sou · GVB356 · 2008-01-01 00:00:00 — Förslaget om att uppgifter om personnummer och bostadsadress inte skall vara allmänt tillgängliga på webbplats syftar till att ge skydd åt revisorernas integritet. Utredningen har också tagit hänsyn till skyddet för den personliga integriteten vid utform- ningen av bestämmelserna om utlämnande om uppgifter till bl.a. tillsynsorgan i andra länder. Kommittén har även beaktat de övriga samhällsfrågor som anges i 15 § kommittéförordningen (1998:1474), men inte funnit att förslagen har någon betydelse i dessa avseenden. 16.1Förslaget till lag om ändring i revisorslagen I punkten 4 har lagts till att lagen innehåller bestämmelser om revisorer och revisionsföretag från tredjeland. Ändringen är för- anledd av förslaget till 16 a § . Paragrafen innehåller att antal definitioner och motsvarar i huvudsak innehållet i nuvarande 2 § revisorslagen. I den föreslagna lydelsen har emellertid några nya definitioner tillkommit. I punkten 6 definieras begreppet nätverk. Definitionen av nät- verk har behandlats i avsnitt 4.3.6. Som anförts i det sammanhanget används nätverksbegreppet i såväl Direktivet som IFAC:s yrkesetiska regler och EG-rekommendationen om revisorers oberoende. Begreppet nätverk föreslås därför ersätta det nu använda begreppet revisionsgrupp. Enligt Direktivet förutsätter ett nätverk att en revisor eller ett registrerat revisionsbolag ingår i samarbetet. Det nuvarande begreppet revisionsgrupp är vidare eftersom det även omfattar icke-registrerade revisionsföretag. Utredningen anser att det är viktigt med neutralitet mellan de olika företagsformerna i vilka revisionsverksamhet bedrivs. I 2 § är därför definitionen av nätverk vidare än Direktivets och omfattar, i likhet med begreppet revisionsgrupp, samtliga samarbetsformer i vilka företag som bedriver revisionsverksamhet ingår. Den föreslagna definitionen ligger mycket nära direktivtexten. Definitionen är avsedd att vara uttömmande. Nätverksbegreppet har framför allt betydelse vid tillämpningen av revisorslagens bestämmelser om opartiskhet och självständighet (21 §). I punkten 9 definieras begreppet företag av allmänt intresse. Begreppet har behandlats i avsnitt 4.3.12 och har betydelse vid tillämpningen av 21 § revisorslagen. När det gäller definitionen av företag vars överlåtbara värde- papper är upptagna till handel på en reglerad marknad, skall med överlåtbara värdepapperTPF1FPT avses sådana värdepapper som anges i 1 kap. 4 § 2 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. På motsvarande sätt hänvisas till definitionen av reglerad marknadTPF2FPT i 1 kap. 5 § 20 samma lag. vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad avses således svenska företag vars aktier eller skuldebrev är noterade på en svensk börs eller en annan reglerad marknad inom EES. EG-rättens definition av kreditinstitut avser för svenskt vidkommande inte enbart banker och kreditmarknadsbolag utan även sådana värdepappersbolag som har tillstånd att ta emot medel på konto enligt 3 kap. 4 § första stycket 4 och 5 lagen om värdepappersrörelse. Den lagen upphävs och ersätts med lagen om värdepappersmarknaden. I den senare lagen återfinns motsvarande reglering i 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 (jfr författningskommentaren i prop. 2006/07:115). I första stycket andra punkten har möjligheten för en godkänd revisor att vara bosatt i utgått. Förslaget har behandlats i 2 kap. och innebär att en godkänd revisor måste vara bosatt inom 1TP PT Överlåtbara värdepapper: sådana värdepapper utom betalningsmedel som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden, till exempel: a)aktier i aktiebolag och motsvarande andelsrätter i andra typer av företag samt depåbevis för aktier, b)obligationer och andra skuldförbindelser inklusive depåbevis för sådana värdepapper, och c)andra värdepapper som ger rätt att överlåta eller förvärva sådana överlåtbara värdepapper som anges i a och b, eller som resulterar i en kontantavveckling som beräknas utifrån kurser på överlåtbara värdepapper, valutor, räntor eller avkastningar, råvaror eller andra index eller 2TP PT Reglerad marknad: ett multilateralt system inom EES som sammanför eller möjliggör sammanförande av ett flertal köp- och säljintressen i finansiella instrument från tredje man – regelmässigt, inom systemet och i enlighet med icke skönsmässiga regler – så att detta leder till avslut. Detta gäller även revisorer som får utföra revisionsverksamhet i en stat utanför EES och som uppfyller kraven i 6 § andra stycket. I första stycket första punkten har möjligheten för den som innehar examensbevis från att uppfylla kravet på revisorsexamen tagits bort. Förslaget har behandlats i 3 kap. och innebär att revisorer från inte längre automatiskt anses som godkända revisorer om de genomgått lämplighetsprov. Revisorer från måste i stället, liksom revisorer från andra länder utanför EES, uppfylla kraven i andra stycket. Ett nytt andra stycke har införts. Förslaget har behandlats i avsnitt 14.1 och innebär att kravet på revisorsexamen i 4 § första stycket 5, kan anses uppfyllt av den som är behörig att utföra revisionsverksamhet i en stat utanför EES. För att så skall vara fallet krävs, förutom att särskilda lämplighets- prov har avlagts, att ömsesidighet föreligger, dvs. att svenska revisorer på motsvarande sätt kan kvalificeras i staten. Det ankommer på att genom ett generellt beslut av- seende den ifrågavarande staten avgöra om kravet på ömsesidighet är uppfyllt. Bestämmelsen ger behörighet att fatta sådana generella beslut. De rekommendationer och förslag som kommissionen kommer att lämna i aktuellt avseende, bör beaktas av nämnden. För att en revisor från tredjeland skall anses som godkänd revisor måste han eller hon även uppfylla övriga krav i 4 §, t.ex. vad avser erforderlig utbildning och erfarenhet. I första stycket första punkten har möjligheten för den som innehar examensbevis från att uppfylla kravet på högre revisors- examen tagits bort. Ett nytt andra stycke har införts. Se vidare kommentaren till 6 §. Kravet på ömsesidighet gäller även möjligheten för svenska revisorer att utan behörighetsbegränsning få utöva revisions- verksamhet i landet, t.ex. beträffande företag av allmänt intresse. Det ankommer på att avgöra om så är fallet. Förslaget har behandlats i avsnitt 5.17. I första stycket 5 har en ny bestämmelse införts. Förslaget inne- bär att en revisor utan tillstånd får utöva revisionsverksamhet även i ett revisionsföretag som registrerats av behörig myndighet inom EES. Bestämmelsen gäller oavsett om verksamheten utövas i eller någon annat stat inom EES. Tillståndsplikten har i andra stycket inskränkts till att gälla i verksamma revisorer som vill utöva verksamhet utanför EES. Om en i ej verksam revisor vill utöva revisions- verksamhet i en stat utanför EES krävs inte tillstånd. I stället bör bestämmelserna i den stat där han eller hon är verksam gälla. I första stycket, som behandlats i avsnitt 5.5, har som ytterligare krav för registrering av handelsbolag lagts att företaget skall vara lämpat att utföra revisionsverksamhet. Som exempel på när detta inte är fallet kan nämnas att företaget varit inblandad i brottslig verksamhet, t.ex. penningtvätt, och ådömts företagsbot enligt 36 kap. 7 § . Det nuvarande andra stycket har överförts till ett nytt tredje stycke. I andra stycket, som behandlats i avsnitt 5.4, har fysiska personer från en annan stat inom EES jämställts med svenska revisorer när det gäller kravet på att ett registrerat handelsbolag skall ägas av revisorer. Detsamma gäller i fråga om att styrelseledamöter m.fl. i ett registrerat handelsbolag skall vara revisorer. Bolagsmän i ett registrerat handelsbolag kan alltså vara t.ex. tyska Wirtschafts- prüfers. Bestämmelsen, som behandlar förutsättningarna för registrering av aktiebolag, har fått en ny utformning. I stället för hänvisning till 10 och 11 §§ ges en uttömmande beskrivning av vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för registrering. Första punkten motsvarar innehållet i 11 § första stycket 1. Andra punkten, som har behandlats i avsnitt 5.4.3, motsvarar nuvarande andra stycket 1 och reglerar ägarförhållandena i ett registrerat aktiebolag. Tre ändringar har gjorts i fråga om ägar- förhållandena. För det första har kravet på att aktierna skall ägas av revisorer tagits bort. Kravet tar därefter uteslutande sikte på röste- talet i aktiebolaget. För det andra har fysiska personer som av behörig myndighet inom EES bedömts vara kvalificerade att utföra lagstadgad revision jämställts med svenska revisorer. Detta innebär att av röstetalet i ett registrerat aktiebolag kan innehas av t.ex. franska commissaire aux comptes. För det tredje har kravet i nuvarande andra stycket 2 om att övriga aktier i bolaget skall ägas av revisorer tagits bort. Tredje punkten, som har behandlats i avsnitt 5.4.4, motsvarar nuvarande andra stycket 3 och reglerar krav på förvaltnings- och ledningsorgan i ett registrerat aktiebolag. I detta avseende har fysiska personer som av behörig myndighet inom EES bedömts vara kvalificerade att utföra lagstadgad revision jämställts med svenska revisorer. Detta innebär att tre fjärdedelar av styrelse- ledamöterna i ett registrerat aktiebolag kan vara t.ex. engelska auditors. Fjärde punkten, som har behandlats i avsnitt 5.4, motsvarar nuvarande andra stycket 4 och behandlar vissa krav på uppgifter i bolagsordningen. Vad som skall föreskrivas där skall gälla även fysiska personer som av behörig myndighet inom EES bedömts vara kvalificerade att utföra lagstadgad revision med svenska revisorer. Femte – sjätte punkten motsvarar innehållet i 10 §. Sjunde punkten är ny och har behandlats i avsnitt 5.5. Den innebär att ett registrerat aktiebolag skall vara lämpat att utföra revisionsverksamhet, se ovan under 13 §. Registrering av revisorer och revisionsföretag från tredjeländer före 16 a § revisorslagen har en ny rubrik satts in om registrering av revisorer från tredjeländer. Ändringen är föranledd av förslaget i 16 a § om att företag och revisorer från ett tredjeland skall kunna registreras av . Förslaget har behandlats i avsnitt 14.2 och 14.3. Bestämmelsen är ny. Den innebär att en fysisk person eller ett revisionsföretag från en stat utanför EES kan registreras som revisor från tredjeland. En förutsättning för detta är att likvärdighet föreligger, dvs. att kraven på lagstadgad revision och de som utför revisionsverksamhet i hemlandet är likvärdiga med dem som följer av svensk rätt. Det ankommer på att genom ett generellt beslut för det ifrågavarande landet avgöra om kravet på ömsesidighet är uppfyllt. De rekommendationer och förslag som kommissionen kommer att lämna härvidlag, bör beaktas av nämnden. I paragrafen, som har behandlats i avsnitt 7.2, har ett tredje stycke införts. Som anfördes i det sammanhanget anser utredningen att Direktivet inte uppställer något hinder mot att i svensk rätt införa ett absolut förbud mot att utföra lagstadgad revision i företag av allmänt intresse när det förekommer självgranskning eller egen- intresse. Som framgått är det emellertid utredningens uppfattning att Direktivets artikel 22.2 andra stycket tills vidare inte bör tolkas så att det krävs ett absolut förbud. Enligt utredningens mening är ett absolut förbud inte heller nödvändigt för att skydda den kvalificerade revisorns eller det registrerade revisionsbolagets opartiskhet eller självständighet. Särregleringen i 22.2 andra stycket måste förstås så att Direktivet i och för sig ställer högre krav på revisorn när det förekommer självgranskning eller egenintresse i samband med att han eller hon reviderar ett företag av allmänt intresse än när revisionen avser ett företag i allmänhet. Det låter sig visserligen sägas att om kravet på revisorn, i de situationer som diskuteras, i svensk rätt redan ligger på en så hög nivå när det gäller företag i allmänhet att det motsvarar eller till och med överstiger det krav som Direktivet ställer i fråga om företag av allmänt intresse, det inte behövs någon särregel för företag av sistnämnt slag. Utredningen menar emellertid att det inte är säkert att det förhåller sig på det viset och att försiktigheten bjuder att det i svensk rätt införs en särskild bestämmelse som specifikt tar sikte på lagstadgad revision i företag av allmänt intresse när det förekommer hot om självgranskning eller egenintresse. Utredningen har därför övervägt en bestämmelse som anger att om det föreligger omständigheter som avses i första stycket 1 a) eller 1 b) i uppdrag som rör företag av allmänt intresse, revisorn skall avböja eller avsäga sig uppdraget, såvida inte omständig- heterna är så speciella eller vidtagna åtgärder så effektiva att hans eller hennes opartiskhet eller självständighet inte rimligen kan ifrågasättas. En sådan bestämmelse ligger emellertid mycket nära ett absolut förbud. Den skulle ofta komma att hindra att revisorn i ett företag av allmänt intresse ger företagsledningen råd exempelvis i samband med att företaget överväger att förvärva ett annat företag. Om nämligen företagsledningen följer revisorns råd och förvärvar företaget, kan det uppkomma hot om självgranskning när revisorn skall granska hur förvärvet har redovisats i årsredo- visningen alternativt när revisorn inför avgivandet av revisions- berättelsen skall pröva om styrelsens ledamöter eller verkställande direktören har gjort sig skyldig till någon försummelse som kan föranleda skadeståndsskyldighet. Utredningen vill inte helt utesluta att revisorn i denna och liknande situationer får konsulteras av företagsledningen, men revisorn skall då vara mycket uppmärksam på de komplikationer som kan uppstå och i förekommande fall vidta åtgärder som garanterar hans eller hennes opartiskhet och självständighet. Står sådana åtgärder inte till buds måste revisorn avböja uppdraget. Det föreslagna nya sista stycket har utformats i enlighet härmed. Som anförts i avsnitt 7.2 har utredningen för avsikt att i uppdragets etapp 3 se över utformningen av 21 § revisorslagen. Begreppet revisionsgrupp har bytts ut mot nätverksbegreppet. Någon skillnad i sak är inte avsedd. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 40 i Direktivet. Bestäm- melsen har behandlats i avsnitt 7.7. Enligt Direktivet skall medlemsstaterna se till att kvalificerade revisorer och registrerade revisionsbolag som reviderar företag av allmänt intresse offentliggör en rapport om öppenhet och insyn på sin webbplats. Utredningen har föreslagit att möjligheten att undanta vissa företag av allmänt intresse enligt artikel 39 i Skyldigheten att lämna en rapport med de i paragrafen närmare angivna uppgifterna avser därför endast de revisorer och registrerade revisionsbolag som reviderar företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad. Övriga bestämmelser i revisorslagen som rör revisorns opartisk- het och självständighet tar sikte inte bara på lagstadgad revision utan på samtliga uppdrag i revisionsverksamheten. När det gäller skyldigheten att offentliggöra en rapport om öppenhet och insyn har emellertid utredningen, av framför allt administrativa skäl, stannat för att denna skyldighet endast bör åläggas revisorer som utför lagstadgad revision i sådana företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad. Rapporten skall vara egenhändigt undertecknad av revisorn eller behörig företrädare för det registrerade revisionsbolaget. Enligt 17 § lagen (2000:832) om kvalificerade elektroniska signaturer skall en kvalificerad elektronisk signatur anses uppfylla kravet på egenhändig underskrift om det är tillåtet att uppfylla kravet med elektroniska medel. Det får ankomma på att avgöra i vilken utsträckning detta skall vara möjligt och om detta bör vara förenat med några särskilda krav. Nytt i paragrafen är att 22 a § skall tillämpas på registrerade revisionsbolag. I andra stycket har införts en hänvisning till två nya paragrafer som behandlar bl.a. möjlighet att lämna ut uppgifter till tillsynsorgan i (26 a §) och utanför (26 b §) EES. Se vidare kommentaren till dessa paragrafer. Förslaget har behandlats i avsnitt 11.5. Bestämmelsen är ny. I första och andra stycket behandlas möjlighet att på begäran lämna ut uppgifter till motsvarande tillsynsorgan Med behöriga myndigheter avses även privaträttsliga tillsynsorgan, som getts myndighetsbefogenheter. En förutsättning för att nämnden skall få lämna ut uppgifter är att det utländska tillsynsorganet behöver uppgifterna för utredning, tillsyn eller tillståndsprövning. Det kan t.ex. vara fråga om att en i godkänd revisor har ansökt om att bli godkänd för att få utöva revisionsverksamhet i en annan stat inom EES. I ett sådant fall får lämna ut uppgifter av betydelse för tillståndsprövningen. Uppgifter får inte lämnas ut om allmän ordning skulle även- tyras. Det kan t.ex. gälla känsliga uppgifter som inte får spridas för att kunna förhindra eller utreda brott. Vidare får uppgifter inte lämnas ut om nämnden utreder samma sak som begäran avser eller om samma sak redan prövats. Uppräkningen av hinder att lämna ut uppgifter är inte avsedd att vara uttömmande. Det kan således t.ex. föreligga hinder att lämna ut uppgifter även med hänsyn till rikets säkerhet enligt 2 kap. sekretesslagen. I vad mån nämnden på eget initiativ får lämna ut uppgifter till tillsynsorgan inom EES behandlas inte i paragrafen. Detsamma gäller utlämnande av uppgifter på begäran av eller efter eget initiativ till andra myndigheter och privatpersoner. Detta får prövas av nämnden inom ramen för andra sekretessbestämmelser. Förslaget har behandlats i avsnitt 14.4. Bestämmelsen är ny och behandlar möjlighet att på begäran lämna ut uppgifter till motsvarande tillsynsorgan utanför EES. För att uppgifter skall få lämnas ut måste flera förut- sättningar vara uppfyllda. Enligt första stycket 1 måste uppgifterna ha samband med revision av ett företag med säte inom EES och detta företag skall ha emitterat värdepapper upptagna till handel i landet. Detta innebär att paragrafen har ett snävt tillämpningsområde. Enligt första stycket 2 måste vidare tillräckliga garantier ha lämnats av det utländska tillsynsorganet om att uppgifterna inte kommer att användas för annat än avsett ändamål. Sådana garantier kan lämnas i ett avtal mellan och den utländska myndigheten, se punkten 4. Enligt första stycket 3 måste kommissionen ha beslutat att tillsynsorganet uppfyller tillräckliga krav. Innan något sådant beslut har fattats kan inte lämna ut uppgifter med stöd av förevarande paragraf. Enligt första stycket 4 måste slutligen ha träffat ett samarbetsavtal med det aktuella tillsynsorganet. Nämnden bör givetvis innan ett sådant avtal sluts samråda med regeringen. I andra stycket behandlas vissa hinder för att lämna ut uppgifter. Dessa hinder är identiska med dem i 26 a §. I likhet med vad som sägs under kommentaren till den paragrafen är uppräkningen av hinder inte avsedd att vara uttömmande. I enlighet med vad som sägs i kommentaren till 26 a § behandlas i paragrafen inte i vad mån nämnden på eget initiativ får lämna ut uppgifter till tillsynsorgan inom EES eller i vad mån nämnden får lämna ut uppgifter till andra myndigheter och privatpersoner. Förslaget har behandlats i avsnitt 11.5. Bestämmelsen har ändrats på det sättet att revisorers och revisionsföretags skyldighet att låta granska handlingar m.m. utsträcks till att gälla tillsyn inom EES. Detta innebär att skyldigheten gäller oavsett vilket tillsynsorgan inom EES som utövar tillsynen. Nämnden kan därmed utföra granskning när ett utländskt tillsynsorgan begärt utredning i något avseende, jfr 26 a tredje stycket. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.2. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 27.3 i Direktivet. Enligt artikeln har moderbolagets revisor ansvaret för att tillsyns- myndigheten på begäran tillställs dokumentation som berör den del av koncernrevisionen som har utförts av revisorer eller revisions- företag från tredjeländer, vars behöriga myndighet saknar sam- arbetsavtal med . Vad som avses med revisor eller revisionsföretag från tredjeland har behandlats i avsnitt 4.3.4. Med behörig myndighet avses genom lag utsedda myndigheter eller organ som ansvarar för reglering eller tillsyn av – i Direktivets mening – godkända revisorer och registrerade revisionsföretag eller för särskilda aspekter därav. För att säkerställa ett överlämnande av efterfrågad dokumenta- tion skall moderbolagets revisor antingen behålla kopior av doku- mentationen eller avtala med tredjelandets revisor eller registrerade revisionsföretag om att han eller hon skall ges vederbörlig eller obegränsad åtkomst till denna eller vidta andra lämpliga åtgärder. Moderbolagsrevisorns skyldighet att tillställa tillsynsmyndig- heten dokumentationen kan emellertid frångås i de fall andra staters lagstiftning medför hinder för revisorn att efterfölja tillsynsmyndighetens förfrågningar eller det föreligger andra hinder som revisorn inte kan råda över. Det är revisorn som har bevisbördan för att hinder av nu nämnt slag föreligger. Begreppet revisionsgrupp har bytts ut mot nätverk. Någon skillnad i sak är inte avsedd. Bestämmelsen är ny och har behandlats i kapitel 9. Den innebär att skall se till att alla godkända och auktoriserade revisorer samt registrerade revisionsbolag genomgår kvalitets- kontroll med återkommande mellanrum. Bestämmelsen gäller även revisorer från tredjeland som registrerats med stöd av 16 a §. Revisorer från tredjeland behöver dock inte registreras om de redan genomgått kvalitetskontroll i hemlandet under aktuell period. Närmare bestämmelser om kvalitetskontrollen ges i förordning och föreskrifter. Förslaget har behandlats i avsnitt 11.5. Av bestämmelsen, som är ny, framgår att vid utredning, tillsyn och tillståndsprövning kan inhämta utredning från tillsynsorgan inom EES. Förslaget har behandlats i kapitel 10. Bestämmelsen, som behandlar disciplinära åtgärder, har ändrats på två sätt. För det första får nämnden underlåta att vidta en disciplinär åtgärd om det finns särskilda skäl. Sålunda behöver nämnden i ett enskilt fall inte lämna någon erinran eller besluta om varning eller upphäva godkännande, auktorisation eller registrering. För det andra har möjligheten att förena varning med straffavgift tagits bort. I kapitel 10 har exempel getts på när särskilda skäl kan anses föreligga. Förslaget har behandlats i avsnitt 5.6. I paragrafens första stycke har införts en möjlighet för att i stället för disciplinär åtgärd ge en revisor eller ett revisionsföretag tid att vidta rättelse. I avsnitt 5.6 har närmare redovisats när sådan tid bör ges. Paragrafens nuvarande första stycke har överförts oförändrat till andra stycket. Paragrafens nuvarande andra stycke, som gäller verkställande av beslut om straffavgift, har tagits bort. Ändringen är föranledd av förslaget i 32 § om att utmönstra straffavgifter. Förslaget har behandlats i kapitel 6. Första stycket motsvarar första meningen i nuvarande bestäm- melse. En förtydligande bestämmelse om att registret skall vara offentligt har införts. Bestämmelsen i andra stycket rörande registrets publicering på webbplats är ny, se vidare kommentaren till 11 b § revisorsförordningen. I andra stycket har vidare införts en bestämmelse om att närmare föreskrifter om registret även får meddelas av myndighet som regeringen bestämmer. Härmed avses i första hand . Enligt artikel 53 i Direktivet skall medlemsstaterna anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa Direktivet. Utredningen föreslår att de nya reglerna skall träda i kraft . Av förslaget till 22 a § revisorslagen följer att revisorer som utför lagstadgad revision i ett företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad på sin webbplats skall avge en rapport med uppgifter som möjliggör öppenhet och insyn i det företag i vilket revisorn bedriver revisionsverksamhet. Rapporten skall lämnas senast efter utgången av varje räkenskapsår.