiklarna 28 och 29 skall inte hindra sådana förbud mot eller restriktioner för import, export, eller transitering som grundas på hänsyn till allmän moral, allmän ordning eller allmän säkerhet eller intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv, att bevara växter, att skydda nationella skatter av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde eller att skydda industriell och kommersiell äganderätt. Sådana förbud eller restriktioner får dock inte utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller innefatta en förtäckt begränsning av handeln mellan medlemsstaterna. Artikel 31 (f.d. artikel 37) 1.Medlemsstaterna skall säkerställa att statliga handelsmonopol anpassas på ett sådant sätt att ingen diskriminering med avseende på anskaffnings- och saluföringsmonopol föreligger mellan medlemsstaternas medborgare. Bestämmelserna i denna artikel skall tillämpas på varje organ genom vilket en medlemsstat, rättsligt eller i praktiken, direkt eller indirekt kontrollerar, styr eller märkbart påverkar import eller export mellan medlemsstaterna. Dessa bestämmelser skall även tillämpas på monopol som staten överlåtit på andra. 2.Medlemsstaterna skall inte vidta några nya åtgärder som strider mot de principer som anges i punkt 1 eller som begränsar räckvidden av de artiklar som avser förbud mot tullar och kvantitativa restriktioner mellan medlemsstaterna. Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl 2.3EG-domstolens dom i det s.k. Rosengren-målet och dess konsekvenser. Den svenska alkoholpolitiken har präglats av olika restriktioner i syfte att begränsa konsumtionen och därmed alkoholens skadeverkningar. För en kortfattad historik hänvisas till regeringens proposition 1998/99:134, Vissa alkoholfrågor m.m. De främsta instrumenten för att åstadkomma det nämnda syftet har varit och är att begränsa tillgängligheten genom främst detalj- handelsmonopol och höga alkoholskatter. Såväl förbudet mot privat införsel i annat fall än som resande som Systembolagets försäljningsmonopol har av och till ifrågasatts såsom stridande mot EG-rätten. Som ovan redogjorts för har också viss anpassning skett till denna. Som en följd av och inträde i EU 1995 avskaffades sålunda det tidigare monopolet på tillverkning, import, export och partihandel, vilket innehades av det statliga bolaget , och nya regler för yrkesmässig handel infördes. Däremot stod förbudet mot privatinförsel kvar, liksom System- bolagets detaljhandelsmonopol för försäljning av spritdrycker, vin och starköl. har olika försök gjorts att kringgå den svenska lagstiftningen på området. Frågan om tillåtligheten av Systembolagets monopolställning prövades i en uppmärksammad dom av i mål nr C-189/95, det s.k. Franzén-målet. En handlare i , F, hade i sin butik sålt vin som han köpt på Systembolaget och i . Sedan han åtalats för brott mot alkohollagen begärde tingsrätten att skulle meddela förhandsbesked angående tolkningen av artiklarna 30 (nuvarande artikel 28) och 37 (nuvarande artikel 31) i EG-fördraget. F gjorde gällande att alkohollagen stod i strid mot dessa artiklar. resonerade i huvudsak enligt följande. Enligt praxis ska bestämmelserna om monopolet och dess funktionssätt undersökas mot bakgrund av fördragets artikel 37 (31). Den inverkan som andra nationella bestämmelser, som inte rör monopolets funktionssätt, även om de påverkar detta, har på handeln inom gemenskapen ska däremot undersökas mot bakgrund av artikel 30 (28) i fördraget. Denna artikel fordrar inte att statliga Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl handelsmonopol avskaffas utan att monopolet ska anpassas så att ingen diskriminering med avseende på anskaffnings- och saluföringsvillkor föreligger mellan medlemsstaternas medborgare. Syftet med artikel 37 (31) är att förena gemensamma marknadens krav med medlemsstaternas möjlighet att upprätta vissa handels- monopol i syfte att uppnå vissa mål av allmänintresse (punkt 39 i domen). Det sagda innebär ett krav på att monopolets utformning och funktionssätt anpassas på ett sådant sätt att ingen diskriminering med avseende på anskaffnings- och saluförings- villkor föreligger mellan medlemsstatens medborgare, så att handeln med varor med ursprung i övriga medlemsstater därigenom varken rättsligt eller faktiskt missgynnas i förhållande till handeln med inhemska varor och att det inte uppstår någon snedvridning av konkurrensen mellan medlemsstaterna (punkt 40 i domen). Det hade inte bestritts att Systembolagets detaljhandels- monopol avsåg ett mål av allmänintresse, nämligen att skydda folkhälsan mot alkoholens skadeverkningar. Efter en redogörelse för monopolets system för urval av produkter, försäljningsorganisation och marknadsföring blev slut- satsen att Systembolaget uppfyllde de villkor i artikel 37 i EG- fördraget som anges i punkterna 39 och 40 i domen. Sedan domstolen konstaterat detta övergick man till att granska övriga bestämmelser i den nationella lagstiftningen som påverkar monopolets funktionssätt, även om de inte direkt reglerar detta, och då mot bakgrund av artikel 30 (28) i fördraget. Man fann då till att börja med att det svenska tillståndssystemet för import av alkoholdrycker med de restriktiva krav som uppställs utgjorde ett hinder för import från övriga medlemsstater p.g.a. fördyring och att de på den grunden stod i strid mot artikel 30 (28). Det ansågs inte heller visat att tillståndssystemet stod i proportion till det i och för sig befogade syftet att begränsa alkoholens skadeverkningar. Domen följdes av en formell underrättelse från Europeiska kommissionen av innebörd att alkohollagens regler om import av alkoholhaltiga drycker stred mot EG-fördraget. F dömdes för olovlig försäljning av alkoholdrycker och olovligt innehav av sådana drycker till dagsböter. Veterligen har det därefter inte gjorts några nya försök att på liknande sätt kringgå detaljhandelsmonopolet. Genom en lagändring som trädde infördes de nuvarande reglerna (prop. 1998/99:134) om partihandel och Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl införsel av spritdrycker, vin och starköl i syfte att bättre anpassa de nationella reglerna till fördraget. Införsel för privat konsumtion i andra fall än de nu i alkohollagen upptagna undantagen ansågs dock inte heller i fortsättningen böra bli tillåtet eftersom det ansågs strida mot Systembolagets monopol på försäljning för konsumtion. Emellertid blev myndigheterna uppmärksammade på att det i strid mot förbudet förekom privatimport, i synnerhet via Internet. har SoRAD (och drogforskning vid ) inom ramen för ett större projekt om kartläggning av alkohol- konsumtionen gjort frågeundersökningar rörande handeln av alkohol via Internet. Utifrån dessa har man sedan gjort vissa skattningar. Enligt en rapport som publicerades och som avsåg perioden – skulle med en grov uppskattning 20 000 – 60 000 personer ha beställt alkohol via Internet minst en gång. En viss ökning hade skett i förhållande till 2004. Mängderna uppskattades till knappt en halv procent av den totala konsumtionen. Internet- handeln avsåg till vin, sprit, öl och starkvin. började beslagta spritdrycker, vin och starköl som försålts till privatpersoner via Internet. Antalet beslag ökade väsentligt , vilket fick till följd att flera av de aktörer som ägnat sig åt Internetförsäljning upphörde med verksamheten. Enligt uppgift som redovisas på hemsida uppgår antalet beslag till 7 300. m.fl. hade beställt vin från via annons på en hemsida samt i några fall direkt från producenten. Frakten hade beställts av en självständig transportör via en annan hemsida. Betalning hade skett till två olika postgirokonton. Vinet, som transporterades med lastbil, togs vid införseln i beslag av tullen. I samband med köpet hade köparna utfärdat en fullmakt för ett företag att ombesörja beställning och frakt för de inköpta varorna. I fullmakten intygade köparen att han hade fyllt och att varorna var avsedda för privat bruk. Genom dom förklarade vinet förverkat. och ytterligare elva personer överklagade domen till Hovrätten för under åberopande av att lagstiftningen om förbud Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl mot privatimport stred mot artiklarna 28 och 30 EG. Hovrätten fastställde tingsrättens dom och anförde som skäl bl.a. att EG- domstolen i det s.k. Franzén-målet hade funnit att det svenska detaljhandelsmonopolet och dess funktionssätt stod i överens- stämmelse med gemenskapsrätten. m.fl. överklagade domen till , som beslöt att begära ett förhandsbesked hos huruvida det svenska principiella förbudet för en privatperson att själv importera alkoholdrycker i annat fall än då han medföljer transporten som resande står i överensstämmelse med EG- fördraget. Följande frågor ställdes: 1.Kan det anses att det angivna importförbudet utgör en del i detaljhandelsmonopolets funktionssätt och att det på den grunden inte hindras av artikel 28 utan skall prövas endast enligt artikel 31? 2.Om frågan under 1 besvaras jakande, är importförbudet i så fall förenligt med de villkor för statliga handelsmonopol som anges 3.Om frågan under 1 besvaras nekande, skall artikel 28 i EG- fördraget tolkas så, att den i princip utgör hinder för det aktuella importförbudet trots den skyldighet för Systembolaget som föreligger att på begäran anskaffa alkoholdrycker som inte finns i lager? 4.Om frågan under 3 besvaras jakande, kan ett sådant importförbud då anses befogat och proportionellt för att skydda människors hälsa och liv? och medparter hävdade, under hänvisning till tidigare avgöranden av , bl.a. Franzéndomen, att frågan om importförbud skulle bedömas enligt artikel 28, då den rörde själva införseln och inte detaljhandelsmonopolets funktionssätt samt att förbudet inte heller kunde rättfärdigas med stöd av artikel 30. Svenska staten hävdade å sin sida att bedömningen i målet skulle ske enbart med hänsyn till artikel 31 då det rörde sig om monopolet och dess funktionssätt och att detaljhandelsmonopolet med hänsyn till såväl omfattning som funktion var förenligt med de krav som uppställdes i denna artikel. Efter en genomgång av reglerna i alkohollagen och redogörelse för Systembolagets organisation framhöll regeringen i sitt yttrande att ensamrätten omfattade samtliga former för tillhandahållande av alkoholdrycker mot ersättning till konsumenter i och att det saknade Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl betydelse på vilket sätt beställningen skett eller hur varan lämnats ut. Bestämmelserna om ensamrätt för Systembolaget att bedriva detaljhandel, som förhindrar andra aktörer, även utländska, att sälja spritdrycker, vin eller starköl till konsumenter i på sätt som missvisande betecknas privatinförsel är bestämmelser om detaljhandelsmonopolet och ska därmed bedömas enligt artikel 31. Vidare anfördes att, om det skulle anses att artiklarna 28 och 30 skulle tillämpas, bestämmelserna i den svenska lagen under alla omständigheter var förenliga med gemenskapsrätten eftersom de var nödvändiga för att skydda folkhälsan och inte mer ingripande än vad som krävdes för att uppnå detta ändamål. I detta hänseende framhöll man behovet av en allmän begränsning av alkohol- konsumtionen och särskilt de svårigheter som kunde uppstå med att upprätthålla ålderskontrollen vid leveranser som kunden beställt utomlands. Målet avgjordes av stora avdelningen i domstolen, dit målet hade hänskjutits. Yttranden hade respektive avgivits av två generaladvokater som båda ansåg att frågan om importförbud för privatpersoner skulle prövas mot bakgrund av artikel 31 EG, då det måste anses utgöra en bestämmelse som hade ett nära samband med detalj- handelsmonopolet för alkohol och dess funktionssätt. Förutom av parterna hade yttranden också inhämtats av , , Europeiska kommissionen och Eftas övervakningsmyndighet. och , vilka båda länder i likhet med har ett detaljhandelsmonopol på försäljning av alkoholdrycker, stödde uppfattning att importförbudet utgjorde en del av detaljhandelsmonopolet och skulle bedömas mot bakgrund av artikel 31. Kommissionen och övervakningsmyndigheten var däremot av en annan mening och ansåg att bedömningen skulle ske enligt artikel 28, att denna skulle tolkas så att den utgjorde hinder för importförbudet och att detta förbud inte heller kunde anses nödvändigt för att skydda folkhälsan. Domstolen behandlade de av framställda frågorna punkt för punkt och kom därvid fram till i huvudsak följande: 1) Enligt domstolens praxis (bl.a. Franzéndomen) ska bestämmelserna om monopolet och dess funktionssätt prövas mot bakgrund av artikel 31. Den inverkan som andra nationella bestämmelser, som kan skiljas från monopolets funktionssätt, även Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl om det påverkar detta, har på handeln inom gemenskapen ska däremot undersökas mot bakgrund av artikel 28. Monopolets ensamrätt omfattar inte import och ett importförbud rör inte monopolets utövande av sin särskilda funktion och följaktligen inte dess existens. Bestämmelsen i 5 kap. 5 § alkohollagen om skyldighet för bolaget att på konsumentens begäran importera önskade varor kan visserligen komma att påverka monopolets funktionssätt, men utgör ingen egentlig reglering av detta eftersom den inte hänför sig till villkoren för detaljhandeln. Den har inte till syfte att reglera vare sig monopolets system för urval av varor, försäljningsorganisation eller saluföring och marknadsföring. Dessutom är importförbudet en följd av alkohollagens bestämmelser i alkohollagens fjärde kapitel, som avser partihandel. Domstolen har redan fastslagit att bestämmelserna i detta kapitel inte hör till de åtgärder som reglerar monopolets funktionssätt (se Franzéndomen). Under de ovan angivna omständigheterna kan inte importförbudet anses utgöra en sådan bestämmelse som rör monopolet eller dess funktionssätt och artikel 31 saknar betydelse vid prövningen om det är förenligt med gemenskapsrätten. 2) Denna fråga saknar betydelse med hänsyn till svaret på fråga 3)Förbudet mot åtgärder med motsvarande verkan som de kvantitativa restriktioner som anges i artikel 28 riktar sig mot alla handelsregler antagna av medlemsstaterna som direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt kan hindra handeln inom gemenskapen. Oberoende av möjligheten att beställa varor via Systembolaget är det obestritt att konsumenten vid sådan beställning drabbas av ett flertal olägenheter, bl.a. kostnader, som de inte skulle ha haft om de själva hade importerat dryckerna. Följaktligen utgör det aktuella importförbudet en kvantitativ importrestriktion i den mening som avses i artikel 28. 4)Enligt fast rättspraxis intar människors liv och hälsa den främsta platsen bland de värden och intressen som skyddas genom artikel 30 och det ankommer på medlemsstaterna att inom fördragets gränser fastställa på vilken nivå de vill säkerställa detta skydd. Bestämmelser som har till syfte att genom styrning av alkoholkonsumtionen förebygga alkoholens skadeverkningar bidrar till att skydda folkhälsan och allmän ordning i enlighet med artikel 30, men åtgärden får varken utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller innefatta en förtäckt begränsning av handeln Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl Undantaget i artikel 30 kan inte heller tillämpas om människors liv och hälsa kan ges ett lika effektivt skydd genom åtgärder som i mindre omfattning hindrar handeln inom gemenskapen. Förbudet mot direktimport för privatpersoner begränsar visserligen konsumenternas inköpskällor och kan i viss mån förebygga skadeverkningarna av alkoholkonsumtion genom att anskaffningen försvåras. Bestämmelsen i 5 kap 5 § alkohollagen begränsar inte kundens möjlighet att anskaffa alkoholvaror med avseende på vare sig mängd eller kvantitativ gräns för de mest alkoholhaltiga dryckerna. Importförbudet framstår som ett sätt att främja en distributionskanal för dessa varor genom att styra efterfrågan på drycker som måste importeras till Systembolaget. Med hänsyn till det åberopade syftet, d.v.s. en allmän begränsning av alkoholkonsumtionen för att skydda människors hälsa och liv, kan förbudet inte anses ändamålsenligt, eftersom effekten i detta hänseende är marginell. Vad gäller syftet att skydda ungdomar från alkoholens skadeverkningar kan det aktuella förbudet anses befogat om det visar sig vara ett effektivt sätt att hindra att ungdomar köper alkoholdrycker. När ett sådant förbud aktualiseras ankommer det emellertid på de nationella myndigheterna att visa att bestämmelsen överensstämmer med proportionalitetsprincipen, d.v.s. att den är nödvändig för att uppnå det åberopade syftet och att detta inte skulle kunna uppnås genom förbud eller begränsningar som är mindre omfattande eller som påverkar handeln inom gemenskapen i mindre utsträckning. Det aktuella importförbudet skall tillämpas på envar och går utöver vad som är nödvändigt för att skydda ungdomar. Den svenska lagstiftningen har till syfte att genom ett centraliserat och sammanhängande distributionssystem förbehålla Systembolagets butiker försäljningen av importerade alkohol- drycker. Härigenom ska monopolets anställda på ett konsekvent sätt kunna förvissa sig om att varorna endast lämnas ut till personer som fyllt . Av uppgifter i målet framkommer emellertid att det förekommer system för distribution som innebär att ansvaret för ålderskontrollen överförs till tredje man. Så sker när alkohol- dryckerna distribueras för utlämning till ombud utanför , exempelvis i livsmedelsbutiker eller bensinstationer. Förekomsten av en sådan kontroll är inte fastställd eller möjlig att kontrollera. Vid detta förhållande säkerställs inte Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl helt att ålderskontrollen av de personer till vilka alkoholdrycker lämnas ut är fullkomligt effektiv och det eftersträvade syftet uppnås endast delvis. Europeiska kommissionen har oemotsagd gjort gällande att ålderskontroller kan genomföras genom en deklaration i vilken de importerade dryckernas adressat på ett formulär som bifogas varorna i samband med importen, intygar att han fyllt . De uppgifter som framkommit i målet tyder inte i sig på att ett sådant system, förenat med lämpliga straffrättsliga sanktioner vid överträdelser, nödvändigtvis vore mindre effektivt än det system som tillämpas vid Systembolaget. Det är således inte styrkt att det aktuella förbudet står i proportion till syftet att skydda ungdomar mot alkoholkonsum- tionens skadeverkningar. Det kan därför inte anses grundat på hänsyn till intresset att skydda människors hälsa och liv enligt artikel 30 EG. Domstolens slutsatser blev följande: 1) En sådan nationell bestämmelse om förbud mot att privatpersoner importerar alkoholdrycker som föreskrivs i 4 kap. 2 § första stycket alkohollagen av skall bedömas mot bakgrund av artikel 28 EG och inte mot bakgrund av artikel 31 EG. 2)Ett sådant förbud mot att privatpersoner importerar alkoholdrycker, som det som föreskrivs i 4 kap. 2 § första stycket alkohollagen, utgör en kvantitativ importrestriktion i den mening som avses i artikel 28 EG, även om detaljhandelsmonopolets innehavare enligt nämnda lag på begäran skall anskaffa och således, i förekommande fall, importera de berörda dryckerna. 3)Ett sådant förbud mot att privatpersoner importerar alkoholdrycker som det som föreskrivs i 4 kap. 2 § första stycket alkohollagen kan inte anses grundat på hänsyn till intresset att skydda människors hälsa och liv enligt artikel 30 EG, eftersom - det inte är ändamålsenligt för att uppnå syftet att allmänt begränsa alkoholkonsumtionen, och - det inte står i proportion till syftet att skydda ungdomar mot alkoholkonsumtionens skadeverkningar. meddelade dom i målet . Domstolen konstaterade att tolkning i förhandsavgörandet var bindande för den nationella domstolen, att denna tolkning innebar att införselförbudet i 4 kap 2 § första stycket alkohollagen inte skulle tillämpas i det aktuella fallet och att förverkande enligt 16 § smugglingslagen därför inte lagligen kunde Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl Förordnandet om förverkande av tidigare beslagtaget vin upphävdes. På talan av Europeiska kommissionen angående påstått fördragsbrott i ett mål som pågått parallellt med Rosengrenmålet meddelade sjätte avdelning en dom (mål nr C-186/05) i vilken man konstaterade att hade åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 28 EG genom att förbjuda att privatpersoner importerade alkoholdrycker genom oberoende mellanhand eller yrkesmässig befordran, utan att detta kunde anses befogat enligt artikel 30 EG. I målet hade inträtt som intervenient till stöd för . Argumentationen hade å ömse sidor följt samma linje som i Rosengrenmålet och domstolen hänvisade också till domen i detta mål. Sedan Rosengrenmålet avgjorts i har slutat beslagta alkoholvaror som av enskild person har beställts från annat via Internet och som transporterats till genom anlitande av transportör i fall då man bedömt att varorna var avsedda för privat bruk. har gjort den bedömningen att privatinförsel genom ombud inom EG-området kan betraktas som illegalt. Regeringen har i en skrivelse , som svar på en begäran från Europeiska kommissionen om information med anledning av dom , förklarat att det aktuella förbudet i 4 kap. 2 § första stycket alkohollagen efter EG- domstolens dom i Rosengren-målet inte längre tillämpas av svenska domstolar och myndigheter. har på sin hemsida lagt ut information om vad som gäller för privatpersoner som köper och ordnar med hemtransport av alkoholvaror från andra respektive distansförsäljning och med instruktion om tillvägagångssättet i de olika fallen. Via hemsidan kan man också ta fram de olika blanketter som behövs. Vid privatinförsel där köparen i annat fall än då han själv medföljer transporten som resande själv ombesörjer denna ska en blankett Anmälan införsel skickas i original till . I blanketten, som ska undertecknas av köparen, anges bl.a. namn och personnummer på mottagaren, transportör och varubeskrivning. Köparen ska också ställa säkerhet för betalningen av skatten och, Privatinförsel av spritdrycker, vin och starköl efter det att varorna införts, deklarera dessa. Vid distansförsäljning, dvs. där säljaren ombesörjer transporten, är denne skattskyldig. Han ska registrera sig hos genom att fylla i och skicka in en blankett Ansökan alkoholskatt.