sou · GVB347 · 2008-01-01 00:00:00 — Några intressenter har (ensidigt) framfört förslag att utveckla CWA-processen (workshop agreements) så att det blir lättare för konsortier att vid behov formalisera standarder de utvecklat själva. Processen borde enligt förslagen ges samma legala status som för europeiska standarder, och kallas , alternativt SWA, för European, respektive Agreement. Roll, genomförande och bevakning av standardiseringsmandat Mandat är specifika uppdrag att genomföra standardisering. Mandaten riktar sig uteslutande till de tre europeiska standardise- ringsorganisationerna och kan vara uppdrag att genomföra feasibi- lity study, programming eller standarder. Medlemsländer godkän- ner mandaten och de tre organisationerna enas om vem som tar ledning för ett mandat. Finansiering medföljer inte ett mandat med automatik. Arbetsgruppen framförde önskemål om att mandatens berörda intressenter konsulteras tidigt i processen, innan förslagen går till medlemsländerna för godkännande. Det finns ingen systema- tik för tidig konsultation. I de fall kommissionen konsulterar en europeisk standardiseringsorganisation sker det på personligt initi- ativ. När ett mandat godkänts och fördelats till en europeisk stan- dardiseringsorganisation, konsulterar de relevanta intressenter men när mandatet publicerats är det svårt att påverka dess innehåll eller åstadkomma en produktiv dialog mellan intressenter och Kommis- sionen. Tidiga konsultationer skulle minska risken för onödigt kostsamma eller svårgenomförda implementationer. cess skulle också minska risken för konkurrens mellan standardise- ringsorganisationer, en konkurrens som leder till dubbelarbete inom områden där teknisk expertis är en begränsad resurs. En kommitté bestående av relevanta intressenter skulle kunna sättas samman, vars möjliga uppgifter skulle vara –konsultation innan mandat lämnas till medlemsstaterna, –bidra till inventering av genomfört, pågående och planerat stan- dardiseringsarbete inom ett mandats område, –övervakning och utvärdering av utvecklingsprocessen med syfte att följa upp att leverabler överensstämmer med uttalade för- väntningar och hög kvalitet. Kommissionen uppmanas gå igenom hela processen kring mandat. Interoperabilitet beskrivs ofta som den enskilt viktigaste frågan för IT, och standardisering som förutsättningen för interoperabilitet. Ingen enskild person har all kunskap och förståelse på nivåer som hårdvara, operativsystem, nätverk, applikationer och tjänster. Det är nödvändigt för all vidare innovation att kunna förlita sig på klart definierade och konfliktfria gränsytor mellan systemens olika lager. Standarder möjliggör interaktion mellan lager, och på applikations- nivå kan standarder bidra till helt nya lager och möjliggöra helt nya marknader. IT drivs av inkrementella förändringar och kunskaps- fronten kommer ofta till uttryck i form av en standard. Ett problem på nivån av teknisk interoperabilitet är den mot- kraft till att åstadkomma interoperabilitet som härrör ur kulturell variation och mångfald, ekonomisk egoism och subsidiaritet. Vari- ationen hos europeiska elektriska kontakter är ett målande exempel och det finns ingen debatt på området. På nivåerna syntaktisk och semantisk interoperabilitet finns förhoppningar från den seman- tiska webben på att överkomma kulturell mångfald, och hos ontolo- gier som kan uttrycka relationer mellan olika datatyper. En viktig del i diskussionen om interoperabilitet är att också i de fall interoperabilitet inte är ett mål i sig kan det vara ett mycket viktigt instrument att åstadkomma policymål. Som exempel nämns standarder för e-handel där olika branscher har separata standarder för att åstadkomma i huvudsak samma saker. mångfald av standarder där det är svårt att navigera och kulturella variationer gör det svårt att skala verksamheten till europanivå. Problem som uppstår i mötet mellan två kulturer när telekommu- nikation konvergerar med Internet är ett annat exempel där inter- operabilitet uppfattas som en policyfråga. Det pågår som tidigare nämnts ett arbete inom EU, DG Infor- (DIGIT), som bland annat är ansvarigt för e-admi- nistration, kommissionens IT-upphandling och IT-governance. I programmet IDABC arbetar man där med en uppgradering av det s.k. EIF, European Interoperability Framework. Interoperabilitet mellan standarder som utvecklats hos olika konsortier eller stan- dardiseringsorganisationer framfördes som ett annat möjligt pro- blem i en globaliserad värld. Kommissionen uppmanades att stödja kommunikationen mellan standardutvecklande organisationer bättre. är en bra start men behöver bredare representation. skulle tjäna på ökat samarbete och samordning mellan standardiseringsorganisationer, exempelvis på området för ontolo- gier, och Kommissionen skulle kunna ha rollen av medlare när fragmentationen riskerar att bli för stor. Relation mellan standardisering och EU-policy Medlemsländer och kommissionen bör som policyproducenter ta en mer aktiv roll i standardisering. uppmanas de följa spelreglerna för alla tunga spelare och inte gå i fällan att försöka något på egen hand (vilket ibland är bakgrunden till ett konsor- tium). Betydelsen av en mer aktiv roll har sannolikt stor effekt för offentliga IT-tjänster inom förvaltning, hälsa, skola etc. Offentliga företrädare bör formulera och behålla mål för sina handlingar, främst fokuserat på regulativa frågor men också med betydelse för näringspolitiken. Man bör med alla sina möjligheter påverka marknaden, bl.a. genom upphandling. Offentliga företrä- dare bör också var mer medvetna om möjligheten att påverka led- ningen av standardiseringsprocessen globalt. Man bör, i , intressera sig för mer än enbart produktion av harmoniserande europeiska standarder. Offentliga företrädare har alla möjligheter att skapa incitament för deltagande i alla standardiseringsorganisa- tioner. Global, regional samt nationell standardisering och relationer emellan Globalt arbete förmår inte ta hänsyn till regionala behov, kulturer och reglering som krävs för applicerbara standarder och som kan åstadkommas med regional konsensus. I brist på globala organisa- tioner med regional närvaro (möjligen undantaget W3C) bör där- för befintliga organisationer (europeiska standardiseringsorganisa- tionerna) användas. Användarperspektiv på standardisering (SME & konsumenter) Flera aspekter av standarder och standardisering kan förbättras för att ändra på uppfattningen och användningen av standarder, särskilt från perspektivet av små och medelstora företag (SME), som är de största användarna av standarder (både till antalet och ekonomiskt värde) men för sällan deltar i deras utveckling: Förbättra tillgängligheten till standarder. Det största vinsterna finns hos de grupper som har sämst till- gång , SME och konsumenter, både röstmässigt och finan- siellt. Det kan ske genom att förlägga möten på centrala orter och undvika exotiska men avlägsna högkostnadsstäder. Till- gängligheten skulle också förbättras om standarder skrevs på ett mer vardagligt språk och undvek standardiseringsjargong. SME och konsumenter representerar stora delar av användarna men har relativt lite inflytande. Förbättringar skulle kunna vara viktning av röster som bättre representerar ekonomiskt infly- tande hos gruppen, snarare än enbart närvaron vid röstnings- tillfället. Balanserad representation och möjlighet till (second refusal) när standardiseringssamhället inte tar hänsyn till deras intressen eller involverar dem i utvecklingen. Minska kostnader för köp och användning. Kostsamma standarder bidrar ibland till att öka kostnaden för produkter snarare än minska dem. Dessutom är de billigare ut- dragen ur standarder ibland så otydliga att kunden råkar köpa fel standard. Gör standarders texter tillgängliga för okvalificerade användare. I möjliga fall genom förenkling av texterna och i fall där teknik eller juridik påtvingar specifikationen mindre tillgänglig text, genom att involvera användaren i utformning av ledsagande och mer vardagsnära text som passar standardens tilltänkta använd- ningssammanhang. Coachning och e-lärande kan också vara användbara hjälpmedel för att öka tillgängligheten. Vad gäller kopplingen mellan offentligt finansierade forsknings- projekt och deras deltagande i standardisering, har inom EU projektet pågått som sett till sådana relaterade frågor. Preliminära slutsatser pekar på att det finns skäl till särskilda insatser inom ramen för sjunde ramprogrammet för att förbättra interaktionen mellan forskningsprojekt och standardise- ring. Bland de problem som nämns finner man följande: –Forskningsresultat skulle ofta tjäna på att kanaliseras i standar- diseringsprojekt, dels hos konsortier, dels hos formella euro- peiska standardiseringsorganisationer. –En närmare koordination av FoU-projekt och standardiserings- policy kunde öka upptaget av forskning i standarder viket skulle kunna snabba på innovationers väg till marknader och ge bättre avkastning på gjorda FoU-investeringar. –Standardiseringsorganisationer behöver bli bättre på att för- klara hur standardisering kan ge fördelar för forskning och näringsliv, särskilt SME:er. –Europeisk standardisering behöver bli bättre på att inse att man konkurrerar med standardisering i och , och att glo- bal acceptans av europeiska standarder tjänar på en aktiv policy för att uppmuntra och stödja forskningsprojekt som kanaliserar forskningsresultat genom europeisk standardisering. Därvidlag kan det behöva särskilda åtgärder för att hantera medlemskost- nader, IPR- hantering, konfidentialitet etc. –Forskningsprojekt har ofta inte samma projekthorisont som standardisering och kan behöva särskilda förlängningsmöjlig- heter. –Särskilda åtgärder kan behöva vidtas för att matcha forsknings- projekt med standardiseringsorganisationer. 1TP PT /2004/copras/ för all IT en viktig egenskap och det åstadkoms i forskning och utveckling och tillsammans med standarder. Det talar för ett allmänt ökat utbyte mellan standardisering och FoU. 1.1.1Konsultgruppens preliminära förslag till ändrad EU- policy för ICT-standardiseringTPF2FPT 1.Antag en holistisk ansats för EU:s standardiseringspolicy på ICT området för att ta hänsyn till områdets föränderliga karaktär. 2.Anpassa det legala ramverket till den aktuella situationen. Konsulterna menar att inkrementella justeringar av standardise- ringssystemet som tillkommit inte finner grund i dessa och att en justering behövs. Nödvändiga anpassningar behöver inte röra 98/34 men tillägg till 87/95 behövs. Detta om man vill införa mandateringar utanför och öppna SOGITS till andra än NSO:er. 3.Revitalisera Council Decision 87/95: Centrala delar i 87/95 har glömts bort. Dessa har att göra med mötena i SOGITS, offentlig upphandling och synkronise- ring av internationellt standardiseringsarbete. Att återväcka dessa skulle ge ett starkt instrument för EUs standardpolicy på området. 4.Involvera standardiseringens intressenter i mandatens konsulte- ringsprocess. Andra än formella standardiseringsorganisationer konsulteras oregelbundet. En mer öppen relation anser förslagsställarna vara strategiskt riktig. Det kan åstadkommas genom ett tillägg till artikel 7 i 87/95 där också andra än nationella standardise- ringsorganisationer inbjuds delta i SOGITS möten. Förslaget innehåller också att ICTSB institutionaliseras. 5.Involvera standardiseringens intressenter i förslagsprocessen. Det anses förbättra effektiviteten om man exempelvis: accepte- rar leverabler från andra än (det sker men först när deras leverabler passerat ESO-system som CEN-workshop); lämnar mandat till andra än ; tillåter medlemskap av andra 2TP PT Study on the specific policy needs for ICT standardisation. 2nd interim report. DLA Piper, TU Delft, Uninova. än NSO i ; möjliggör en ny för området infomra- tionsteknik, strukturerad som ETSI och baserad på ICTSB. Detta kan åstadkommas genom ett tillägg till 87/95:s artikel 4. 6.Påminn offentliga administrationer om att använda europeiska standarder. Om offentlig förvaltning i sitt upphandlingsförfarande hänvi- sade till EN antas det förbättra utvecklingen av europeiska standarder. 87/95 föreskriver redan att man skall göra så, men det verkar inte följas. Tillsammans med övriga rekommenda- tioner, särskilt de som välkomnar andra intressenter, leder för- slaget, enligt konsulterna, till att bättre EU-standarder utveck- las. Förslaget innebär att man skall hänvisa till EN, alternativt förklara varför man inte gör det. 7.EU:s standardiseringspolicy för ICT borde innehålla (eller upp- datera sin) strategi för inflytande på global standardisering. Konsultgruppen föreslår EU:s policyskapare att se över den internationella strategin. En sådan strategi bör baseras på en klassifikation av mål för standardiseringen, med bibehållet fokus på europeiska regionala aspekter likväl som globala frå- gor. Delar av strategin bör överväga hur samverkansavtal med icke-formella standardiseringsorganisationer kan stödja EU:s IT-standardiseringsmål. 8.Inför beslut om att implementationer av standarder skall finnas före slutgiltigt godkännande. Konsulterna menar att IT-standarder ofta är mjukvarubaserade och att deras implementation försvåras om standarden inte är baserad på något som verkligen bevisats fungera. Jämför IETF:s princip att basera sina standarder på running code. 9.Bejaka uppdelning av system genom definitionerna av standarder. Konsulterna menar att breda och omfattande standarder (sär- skilt inom telekom) bara kan hanteras av stora företag, och att SME:er skulle tjäna på möjligheten att använda delar av större standarder, som kan aggregeras till en helhet. Erfarenheter från telekomområdet visar att sådana referenspunkter i system och nätverk ökar konkurrens och motverkar monopolliknande situ- ationer. 10.Tag hänsyn till rekommendationer från projekten för FoU. Avsättningen för FoU anses kunna förbättras genom närmare samverkan mellan FoU och standardisering. Dels genom att minska tidsgapet mellan dessa aktiviteter, dels genom ett gene- rellt närmande i olika finansieringsaktiviteter. 11.EU:s IT-standardiseringspolicy bör specificera vid vilka omständigheter det är nödvändigt respektive önskvärt men fri- villigt att blanda in användargrupper i standardiseringsarbetet. 12.Europeiska standarder bör göras fritt tillgängliga. EU:s policyma- kare bör tillsammans med inleda diskussioner med medlemsländernas NSO:er om det ohållbara i affärsmodeller där man tar betalt för att få ta del av ICT-standarder. Att ta del av en standard är inte gratis ens om man inte avser implementera den utan har andra syften, exempelvis forskning. Konsulterna menar att det har negativ inverkan att ta ut också små avgifter för standarder på IT-området. Standarder som man inte tar del av diskuteras inte. Fri tillgång till IT-standar- der anses vara viktigt för att öka deras visibilitet. 1.2.1Action Plan for European Standardization och Arbetsprogram för IT-standardisering: 2006 och 2007 Två större planeringsdokument färdigställdes först och sedan igen : Action Plan for European Standardisation som beskriver på- gående generella standardiseringsprojekt, vilka enheter från som hanterar frågorna och vilka standar- diseringsorganisationer som utför projekten. ICT Standardisation Work Programme (Arbets- programmet) som beskriver specifikt ICT-relaterad standar- disering. Arbetsprogrammet är framtids- och policyinriktat och inbjuder standardiseringsorganisationerna till deltagande med viss inrikt- ning. Arbetsprogrammet anger ett antal EG-direktiv och kommissionsbeslut som ger en utgångspunkt för framtida standardisering. Det framgår inte vilken budget Arbetsprogrammet kan räkna med. Arbetsprogrammets genomgång är av intresse för den svenska samordningen eftersom den pekar ut områden där specifika ären- den är att vänta. har urvalet av projekt, som avses stödjas av EU, blivit föremål för mer transparenta och objektiva kriterier . Huvudkriterier som anges är politisk relevans och förväntat medfinansieringsintresse från andra än EU. I dokumentet med bedömningarTPF3FPT beskrivs 36 projekt, föreslagna av de europeiska standardiseringsorganisationerna. 25 av dessa projekt ges prioritet. Detta urval utgör ett av underlagen ICT Standar- disation Work Programme (Arbetsprogrammet för IT-standar- disering) i den meningen att åtskilliga av de 25 projektbe- skrivningarna och deras motiveringar återfinns i Arbets- programmet, dock med åtskilliga bearbetningar. 2002 publicerades en reviderad Rolling Action Plan av de standar- diseringsorganisationerna med en treårig arbetsplan. Den nya profilen kan sammanfattas på följande sätt: the widespread availability and use of broadband networks throughout the Union by 2005 and the development of Internet Protocol Ipv6 and the security o networks and information, eGovernment, eLearning, eHealth and eBusiness (se Interim evaluation etc, sid 3). Återigen öronmärkte kommissionen för åren 2003–2005. I denna etapp framhävdes särskilt områdena inter- operabilitet, e-learning, e-business, e-government, e-inclusion och e-security. 3TP : 2004 eSAP 2004-S1 Evaluation Report Det äldsta dokumentet vi tar upp här är eEurope Action Plan (2000–2002). Det kan sammanfattas i tre punkter: billigare, snabbare och säkrare Internet investering i människor och kompetens ökad användning av Internet. På denna grund byggdes eEurope Standardisation Action Plan (eSAP). beslöt att bidra till ett antal projekt under inom en total kostnadsram på . Utgångspunkt var förslag från och (2001) i form av en Rolling Standardisation Action Plan. eSAP 2002 innehöll 140 separata handlingslinjer, fördelade på eEurope Action Plans följande områden: e-education (or learning) eSAP 2002, som avslutades , behandlades i en interim- utvärdering publicerad . De fyra huvudfrågorna var: 1.Har planen bidragit till att främja det allmänna intresset? 2.Har användarmedverkan ökat? 3.Har en öppna och inkluderande plattformar åsadkommits? 4.Har planen bidragit till fri tillgång och användning av eEuropes standardiseringsprodukter? Utvärderingen utföll mer positivt för frågorna 1 och 4 än för frågorna 2 och 3. Några andra länders samordning Här beskrivs några länders arbete med standarder och standar- disering inom den offentliga verskamheten. Urvalet är dels länder som har tydligt formulerad policy för samordning av offentligt engagemang i standardisering på IT-området, dels motsvarar i storlek, samt slutligen är medlemmar i eller EFTA. De länder vi valt är också högt placerade i den sk. e-readiness ranking som utförs av the Economist.TPF1FPT Beskrivningen av dominerar denna framställning. An- ledningen är främst den att ligger mycket långt framme med en medveten satsning på standardisering för den elektroniska förvaltningen viket gett nyttiga erfarenheter i samordningsproble- matiken. Danska lösningar har också varit så tidiga och så fram- gångsrika att de utgör ledande modell i flera avseenden för hur man inom EU föreställer sig gemensamma paneuropeiska lösningar. De andra länderna vi jämför med har också likheter med Dan- mark genom några centrala drag i hur standardiseringssamord- ningen organiseras, där ofta varit föregångaren. En likhet är att man har en företrädesvis politisk grupp som i några fall har ansvar för hela IT-politiken, och i andra fall har ansvar för åtmin- stone e-förvaltning och standardisering på IT-området (, Styrgruppen för tväroffentliga samarbeten; , Government standards board; , Rådet för informations- samhället; , Koordineringsorganet för e-förvaltning). En annan likhet följer nästan logiskt på det förra, nämligen ett kansli av tjänstemän som hanterar det praktiska arbetet med att peka på standarder och andra specifikationer för offentlig använd- ning (, koordinerande informationsudvalg och kontor på IT och ; , kansli hos Government 1TP PT The 2007 e-readiness rankings. Raising the bar. A white paper from Intelligence Unit. ; , Kunta IT; , kansli på Förnyelse och administrationsdepartementet). En tredje likhet (möjligen undantaget ) är att man inrättat funktioner som spänner över sektors- och myndig- hetsgränser med syfte att sortera fram nödvändiga specifikationer för att åstadkomma semantisk och organisatorisk interoperabilitet (, Sektorstandardiseringsudvalg och domaenekomittéer; , JUHTA; , ). Medan de standardiseringsfrågor som relaterat till e-förvaltning som synes har ganska tydliga strukturer gemensamt bland dessa länder, är likheterna färre för frågor som rör samordning av 98/34- relaterade ärenden. Och för de IT-relaterade 98/34-frågorna är lik- heterna än färre: normalärenden (alla områdens föreskrifter och mandat) hanteras i regel av en motsvarighet till utrikesdeparte- mentet och en underliggande handelsmyndighet motsvarande . På de IT-relatera områdena har man i några av dessa länder funnit formen för normalärenden vara otillräckligt för IT-relaterade ärenden och beskriver i intervjuer hur man antingen inrättat särskilda ansatser att hantera problemen eller funnit infor- mella lösningar som bygger på tjänstemännens nätverk inom och utanför den offentliga förvaltningen. har en tradition av ett stort statligt engagemang i standardisering. Engagemanget tar sig uttryck dels i ekonomiskt stöd till Dansk Standard som utför en stor del av standardiseringsarbete. Dels i det att vetenskapsministeriets myndighet vid sidan om Dansk Standard bedriver eget standardiseringsarbete på IT-området och utgör andra nationella standardiseringsorgan. Utöver detta deltar flera departementschefer och högre tjänstemän i tvär- sektoriella samarbetsgrupper kring standardisering. Standarder och standardiseringsprocesser har en betydelsefull roll i beslut att drastiskt minska administrativa kost- nader. Dels genom standarder för en interoperabel och effektiv elektronisk förvaltning, dels genom standarder som alternativ till proprietära och kostsamma programvaror. fattade Danska beslut att det offentligas användning av programvaror inte senare än första skall vara baserade på öppna standarder.TPF2FPT Dansk Standard representerar i ISO och , IEC och CENELEC samt i ETSI, men inte ITU. Dansk Standard får ekonomiskt stöd i huvudsak från Økonomi- og Ehrvervs- ministeriet med för . Ytterligare kommer från vetenskapsministeriet. Förutom dessa tillkommer ytterligare offentlig finansiering av Dansk Standard i form av andra departements och myndigheters medlemskap och uppdrag. uppgick den offentliga finansieringen till totalt , vilket motsvarade av omsättningen. har ansvaret för Dansk Standard överförts från Vetenskapsdepartementet till Økonomi- og Ehrvervsmini- steriet. Syftet med förändringen har varit att samla insatser för danska statens delaktighet i standardisering som varit delad mellan dessa departement. Medan Vetenskapsdepartementet hade huvudmannaskapet för Dansk Standard var det Økonomi- og som ansvarade för de horisontella verktyg som reglerar EU:s inre marknad, och för dansk utveckling av policy för europeisk och global standardisering. Vetenskapsdepartementet har dock fortsatt nära koppling till Dansk Standard genom samarbete och särskilda uppdrag gällande standarders betydelse för innovationer inom tillväxtområdena nano-, bio- och informa- tionsteknik.TPF3FPT Det har saknats egentlig samordning mellan Dansk Standard och offentliga aktörer. Økonomi- og har därför tagit inititativ till en stående kommitté med syfte att säkra den nödvändiga koordinationen av offentliga standardiseringsinsatser. Gruppen består av tio departement och myndigheter med 2TP PT /?/samling/20051/beslutningsforslag/b103/index.htm 3TP PT Strategi for den danske standardiseringsinsats. sekretariat och ordförandeskap hos , en myndighet under Økonomi- og . Kom- munernas är inte representerade i gruppen. Gruppen skall sammanträda minst ; dels i samband med arbetet med vårbudgeten, dels i samband med att Ehrvervs- och byggestyrelsens avtalsskrivning med Dansk Standard varje höst. Utöver dessa tillfällen kan gruppen mötas efter eget skön och inkalla experter, andra myndigheter och representanter för intresseorganisationer.