sou · GWB373 · 2008-07-03 00:00:00 — Vi föreslår att ansvar för tillsynsvägledning i frågor som rör kemiska produkters fysikalisk-kemiska egenskaper som en följd av vårt förslag att den operativa tillsynen i den delen förs över till Kemikalieinspektionen. Förordnad personal från kan bidra med den kompetens som Kemikalie- inspektionen kommer att behöva i arbetet med tillsynsvägledning. bör ha kvar sitt ansvar för tillsynsvägledning i vissa bekämpningsmedelsfrågor. Vi anser att ansvaret inte bör utvidgas med anledning av att föreslås få viss operativt tillsynsansvar för Reach. Kemikalieinspektionen kan i sin tillsynsvägledning i stället utnyttja den kompetens som tillförs genom att personal förordnas från . Vi anser att det inte finns skäl att ändra i eller Social- styrelsens ansvar för att tillsynsvägleda i frågor enligt 14 kap. . Förslag till en ny tillsynsorganisation 4.7Verktyg som underlättar tillsynen 4.7.1Ändra reglerna om egenkontroll och systematiskt arbetsmiljöarbete Vi anser att kemikalietillsynen bör ägna mycket tid åt att få igång det system för kunskapsframtagning och informationsöverföring mellan företagen som Reach reglerar. Tillsynsmyndigheterna bör kontrollera företagens egenkontroll i syfte att driva på deras förmåga att ta sitt ökade ansvar. En sådan inriktning förutsätter dock att det finns bestämmelser om egen- kontroll och systematiskt arbetsmiljöarbete som är tillämpliga på Reach. EG-förordningen i sig saknar sådana regler. Sådana är en förutsättning för att myndigheterna ska kunna ägna sig åt annat än en stickprovsmässig detaljkontroll och för att de ska kunna bedriva en tillsyn som innehålls- och metodmässigt samspelar med annan kemikalietillsyn och blir framåtblickande istället för repressiv. De nuvarande reglerna om egenkontroll är tillämpliga på alla verksamheter som är tillämplig på inom hela tillämpningsområde. Området innefattar både bestämmelser med platsspecifika krav och krav som inte är platsspecifika. Egenkontrollen bör omfatta Reach och vissa andra EG-förordningar Enligt den nya lydelsen av 26 kap. 5 § miljöbalkenTPF31FPT får regeringen meddela föreskrifter om att tillsynsbestämmelserna ska gälla även i fråga om tillsyn över att EG-förordningar inom område följs.TPF32FPT I vårt delbetänkande påpekade vi att det var oklart om de materiella kraven om egenkontroll kunde anses falla in under begreppet tillsynsbestämmelser i 26 kap. 5 § . De regle- rar inte en skyldighet eller rättighet för tillsynsmyndigheten.TPF33FPT Utan att direkt uttala det ger förarbetena till tydligt intryck av att det inte går att betrakta det materiella kravet i bestämmelsen om egenkontroll som en tillsynsbestämmelse i den mening som avses i 26 kap. 5 §. Lagstiftaren har i författnings- kommentaren till 26 kap. 19 § uttalat sig om varje verksamhets- 31TP PT Lagen (2008:240) om ändring i . 32TP PT 26 kap 5 § . 33TP PT Avsnitt 5.11.3. Förslag till en ny tillsynsorganisation utövares egna ansvar för att själva följa balkens bestämmelser och kraven som kan följa av dessa.TPF34FPT Lagstiftaren har tydligt skiljt företagens ansvar från ansvaret för tillsyn, som avser åtgärder som tillsynsmyndigheten vidtar i syfte att uppnå en efterlevnad av samt information i allmänhet och rådgivning i enskilda fall.TPF35FPT Det framgår även av författningskommentaren till 26 kap. 5 § att bestämmelsen enbart syftar på åtgärder som en tillsyns- myndighet kan vidta.TPF36FPT Vår slutsats är att bestämmelser om egenkontroll inte är tillämpliga på EG-förordningar. Detta medför att tillsyns- myndigheternas kontrollbehov blir större och att den förebyg- gande tillsynen minskar vid jämförelse med om egenkontrollkraven vore tillämpliga. I det här sammanhanget är det viktigt att påpeka att reglerna i 2 kap. om omvänd bevisbörda och kunskapskravet inte gäller vid tillsyn över en EG-förordning. Exempelvis är det är inte företaget som ska visa att de följer kraven i Reach utan myndighe- ten som ska visa att de har överträtt dem. Därför är det extra nöd- vändigt med tillämpliga bestämmelser om egenkontroll. Utan regler om egenkontroll behöver företagen inte visa hur de organiserat sitt arbete och vilka interna rutiner de har för att ha kontroll över sin efterlevnad av exempelvis Reach. Myndigheterna kan heller inte förelägga om långsiktigt förebyggande åtgärder för att de ska kunna göra det. Myndighetens föreläggande skulle i så fall bli begränsat till en repressiv åtgärd (felkontroll i efterhand och åtgärd för rättelse) för den aktuella överträdelsen och med full bevisbörda på myndigheten för att en överträdelse har skett. Tillsynen fördyras utan egenkontrollkrav och kan inte driva fram åtgärder som medför att företagen förebygger sina egna svagheter och verksamhetens miljöproblem, vilket är en viktig effekt av myn- dighetskontrollen. Med tillämpliga regler om egenkontroll kan tillsynsmyndigheten förelägga om åtgärder som motverkar att företaget upprepar en överträdelse, exempelvis att det inte informerat uppåt i distribu- tionskedjan. Föreläggandet behöver således inte begränsas till att rätta till det upptäckta misstaget inom utan kan även innefatta att rätta till de interna orsakerna till att misstaget upp- 34TP PT Prop. 1997/98:45 del 2 s. 279. 35TP PT Prop. 1997/98:45 del 1 s. 493. 36TP PT Prop. 1997/98:45 del 2 s. 269. Förslag till en ny tillsynsorganisation Det var kanske ingen som var utpekad som ansvarig för att sköta uppgiften eller saknades en intern rutin. En annan effekt av att göra regler om egenkontroll tillämpliga på EG-förordningar är att kraven på interna rutiner och system, exempelvis för att kunna utforma och leverera säkerhetsdatablad, fortsätter att gälla när ett sakkrav nu flyttats från ett harmonise- rande EG-direktiv (infört i ) till en harmoniserande EG-förordning (egen lag). Har därtill lagts ett ökat inslag av över- statlighet, såsom i Reach, vilket kan begränsa möjligheterna att ingripa i sak mot blad av dålig kvalitet, får tillsynsmyndigheterna möjligheter att åtminstone ingripa förebyggande. Med regler om egenkontroll kan tillsynsmyndigheterna använda samma metoder för olika delar av kemikalietillsynen istället för en metod för krav som följer av , och en annan metod för EG-förordningar. Eftersom egenkontrollen utgör basen både i företagens arbete med att följa miljökraven och basen i myndigheternas tillsyn över att de gör det, anser vi att 26 kap. 5 § bör ändras. Företagen bör omfattas av krav på interna kontrollsystem för att klara av att följa även EG-förordningar. Vi menar att det vore märkligt om företagen skulle behöva ha sådana system enbart för att följa andra bestämmelser än sådana som finns i EG-förordningar. Mot bakgrund av ovanstående föreslår vi att 26 kap. 5 § bör ändras så att regeringen kan göra hela 26 kap. tillämpligt på EG- förordningar. En sådan förändring öppnar visserligen för reger- ingen att också göra andra regler med materiella krav tillämpliga, exempelvis bestämmelsen om miljörapport. Vi ser inga skäl till varför det inte skulle vara möjligt. Det fordras ett politiskt beslut för varje enskild EG-förordning inför vilket konsekvenserna bör utredas. Vi föreslår vidare att bemyndigandet bör utnyttjas genom att regler om egenkontroll görs tillämpliga på Reach och vissa andra EG-förordningar som rör kemiska produkter genom en ändring i förordningen om verksamhetsutövares egen- kontroll. Förordningen (1998:901) om verksamheters egenkontroll är tillämplig på yrkesmässigt bedrivna verksamheter eller åtgärder som är tillstånds- eller anmälningspliktiga enligt bl.a. 14 kap., Förslag till en ny tillsynsorganisation exempelvis företag som är anmälningspliktiga till produktregistret. Den preciserar vissa delar av det allmänna kravet på egenkontroll och att just de delarna av egenkontrollen ska vara dokumenterade. Det är angeläget att företag som ska utfärda säkerhetsdatablad kan ge ut blad med god kvalitet och förbättra den när företag ned- ströms påpekat brister i dem. Det är inte tillsynsmyndigheterna som ska säkra kvaliteten och sedan ta ut tillsynsavgifter för detta. Men det är viktigt att tillsynsmyndigheterna kan ingripa mot dålig kvalitet på ett pådrivande och framåtsyftande sätt och utan hinder av överstatlighet. Det är framförallt två slags företag som betyder mycket för hur bladens kvalitet faller ut i , dels de som för in eller impor- terar kemiska produkter till och dels de som tillverkar kemiska produkter (drygt 600 verksamhetsutövare). Av dessa är det några hundra företag som svarar för att utfärda av alla blad. Det är alltså tämligen få företag som kan påverka riskerna i en stor mängd andra företag och som därför är skyldiga att bidra till att motverka riskerna. Även bland företagen som släpper ut få produkter på marknaden finns sådana vars produkter kan medföra stora risker för andra företag. Enstaka produkter kan innehålla särskilt farliga ämnen, exempelvis sådana som är cancerogena, mutagena (kan påverka arvsanlag) eller repro- duktionstoxiska (kan påverka fortplantning). Kvaliteten på klassificeringen, märkningen och säkerhets- databladen har betydelse för skyddet av miljön och arbetsmiljön i hundratusentals andra företag. De har även betydelse för att företag som tillverkar beredningar ska kunna få underlag för detta och i sin tur utfärda blad med god kvalitet. Märkningen, som bygger på klassificeringen, betyder även mycket för att enskilda människor ska kunna skydda sig själva. Exempelvis framgår det av avsnitt 2.1 att Giftinformationscentralerna får många frågor om akuta förgift- ningar och förgiftningstillbud och att de vanligaste frågorna hand- lar om rengöringsmedel, hygienprodukter och bekämpningsmedel. Enligt 2 § egenkontrollförordningen framgår det av 1 kap. 3 § att förordningen inte reglerar frågor som rör arbets- miljön. Det kan tyckas märkligt om ett företag som ska utfärda säkerhetsdatablad inte skulle behöva ha kontroll över bladens information som rör arbetsmiljön. Av författningskommentaren till 1 kap. 3 § framgår dock att även kan omfatta arbetsmiljöfrågor eftersom den avser att skydda männi- skors hälsa, men det kan uppkomma gränsdragningsproblem. Förslag till en ny tillsynsorganisation Dessa gäller framförallt kemikalieområdet. Här framgår även att de särskilda bestämmelserna i arbetsmiljölagen gäller för arbets- miljön.TPF37FPT Vi uppfattar därför bestämmelsen i 2 § som så att egenkontroll inte kan avse ett företags kontrollsystem för arbetsmiljön i den egna verksamheten. Sådan kontroll är reglerad i arbetsmiljölagen och reglerna om systematiskt arbetsmiljöarbete. Bestämmelserna om säkerhetsdatablad reglerar innehållet av information. Denna kan ha betydelse för arbetsmiljön i andra företag, men frågan är inte reglerad i arbetsmiljölagen. Enligt vår mening bör det därför inte finnas några hinder för att egenkontrollen kan omfatta före- tagens rutiner för klassificering, märkning och arbetet med säker- hetsdatablad i all dess delar, även i frågor som har beröring med arbetsmiljön. Vi anser att alla företag som tillverkar eller till för in kemiska produkter och släpper ut dem på marknaden bör ha väl fungerande rutiner för arbetet med klassificering, märkning och säkerhetsdatablad och för att säkerställa kompetens för att utfärda bladen. Krav på bl.a. rutiner följer alltid av det allmänna kravet om egenkontroll i 26 kap. 19 § . Ett sådant materiellt krav är en förutsättning för att kunna förelägga om rutiner. Reglerna i sakfrågan kan bara ligga till grund för förelägganden om rättelse i sak. Vi menar också att detta inte räcker med tanke på de risker som en primärleverantör av kemikalier kan bidra till i andra företag och för miljön. Därför bör det även finnas ett krav om att rutinerna ska vara dokumenterade. bör den stora majoriteten små företag skyddas från administrativa kostnader som inte är motive- rade av riskerna med deras verksamhet. Därför föreslår vi att ett krav på dokumenterade rutiner enligt egenkontrollförordningen ska enbart omfatta sådana tillverkare, importörer eller företag som för in kemiska produkter till och släpper ut fler än 25 sådana, eller släpper ut produkter som innehåller särskilt farliga kemiska ämnen, på marknaden. Därmed begränsas dokumenta- tionskravet till ca 300 företag som är registrerade i produktregistret och som släpper ut kemiska produkter på marknaden, men om- fattar ändå av de klassificerade produkterna. Med särskilt farliga kemiska produkter avser vi dels de som kräver s.k. gifttillstånd enligt förordningen (2008:245) om kemiska 37TP PT Prop. 1997/98:45 del 2 s. 10. Förslag till en ny tillsynsorganisation produkter och biotekniska organismer, och dels sådana ämnen som blir tillståndspliktiga enligt Reach. Vi anser det vara obefogat att straffsanktionera förslaget om dokumenterade rutiner med en miljösanktionsavgift. Vårt förslag om rutiner reglerar arbetsmomentet mellan att göra sig medveten om riskerna (6 och 7 §§) och att sprida oriktiga uppgifter om dem. Eftersom arbetsmomenten före och efter är sanktionerade med miljösanktionsavgift respektive med straffTPF38FPT behöver inte vårt förslag vara sanktionerat. Tillsynen över artikel 35 i Reach bedrivs med stöd av tillsyns- reglerna i arbetsmiljölagen (1977:1160). Detsamma förslås gälla beträffande tillämpningen i arbetsmiljöfrågor av vissa andra artiklar i Reach. Reglerna som rör en arbetsgivares kontrollsystem för arbets- miljön omfattar inte arbetsmiljökrav i EG-förordningar. Vi anser att det vore märkligt om företagens ansvar för kontroll över plats- specifika krav på arbetsmiljön skulle vara beroende av vilken form av lagstiftning som kraven finns i. Därför anser vi att bestämmel- serna om systematiskt arbetsmiljöarbete bör omfatta även de arbetsmiljökrav som omfattas av ansvar för tillsyn över Reach. Vi föreslår därför att 3 kap. 2 a § arbetsmiljölagen ändras så att regeringen bemyndigas att göra bestämmelserna om systematiskt arbetsmiljöarbete tillämpbara på Reach. Vi förslår även att blir tillsynsmyndighet enligt fartygssäkerhetslagen över samma delar av Reach som . Vi skrev i vårt delbetänkande att vi skulle återkomma till om produktregistret i större utsträckning skulle kunna använ- das för att samordna olika myndigheters tillsynsplanering och registrering av tillsynsobjekt.TPF39FPT 38TP PT 29 kap. 6 § första stycket 4b. 39TP PT SOU 2007:80, s. 194. Förslag till en ny tillsynsorganisation Med de förslag vi nu lägger om förändringar i tillsynsorganisa- tionen som innebär en tydlig ansvarsfördelning mellan myndig- heterna ser vi inte att frågan längre är aktuell. Myndigheterna har fortsatt tillgång till de öppna delarna av produktregistret via Internet. De kan den vägen kontrollera om ett företag är anmält till produktregistret. Vi föreslår att de dubblerade tillsynsansvaren tas bort och att ansvaret för tillsynen över företagen i registret koncentreras till Kemikalieinspektionen. Därmed faller andra behov av att samordna tillsyn och tillsynsobjekt via produkt- registret. Ansvaret för att bedriva operativ tillsyn över att anmälan sker till registret föreslår vi ska följa övrig ansvarsfördelning. är det fördelat mellan främst Kemikalieinspektionen (primärleverantörer) och kommunerna (övriga tillsynsobjekt). 4.7.3Varuprov och kostnader för provtagning I 17 § lagen (1985:426) om kemiska produkter fanns en rätt för tillsynsmyndigheten att ta prov utan att betala ersättning för det. Enligt 28 § första och andra stycket förordningen (1985:835) om kemiska produkter skulle en tillsynsmyndighets kostnader för provtagning och undersökning av prov ersättas av verksamhets- utövaren. Paragrafen innehöll också ett bemyndigande till Kemi- kalieinspektionen och att meddela föreskrifter om i vilken utsträckning och enligt vilka villkor kostnaderna skulle ersättas. Vidare skulle den som dömdes till ansvar enligt lagen om kemiska produkter ersätta sådana kostnader för provtagning och undersökning av prov som varit skäligen påkallade (28 § tredje stycket). Rätten att ta varuprov utan ersättning fördes inte över till miljö- balken. Förarbetena till innehåller ingen motivering till varför det inte gjordes. Möjligen kan lagstiftaren ha menat att undersökningsplikten i 26 kap. 22 § också innebär en skyldighet att lämna varuprov utan ersättning och att stå för kostnaden för analysen av provet. De bestämmelserna tillämpas, såvitt vi har förstått, emellertid inte på det sättet och frågan har inte prövats rättsligt. I 8 kap. 2 § förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt finns bestämmelser som i huvudsak Förslag till en ny tillsynsorganisation motsvarar 28 § första och andra stycket förordningen om kemiska produkter. Bemyndigandet har dock inte utnyttjats. Vi har föreslagit en ökad kontroll av att begränsningsregler för kemiska produkter och varor följs. Det kommer att kräva att tillsynsmyndigheterna tar varuprov och undersöker dem i större utsträckning . Detta kommer i sin tur kräva stora resurser för tillsynsmyndigheterna om de måste betala för varuproven och också stå för kostnaderna för analyserna. Mot den bakgrunden anser vi att det bör föras in bestämmelser om varuprov och kostnader för prov i två nya paragrafer, 22 a och 22 b §§, i 26 kap. . Det kan emellertid finnas fall där det vore oskäligt att ta varuprov utan ersättning. Vi anser därför att den som lämnat provet, på samma sätt som enligt produktsäkerhets- lagen (2004:451), ska kunna få ersättning om det finns särskilda skäl. Vi anser också den som lämnat provet ska stå för kostnaden för undersökningen om den visar att bestämmelserna för den kemiska produkten eller varan inte följts. Även här följer vi produkt- säkerhetslagens modell. Det är i och för sig ett undantag från princip att verksamhetsutövare alltid ska stå för kost- naderna för undersökningar som krävs för tillsynen. Vi menar dock att ett oinskränkt kostnadsansvar för företagen på det här området skulle kunna få orimliga konsekvenser. Små företag, t.ex. butiker, skulle kunna få betala höga kostnader för undersökningar som visar att de följer reglerna. Eftersom vi föreslår en avvikelse från en av grundprinciperna i anser vi att bestämmelserna om kostnader för provtag- ning bör finnas i balken, inte i förordning. Bestämmelserna bör gälla för krav enligt 14 kap. och, efter förordnande i förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt , EG-förordningarna på kemikalieområdet under . 4.7.4Operativa tillsynsmyndigheter ska underrätta varandra Skyldighet för tillsynsmyndigheter att underrätta varandra Vi föreslår ovan att alla dubbla tillsynsansvar tas bort och att tillsynsmyndigheterna ska ha tillsynsansvar för olika delar i en distributionskedja. Kemikalieregler som gäller flera led i distribu- Förslag till en ny tillsynsorganisation tionskedjor medför ett behov av att ingripa mot andra led i kedjan än det där bristerna upptäcks. Annars kommer man ofta inte åt grundproblemet. Det gäller inte bara för skyldigheten att informera uppströms enligt Reach, utan kan gälla olika former av krav i annan lagstiftning, t.ex. begränsningsregler enligt miljö- balken. Vi anser därför att en tillsynsmyndighet som upptäcker brister som härrör från en annan aktör än tillsynsobjektet bör vara skyldig att underrätta tillsynsmyndigheten för den aktören. Enligt vårt förslag till tillsynsorganisation kommer det att finnas vissa parallella tillsynsansvar, t.ex. kommer tillsynen av tillämp- ningen av villkor i tillstånd enligt Reach vara uppdelad mellan och eller den kommunala nämnden. Motsvarande underrättelseskyldighet bör finnas mellan myndigheterna i sådana fall. Kraven på att samverka genom att informera varandra bör gälla i alla led och oavsett myndighetsnivå. Exempelvis anser vi att ansvaret för Kemikalieinspektionen att samverka med en kommun, länsstyrelse eller ska vara lika stort som dessa myndigheters ansvar för att samverka med varandra eller med Kemikalieinspektionen, när den här typen av brister upptäcks. Vi föreslår därför att det införs en ny paragraf, 16 a §, i tillsyns- förordningen som ger tillsynsmyndigheterna en skyldighet att informera varandra om uppmärksammade brister. En skyldighet för att informera myndigheterna som utövar kemi- kalietillsyn enligt om uppmärksammade brister bör finnas i arbetsmiljöförordningen. Vi föreslår därför att en ny para- graf, 17 a §, av den innebörden införs även där. Om exempelvis upptäcker brister i ett säker- hetsdatablads information om åtgärder för att skydda arbetsmiljön, bör verket informera tillsynsmyndigheten över leverantören. information om brister kan dessutom indikera om risk för brister även i informationen som rör skyddet av den yttre miljön. Vi har övervägt om underrättelseplikten borde vara reglerad direkt i . Vi har dock kommit fram till att bemyndigan- dena i 26 kap. 3 § första stycket och 6 § andra stycket kan användas. Förslag till en ny tillsynsorganisation När en nationell myndighet ingriper mot en vara som medför en allvarlig risk ska den enligt EU:s lagstiftning om allmän konsu- mentsäkerhet genast anmäla det till . Svenska tillsynsmyndigheter ska enligt förordningen (1993:1322) om informationsutbyte inom Europeiska samarbetsområdet i fråga om farlig konsumentvaror (Rapex-förordningen) skicka en under- rättelse till för vidare befordran till kommis- sionen. Vi har i avsnitt 2.7 konstaterat att Kemikalieinspektionen bör göra en bedömning av regionala och lokala tillsynsmyndighe- ters underrättelser innan de skickas till . Anmälningarna i ska göras genast, men vi menar att det inte behöver innebär en tidsförlust att de går via Kemikalieinspektionen. Kemikalieinspektionen kommer att göra en del av det arbete som annars faller på och som kräver sakkunskap på kemikalieområdet eftersom det krävs att bl.a. en riskbedömning ska ingå i underlaget. Vi föreslår därför att Rapex-förordningen ändras på så sätt att en länsstyrelse eller en nämnd som vidtar sådana åtgär- der i fråga om en kemisk produkt att det kan krävas en under- rättelse enligt Rapex-förordningen ska lämna sina uppgifter till Kemikalieinspektionen. Kemikalieinspektionen ska bedöma om en underrättelse krävs, vid behov komplettera uppgifterna, och där- efter genast lämna dem vidare till . 4.8Ändringar i myndigheters instruktioner För att systemet med förordnad personal från andra myndigheter i Kemikalieinspektionens tillsynsverksamhet ska bli etablerat och få en stabil grund anser vi att det bör skrivas in i berörda myndighe- ters instruktioner. Vi föreslår därför att det i Kemikalieinspektionens instruktion förs in en ny bestämmelse. Enligt den bestämmelsen ska Kemi- kalieinspektionen för sin tillsynsverksamhet förordna anställda vid den nya myndigheten för samhällsskydd och bered- skap, och länsstyrelserna i , , och . Vi föreslår också instruktionsändringar för de myndigheter där personalen förord- nas. Av bestämmelser i instruktionerna bör framgå att myndig- Förslag till en ny tillsynsorganisation heterna ska ställa anställda till förfogande för Kemikalieinspek- tionens tillsyn. Vi anser däremot att det inte av instruktionerna bör framgå hur många årsarbetskrafter det kan bli fråga om. Den frågan bör hante- ras som myndigheternas övriga resurser bestäms. Lämp- ligen regleras frågan i regleringsbreven. 4.9Övergången till den nya tillsynsorganisationen Reglerna om den nya organisationen bör träda i kraft . Då är alla avdelningar i Reach tillämpbaraTPF40FPT och då bör den ordinära organisationen vara på plats. Ett senare datum skulle medföra att skulle ha en otydlig och enbart temporär tillsynsorganisation när blir ordföran- deland i EU. I avsnitt 7 har vi utvecklat konsekvenserna av alter- nativen. Vi anser att tillsynsärenden bör avslutas av den myndighet som inlett dem. Vi föreslår därför en övergångsbestämmelse med den innebörden. 40TP PT Artikel 141. 5 Avgifter, finansiering och styrning Vi föreslår mer resurser för Kemikalieinspektionens tillsyns- verksamhet. Vi föreslår ändringar av avgiftsuttaget för kemikalieavgifter så att de endast avser prövning och tillsyn enligt . Vi föreslår att kemikalieavgiften tas ut per ton efter en produkts farlighet.