sou · GVB380 · 2008-01-01 00:00:00 — Detsamma gäller oriktiga uppgifter som lämnas till Echa efter en begäran om komplettering. 5.8.2 Ämnesutvärdering (artikel 44) ska tillsammans med medlemsstaternas behöriga myndigheter utvärdera ämnen som kan antas innebära risker för människors hälsa eller miljön. En utvärdering av ett ämne ska bygga på all relevant information som lämnats in om det ämnet och på eventuella tidigare utvärderingar. Om den behöriga myndigheten under en ämnesutvärdering anser att det behövs ytterligare information kan ett beslut fattas om att registranten ska komma in med den information som saknas. Ett sådant beslut antas i enlighet med förfarandet i artiklarna 50 och 52. Det ankommer på registranterna att ta fram den information som krävs för utvärdering av ett ämne. Att industrin tar detta ansvar på allvar och korrekt redovisar information för Echa är avgörande för en riktig bedömning av ämnets risker för människors hälsa eller miljön. Felaktiga uppgifter eller utelämnande av information kan leda till inkorrekta bedömningar av om ämnet uppfyller kriterierna i artikel 57 (om införande av ämnen i bilaga XIV) eller det befogade i att införa begränsningar för ämnets användning. Lämnande av felaktiga eller ofullständiga uppgifter under ämnesutvärderingen måste därför betraktas som allvarligt. Sanktioner inom ramen för tillsynen är inte tillräckligt avskräckande för att motverka sådana gärningar. Vi anser därför att lämnade av oriktig information under ämnesutvärderingen bör straffsanktioneras. Detta kan lämpligen ske genom ett tillägg till 29 kap. 5 § 1. En sådan bestämmelse bör även omfatta lämnande av oriktiga uppgifter under en tillståndsprocess. Bestämmelsen kommenteras närmare nedan i avsnitt 5.9.2 om lämnande av oriktiga uppgifter i tillståndsansökan. Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 5.9 Avdelning VII Tillstånd Förslag En ny straffbestämmelse som gäller överträdelser av artikel 56 införs i 29 kap. 4 § första stycket . Lämnande av oriktiga eller ofullständiga uppgifter i tillståndsansökan straffsanktioneras och omfattas av den nya straffbestämmelsen i 29 kap. 5 § 7 . Underlåtenhet att anmäla användning av ett tillståndspliktigt ämne till ECHA i enlighet med artikel 66.1 straffsanktioneras och omfattas av den nya straffbestämmelsen i 29 kap. 8 § 10 . 5.9.1 Användning av ämnen i strid med tillståndskrav Användning av vissa ämnen med särskilt farliga egenskaper, främst CMR-ämnen samt PBT- och vPvB-ämnen kan komma att kräva tillstånd enligt Reach. De ämnen som är aktuella för tillståndsprövning kommer att listas i en särskild bilaga till förordningen, bilaga XIV, i enlighet med ett förfarande som beskrivs i artikel 58. I samband med att ämnet tas upp på bilagan fastställs dels det datum efter vilket ämnet inte får släppas ut på marknaden eller användas såvida inte tillstånd för användningen har beviljats (de s.k. slutdatumet), dels det datum då ansökningar för att använda ämnet senast ska ha inkommit (artikel 58). Regleringen innebär således att ett ämne som har listats på bilaga XIV inte får användas eller släppas ut på marknaden såvida det inte finns tillstånd att använda ämnet, slutdatum inte har uppnåtts eller något annat undantag i artikel 56 är uppfyllt. Förutsättningar för att bevilja tillstånd behandlas närmare i avsnitt 2.4 ovan. I korthet kan sägas att tillstånd endast ska beviljas om riskerna med användningen kontrolleras på ett adekvat sätt eller om fördelarna med användningen överväger riskerna med densamma. Ämnen som listas på bilaga XIV har mycket allvarliga egenskaper. Att använda ett sådant tillståndspliktigt ämne utan att användningen har godkänts innebär en risk för skada på människors hälsa eller miljön. Att underlåta att ansöka om tillstånd när så krävs innebär också att samhället går miste om möjligheten att kontrollera riskerna med användningen av ämnet. SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor reglerna om tillståndsplikt har därför enligt vår mening ett högt straffvärde. Att påbörja eller bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd utan tillstånd eller godkännande bestraffas enligt 29 kap. 4 § med böter eller fängelse i högst . Överträdelser av bestämmelserna i artikel 56 bör bestraffas på samma sätt. Vi föreslår att 29 kap. 4 § 1 j) får en ny lydelse som hänvisar till bestämmelserna i artikel 56 i Reach. Vi anser inte att en ändring av den inledande lydelsen av punkten 1 är nödvändig. Även brott mot villkor i tillståndsbeslut bör straffsanktioneras. Ett tillägg bör därför göras till 29 kap. 4 § 2, vilket hänvisar till beslut om godkännande som har meddelats med stöd av Reach. 5.9.2 Lämnande av oriktiga uppgifter i tillståndsansökan Liksom är fallet med ansökningar eller anmälningar som ges in enligt en bestämmelse i bör lämnande av oriktiga uppgifter i ansökan om tillstånd enligt Reach vara förenat med straff. Enligt 29 kap. 5 § skall den som av oaktsamhet eller uppsåt lämnar oriktiga uppgifter i ansökan, anmälan eller annan handling som ges in till myndighet enligt en bestämmelse i balken dömas för försvårande av miljökontroll till böter eller fängelse i högst , om uppgiften från miljö- och hälsoskyddssynpunkt har betydelse för en myndighets prövning eller tillsyn. Vi anser att lämnande av oriktiga uppgifter i ansökan om tillstånd enligt Reach bör bedömas på samma sätt. Ett generellt tillägg som hänvisar till Reach i 29 kap. 5 § 1 gör emellertid det straffbara området för omfattande. Det är därför nödvändigt att särskilt hänvisa till artikel 62. Utöver uppgifter som lämnas i tillståndsansökan enligt artikel 62 i Reach bör, såsom vi redogjort för i avsnitt 5.8.2 ovan, en sådan bestämmelse även omfatta information som lämnas under ämnesutvärderingen (artikel 46). Undanhållande av information i ansökan, exempelvis om förekomsten av tillgängliga alternativ, bör anses som lämnande av oriktiga uppgifter. Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 5.9.3 Tillstånd i distributionskedjan (artikel 65 och 66) Tillståndsnummer ska anges på etiketten Så snart ett tillståndsnummer har offentliggjorts ska tillståndshavaren och nedströmsanvändare som inkluderar ämnet i en beredning ange tillståndsnumret på etiketten (artikel 65). Detta ska ske innan ämnet eller beredningen som innehållet ämnet släpps ut på marknaden. Användare av beredning kan få information om att tillstånd har beviljats eller vägrats även på andra sätt än genom etiketten. Leverantören av ett ämne eller en beredning är skyldig att lämna säkerhetsdatablad enligt artikel 31 eller annan information enligt artikel 32. I den informationen ska bl.a. ingå uppgift om huruvida tillstånd rörande ämnet har beviljats eller vägrats (jfr artiklarna 31.9 och 32.1). Någon skyldighet att ange tillståndsnumret finns inte men tillståndsnummer och skälen för beslutet att bevilja tillstånd kommer att vara tillgängligt för allmänheten i en databas som ska hållas av Echa (artikel 64.9). Att inte ange tillståndsnumret på etiketten till en beredning kan enligt vår mening inte medföra någon risk för skada på människors hälsa eller miljön. Mottagaren av beredningar ska få information om eventuell tillståndsplikt för ämnet genom artikel 32 eller 31.9. Överträdelser av dessa bestämmelser bestraffas enligt 29 kap. 6 § 4. Möjligen orsakas mottagaren av beredningen visst merarbete genom att han eller hon själv tvingas söka upp informationen. Vi anser inte att ett brott mot artikel 65 har ett så högt straffvärde att en straffsanktion är motiverad. Straffvärdet är inte heller tillräckligt högt för att det ska finnas skäl att inför en bestämmelse om miljösanktionsavgift. Echa ska underrättas om användningen av tillståndspliktigt ämne En nedströmsanvändare som utnyttjar ett tillstånd som beviljats dess leverantör ska anmäla detta till Echa inom från den första leveransen (jfr artikel 66.1). Echa kommer att upprätta ett register över de nedströmsanvändare som har gjort en sådan anmälan och ge medlemsstaternas behöriga myndigheter tillgång till registret. Detta register kommer att möjliggöra för medlemsstaternas tillsynsmyndigheter att bedriva en effektiv tillsyn över att till294 SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor stånd och eventuella villkor som är förenade med dessa efterlevs. För tillsynsmyndigheten är det således av väsentlig betydelse att anmälningsskyldigheten iakttas. Underlåtelse att fullgöra anmälningsskyldigheten innebär inte någon direkt risk för skada på människors hälsa eller miljön. Däremot försvåras kontrollen över tillverkningsprocesser som innefattar användning av tillståndspliktiga ämnen. Vi anser därför att finns anledning att se allvarligt på brott mot artikel 66.1. Åtgärder inom tillsynen är inte tillräckliga för att främja efterlevnaden av regeln. Straffvärdet ligger på en sådan nivå att en miljösanktionsavgift i och för sig skulle kunna komma i fråga. En bedömning av om en överträdelse av artikel 66.1 har skett förutsätter emellertid en prövning av om användningen uppfyller villkoren som har fastställts i ett tillstånd som har beviljats en aktör längre upp i distributionskedjan. Detta innebär att det inte alltid är enkelt att konstatera om det är fråga om en överträdelse av artikel 66.1 eller artikel 56. Av det skälet anser vi att det inte är lämpligt med miljösanktionsavgift för sådana överträdelser. Vi föreslår att överträdelse av artikel 66.1 straffrättsligt hanteras på samma sätt som överträdelser av artiklarna 37.4 och 38. De straffbara gärningarna i den nya bestämmelsen i 29 kap. 8 § 10 bör därför omfatta även underlåtenhet att anmäla användning av ett tillståndspliktigt ämne. 5.10 Avdelning XI Klassificerings- och märkningsregistret I artikel 113 finns en skyldighet för en rad aktörer på marknaden att delge Echa viss information om de ämnen som de släpper ut på marknaden för införande i klassificerings- och märkningsregistret. Skyldigheterna i bestämmelserna ska gälla (artikel 116). Kommissionen har lämnat ett förslag till en EG-förordning om klassificering, märkning och förpackning. Förslaget bygger på resultatet från den Internetkonsultation som genomfördes . Förordningen förväntas träda i kraft tidigast . Enligt förslaget ska samtliga ämnen som finns i ämnesdirektivets bilaga 1 samt alla andra ämnen som släpps ut marknaden inom EU och som uppfyller något kriterium för att klassificeras som farliga vara klassificerade enligt det nya systemet 295 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 . Därefter vidtar en övergångstid för beredningar som ska klassificeras enligt det nya systemet . Av förslaget följer bl.a. att reglerna om klassificerings- och märkningsregistret i Reach (dvs. avdelning XI i sin helhet) ska upphöra att gälla vid ikraftträdandet av den föreslagna förordningen (jfr artikel 56 i nämnda förslag till förordning). Mot bakgrund av att den föreslagna förordningen om klassificering, förpackning och märkning sannolikt kommer att träda ikraft innan reglerna i avdelning XI i Reach börjar gälla finner vi inte skäl att i detta skede föreslå någon sanktionering av artikel 113. För det fall förslaget till förordning om klassificering, förpackning och märkning skulle ändras i aktuellt hänseende kan det finnas skäl att återkomma till frågan i slutbetänkandet. Detsamma gäller om det under arbetet med slutbetänkandet skulle komma fram information som tyder på att ikraftträdandet dröjer. 5.11 Tillsyn Förslag De befintliga tillsynsmyndigheterna bedriver temporärt tillsyn över de delar av Reach som börjar gälla . och bedriver tillsyn över arbetstagares rätt till information om kemiska ämnen. Berörda författningar ändras så att tillsynsmyndigheternas befogenheter framgår av lagstiftningen. Vi återkommer till tillsynen, tillsynsorganisationen och finansieringen av tillsynen i slutbetänkandet. Men redan nu behövs ändringar i regler om tillsyn så att befintliga tillsynsmyndigheter kan bedriva tillsyn över Reach. 5.11.1 Tillsynskravet I inledningen till avsnitt 5 har vi redogjort för att tillsyn ingår i begreppet sanktioner. Medlemsstaterna ska själva utforma tillsynen och dess organisation. SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor Både kontrollmomentet och genomdrivandet av rättelse ingår i huvuduppgiften för tillsynsmyndigheterna enligt miljöbalken.TPF 30 FPT Tillsynsmyndigheterna måste även anmäla straffbara överträdelser till polis/åklagare och besluta om miljösanktionsavgifter när sådana är fastställda.TPF 31 FPT Därutöver ska de lämna allmän information och råd för att skapa förutsättningar för att ändamål ska tillgodoses. Att en tillsynsmyndighet enligt lag har i uppdrag att kontrollera hur enskilda följer lagen räcker inte. Myndigheten måste dessutom ha lagstöd för alla slag av kontroller, krav och ingripanden som den kan behöva göra. Lagstödet måste finnas i det nationella regelverket. 5.11.2 tillsynsregler och Reach Bestämmelserna om tillsyn i 26 kap. reglerar både skyldigheter och rättigheter för tillsynsmyndigheterna. I samma kapitel finns dessutom regler med krav på verksamhetsutövare och andra.TPF 32 FPT Regeringen får göra tillsynsbestämmelserna tillämpliga för sådana EG-förordningar som faller inom tillämpningsområde.TPF 33 FPT För att kunna inspektera ett företag eller lokal på plats måste en myndighet ha rätt att ta sig in i lokalerna; de måste ha tillträde. Tillträdesbehov kan – beroende på vad lagstiftningen avser – röra fabrikslokaler, transportmedel eller andra utrymmen. Regler om tillträde finns i 28 kap. , men det saknas en bestämmelse för att regeringen ska kunna göra dessa eller delar av dessa regler tillämpliga för EG-förordningar. Möjligen har lagstiftaren ansett att 28 kap. blir tillämpligt när en myndighet utsetts till tillsynsmyndighet. Men vi menar att detta inte är uppenbart utan bör framgå tydligt. Därför har vi övervägt om vi ska föreslå en ny bestämmelse av samma slag som 26 kap. 5 § , men som avser 28 kap. . Vi konstaterar att detta är en generell fråga som rör all EG-rätt på miljöområdet (även Sevesolagen, som bygger på ett EG-direktiv) där väljer att TP 30 PT 26 kap. 1§ andra stycket . TP 31 PT 26 kap. 2 § MB respektive 1§ förordning (1998:950) om miljösanktionsavgift. TP 32 PT 26 kap. 19, 20 och 27 §§ . TP 33 PT 26 kap. 5 § . Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 använda tillsynssystem för att uppfylla kravet på nationell kontroll. Frågan faller därför utanför vårt uppdrag. I tillsynsförordningen är det inte tydligt om regeringen gjort tillsynsbestämmelserna tillämpliga för de utsedda tillsynsmyndigheterna eller om detta är att ta för givet när en viss myndighet blir utsedd till tillsynsmyndighet. Utan lagstöd kan inte en myndighet utföra tillsyn, exempelvis kan de inte begära att få ta del av handlingar eller förelägga om rättelse. Vi anser att tillsynsmyndigheternas befogenheter behöver framgå och föreslår därför en ny bestämmelse i tillsynsförordningen. Att utse en myndighet till tillsynsmyndighet enligt en viss lagstiftning, exempelvis enligt en EG-förordning, innebär inte att myndigheten med automatik har eller ens bör ha vissa rättigheter gentemot enskilda i tillsynen enligt just den EG-förordningen. Det går inte att utesluta att skyldigheter och rättigheter kan behöva variera från en EG-förordning till en annan. har visat att svenska myndigheter utövar tillsyn med varierande grader av skyldigheter och befogenheter att ingripa.TPF 34 FPT Vilka skyldigheter, och framför allt vilka rättigheter, som myndigheten har gentemot enskilda, bör därför framgå tydligt. Det är inte uppenbart att hela 26 kap. och 28 kap. är eller bör vara tillämpliga för att genomföra Reach. Bemyndigandet i 26 kap. är begränsat till tillsynsbestämmelser, vilket inte är detsamma som alla bestämmelser i tillsynskapitel. Det är heller inte tydligt om begreppet tillsynsbestämmelser omfattar bestämmelserna om tillträde i 28 kap. . Att regleringen bör vara tydlig är särskilt viktig vid de få tillfällen då bestämmelserna verkligen behövs, exempelvis när en verksamhetsutövare har något att dölja och därför nekar myndigheten tillträde. Då måste myndigheten som en sista utväg kunna begära polishjälp med stöd av 28 kap. 8 § för att kunna ta sig in på anläggningen eller i lokalerna utan att tvivel ska behöva uppstå om rätten till detta. TP 34 PT SOU 2004:100, avsnitt 7. SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor 5.11.3 Egenkontroll Bestämmelserna om egenkontrollTPF 35 FPT ställer materiella krav på verksamhetsutövare att fortlöpande planera och kontrollera verksamheten för att motverka olägenheter. Kraven på egenkontroll bygger på hänsynsreglerna i 2 kap. . En verksamhetsutövare är skyldig att följa bestämmelserna om egenkontroll utan att tillsynsmyndigheten först ska behöva besluta om detta, i likhet med vad som gäller för hänsynsreglerna i 2 kap. . Egenkontroll utgör helt enkelt ett slags ständigt pågående försiktighetsmått. Bestämmelsernas tillämplighet på Reach, liksom rätten att begära ett kontrollprogram för eller förbättrande åtgärder av egenkontrollenTPF 36 F, PT påverkar myndigheternas metoder, prioriteringar, resursåtgång och kompetensbehov och hur de kan samordna sin tillsyn med andra tillsynsmyndigheter. Detta återkommer vi till i slutbetänkandet. Att egenkontrollen har stor betydelse för tillsynen och sättet att bedriva denna på, och därför är placerad i 26 kap. , behöver inte innebära att den utgör en tillsynsbestämmelse i den betydelse som avses i 26 kap. 5 § . De materiella kraven på egenkontroll reglerar inga skyldigheter eller rättigheter för tillsynsmyndigheten. Enligt bestämmelserna om egenkontroll ska företagen undersöka eller hålla sig underrättade om sin verksamhets påverkan på miljön.TPF 37 FPT Egenkontrollförordningen kräver av yrkesmässiga utövare av tillståndspliktiga och anmälningspliktiga verksamheter och åtgärder enligt bl.a. 9 kap. eller 14 kap. att undersöka risker.TPF 38 FPT Undersökningskraven är inte enbart platsknutna. Bestämmelsen om egenkontroll är tänkt ha en bredare tillämpning än verksamhetens påverkan på platsen,TPF 39 FPT exempelvis kan den omfatta krav på kunskap om de framställda produkternas miljöpåverkan under livscykeln. Det saknas dock en prejudicerande dom om bestämmelsens tillämpning i det avseendet. Att alla tillverkare eller importörer som en del av egenkontrollen kan vara tvungna att undersöka eller hålla sig underrättade om kemikaliernas miljöpåverkan bortom de platsanknutna riskerna, motsvarar krav som också följer av Reach. TP 35 PT 26 kap. 19 § . TP 36 PT 26 kap. 19 § tredje stycket . TP 37 PT 26 kap. 19 § andra stycket . TP 38 PT 6 § förordningen (1998:901) om verksamhetsutövares egenkontroll. TP 39 PT prop. 1997/98:45 s. 279. Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 Exempel på detta är att ta fram vetenskapliga data om kemikalien och dess egenskaper för att få reda på hur farlig den är för människor eller i miljön. Som en följd av Reach kommer undersökningsplikten innebära att verksamhetsutövaren ska hålla sig à jour med sådan ny kunskap som blir en följd av Reach och dra nytta av denna för sin egen riskhantering. Som framgår av vad vi skriver i avsnitt 3.2.2 om kunskapskravet, kan det även i fortsättningen bli nödvändigt för verksamhetsutövaren att ta fram kunskap om exempelvis en kemikalies inneboende egenskaper för att kunna bedöma miljöriskerna från verksamheten. Så kan vara fallet om denna är lokaliserad i ett känsligt område. För den platsknutna riskhanteringen innebär inte Reach några förändringar av undersökningsplikten. Denna omfattar däremot inte längre allmänna eller generellt tillämpbara kunskaper om kemikalien på det sätt som lagstiftaren en gång tänkte sig, inte ens för ett ämne som är undantaget från registreringsplikt, exempelvis för att tillverkningen understiger . Bestämmelserna om egenkontroll är en följd av omvända bevisbördan, kunskapskravet och av kravet på bästa möjliga teknik i 2 kap. . I avsnitten 3.2 och 3.3 har vi utvecklat Reach förhållande till 2 kap. respektive 14 kap. . Mot bakgrund av vad vi sagt i de avsnitten anser vi att det inte är nödvändigt att ändra reglerna om egenkontroll, utöver att byta ut begreppet kemiska produkter i 7 § egenkontrollförordningen mot ämnen eller beredningar. Bytet medför ingen ändring i sak utan är enbart en anpassning till ändringen i 14 kap. . Att ändra till ämnen och beredningar skulle däremot innebära ett kraftigt utökat registreringskrav som inte är nödvändigt för att införa Reach. Eftersom information om registrerade ämnen enligt Reach kommer att bli tillgänglig över InternetTPF 40 FPT för både företag, myndigheter och allmänhet finns det anledning att se över vad varje enskilt företag måste förteckna. Detta kan vi få anledning att återkomma till i slutbetänkandet. Undersökningsplikterna är behövliga att behålla. Utövaren av verksamheten ska fortsätta bedöma bl.a. den platsspecifika miljöpåverkan och andra risker än sådana som följer av kraven i Reach. Detsamma gäller för produkter eller varor som Reach inte omfattar. Undersökningsplikten gäller däremot inte sådant som Reach ställer krav på. Vi ser heller inte att det av tydlighetsskäl är möjligt TP 40 PT Artikel 119 i Reach. SOU 2007:80 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor att avgränsa bestämmelsen på ett sådant sätt att det som just Reach reglerar blir undantaget från tillämpningsområdet. 5.11.4 Tillsynsansvar Det ska alltid finnas en myndighet som kan ingripa mot överträdelser av Reach. Regeringen har utsett tillsynsmyndigheter för flera EG-förordningar. Vilka dessa är framgår av avsnitt G i bilagan till förordningen (1998:900) om tillsyn enligt . Regeringen har utsett operativa tillsynsmyndigheter också för de delar av Reach som började gälla , baserat på organisationen för tillsynen av kemikalier enligt 14 kap. . Ändringen i bilagan till tillsynsförordningen avsåg avdelning IV i Reach. Övriga delar – med undantag för artikel 135 , avdelning VIII och bilaga XVII - blir tillämpbara . Till dess måste det finnas tillsynsmyndigheter utsedda för hela Reach, men vi lämnar vårt slutbetänkande först en månad senare med förslag till tillsynsorganisation. Vi föreslår därför nu att den befintliga bestämmelsen i bilagan till tillsynsförordningen ska omfatta hela Reach och att det kommunala tillsynsansvaret ska gälla i de delar som inte faller under en statlig myndighet. För tillsynen inom Försvaret bör gälla samma ansvar för Reach som för tillsynen enligt 14 kap. . Vi återkommer till frågan i slutbetänkandet med ett förslag till långsiktig lösning. Förslaget är med andra ord en temporär lösning. Vi tar inte nu ställning till frågan om kemikalietillsynen bör vara statlig eller eller hur ansvaret över huvud taget bör vara fördelat. Att införa den föreslagna ändringen i punkt G i bilagan till tillsynsförordningen utan att nu ta med kommunerna skulle dock innebära att skulle sakna en tillsynsmyndighet för delar av Reach, exempelvis för tillsynen över tusentals nedströmsanvändare, som ändå kommer att bli föremål för kemikalietillsyn enligt . Vi har också övervägt om det är behövligt att nu även utse myndigheter med ansvar för att tillsynsvägleda dem som utför den ope301 Sanktioner för överträdelser av Reach och vissa tillsynsfrågor SOU 2007:80 rativa tillsynen enligt Reach. Ett sådant ansvar innebär mer än att ge råd och stöd till de operativa tillsynsmyndigheterna om tillämpningen av Reach. Det innefattar även att samordna, följa upp och utvärdera deras operativa tillsyn.TPF 41 FPT Inget sådant ansvar är utpekat för någon EG-förordning varav fler än Reach reglerar kemikaliefrågor. Regeringen har utsett Kemikalieinspektionen till behörig myndighet enligt Reach. Ansvaret innebär bl.a. att informera om Reach och upprätta en nationell help-desk. Slutbetänkandet kommer att omfatta hela kemikalietillsynen, inklusive Reach.