sou · GVB322d2 · 2008-01-01 00:00:00 — Underrättelse- register kan inrättas i underrättelseverksamhet i syfte att ge underlag för särskilda undersökningar eller för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelse- verksamhet. Enligt 4 § första stycket får uppgifter om en person inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund, får uppgifterna kompletteras med uppgifter om ras, etniskt ursprung osv. om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen. stycket föreskrivs den begränsningen att sådana uppgifter inte får behandlas i underrättelseverksamhet. Vid lagens införande konstaterade regeringen att det sällan torde komma i fråga att behandla känsliga personuppgifter vid brott inom skatteområdet (prop. 1998/99:34 s. 34 f.). Det sakliga behovet av ett undantag från personuppgiftslagens förbud mot behandling av känsliga personuppgifter kunde därför ifrågasättas. Enligt regeringen kunde det dock inte uteslutas att sådana uppgifter kunde förekomma i en utredning rörande skattebrott. Känsliga personuppgifter i en skatteutredning är inte ovanliga, och uppgifter måste ofta hämtas in från en sådan utredning när en förundersökning har påbörjats. Det skulle då inte vara möjligt att sortera bort de känsliga uppgifterna ur det inhämtade materialet. Enligt regeringens mening var situationen dock en annan när det gällde behandling av känsliga personuppgifter i underrättelseverk- samhet. I sådan verksamhet fanns det större möjlighet att undvara sådana uppgifter utan att utredningen påverkade den pågående undersökningen. Enligt 5 § skall uppgifter som är nödvändiga för att framställa rättstatistik lämnas till den myndighet som ansvarar för att framställa sådan statistik. I 6 § föreskrivs att uppgifter får lämnas ut till en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation, om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt. Uppgifter får även lämnas ut i vissa andra fall enligt vad som framgår av 1 kap. 3 § SekrL. Regeringen får enligt 7 § meddela föreskrifter om att uppgifter får lämnas ut även i andra fall än som sägs i 5 och 6 §§. Sådana föreskrifter finns i 8 och 10 §§ förordningen (1999:105) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar beträffande utlämnande av uppgifter i vissa fall till polismyndighet, och . I övrigt kan uppgifter lämnas ut enligt bestämmelserna i sekretesslagen. Enligt 8 § får underrättelseregister föras endast för att ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende brottslig verk- samhet eller för att underlätta tillgång till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. I 9 § föreskrivs att ett underrättelseregister får innehålla uppgif- ter som kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna dels ger anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas, dels den som avses med uppgiften skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva den allvarliga brottsliga verksamheten. En uppräkning av vilka uppgifter om en enskild person som ett underrättelseregister får innehålla ges i 10 §. Vid lagens införande anförde regeringen att man vid bedömningen av vilka uppgifter som ett underrättelseregister skulle få innehålla måste beakta att uppgifterna behandlades på – i förhållande till uppgifter i förundersökningar – tämligen vaga grunder och att de kunde kom- ma att få viss spridning inom underrättelseverksamheten hos skattemyndigheterna (a. prop. s. 52 f.) Uppgifter som kunde hän- föras till en enskild person borde mot denna bakgrund endast få förekomma under vissa förutsättningar och endast om det var nödvändigt för ändamålet med registret. Eftersom det var fråga om från integritetssynpunkt mycket känsliga uppgifter borde det enligt regeringen framgå direkt av lagen vilka uppgifter som skulle få registreras. Underrättelseverksamhet och särskild undersökning Enligt 11 § får personuppgifter behandlas i underrättelseverk- samhet om en särskild undersökning som avser brott som anges i lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar har inletts och det finns anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas. Behandling av uppgifter får också ske enligt de bestämmelser som gäller för underrättelse- register. Av 12 § framgår att skall fatta ett särskilt beslut om att behandling av personuppgifter enligt 11 § skall inledas. Beslutet skall innehålla uppgifter om ändamålet med behandlingen samt de föreskrifter i övrigt som behövs för att förebygga otillbörligt intrång i den registrerades personliga integritet. skall också föra en förteckning över sådana beslut. Vid lagens införande ansåg regeringen att lagen inte behövde innehålla några särskilda begränsningar beträffande vilka uppgifter som skulle få behandlas i en särskild undersökning (a. prop. s. 49 f.). Regeringen konstaterade att en begränsning redan fanns när det gällde behandling av känsliga personuppgifter. Dessutom borde kravet på att beslut om behandling skall innehålla en noga angiven ändamålsbeskrivning innebära en ytterligare markering av att endast sådana uppgifter som är nödvändiga för det ändamålet får behandlas. Enligt regeringen fanns därmed inte något hinder mot att behandla uppgifter om andra personer än den misstänkte. I likhet med vad som gäller i polisdatalagen borde därför införas en bestämmelse om att uppgifter om icke misstänkta personer skulle förses med en anteckning om detta förhållande. En sådan bestämmelse har införts i 11 § andra stycket. har även möjlighet att behandla uppgifter om kvar- stående misstankar. I 13 § regleras den situationen att förunder- sökning om brott har lagts ned på grund av bristande bevisning. Kvarstående misstankar om ifrågavarande brott får då behandlas för annat ändamål än arkivering men endast om den misstänkte enligt förundersökningsledarens bedömning är skäligen misstänkt för brottet och uppgifterna behövs för att förunder- sökningen skall kunna tas upp på nytt. Om åtal mot en person har lagts ned eller om denne genom lagakraftvunnen dom har frikänts får enligt 14 § uppgifter om brottsmisstanken behandlas för annat ändamål än arkivering endast om förundersökningen tas upp på nytt eller för prövning av särskilt rättsmedel enligt 58 kap. RB. Enligt 15 § första stycket gäller som huvudregel att uppgifter som inte längre behövs för sitt ändamål skall gallras. Detta gäller dock inte uppgifter i en förundersökning. I andra stycket föreskrivs att uppgifter i en särskild under- sökning skall gallras senast efter det att beslutet om behandlingen av personuppgifter fattades. Uppgifterna får dock behandlas om det är av särskild betydelse för att den särskilda undersökningen skall kunna avslutas. För uppgifter om en person i ett underrättelseregister gäller enligt tredje stycket att gallring skall ske senast efter det att uppgifterna om att denne skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet senast infördes. Om en särskild undersökning som rör en registrerad person har inletts, behöver uppgifterna dock inte gallras förrän undersökningen har avslutats. Enligt 16 § skall bestämmelserna i personuppgiftslagen om rättelse och skadestånd gälla vid behandling av personuppgifter enligt denna lag eller enligt föreskrifter med stöd av lagen. beslut om rättelse får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol (17 §). 25.2.3Kronofogdemyndighetens behandling av uppgifter Vid den tidigare omtalade reformen beträffande behandling av personuppgifter inom skatt, tull och exekution kom lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet (härefter KFMdbL) att ersätta utsökningsregisterlagen (1986:617), lagen (1991:876) om register för betalningsföre- läggande och handräckning och förordningen (1994:348) om regis- ter för skuldsaneringsärenden. Kronofogdemyndigheterna hade också tillstånd att föra vissa andra register enligt föreskrifter i förordning eller enligt tillstånd från Datainspektionen, vilka också upphörde att gälla i samband med reformen och ersattes av den nya lagen. Lagen om behandling av uppgifter i verksamhet innehåller i 1 kap. vissa gemensamma bestämmelser som rör behandling av personuppgifter utanför myndighetens data- baser. Databaserna – som utgörs av utsöknings- och indrivnings- databasen, betalnings- och handräckningsdatabasen, skuldsane- ringsdatabasen samt konkurstillsynsdatabasen – regleras i 2 kap. De olika databaserna har där reglerats särskilt i fråga om ändamål, vilka uppgifter som får behandlas samt gallring. Därutöver finns gemen- samma bestämmelser om bl.a. direktåtkomst och sökbegrepp. Nedan redogörs först för vad som allmänt gäller i fråga om behandling av känsliga personuppgifter m.m. Därefter redovisas vad som särskilt gäller i fråga om de olika databaserna. Avslut- ningsvis redovisas de för databaserna gemensamma bestämmel- serna. Allmänna bestämmelser om behandling av känsliga person- uppgifter m.m. Enligt 1 kap. 6 § första stycket KFMdbL gäller allmänt i verksamhet att känsliga personuppgifter som anges i 13 § PuL och uppgifter om lagöverträdelser m.m. som anges i 21 § PuL får behandlas endast om uppgifterna har lämnats i ett mål eller ärenden eller är nödvändiga för handläggningen av det. I andra stycket föreskrivs att uppgifter som avses i första stycket i annat fall får behandlas endast om det särskilt anges i 2 kap. Som primära ändamål för utsöknings- och indrivningsdatabasen anges i 2 kap. 2 § KFMdbL sådan behandling av uppgifter för till- handahållande av information som behövs i och verksamhet för 1.verkställighet eller annan åtgärd som särskilt åligger Krono- fogdemyndigheten enligt utsökningsbalken eller annan författ- ning, 2.indrivning av statliga fordringar m.m., 3.avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, 4.ansökan om och tillsyn över näringsförbud, 5.ärenden om ansvar för någon annans skatter och avgifter, och 6.tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. Enligt 2 kap. 3 § får för sekundära ändamål, dvs. för tillhanda- hållande av information som behövs i författningsreglerad verk- samhet hos någon annan än och Kronofogde- myndigheten, uppgifter behandlas för 1.avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, 2.kvittning vid utbetalning av bidrag, 3.planering, samordning och uppföljning av revision och annan kontrollverksamhet vid beskattning och tulltaxering, 4.utredningar vid bestämmande och betalning av skatter, tullar och avgifter, och 5.kontroll och tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning. På motsvarande sätt som framgår av de tidigare nämnda för- arbetena till bestämmelsen om sekundära ändamål för beskatt- ningsdatabasen, har inte heller i detta sammanhang gjorts skillnad på utlämnande som sker på grund av uppgiftsskyldighet (vilket gäller i förhållande till , och Säkerhets- polisen, se 7 och 8 §§ förordningen [2001:590] om behandling av uppgifter i verksamhet) och utlämnade som sker med stöd av 14 kap. 3 § SekrL. I förarbetena berörs inte heller i detta sammanhang huruvida ändamålsbestämmelserna syftar till att utgöra vägledning vid sekretessbedömningen vid uppgiftsutbyte med andra myndigheter. Någon särskild bestämmelse som utöver vad som sägs i 1 kap. 6 § första stycket KFMdbL tillåter behandling av känsliga personuppgifter i databasen finns inte. Däremot anges uttryckligen i 2 kap. 5 § första stycket 8 att vissa uppgifter om brott får behandlas i databasen. Enligt 2 kap. 6 § skall uppgifter och handlingar i databasen gallras senast efter utgången av det kalenderår då det mål eller ärende som uppgifterna eller handlingarna hänför sig till avslutades. För uppgifter som inte kan hänföras till ett mål eller ärende är gallringstiden också , men då räknat från utgången av det kalenderår då samtliga mål och ärenden avseende den person som uppgifterna hänför sig till var avslutade. Av 2 kap. 8 § KFMdbL framgår att för primära ändamål får i betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen behandlas uppgifter som för tillhandahållande av information som behövs i verksamhet för 1.handläggningen av mål om betalningsföreläggande eller handräckning, 2.tillhandahållande av utslag i mål om betalningsföreläggande och handräckning, och 3.tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. För sekundära ändamål, dvs. för tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verksamhet hos någon annan än , får uppgifter behandlas i databasen för tillsyn samt för lämplighets- och tillståndprövning och annan liknande prövning. Någon särskild bestämmelse som utöver vad som sägs i 1 kap. 6 § första stycket KFMdbL tillåter behandling av känsliga personuppgifter i databasen utöver behandlingen i elektroniska handlingar finns inte. Däremot anges uttryckligen i 2 kap. 10 § första stycket 6 att vissa uppgifter om brott får behandlas i databasen. Beträffande uppgifter i beskattnings- och handräckningsdata- basen gäller enligt 2 kap. 12 § en gallringstid . Uppgifter om utslag i mål om betalningsföreläggande skall dock gallras senast efter utgången av det kalenderår då utslaget vann laga kraft. Enligt 2 kap. 14 § KFMdbL får uppgifter behandlas i skuldsane- ringsdatabasen för tillhandahållande av information som behövs i verksamhet, dvs. för primära ändamål, för 1.handläggning av ärenden om skuldsanering, och 2.tillsyn, kontroll och uppföljning och planering av verksam- heten. I 2 kap. 15 § föreskrivs att uppgifter får behandlas i databasen för tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verksamhet hos någon annan än , dvs. för sekundära ändamål, för tillsyn samt lämplighets- och tillstånds- prövning och annan liknande prövning. Någon särskild bestämmelse som tillåter behandling av känsliga personuppgifter i databasen utöver vad som sägs i 1 kap. 6 § första stycket KFMdbL finns inte. Däremot anges uttryckligen i 2 kap. 17 § första stycket 6 att vissa uppgifter om brott får behandlas i databasen. I skuldsaneringsdatabasen skall uppgifter och handlingar enligt 2 kap. 18 § KFMdbL gallras senast efter det kalenderår då det ärenden som uppgifterna eller handlingarna hänför sig till avslutades. Har skuldsanering beviljats i ett ärende skall gallring ske senast efter det kalenderår då beslutet att bevilja skuld- sanering fattades. Enligt 2 kap. 20 § KFMdbL får uppgifter behandlas i konkurs- tillsynsdatabasen för tillhandahållande av information som behövs i verksamhet för 1.handläggningen av konkurstillsynsärenden och mål enligt lönegarantilagen (1992:497), och 2.tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. Något sekundärt ändamål har inte föreskrivits för behandling av uppgifter och handlingar i databasen, eftersom det inte anses finnas något behov hos andra myndigheter att använda denna information (a. prop. s. 170). Någon särskild bestämmelse som tillåter behandling av känsliga personuppgifter eller uppgifter om lagöverträdelser m.m. i databasen utöver behandlingen i elektroniska handlingar finns inte. Uppgifter och handlingar i databasen som kan hänföras till ett konkurstillsynsärende skall enligt 2 kap. 23 § som regel gallras senast efter utgången av det kalenderår då ärendet avslu- tades, dock tidigast efter utgången av det kalenderår då beslutet om konkurs fattades. Den tid inom vilken uppgifter och handlingar som kan hänföras till mål enligt lönegarantilagen (1992:497) senast skall gallras är . Skatteområdet och exekutionsväsendet SOU 2007:22 Gemensamma bestämmelser om databaserna , i dess egenskap av chefsmyndighet inom exekutions- väsendet, får enligt 2 kap. 26 § uppgifter som avses i 2 kap. 5, 11, 17, 22 och 24 §§. I 2 kap. 27 § ha direktåtkomst till uppgifter som avses i 5 § 1–7. Det innebär att dessa myndigheter får ha direktåtkomst till vissa uppgifter i utsöknings- och indrivningsdatabasen. Åtkomsten avser dock inte elektroniska handlingar eller de uppgifter rörande brott som får registreras i utsöknings- och indrivningsdatabasen (a. prop. s. 173 f.). I andra stycket anges att regeringen meddelar närmare föreskrifter om vilka uppgifter direktåtkomsten enligt första stycket får omfatta. Några sådana föreskrifter har dock ännu inte meddelats. Däremot har bestämmelser om uppgiftsskyldighet i förhållande till , och införts i 7–8 §§ förordningen (2001:590) om behandling av upp- gifter i verksamhet. Enligt 2 kap. 28 § första stycket KFMdbL får en enskild ha direktåtkomst till sådana uppgifter om sig själv i databasen som får lämnas ut till honom om regeringen har meddelat föreskrifter om det. I andra stycket föreskrivs att även den som är sökande i ett mål eller ett ärende får ha direktåtkomst till uppgifter i målet eller ärendet, om regeringen har medgett det, dock inte till handlingar som avses i 24 § (elektroniska handlingar). Regeringen har meddelat föreskrifter om enskilds rätt till direktåtkomst genom 9 § förordningen (2001590) om behandling av uppgifter i Kronofogde- myndighetens verksamhet. Vid sökning efter handlingar i databasen får enligt 2 kap. 29 § KFMdbL som sökbegrepp endast användas uppgift om namn, person- eller samordningsnummer och uppgifter som avses i 15 kap. 2 § SekrL (datum då handlingen kom in eller upprättades, diarienummer eller annan beteckning som åsatts handlingen, från vem handlingen har kommit in eller till vem den expedierats, i korthet vad handlingen rör). Som sökbegrepp får dock inte uppgift som avses i 1 kap. 6 § användas, dvs. känsliga uppgifter och upp- gifter om lagöverträdelser m.m. Beträffande betalningsföreläggande- och handräckningsdata- basen gäller att efter utgången av det tredje året efter det att ett mål avslutats får endast utslagets nummer användas som sökbegrepp i fråga om uppgifter om utslag i målet. I fråga om information till den registrerade, om rättelse och skade- stånd samt om överklagande gäller motsvarande bestämmelser som i skattedatabaslagen och folkbokföringsdatabaslagen. 25.3Kronofogdemyndighetens rätt att använda vissa tvångsmedel Utsökningsbalken (UB) är enligt dess 1 kap. 1 § tillämplig i fråga om verkställighet av dom eller annan exekutionstitel, som inne- fattar betalningsskyldighet eller annan förpliktelse, samt i fråga om verkställighet av beslut om kvarstad eller annan liknande säkerhets- åtgärd. I 1 kap. 3 § UB föreskrivs att verkställighet åvilar Kronofogde- myndigheten. Förfarandet hos regleras i 2 kap. UB. I 2 kap. 15–17 §§ finns bestämmelser om myndighetens rätt att använda tvångsmedel. Av 2 kap. 17 § UB framgår att under vissa förutsättningar har rätt till intrång. I första stycket anges sålunda att hus, rum eller förvaringsställe får genomsökas vid förrättning, om det behövs för att verkställighet skall kunna ske. Enligt andra stycket får förättningsmannen låta öppna lås eller bereda sig tillträde på annat sätt, om han behöver tillträde till utrymme som är tillslutet. Han får dock inte bereda sig tillträde till bostad i innehavarens frånvaro annat än om underrättelse om tiden för förrättningen har sänts till innehavaren med posten eller lämnats på annat lämpligt sätt och det kan antas att denne håller sig undan eller om eljest särskilda skäl föreligger. Särskilda skäl kan vara att innehavaren av bostaden trots anmaning inte har hört av sig, att förrättningen är brådskande eller att utmätningsgäldenär eller annan uppenbart söker sabotera verkställigheten (prop. 1980/81:8s. 249 och 252). Tredje stycket medger att förrättningsmannen också i övrigt använder tvång för att genom- föra förrättningen i den mån det kan anses befogat med hänsyn till Våld mot person får dock brukas endast om förrättningsmannen möter motstånd och i den mån det med hänsyn till förrättningens ändamål kan anses försvarligt. Ytterligare bestämmelser rörande rätt till intrång finns i utsökningsförordningen (UF). I 3 kap. 1 § UF föreskrivs att skall se till att en förrättning inte väcker onödig uppmärksamhet eller annars orsakar svaranden eller annan enskild större olägenhet än som är nödvändigt. Utan särskilda skäl får förrättning inte hållas före eller . När förrättningsmannen bereder sig tillträde till en låst bostad eller annat utrymme som är tillslutet, får enligt 3 kap. 2 § UF inte större skada förorsakas än nödvändigt. Efter förrättningen skall utrymmet tillslutas på lämpligt sätt, om det inte är uppenbart onödigt. Den som förfogar över utrymmet skall också underrättas om åtgärden, om denne inte var närvarande vid förrättningen. 26 Kreditupplysning och inkasso Enligt 5 § första stycket kreditupplysningslagen (1973:1173) skall kreditupplysningsverksamhet bedrivas så att den inte leder till otillbörligt intrång i personlig integritet genom innehållet i de upplysningar som förmedlas eller på annat sätt eller till att oriktiga eller missvisande uppgifter lagras eller lämnas ut. I samma paragrafs andra stycke föreskrivs att uppgifter om fysiska personer får samlas in endast för kreditupplysningsändamål. Med kreditupplysningsändamål avses bedömning av någons kredit- värdighet eller vederhäftighet i övrigt i ekonomiskt hänseende (2 § första stycket). Kreditupplysningsföretagen samlar huvudsakligen in uppgifter från myndigheter. I fråga om fysiska personer inhäm- tas framför allt dels identitetsuppgifter från SPAR, dels uppgifter om inkomst, förmögenhet och innehav av fastighet från Skatte- verket, dels betalningsanmärkningar, t.ex. beslut om betalnings- föreläggande eller utmätning och tredskodomar, från Krono- fogdemyndigheten eller domstolar (Datainspektionen informerar 15, Värt att veta om kreditupplysningar). gäller sekre- tess i verksamhet i avslutade mål för uppgift om att en person vid ett enstaka tillfälle har registrerats hos myndigheten. När en skuld har betalats skall en uppgift om en enstaka betalningsförsummelse – som då omfattas av sekretess hos – gallras hos kreditupplysningsföretagen. Av 5 § fjärde stycket framgår att uppgifter om fysiska personer får behandlas i kreditupplysningsverksamhet även om den som avses med uppgiften inte har samtyckt till det. I femte stycket erinras om att bestämmelsen i andra stycket inte tillämpas i den utsträckning det skulle strida mot bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen. Enligt 5 a § kreditupplysningslagen hindrar inte vad som gäller om tystnadsplikt i bankers, kreditmarknadsföretags och värdepappers- bolags verksamhet att uppgifter om lämnade krediter, betalnings- försummelser och kreditmissbruk utväxlas för kreditupplysnings- ändamål inom en krets som utgörs av dessa företag. Till denna krets räknas också kreditupplysningsföretag som har tillstånd av Datainspektionen samt vissa utländska företag och kreditinstitut. De nämnda uppgifterna kan alltså endast lämnas inom den angivna kretsen. Större delen av näringslivet får därmed inte tillgång till denna typ av uppgifter. 26.1.3Särskilda krav vid kreditupplysning I 6 § första stycket kreditupplysningslagen föreskrivs att uppgifter om en persons ras, etniska ursprung, politiska uppfattning, reli- giösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv inte får behandlas i kreditupplysningsverksamhet. Detta innebär att behandling av sådana känsliga personuppgifter som avses i 13 § PuL inte är tillåten. Enligt 6 § andra stycket får uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden behandlas i kreditupplys- ningsverksamhet bara om Datainspektionen har medgett det. Sådant medgivande får lämnas endast om det finns synnerliga skäl för behandlingen. För att behandla uppgifter om betalnings- försummelser, kreditmissbruk eller näringsförbud behövs inget till- stånd (fjärde stycket).