sou · GVB310 · 2008-01-01 00:00:00 — Som en konsekvens av kommitténs förslag upphör försöksverk- samheten med ändrad regional ansvarsfördelning, och samverkans- organen förlorar sin nuvarande status liksom de statliga och lands- tingskommunala uppgifter de förvaltat. Staten (kapitel 6) Det finns enligt kommitténs mening ett stort behov av att åter- samla staten. är specialisering den organiserande principen för staten och dess beslutsprocesser. Det behövs därför ett tvär- sektoriellt beslutsfattande med fokus på helheter för att balansera sektoriseringskrafterna. På motsvarande sätt behövs ett territoriellt perspektiv i den statliga styrningen som balanserar de sektoriella perspektiven. En nyckelfråga är hur sektorssamordning och sek- torsövergripande styrning kan åstadkommas utan att sektorisering- ens ovedersägliga förtjänster går förlorade. Också medborgarper- spektivet behöver stärkas för att ge likvärdigheten starkare genom- slag i den statliga styrningen och i statens egen verksamhet. Därför vill kommittén skapa en ny modell för samordning inom staten. Den bygger på den regionala nivån och på ett utvecklat sam- spel mellan , länsstyrelserna och sektorsmyndig- heterna. Som ett led i denna samordningsmodell skall länsstyrel- serna redovisa tvärsektoriella kunskapsunderlag till regeringen. Offentlig tillsyn skall som princip vara ett statligt ansvar. Med offentlig tillsyn avses kontroll över rättsligt bindande regler och beslut som följer av dessa. Syftet med ett statligt ansvar är att minska variationer i bedömningar, kvalitet och resurser mellan olika delar av landet. Den offentliga tillsynen behöver också sam- ordnas i högre utsträckning än . Därför ges länsstyrelserna ett samlat ansvar för tillsynen inom länet. De övertar flertalet av kommunernas tillsynsuppgifter, som regional tillsyn hos vissa sektorsmyndigheter samlokaliseras med . En till- synsdelegation inrättas vid med uppgift att samordna och planera sådan tillsyn som vänder sig mot ett och samma till- synsobjekt. Den nya modellen ställer också krav på . En samlad översyn av bör göras för att anpassa organisation och arbetssätt till de krav som kommer att ställas på framtidens samhällsorganisation. Översynen bör bland annat analy- sera erfarenheterna av EU-medlemskapet, liksom kommitté- väsendets betydelse för utvecklingskraften i samhällsorganisa- tionen. Den kommunala sektorn (kapitel 7) Det är angeläget att primärkommunernas uppdrag på koncentreras till de tunga välfärdstjänsterna och till grundläggande planeringsfunktioner. finns inget som visar att de mindre kommunerna klarar sina uppgifter sämre än de större. De mindre kommunerna bedöms också ha ekonomiska förutsättningar att klara det samlade åtagandet, främst genom det kommunala utjäm- ningssystemet. Mindre kommuner, och då främst glesbefolkade kommuner med minskande befolkning, bedöms dock få problem med ut- förandet av komplicerade välfärdstjänster. Därför föreslår kom- mittén att –länsstyrelserna ges i uppdrag att särskilt följa utvecklingen i länets mindre kommuner, –staten underlättar för kommuner som önskar inleda en process mot sammanläggning, –en översyn görs av det kommunala utjämningssystemet med avseende på utfall i systemet vid kommunsammanläggningar, –kommuner åläggs att redovisa hur och kring vad de samverkar med andra kommuner, samt att –staten utvecklar ett informationssystem som ger en hel- täckande bild av den interkommunala samverkan. Kommittén konstaterar att interkommunal samverkan är mycket vanlig och nödvändig. väcker den farhågor för att sam- hällsorganisationen på skall bli alltför otydlig och att ansvarsutkrävande försvåras. Vad gäller landstingen föreslår kommittén långtgående föränd- ringar. Som en konsekvens av förslagen i kapitel 4 och 5 föreslås att landstingen ersätts av regionkommuner. Regionkommunerna övertar landstingens uppgifter, beskattningsrätt och konstitutio- nella ställning och får därtill ett sammanhållet regionalt utveck- lingsuppdrag. Den nya beteckningen motiveras av en ny geografi, nya uppgifter och ett nytt politiskt uppdrag. Efter hand som regionkommunerna tar form och visar sig ha förutsättningar att axla ett bredare, mer tvärsektoriellt regionalt utvecklingsuppdrag kan staten överväga att ge dem ytterligare uppgifter. En ny regional geografi (kapitel 8) De förslag till ny regional samhällsorganisation som kommittén lämnar utgör en sammanhållen helhet. De skall inte endast lösa dagens problem, utan framför allt hantera de utmaningar man kan förutse på ett par, tre decenniers sikt. Därför förutsätter de en ny läns- och regionkommunindelning, som bör utformas efter följande kriterier –en gemensam läns- och regionkommunindelning som även stat- liga sektorsmyndigheter med regionindelning som regel skall följa, –ett riktvärde för invånarantal på mellan en och två miljoner in- vånare och som inte utan starka skäl understiger en halv miljon invånare, –att varje regionkommun har ett eget regionsjukhus eller, om så inte är möjligt, etablerar ett institutionaliserat samarbete med en regionkommun som har det, –att varje regionkommun har minst ett universitet med be- tydande fasta forskningsresurser, –att arbetsmarknadsregionerna, så som de beräknas se ut , utgör byggstenar i läns- och regionkommunindelningen och inte bör delas, annat än om mycket starka skäl föreligger,TPF1FPT samt –att län och regionkommuner så långt som möjligt avgränsas så att medborgarna kan känna anknytning dit. Kommittén bedömer att ovanstående kriterier kommer att resul- tera i en indelning i sex till nio län och regionkommuner. Indel- ningsprocessen kräver ett stort mått av lokalt och regionalt in- flytande, såväl av demokratiska skäl som för att indelnings- processen skall nå framgång. Intressenter i denna process är kom- muner, landsting och stat, liksom de politiska partiernas distrikts- organisationer, andra organisationer och medborgare i övrigt. För att indelningsprocessen lika fullt skall få struktur föreslås att regeringen utser tre särskilda utredare/processledare för att leda de enskilda processerna i norra, mellersta respektive . I vissa fall kan det bli aktuellt att hålla lokala omröstningar för att avgöra enskilda kommuners länstillhörighet. Den slutliga indel- ningen i län och regionkommuner avgörs dock av re- spektive regeringen. Ombildningen av landsting till regionkommuner sker enklast i samband med allmänna val. Målet måste därför vara att en indel- ningsreform så långt som möjligt kan genomföras /2011. Det förutsätter att man regionalt kan enas om en ny indelning . Dock kan processen i vissa delar av landet 1TP PT Jämför med R 2006:18 Framtidens arbetsmarknadsregioner. Ett uppdrag från . kräva , vilket medför att genomförandet där fördröjs till, som längst, /2015. Om så blir fallet bör staten ta ett mer aktivt ansvar för att föra processen i hamn, detta för att reformprocessen i stort inte onödigtvis skall försenas och splittras upp. Det kan av samma skäl bli aktuellt att fullfölja bildandet av regionkommuner –2014, utan att in- vänta valet . Härigenom föreskrivs följande. Lagens innehåll och syfte 1 § I denna lag finns bestämmelser om patientens ställning i hälso- och sjukvården och tandvården. Syftet med lagen är att tillförsäkra befolkningen en god hälso- och sjukvård och tandvård på lika villkor genom att 1.främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjuk- vårdspersonalen, och 2.stärka respekten för patientens integritet, självbestämmande och valfrihet samt människovärde. 2 § Med vårdgivare avses i lagen fysisk eller juridisk person som yrkesmässigt bedriver hälso- och sjukvård eller tandvård. Med hälso- och sjukvård avses sådana åtgärder som anges i 1 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Med tandvård avses sådana åtgärder som anges i 1 § tandvårds- lagen (1985:125). 3 § För vårdgivare som bedriver hälso- och sjukvård enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) gäller bestämmelserna i 7–8 §§, 11 §, 13 § samt 15–19 §§. För vårdgivare som bedriver tandvård enligt tandvårdslagen (1985:125) gäller bestämmelserna i 7–8 § och 14–19 §§. 4 § Bestämmelserna i 9 § gäller endast inom den hälso- och sjuk- vård enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) som bedrivs av landsting eller kommun eller enligt avtal med landsting eller kom- mun. 5 § Bestämmelserna i 10 § och 12 § gäller endast inom den hälso- och sjukvård enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) som be- drivs av landsting eller enligt avtal med landsting. 6 § Bestämmelserna om patientnämnd i 20–24 §§ gäller inom 1.den hälso- och sjukvård enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) som bedrivs av landsting eller enligt avtal med lands- ting, 2.den hälso- och sjukvård enligt hälso- och sjukvårdslagen som bedrivs av kommun eller enligt avtal med kommun och den all- männa omvårdnad enligt socialtjänstlagen (2001:453) som ges i samband med sådan hälso- och sjukvård, samt 3.den tandvård enligt tandvårdslagen (1985:125) som bedrivs av landsting. Patientens självbestämmande och inflytande över vården 7 § Hälso- och sjukvården och tandvården skall bygga på respekt för patientens självbestämmande, valfrihet och integritet. 8 § Vården och behandlingen skall så långt det är möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. 9 § När det inom hälso- och sjukvården finns flera behandlings- alternativ som står i överensstämmelse med vetenskap och be- prövad erfarenhet skall varje landsting eller kommun ge patienten möjlighet att välja det alternativ som han eller hon föredrar. tinget eller kommunen skall ge patienten den valda behandlingen om det med hänsyn till den aktuella sjukdomen eller skadan och till kostnaderna för behandlingen framstår som befogat. Patienten har inte rätt till behandling utanför det landsting eller den kommun inom vilket han eller hon är bosatt, om eller kommunen kan erbjuda en behandling som står i överens- stämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. 10 § Varje landsting skall organisera den öppna hälso- och sjuk- vården så att alla som är bosatta inom får tillgång till och kan välja en fast läkarkontakt. får inte begränsa den enskildes val till ett visst geografiskt område inom . 11 § Varje patient som vänder sig till hälso- och sjukvården skall, om det inte är uppenbart obehövligt, ges en medicinsk be- dömning av sitt hälsotillstånd. 12 § Varje landsting skall ge en patient med livshotande eller sär- skilt allvarlig sjukdom eller skada möjlighet att inom eller utom det egna få en förnyad medicinsk bedömning i det fall vetenskap och beprövad erfarenhet inte ger entydig vägledning och det medicinska ställningstagandet kan innebära särskilda risker för patienten eller har stor betydelse för dennes framtida livskvalitet. Patienten skall erbjudas den behandling den förnyade bedöm- ningen kan föranleda. Skyldighet att informera patienten 13 § Varje patient inom hälso- och sjukvården skall ges individuellt anpassad information om sitt hälsotillstånd och om de metoder för undersökning, vård och behandling som finns. Om informationen inte kan lämnas till patienten skall den istället lämnas till en när- stående till patienten. Informationen får inte lämnas till patienten eller någon när- stående om det finns hinder för detta i sekretesslagen (1980:100) eller i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjuk- vårdens område. 14 § Inom tandvården skall varje patient upplysas om sitt tand- hälsotillstånd och om de behandlingsmetoder som står till buds. Patientens rätt att ta del av sin journal 15 § Om rätten att ta del av journalhandlingar inom den allmänna hälso- och sjukvården och tandvården finns bestämmelser i tryck- frihetsförordningen och sekretesslagen (1980:100). En myndighet som har hand om en patientjournal upprättad inom enskild hälso- och sjukvård och tandvård har, om uppgift ur journalen begärs för särskilt fall, samma skyldighet att lämna upp- giften som den haft som ansvarat för journalen före överlämnandet till myndigheten. 16 § En journalhandling inom enskild hälso- och sjukvård och tandvård skall på begäran av patienten till- handahållas honom eller henne för läsning eller avskrivning på stället eller i avskrift eller kopia, om inte annat följer av 2 kap. 8 § andra stycket eller 9 § första stycket lagen (1998:531) om yrkes- verksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Frågor om utlämnande av en journalhandling enligt första stycket prövas av den som är ansvarig för patientjournalen. Anser denne att journalhandling eller någon del av den inte bör lämnas ut, skall han eller hon genast med eget yttrande överlämna frågan till för prövning. I fråga om överklagande av beslut enligt andra stycket gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 15 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100). Rättelse och förstörande av patientjournal 17 § En patient kan begära att rättelse görs av en felaktighet i en journalhandling. Ytterligare bestämmelser om rättelse av journalhandling finns i 6 § patientjournallagen (1985:562). 18 § På ansökan av patienten eller någon annan som omnämns i en patientjournal får förordna att journalen helt eller delvis skall förstöras. Förutsättningarna för detta är att –godtagbara skäl anförs för ansökan, –patientjournalen eller den del därav som skall förstöras uppen- barligen inte behövs för patientens vård, och –det från allmän synpunkt uppenbarligen inte finns skäl att be- vara journalen. Innan ansökan slutligt prövas, skall den som ansvarar för patient- journalen beredas tillfälle att yttra sig. Om har avslagit en ansökan om förstörande av en patientjournal, får beslutet överklagas hos allmän förvaltningsdom- stol. Om har bifallit en sådan ansökan, får beslutet inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Skyldighet att utfärda intyg om vården 19 § Den som enligt 9 § patientjournallagen (1985:562) är skyldig att föra journal skall på begäran av patienten utfärda intyg om vården. 20 § I varje landsting och kommun skall det finnas en eller flera nämnder med uppgift att stödja och hjälpa patienter (patient- nämnder). För sådana nämnder gäller vad som är föreskrivet i kommunal- lagen (1991:900). Särskilda bestämmelser om gemensam nämnd finns i lagen (2003:192) om gemensam nämnd inom vård- och om- sorgsområdet. 21 § Nämnderna skall utifrån synpunkter och klagomål stödja och hjälpa enskilda patienter och bidra till kvalitetsutvecklingen i hälso- och sjukvården genom att 1.hjälpa patienter att få den information de behöver för att kunna ta till vara sina intressen i hälso- och sjukvården, 2.främja kontakterna mellan patienter och vårdpersonal, 3.hjälpa patienter att vända sig till rätt myndighet, samt 4.rapportera iakttagelser och avvikelser av betydelse för patienterna till vårdgivare och vårdenheter. 22 § En kommun som ingår i ett landsting får överlåta uppgifterna enligt 21 § till , om kommunen och har kommit överens om detta. Kommunen får lämna sådant ekono- miskt bidrag till som motiveras av överenskommelsen. 23 § Nämnderna skall till Social- styrelsen lämna en redogörelse över patientnämndsverksamheten under föregående år. 24 § Föreskrifter om stödpersoner vid psykiatrisk vård som är för- enad med frihetsberövande och annat tvång finns i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Föreskrifter om stödpersoner finns även i smittskyddslagen (2004:168). 25 § Bestämmelser om patients och närståendes rätt att göra anmälan till finns i 7 kap. lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Patientens rätt till ersättning för skador 26 § Bestämmelser om rätt till patientskadeersättning finns i patientskadelagen (1996:799). Denna lag träder i kraft , då lagen (1998:1656) om patientnämndsverksamhet m.m. skall upphöra att gälla. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs i fråga om hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) dels att 2 b, 3 a och 18 a §§ skall upphöra att gälla, dels att 1, 2 a, 5 och 9 §§ skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Med hälso- och sjukvård avses i denna lag åtgärder för att medi- cinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Till hälso- och sjukvården hör även sjuktransporter samt att ta hand om avlidna. I fråga om tandvården finns särskilda bestämmelser. Hälso- och sjukvården skall bedrivas så att den uppfyller kraven på en god vård. Detta innebär att den skall särskilt 1.vara av god kvalitet med en god hygienisk standard och till- godose patientens behov av trygghet i vården och behand- lingen, 2.vara lätt tillgänglig, 3.bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet, 4.främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen, Bestämmelser om patientens ställning i hälso- och sjukvården och tandvården finns i patient- lagen (0000:00). Hälso- och sjukvården skall bedrivas så att den uppfyller kraven på en god vård. Detta innebär att den skall särskilt 1.vara av god kvalitet med en god hygienisk standard och till- godose patientens behov av trygghet i vården och behand- lingen, 2.vara lätt tillgänglig, 3.främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen, 4.tillgodose patientens behov av kontinuitet och säkerhet i vården. 5. tillgodose patientens behov Olika insatser för patienten av kontinuitet och säkerhet i skall samordnas på ett ända- Vården och behandlingen skall så långt det är möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten skall samordnas på ett Varje patient som vänder sig till hälso- och sjukvården skall, om det inte är uppenbart obe- hövligt, ges en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd. För hälso- och sjukvård som kräver intagning i vårdinrättning skall det finnas sjukhus. Varje landsting skall bedriva hälso- och sjukvård vid minst ett sjukhus utan att uppgift överlämnas enligt 3 § tredje och fjärde styckena. Vård som ges under intagning be- nämns sluten vård. Annan hälso- och sjukvård benämns öppen vård. Primärvården skall som en del av den öppna vården utan av- gränsning vad gäller sjukdomar, ålder eller patientgrupper svara för befolkningens behov av sådan grundläggande medicinsk behand- ling, omvårdnad, förebyggande arbete och rehabilitering som inte kräver sjukhusens medicinska och tekniska resurser eller annan sär- skild kompetens. skall organisera primärvården så att alla som är bosatta inom får till- gång till och kan välja en fast läkarkontakt. En sådan läkare skall ha specialistkompetens i all- mänmedicin. får inte begränsa den enskildes val till ett visst geografiskt område inom . Regeringen får föreskriva att landet skall delas in i regioner för den hälso- och sjukvård som berör flera landsting. Landstingen skall samverka i frågor som rör sådan hälso- och sjukvård. I varje landsting (region- kommun) skall det finnas ett . Kunskaps- centrumet skall svara för kun- skapsbildning och kunskapssprid- ning inom . Denna lag träder i kraft den xx i fråga om 9 § och i övrigt . Genom lagen upphävs lagen (1996:1157) om läke- medelskommittéer. lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125) Härigenom föreskrivs i fråga om tandvårdslagen (1985:125) att 1 och 3 §§ skall ha följande lydelse. Med tandvård avses i denna lag åtgärder för att medicinskt före- bygga, utreda och behandla sjukdomar och skador i munhålan. Tandvården skall bedrivas så att den uppfyller kravet på en god tandvård. Detta innebär att den skall 1.vara av god kvalitet med en god hygienisk standard och lägga särskild vikt vid före- byggande åtgärder, 2.tillgodose patientens behov av trygghet i vården och be- handlingen, 3.vara lätt tillgänglig, 4.bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet, 5.främja goda kontakter mellan patienten och tandvårds- personalen. Vården och behandlingen skall så långt det är möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. Bestämmelser om patientens ställning i hälso- och sjukvården och tandvården finns i patient- lagen (0000:00). Tandvården skall bedrivas så att den uppfyller kravet på en god tandvård. Detta innebär att den skall 1.vara av god kvalitet med en god hygienisk standard och lägga särskild vikt vid före- byggande åtgärder, 2.tillgodose patientens behov av trygghet i vården och be- handlingen, 3.vara lätt tillgänglig, 4.främja goda kontakter mellan patienten och tandvårds- personalen. Bestämmelser om skyldighet att anmäla till socialnämnden att ett barn kan behöva nämndens skydd finns i 14 kap. 1 § social- tjänstlagen (2001:453). Patienten skall upplysas om sitt tandhälsotillstånd och om de be- handlingsmetoder som står till buds. Bestämmelser om skyldighet att anmäla till socialnämnden att ett barn kan behöva nämndens skydd finns i 14 kap. 1 § social- tjänstlagen (2001:453). Denna lag träder i kraft . lag om ändring i patientjournallagen (1985:562) Härigenom föreskrivs i fråga om patientjournallagen (1985:562) dels att 10, 15–17 §§ skall upphöra att gälla, dels att rubrikerna närmast före 10 och 15 §§ skall utgå, dels att 3 och 6 §§ skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny paragraf, 1 a §, med följande lydelse. rätt att ta del av sin journal, om förstörande av journal samt om skyldighet att utfärda intyg om (0000:00). En patientjournal skall innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten. Uppgifterna skall föras in i jour- nalen så snart det kan ske. vidtagna och planerade åtgärder, vidtagna och planerade åtgärder, 3. uppgifter om ställd diagnos 3. uppgifter om ställd diagnos vidtagna och planerade åtgärder, vidtagna och planerade åtgärder, 5. uppgifter om den informa- 5. uppgifter om den informa- tion som lämnats till patienten tion som lämnats till patienten som gjorts om val av behand- som gjorts om val av behand- lingsalternativ och om möjlig- heten till en förnyad medicinsk heten till en förnyad medicinsk bedömning. 6. uppgift om information och samtycke som har lämnats enligt lagen (2002:297) om biobanker i hälso- och sjukvården m.m. skall vidare innehålla uppgift om vem som har gjort en viss anteckning i journalen och när anteckningen gjordes. En journalanteckning skall om inte synnerliga hinder möter sig- neras av den som svarar för uppgiften. Uppgifter i en journalhand- ling får inte utplånas eller göras oläslig i andra fall än som avses i Uppgifter i en journalhand- ling får inte utplånas eller göras oläslig i andra fall än som avses i 18 § patientlagen (0000:00). Vid rättelse av en felaktighet skall det anges när rättelse har skett och vem som har gjort den. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1996:1156) om receptregister Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1996:1156) om recept- register att 3 § skall ha följande lydelse. för tillämpningen av bestäm- för tillämpningen av bestäm- måner vid köp av läkemedel måner vid köp av läkemedel 2. debiteringen till lands- 2. debiteringen till lands- 3. ekonomisk uppföljning och 3. ekonomisk uppföljning och 4. registrering och redovis- 4. registrering och redovis- ning till landstingen av uppgifter ning till landstingen av uppgifter för ekonomisk uppföljning och för ekonomisk uppföljning och framställning av statistik, framställning av statistik, 5. registrering och redovis- 5. registrering och redovis- ning till förskrivare, till verk- ning till förskrivare, till verk- samhetschefer enligt hälso- och samhetschefer och till kunskaps- centrum enligt hälso- och sjuk- vårdslagen (1982:763) av upp- lagen (1996:1157) om läke- gifter för medicinsk uppfölj- ning, utvärdering och kvalitets- för medicinsk uppföljning, ut- säkring i hälso- och sjukvården, värdering och kvalitetssäkring i hälso- och sjukvården, 6. registrering och redovis- 6. registrering och redovis- ning till av upp- ning till av upp- hälso- och sjukvårdsområdet, 7.registrering av dosrecept och recept för flera uttag, samt 8.registrering och redovis- ning till av upp- gifter om enskild läkares eller tandläkares förskrivning av narkotiskt läkemedel, för styrel- sens tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonal enligt lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens om- råde.