sou · GWB329 · 2008-04-01 00:00:00 — Arbetsmarknadsutbildningen tas inte upp särskilt eftersom den är ett system för att finansiera utbildningsinsatser och sörja för deltagarnas försörjning. Utbildningen som sådan kan utgöras av upphandlade platser i reguljär utbildning, eller utbildning som anordnas särskilt på uppdrag av Arbetsförmedlingen. Utöver de av direktiven angivna utbildningsformerna behandlas här också lärlingsutbildning för vuxna inom vissa hantverksområden. Lärlingsutbildningen omfattar jämförelsevis få utbildningsplatser men tas upp eftersom den regleras särskilt och har en tydlig eftergymnasial och yrkesinriktad karaktär. Statens åtaganden i form av statsbidrag och särskilda medel uppgår till för eftergymnasial utbildning utanför högskolan, varav lämnas till kvalificerad yrkesutbildning. I betänkandet Eftergymnasiala yrkes- utbildningar – beskrivning, problem och möjligheter (SOU 2006:115) finns en utförlig statistik över de olika utbildnings- formerna. Förslagen innebär att merparten av de berörda utbildningarna bedöms kunna ingå i och att formella beslut om att en utbildning ska ingå i tas av myndigheten efter ansökan från utbildningsanordnaren. (Se avsnitt 13.1 Genom- förande). Kvalificerad yrkesutbildning, påbyggnadsutbildning inom den kommunala vuxenutbildningen, kompletterande utbildning och lärlingsutbildning för vuxna i vissa hantverksyrken upphör att gälla som separat reglerade former av eftergymnasial yrkesutbildning. Utbildningar inom dessa utbildningsformer avses istället ingå i . Utbildningar inom kvalificerad yrkesutbildning, påbyggnads- utbildning och lärlingsutbildning för vuxna bedöms generellt ha goda möjligheter att motsvara kvalitetskrav. När det gäller kompletterande utbildningar bedöms endast gruppen yrkesinriktade utbildningar ha möjlighet att ingå i . Bedömningen av vilka som är yrkesinriktade har gjorts av Skol- verket. Vissa eftergymnasiala utbildningar inom konst- och kultur- området har andra syften och förutsättningar än de som utmärker . Dessa utvecklas därför bäst under ett särskilt regelverk, som presenteras i avsnitt 10.2. De berörda utbildning- arna finns främst inom kompletterande utbildningar men ett par återfinns även inom den kommunala påbyggnadsutbildningen. De eftergymnasiala yrkesutbildningarna inom folkhögskolan föreslås kunna omfattas av kvalitetssäkringssystemet som de utgör en del av folkbildningen. För korta yrkesinriktade högskoleutbildningar som har svag forskningsanknytning och inte bedöms högskolemässiga kan kvalitetssäkringssystem vara ett alternativ till anpassning till högskolans krav. Initiativ till en sådan förändring tas av den berörda högskolan. Den eftergymnasiala yrkesutbildningens omfattning c:a 33 000 P P Kompletterande utbildning P P 1)Siffror från årsredovisningen för . 2)Individer som varit registrerade någon period . Årsstudieplatser är 18 2006. 3)uppgifter för . Siffrorna för påbyggnadsutbildning är något osäkra eftersom ingen samlad uppföljning finns för de utbildningar som inte får statligt stöd. 4)Siffrorna gäller . redovisning av regeringsuppdrag dnr. 5)Folkhögskolornas informationstjänst, Eftergymnasiala yrkesutbildningar på folkhögskola, , tillhörande CSN:s avdelning B1, (). 6)Siffror för . Kort yrkesinriktad högskoleutbildning enl. SOU 2006:115. 7)Siffror för . 2.2Kvalificerad yrkesutbildning (KY) Kvalificerad yrkesutbildning startade efter beslut av (prop. 1995/96:145) som försöksverksamhet . Proposi- tionen utgick från betänkandet (SOU 1995:38) som föreslog att en Yrkeshögskola skulle inrättas för kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning. beslutade att verksamheten skulle permanentas (prop. 2000/01:63). KY-utbildningarna är volymmässigt den klart största utbildningsformen av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna och när startar kommer de att utgöra en mycket stor del av verksamheten. Av årsredovisning för framgår att det då pågick 843 utbildningar hos 221 olika anordnare. har verksamheten omfattat 18 216 årsstudieplatser och totalt fanns 32 562 individer registrerade någon period i kvalificerad yrkesutbildning. Under påbörjade 12 772 individer en ny utbildning och 10 223 avslutade en utbildning. Denna verksamhet har täckts av det tilldelade anslaget. anvisade 1 005 957 tkr under anslaget till kvalificerad yrkesutbildning. Anslagsbelastningen var detta år 1 004 302 tkr. En fördelning av medlen på anordnare visar att primärkommunernas andel uppgår till och privata anordnare . Resten fördelas på övriga organisationer, landsting och högskolor. Platsernas fördelning på utbildningsområden visar att företags- ekonomi, handel & administration står för , teknik & teknisk industri , personliga tjänster , hälso- och sjukvård . Övriga områden varierar mellan . Fördelningen av utbildningar på regioner visar att av de 843 utbildningarna finns 166 i , 129 i och 112 i län. Övriga län varierar mellan 10 i och 42 i . har ingen utbildning. Det starka trycket från anordnare som ansöker om att starta KY-utbildning visar inte på någon avmattning. Av ansök- ningar som var 534 kunde myndigheten bevilja 97. Av KY-myndig- hetens årsredovisning för framgår det att till varje utbild- ningsplats är det 2,9 sökande. Pågående och beslutade utbildningar fullföljs enligt gällande regler och de av Myndigheten för kvalificerade yrkesutbildning fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till Myndig- heten för . Myndigheten för får pröva ansökningar från huvudmännen om eventuell fortsatt verksamhet inom . De kvalificerade yrkesutbildningar regleras genom ett regelverk som i väsentliga delar överensstämmer med de författningar som föreslås gälla för utbildningar inom ramverket . Det blir Myndighetens för uppgift att inom ramen för kvalitetssäkringssystemet göra bedömningar om KY- utbildningar uppfyller kraven för utbildning inom . En sådan bedömning sker vid prövning av ansökan om statsbidrag. Möjligheten för utbildningar som får avslag på statbidragsansökan, kan ändå ingå i genom att de omfattas av kvalitets- säkringssystemet. Påbyggnadsutbildningarna kan i många fall följas tillbaka till specialkurser och högre specialkurser som fanns i gymnasieskolan års gymnasiereform (prop. 1990/91:85 Växa med kun- skaper). Därefter har utbildningarna anordnats inom den kommunala vuxenutbildningen. I kraft av övergångsbestämmelser till skollagen (1985:1100) och senare med stöd av särskild reglering, har de anordnande kommunerna kunnat kräva interkommunal ersättning från elevernas hemkommuner. disponerade efter beslut av regeringen 8 519 platser med riksintag, att fördelas efter ansökan enligt förordningen (2002:1012) om vuxenutbildning. Utbildning enligt fyra nationellt fastställda påbyggnadsutbildningar kunde ingå i ramen för den fast- ställda kvoten för riksrekrytering. Därutöver fanns den nationellt fastställda ramkursplanen för teknikerutbildning, som var riks- rekryterande men där ansökan inte behövde göras till . Systemet reformerades genom att huvuddelen av påbyggnadsutbildningarna omvandlades och överfördes till den kvalificerade yrkesutbildningen. Några få omvandlades till kompletterande utbildning respektive folkhögskolekurs. Ett mindre antal utbildningar flertalet med lokalt fastställda kursplaner, som inte var lämpliga att föra över till någon annan skolform, fick kvarstå som påbyggnadsutbildningar inom vuxen- utbildning, men med statlig finansiering. Möjligheten för en kommun att anordna och själv finansiera påbyggnadsutbildning kvarstod reform. För att stimulera utbildning av personal inom vissa bristområden fastställde , på regeringens uppdrag, några nationella kursplaner, bl.a. för utbild- ning till barnskötare och tandsköterska. beslutar om statsbidrag med stöd av förordningen (2005:676) om statsbidrag till viss påbyggnadsutbildning. I sam- band med reformen justerades det generella statsbidraget till kom- munsektorn. Av förordningen framgår bl.a. riktlinjer för beslut om stats- bidrag till en påbyggnadsutbildning: Statsbidrag får lämnas till kommuner och landsting för påbygg- nadsutbildningar som utöver vad som följer av bestämmelserna i skollagen (1985:1100) och förordningen (2002:1012) om kom- munal vuxenutbildning bedrivs i samverkan mellan flera kommuner eller landsting, anordnas i samråd med företag, organisationer eller andra sammanslutningar som är verksamma inom de branscher som utbildningarna är avsedda för, och är inriktade antingen mot ett yrkesområde där behovet av yrkes- utbildad arbetskraft inte tillgodoses på annat sätt eller är av sär- skild betydelse när det gäller att ta till vara angelägna kulturella värden och det svenska kulturarvet. En förutsättning för statsbidrag är att behöriga sökande från andra kommuner tas emot på samma villkor som sökande från den kom- mun som anordnar utbildningen. Motsvarande gäller om ett lands- ting anordnar utbildningen. Av föreskrifter för lokalt inrättade påbyggnads- utbildningar framgår t.ex. följande. Det ska finnas en utbildningsplan som beskriver utbildningens syfte och karaktär. Av utbildningsplanen ska framgå hur kartläggningen av arbets- marknadens behov har skett och hur samverkan med arbetslivet utformas. Utbildningen ska omfatta minst 200 verksamhetspoäng, mot- svarande tio veckors heltidsstudier. Utbildningen får omfatta högst 1 200 verksamhetspoäng, mot- svarande sextio veckors heltidsstudier. Utbildningen ska vara kursindelad för att den lättare ska kunna erbjudas i flexibla former. Utbildningsplanen ska registreras hos , som också ger utbildningen en studievägskod. Påbyggnadsutbildningar med lokal kursplan och statsbidrag år med folklig inr. Service och underhåll, vind- Anm. Omfattningen anges i verksamhetspoäng. 20 verksamhetspoäng omfattar en veckas heltids- studier enligt förordning (2002:1012) om vuxenutbildning Tabell 2.3 Påbyggnadsutbildningar med nationell kursplan och statsbidrag Totalt fördelar ca. till påbyggnads- utbildningar. I budgeten för har regeringen anslagit ytter- ligare för statsbidrag till vissa påbyggnads- utbildningar, medlen ska i första hand gå till tandsköterske- utbildning. Antalet intagningsplatser varierar något, men ca 1 200 deltagare börjar någon påbyggnadsutbildning. har nya nationella kursplaner fastställts, nämligen för elevassistent, tandsköterska och yrkesförare, godstransporter. Påbyggnadsutbildningar utan statsbidrag. För de påbyggnadsutbildningar som inte har statsbidrag är det statistiska underlaget mycket osäkert. har uppgift om vilka utbildningar som är registrerade. Däremot finns inga säkra uppgifter om vilka utbildningar som verkligen har startats. I Skol- verkets statistik redovisas deltagarna i påbyggnadsutbildningar på kursnivå och inte som deltagare i en sammanhållen utbildning. Antal deltagare och kostnader för utbildningarna är därför svårt att bedöma. gör en bedömning att det var 1 100 deltagare i kommunalt finansierad påbyggnadsutbildning. Exempel på påbyggnadsutbildningar med lokalt fastställda kurs- planer utan statsbidrag är enligt huvudmannens uppgift till Skol- verket Tabell 2.4 Påbyggnadsutbildningar med lokal kursplan utan statsbidrag Ledarskap inom handel, Bild och form, Omsorgsassistent – vårdare, Omvårdnad -omsorg-demens, Hotell och konferens, Hunden som yrke steg 2, Hälsostrategier för äldre, Pågående och beslutade utbildningar fullföljs enligt gällande regler och de av fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till Myndigheten för . Myndigheten för får pröva ansökningar från huvudmännen om eventuell fortsatt verksamhet inom yrkeshög- skolan. Påbyggnadsutbildning är i allt väsentligt en eftergymnasial utbildningsform, som anordnas inom den kommunala vuxenut- bildningen. Utbildningarna är relativt korta, en till tre terminer. De har inte sällan startats med utgångspunkt i en uttalad efterfrågan från en lokal eller regional arbetsmarknad. En del har emellertid tillkommit snarare för att ta vara på en unik lärarkompetens i en kommun eller för att locka elever från andra kommuner, än för att tillgodose att behov på arbetsmarknaden. De flesta av de sist- nämnda försvann dock i samband med avveckling av rätten till interkommunal ersättning. Företrädare för arbetslivet har i varierande omfattning haft inflytande på innehållet i utbildningarna. Omfattningen av arbets- livets medverkan vid genomförandet av utbildningen i form av arbetsintegrerat lärande varierar mycket. Möjlighet för arbetslivet att kontinuerligt påverka innehållet i utbildningen genom repre- sentation i ledningen saknas, eftersom all vuxenut- bildning styrs av en politisk sammansatt nämnd eller styrelse. Möjligheten för påbyggnadsutbildningarna att utveckla arbets- livsanknytningen är emellertid goda och många har redan en lokal och regional förankring på arbetsmarknaden. De har också goda förutsättningar att omfattas av kvalitetssäkrings- system. De flesta påbyggnadsutbildningar bör efter en anpass- ningsperiod kunna uppfylla kriterierna för utbildningar inom . Ansvaret för påbyggnadsutbildningarna bör därför övertas av Myndigheten för och pågående utbildning fullföljas enligt de beslut som fattat. Myndigheten för får pröva ansökningar från huvudmannen om fortsatt verksamhet inom . 2.3.4Påbyggnadsutbildningar som inte ska vara yrkeshögskoleutbildningar Förarutbildningarna för buss och godstransporter ska bedrivas som gymnasiekurser inom vuxenutbildning. Det finns ett litet antal påbyggnadsutbildningar som inte kommer att kunna anpassas så att de uppfyller kraven för att ingå i yrkes- högskolan. Utbildningarna till bussförare är för korta för att passa in i . De är inte heller eftergymnasiala till sin karaktär. Möjlighet finns att gå igenom en förarutbildning hos en privat trafikskola, utan att krav ställs på en genomförd gymnasieut- bildning. Motivet för att de anordnas som påbyggnadsutbildning och inte i gymnasieskolan är ålderskravet . Ett av skälen för det statliga stödet till utbildningarna är den stora efterfrågan på förare. Utbildningen till Yrkesförare, godstransporter motsvarar inne- hållsmässigt till stora delar transportteknisk inriktning av fordons- programmet i gymnasieskolan. Yrkesförarutbildningarna bör fort- sättningsvis genomföras som yrkeskurser inom den kommunala vuxenutbildningen. Medel motsvarande dem som utgår till kommuner som anordnar förarutbildningarna bör i stället tas upp i det generella statsbidraget till kommunerna. Påbyggnadsutbildningar som förs till konst och kulturutbildningar Pågående och beslutade utbildningar fullföljs enligt gällande regler och de av fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till Myndigheten för . Myndigheten för får pröva ansökningar från huvudmännen om eventuell fortsatt verksamhet inom regelverket för konst och kulturutbildningar. Vissa påbyggnadsutbildningar har en konstnärlig eller kulturell karaktär snarare än en yrkesinriktad. Dessa utbildningar har bättre förutsättningar att fortsätta och utvecklas utanför . Påbyggnadsutbildningarna med folklig inriktning (WES117), Musikutbildning i (WES100), Yrkesvävare (WHV101), Sömnad-vävning (WHV137) och Textil mode design (WHV147) bedömer jag inte bör ingå i . Resursmässigt bör de föras till regelverket för konst- och kulturutbildningarna och prövas mot de kvalitetskriterier som ska gälla för dessa utbild- ningar. Kompletterande utbildningar drivs av en enskild huvudman och stöds i viss utsträckning av staten. Anordnarna har rätt att ta ut elevavgifter i skälig omfattning. De kompletterande utbildningarna regleras i förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. Administrativt hanteras utbildning- arna av . En kompletterande utbildning utgör antingen ett komplement till gymnasieskolan eller har lägst genomgången gymnasieskola, gymnasiesärskola eller viss yrkeserfarenhet som antagningskrav. En utbildning kan åtnjuta statligt stöd i tre kombinationer, i form av statlig tillsyn och berättiga till studiestöd, eller statlig tillsyn, berättiga till studiestöd och statsbidrag. Några få utbildningar får statsbidrag utan att berättiga till studie- stöd. Det statliga stödet beror på om utbildningen anses värdefull eller särskilt värdefull från nationell synpunkt. Om utbildningen anses värdefull kan den berättiga till studiestöd om den anses särskilt värdefull kan den även ges statsbidrag. Utbildningen anses värdefull om den ökar tillgången på värdefull yrkesskicklighet inom ett yrke som det finns ett nationellt behov av och om den leder till ett arbete, kompetensutvecklar eller förbereder för studier. Utbildningen anses som särskilt värdefull om den ger en särskilt kvalificerad kompetens inom ett yrkesområde och tillgodoser behov inom smala yrkesområden eller leder fram till udda yrken. Utbildningen anses även som särskilt värdefull om den bidrar till att bevara traditionell yrkeskunskap, till att bevara det svenska kulturarvet eller till att utveckla en ny kunskap inom ett framtids- yrke. Kompletterande utbildning ges inom områdena: , teater och musik; Design, mode; Djurvård; Ekonomi, konsument- ekonomi; Kommunikation och media; Flyg; Hantverk; Hudvård, hårvård; Hälsa, friskvård; Konst samt Teknik. finns cirka 230 olika utbildningar inom denna utbildnings- form. Ungefär 5 400 personer studerar på en kompletterande utbildning. Och det finns cirka 100 utbildningsanordnare.TPF1FPT Statsbidrag utgår till hantverksutbildningarna med nära 52 mil- joner kronor. Konstutbildningarna erhåller statsbidrag med . Den totala utgiften för statsbidrag för komp- letterande utbildning är drygt 141 miljoner kronor.TPF2FPT Nästan alla utbildningsanordnare tar ut en avgift från de stude- rande. I genomsnitt utgör avgiften cirka en fjärdedel av den totala utbildningskostnaden. 2.4.2Kompletterande utbildning i tre kategorier Pågående och beslutade yrkesinriktade kompletterande utbildningar fullföljs enligt gällande regler och de av fattade besluten. Myndighetsansvaret för dem övergår till Myndigheten för . Myndigheten för får pröva ansökningar från huvudmännen om eventuell fortsatt verksamhet inom . Högskoleförberedande respektive kulturarvsbevarande utbild- ningar förs till ett nytt regelverk för konst- och kulturutbildning. (Se avsnitt 10.2). De kompletterande utbildningarna finns inom vitt skilda utbildningsområden och förbereder för såväl fortsatt utbildning som för arbetslivet. De har olika förutsättningar och syften. 1TP PT Siffror för . redovisning av regeringsuppdrag, dnr. 2TP PT Preliminär fördelning för enligt lägesbedömning, dnr. de ska kunna hanteras under villkor som bäst passar respektive utbildning är det ändamålsenligt att dela in dem i tre kategorier: Utbildningar som förbereder för arbetsmarknaden och sannolikt leder till arbete/försörjning. Utbildningar inom främst fri konst, musik och teater som huvud- sakligen förbereder för högre konstnärlig utbildning. Utbildningar som bevarar en kulturhistoriskt värdefull kunskap inom ett yrkes- eller kulturområde men som inte nödvändigtvis leder till arbete/försörjning. En preliminär fördelning av utbildningarna på de tre grupperna har gjorts i samarbete med . En fullständig förteckning över utbildningarna finns i bilaga 4. Den förstnämnda gruppen, yrkesinriktade utbildningar, bör kunna passa in i . Dessa utbildningar har i nuvarande ordning fått stöd på grunder som motiveras av arbetsmarknads- relevans. I en del fall krävs dock troligen att samspelet med arbets- livet fördjupas på ett eller flera områden. Även i andra avseenden behöver många utbildningar utvecklas och anpassas till det nya regelverket. Exempel på utbildningar i denna grupp är dansarut- bildning, utbildning i grafisk design, skrädderi och ljudteknik. Den andra gruppen utbildningar, högskoleförberedande konst- närliga utbildningar, bör styras av andra kvalitetskriterier än yrkes- högskolans för att kunna fortleva. Denna bedömning grundas främst på att utbildningarna huvudsakligen avses förbereda för högskolestudier och syftar inte i första hand till att möta arbets- marknadens behov. Det utesluter inte att enskilda elever kan ha andra mål för sina studier än fortsatt utbildning. I praktiken är studier vid en kompletterande utbildning en förutsättning för att bli antagen till någon av de konstnärliga högskoleutbildningarna. Således har dessa konstnärliga högskoleförberedande utbildningar en låg arbetsmarknadsrelevans och kan knappast engagera arbets- livet på det sätt som krävs i . Exempel på utbild- ningar inom denna kategori är konstnärlig grundutbildning, musik- utbildning, teaterlinje och . Även den tredje gruppen, kulturarvsbevarande utbildningar, bör staten stödja på andra grunder än arbetsmarknadsrelevans. Med kulturarvsbevarande menas här utbildningar som är bärare och för- medlare av ett svenskt kulturarv, som det är ett nationellt intresse att bevara och stödja. Denna grupp är förhållandevis liten. Exempel på utbildningar i denna kategori är folklig väv och distans- utbildningar i Folklig sång och Nyckelharpsspel. I avsnitt 10.2 presenteras ett förslag till ett nytt regelverk för högskoleförberedande konstnärliga utbildningar och kulturarvsbe- varande utbildningar. 2.4.3Utbildningar på gymnasial nivå I nuvarande ordning har utbildningens nivå avgjorts indirekt genom beslut om studiestöd. har haft en större ram att fördela när det gäller studiestödsplatser på gymnasial nivå än för eftergymnasial nivå. I själva verket är behörighetskravet för tillträde till merparten av utbildningarna genomgången gymnasieskola eller motsvarande. Flertalet utbildningar som berättigar till studiestöd på gymnasial nivå är i gag alltså efter- gymnasiala. Ett fåtal utbildningar kan dock bedömas vara de facto gymnasiala. De utbildningar som inte har eftergymnasial karaktär bör inte hanteras i detta sammanhang utan inom gymnasieskolan och komvux. Det är enligt skollagen (1985:1100) möjligt att inom komvux anordna utbildning som är av gymnasial karaktär, även om den inte motsvaras av en kursplan inom gymnasieskolan. Förslag som läggs fram av (dir. 2007:8) och utredningen fristående vuxenutbildning (dir. 2007:32) bör enligt vad jag erfarit underlätta en sådan lösning. Några utbildningsanordnare, Sätergläntan, och , anordnar vid sidan av längre utbild- ningar också korta kurser, som erhåller statsbidrag som komp- letterande utbildning. Dessa korta kurser passar inte in i det generella regelverk som föreslås och det är svårt att anpassa detta så att kortkursverksamheten skulle innefattas, utan att den upp- stramning som eftersträvas skulle gå förlorad. Man bör därför pröva om utbildningarna i stället kan anordnas inom folkbild- ningens ram eller om de bör stödjas direkt av regeringen genom verksamhetsbidrag. Folkbildning kännetecknas av att utbildningsformen är fri och frivillig. Folkbildningsaktörerna ska själva formulera mål och bestämma innehåll i utbildningen. Staten stöder folkbildningen genom statsbidrag enligt förordningen (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen. som är en ideell förening fördelar anvisade medel till folkhögskolor och studieförbund. Folkhögskolorna har kurser på olika nivåer och med olika inriktningar. De långa kurserna varar från en termin upp till . Dessa delas in i så kallade allmänna eller särskilda kurser. De allmänna kurserna är på grundskolenivå eller gymnasial nivå. De gymnasiala kurserna kan ge behörighet till högskolestudier. De särskilda kurserna har en uttalad yrkes- eller ämnesinriktning, t.ex. i musik, mediekunskap, konsthantverk, teater, språk, friskvård, turism. () har i studiestöds- hänseende definierat några av de särskilda kurserna som yrkesin- riktade och på eftergymnasial nivå. Det handlar om sammanlagt ungefär 120 särskilda kurser. De mest frekventa inriktningarna är: Fritidsledarutbildning (22 skolor) Journalist/Media (12 skolor) Musiker/kantor (10 skolor) Idrott/Hälsa (10 skolor) Tolkutbildning (7 skolor) Behandlingspedagog (4 skolor) Antalet deltagare på de särskilda kurserna uppgår varje termin till cirka 13 500. Antalet deltagare som får studiestöd på efter- gymnasial nivå är knappt 4 000 . Av budgetpropositionen framgår att 4 225 personer fanns i folkhögskolans efter- gymnasiala yrkesutbildning .