sou · GWB384 · 2008-10-10 00:00:00 — Elever som blivit underkända vid körprovet på grund av en isolerad brist (en tvåa) i en för övrigt stabil körning kunde enligt denna välja att få en ny bedömning av att bristen åtgärdats vid en av utvald trafikskola eller hos . utvärdering av försöket visade att antalet tvåor varit relativt få och att antalet tvåor, liksom synen på begreppet tvåan, varierat mycket såväl mellan de olika avdelningarna som inom. Förutom en risk för att bedömningen av aspiranterna kan komma att skilja sig åt mellan olika förarprövare, finns det en risk för att kraven på aspiranterna kan komma att variera mellan olika företag som bedriver denna verksamhet. Detta även om kraven anges i myndighetsföreskrifter. I syfte att få fler kunder kan det inträffa att en del företag inte kommer att kräva rätt kompetens av 6TP PT Dnr N/2005/5123/TR. Det är av naturliga skäl lättare att få kunder om inte kraven ställs lika högt. Detta kan leda till osund konkurrens på så sätt att de företag som kräver rätt kompetens kan komma att slås ut från marknaden. Slutsatsen av detta resonemang är att tillsynen över en privat förarprovverksamhet bör vara omfattande och avse både en kontroll av enskilda förarprövare och av de företag som bedriver verksamheten. Det bör vidare krävas tillstånd från behörig myndighet för att få anordna förarprovverksamhet. Fråga uppstår om det därutöver bör krävas att varje enskild förarprövare innehar ett särskilt förordnande för att få förrätta förarprov. antog regeringens förslag till ny riskutbildning för körkortsaspiranter (avsnitt 7.3.1). Sådan risk- utbildning ska få bedrivas efter tillstånd som meddelas av . ska utöva tillsyn över riskutbildningen. Det krävs inte att den undervisande och handledande personalen innehar något särskilt godkännande. I förarbetena uttalas följande i denna fråga. Det är angeläget att riskutbildningen håller en hög kvalitet och att det finns möjlighet att ingripa mot bristfälliga utbildningar. De närmare kraven på utbildningsverksamheten som t.ex. kvalifikationer hos undervisande och handledande personal kommer att fastställas av regeringen eller annan behörig myndighet. Den som har tillstånd att bedriva riskutbildning måste således se till att undervisande och handledande personal innehar den kompetens och erfarenhet som kommer att föreskrivas. Om så inte är fallet kan tillståndet komma att återkallas. Att införa ett system med särskilda regler där varje enskild lärare ska vara föremål för en formell myndighetsprövning med godkännande för att undervisa och handleda framstår som överflödig byråkrati.TPF7FPT förordnar såväl förarprövare inom som inom Försvarsmakten respektive skolväsendet. Förarprövning utgör myndighetsutövning. Varje förarprövare måste fullgöra sin uppgift med höga krav på oberoende och kompetens. Genom en myndighetsprövning kan säkerställas att förordnande inte ges till utbildare vid trafikskolor. Det ter sig vidare lämpligt att ett förordnande som getts till en enskild förarprövare kan återkallas utan att det inverkar på tillståndet till det företag som bedriver verksamheten. En jämförelse kan även göras med det förhållande som råder för trafikskolorna där varje enskild befattningshavare ska 7TP PT Prop. 2007/08:128, s. 18. Sammantaget anser utredningen att det inte finns anledning att frångå en myndighetsprövning av de som ska förrätta förarprov. Dessa bör således förordnas av behörig myndighet. 8.2.3Rätten att köra efter prov Den möjlighet som en godkänd körkortsaspirant har att köra i direkt anslutning till det godkända provet upphör om någon annan än körkortsmyndigheten, , har hand om provverk- samheten. En privatisering av förarprovverksamheten innebär således en nackdel i detta hänseende för körkortsaspiranterna. Normalt sett tar det dock inte än för den som godkänts i ett förarprov att erhålla sitt körkort, varför detta inte torde utgöra något större problem. 8.2.4Prov på andra språk m.m. Alla kunskapsprov för körkort genomförs med hjälp av dator. Det finns också möjlighet att efter prövning få avlägga muntligt prov för behörigheten B. Ljudstöd finns tillgängligt för alla körkorts- behörigheter, innebärande en möjlighet att lyssna på provet inom ordinarie provtid. översätter kunskapsprovet till följande språk; finska, tyska, engelska, franska, spanska, albanska, arabiska, BKS (bosniska, kroatiska och serbokroatiska), sorani, persiska och turkiska. Det finns också en möjlighet att genomföra kunskaps- provet med tolk under förutsättning att provet inte finns översatt. Det måste förutsättas att även privata aktörer kan tillgodose de särskilda behov och önskemål som finns vid avläggande av prov. I detta avsnitt lämnar utredningen förslag till hur ett system där förarprovverksamhet kan anordnas efter tillstånd skulle kunna utformas. Utredningens direktiv anger att möjligheterna att lämna över hela eller del av provverksamheten till privata aktörer ska ses över. Förutsättningarna för att privata aktörer ska kunna bedriva denna verksamhet själva efter tillstånd ska således utredas. Därutöver redovisar utredningen ett alternativ där behörig myndighet kvarstår som huvudman för provverksamheten. myndighet kan i detta fall upphandla verksamheten (avsnitt 8.3.6). Utredningens författningsförslag baseras emellertid på ett system där verksamheten lämnas över. Regeringen beslutade att en ny myndighet, Transportstyrelsen, ska inrättas till vilken bl.a. merparten av verksamhet som består av normgivning, tillståndsgivning och tillsyn ska föras över. I det följande anges därför Transportstyrelsen som ansvarig myndighet på området. Själva förarprovverksamheten ska dock enligt beslutet ligga kvar hos . 8.3.1Hela eller del av verksamheten Förslag: ska, åtminstone i ett övergångsskede, ha ett fortsatt ansvar för att anordna förarprov. Transportstyrelsen ska bemyndigas att besluta vilka förarprov som ska kunna anordnas av privata aktörer. Ett tänkbart alternativ vid ett överlämnande är att hela prov- verksamheten lämnas över och att inte något kvarstående ansvar skulle ligga hos . Det är dock svårt att förutse intresset och förutsättningarna för att driva denna verksamhet hos enskilda aktörer, särskilt i områden utanför storstäderna. Det bör inte komma i fråga att minska tillgängligheten för körkortsaspiranterna. finns möjlighet att avlägga förarprov dels på en av Förarenhetens 33 kontorsorter, dels på 104 olika mottagningsorter utspridda över landet. På mottagningsorterna finns oftast möjlighet att enbart avlägga körprov för behörigheten B. För att säkra tillgängligheten för aspiranterna bör , åtminstone i ett övergångsskede, ha ett fortsatt ansvar för förarprovverksamheten. Någon ändring bör vidare inte göras av rätten för Försvarsmakten och skolväsendet att anordna prov. Fråga uppstår vidare om enbart delar av provverksamheten ska kunna bli föremål för privatisering, t.ex. enbart kör- eller kunskapsproven eller enbart vissa behörigheter. till kötider är behovet som störst avseende körprov för B-behörigheten. Enligt skulle det emellertid inte vara lämpligt att särskilja kunskaps- och körprov. Från trafiksäkerhetsmässig synpunkt är det en fördel om dessa görs i anslutning till varandra. Detta har också i försöksverksamheten med sammanhållet förarprov lett till bättre provresultat och, som följdeffekt, minskade köer. Ett alternativ kan vara att i ett inledningsskede ge tillstånd till anordnande av förarprovverksamhet gällande B-behörigheten, omfattande både kunskaps- och körprov. av antalet körprov som avläggs hänför sig till denna behörighet. Fler behörigheter kan komma att omfattas efter hand. Transportstyrelsen bör bemyndigas att föreskriva vilka förarprov som kan anordnas i privat regi efter tillstånd. 8.3.2Tillstånd, förordnande och tillsyn Förslag: Transportstyrelsen får ge tillstånd till anordnande av förarprovverksamhet samt ska utöva tillsyn över verksamheten. Transportstyrelsen ska även förordna förarprövare samt utöva tillsyn över dem. Mot bakgrund av den redovisning som lämnats i avsnitt 8.2.2 bör privat förarprovverksamhet omgärdas av en omfattande kvalitets- granskning och tillsyn. Att examinera en körkortsaspirant innefattar myndighetsutövning och det bör ställas höga krav på oberoende och kompetens dels hos förarprövarna, dels hos de företag som bedriver förarprovverksamheten. I bilaga IV i det tredje körkortsdirektivet, p. 4.1.5, anges att förarprövarens arbete ska granskas och övervakas av ett organ som godkänts av medlemsstaten. Detta i syfte att säkerställa en korrekt och konsekvent bedömning. förordnas förarprövare av som också utövar tillsyn över dem. Detta ansvar kommer enligt ett regeringsbeslut att övertas av Transportstyrelsen per . I enlighet med vad utredningen tidigare redovisat (avsnitt 8.2.2) bör det krävas tillstånd för att få anordna förarprovverksamhet. Ett sådant tillstånd kan antingen erhållas från Transportstyrelsen eller genom ackreditering av exempelvis SWEDAC. Efterföljande tillsyn utövas då antingen av Transportstyrelsen eller av SWEDAC. SWEDAC har presenterat ett förslag om möjligt tillvägagångs- sätt om ackreditering enligt följande. SWEDAC ackrediterar certifieringsorgan för personcertifiering. Personcertifieringen består av att en person certifieras för innehav av körkort. inte någon begränsning i antal certifieringsorgan. För att bli ackrediterat ska certifieringsorganet uppfylla kraven i SWEDAC:s föreskrifter för personcertifiering. Dessa innehåller bl.a. kraven i den internationella standarden ISO/IEC 17024:2003. SWEDAC bedömer sedan de organisationer som ansökt om ackreditering. Myndigheten granskar certifieringsorganet minst en gång . En viktig förutsättning inom personcertifiering är att utbildning och certifiering är tydligt åtskilda för att säkerställa opartiskheten enligt ackrediteringsvillkoren. Det krävs en tydlig och detaljerad kravspecifikation. De krav som krävs för erhållande av körkort måste alltså specificeras. Kravspecifikationen tas fram av behörig myndighet. Certifieringsorganen prövar därefter körkorts- aspiranterna mot kraven i specifikationen. De gör en samlad bedömning av genomförda prov och om alla krav är uppfyllda utfärdas ett certifikat. Detta kan användas som underlag för behörig myndighet att utfärda körkort. En fördel med att föranstalta att organ ska vara ackrediterade för personcertifiering av exempelvis SWEDAC enligt det ovan beskrivna förfarandet, utgörs av de väl utbyggda kvalitetsnormer som används och som bygger på internationella standarder. SWEDAC ackrediterar organ för certifiering av bl.a. kontrollanter inom brandområdet, svetsare och miljöinventerare. Utredningen anser emellertid att det finns klara fördelar med att i stället bemyndiga Transportstyrelsen att utfärda tillstånd till anordnande av förarprovverksamhet och utöva efterföljande tillsyn. Denna myndighets kärnverksamhet kommer enligt beslut från regeringen att bestå just av tillstånds- och tillsynsfrågor på transportområdet. Myndigheten kommer i enlighet härmed att bl.a. ha ansvar för att ge tillstånd till och utöva tillsyn över trafikskolor, dess befattningshavare och de som ska bedriva risk- och introduktionsutbildning. Prövningen vid beviljande av tillstånd liksom vid utövande av tillsyn på förarprovsområdet kommer att vara likartad. Det kan därför antas innebära stora effektivitets- vinster att samla denna typ av tillståndsgivning och tillsyn hos samma myndighet. Vad gäller förarprövarnas kompetens ska kraven i det tredje körkortsdirektivet beaktas. Dessa krav bör anges i föreskriftsform av Transportstyrelsen. Som tidigare nämnts (avsnitt 8.2.2) anser utredningen att det inte finns anledning att frångå en myndighets- prövning av de som ska förrätta förarprov. Transportstyrelsen bör därför förordna förarprövare och utöva tillsyn över dem. Förslag: Förarprövare i privat förarprovverksamhet ges begränsad åtkomst till vägtrafikregistret. Innan en aspirant får avlägga förarprov, måste han eller hon visa att förutsättningarna härför är uppfyllda. Aspiranten ska ha gällande körkortstillstånd, vara permanent bosatt i eller ha studerat här samt uppfylla vissa ålderskrav. Vidare ska han eller hon ha genomfört den för vissa behörigheter obligatoriska riskutbildningen (avsnitt 7.3.1). All denna information finns i vägtrafikregistret. Information om bosättning fås från som kontinuerligt uppdaterar registret i detta hänseende. förarprövare har direkt- åtkomst till registret. Förarprövare som är verksamma inom Försvarsmakten inhämtar erforderliga uppgifter från och har alltså inte någon åtkomst till registret. Förarprövare inom skolväsendet har en begränsad sådan åtkomst. De kan kontrollera att gällande körkortstillstånd finns och att riskutbildning är genomförd, men de har inte tillgång till andra uppgifter i registret. När en elev har godkänts vid ett förarprov rapporterar de in detta elektroniskt, direkt till registret. Fråga uppstår hur nödvändig information bör inhämtas av privata förarprövare. Ett alternativ är att dessa, i likhet med vad som gäller för förarprövare inom Försvarsmakten, kontrollerar att förutsättningarna för att utföra prov är uppfyllda genom att erforderliga uppgifter härom inhämtas från behörig myndighet, . En sådan kontroll bör göras för att undvika att förutsättningarna för att avlägga prov ändras. Ett annat alternativ är att ge privata förarprövare tillgång till vägtrafikregistret. Förutsättningar för en sådan åtkomst torde finnas enligt reglerna i lagen (2001:558) om vägtrafikregister. Enligt dessa gäller att direktåtkomst till personuppgifter får medges för försäkringsgivning eller annan allmän eller enskild verksamhet där uppgifter om personer som bl.a. ansöker om behörighet att framföra fordon utgör underlag för prövningar eller beslut (5 § 1 b och 2 samt 8 §). I 4 kap. 4 § första stycket förordningen (2001:650) om vägtrafikregister anges att direktåtkomst får medges endast om den utgör en tillåten behandling av personuppgifter enligt personuppgiftslagen (1998:204). Direktåtkomst får vidare inte medges innan försäkrat sig om att behörighets- och säkerhetsfrågorna är lösta på ett sätt som är tillfredsställande ur integritetssynpunkt. Utredningen anser att en begränsad åtkomst motsvarande den som gäller för förarprövare inom skolväsendet bör ges förarprövare inom privat verksamhet. Det måste anses utgöra en stor fördel att förarprövaren får omedelbar tillgång till gällande uppgifter i registret. Av gällande regler följer att en sådan åtkomst kan ges. Åtkomsten bör göras personlig för en förordnad förarprövare. När en förarprövare hos har godkänt en aspirant vid ett förarprov, erhåller aspiranten förarbehörighet . Detta på grund av att är behörig myndighet att utfärda körkort. Detta gäller således inte när prov förrättas av andra förarprövare. Förarprövare inom Försvarsmakten och skolväsendet rapporterar provresultaten till som sedan utfärdar körkortet. Detta tar normalt inte . Tillvägagångs- sättet bör vara detsamma vid privat utförande. Förslag: Kostnaderna för förarprovverksamheten ska regleras av marknaden. Kostnaderna för provverksamhet finansieras av de avgifter som tas ut av dem som avlägger förarprov. Avgifterna utgörs av verkets självkostnader. Avgiften för att avlägga prov för behörigheten B är enligt bilagan till förordningen (2001:652) om avgifter inom vägtrafikområdet, för kunskapsprovet (normaltaxa) och för körprovet (normaltaxa). Avgifterna för att avlägga prov utgör som regel inte den största kostnaden för aspiranten. Som jämförelse kan nämnas att en körlektion hos en trafikskola kostar . Inte desto mindre är det av stor vikt för den enskilde individen att priserna för att avlägga prov inte kraftigt stiger vid en privatisering. Det är viktigt att säkerställa att en effektiv körkortshantering sker till rimliga avgifter och att kostnaderna för att ta körkort hålls nere. Även den som har begränsade resurser bör ha möjlighet att skaffa sig ett körkort. Genom att flera aktörer kan komma i fråga som förarprovsanordnare skapas förutsättningar för en god konkurrens vilket förväntas vara positivt för körkortsaspiranten ur ett kostnadsperspektiv. Utredningen anser därför att kostnaderna för förarprovverksamheten bör regleras av marknaden. Detta gäller även i de fall denna myndighet anordnar förarprov. Förslag: Lagbestämmelser om utfärdande av tillstånd, förordnande av förarprövare samt tillsyn förs in i 3 kap. KKL. Examinationsverksamhet utgörs av myndighetsutövning. Ett överlämnande av myndighetsutövning måste ske genom lag (avsnitt 7.3.3). Bestämmelserna om tillstånd till anordnande av förarprovverksamhet, förordnande av förarprövare samt tillsyn kommer att ha ett nära samband med reglerna i 3 kap. körkortslagen (1998:488), KKL. Utredningen föreslår därför att de förs in i detta kapitel. Tillstånd bör ges till fysiska och juridiska personer som med hänsyn till de ekonomiska förhållandena och omständigheterna i övrigt bedöms ha förutsättningar att bedriva god förarprov- verksamhet. Transportstyrelsen bestämmer vilka förarprov som kan omfattas av sådant tillstånd. Tillståndet ska kunna återkallas. Tillsyn utövas av Transportstyrelsen. Vidare ska en förarprövare vara förordnad av Transport- styrelsen. Ett förordnande ska kunna återkallas. Tillsyn utövas av Transportstyrelsen. Det förhållandet att en förarprövare vid körprov inte får vara utbildare vid en trafikskola bör författningsregleras. Vidare bör en reglering ske av att förarprov får avläggas som delprov. Lagändringarna bör kunna träda i kraft . Ett alternativ till ett överlämnande av förarprovverksamheten är att upphandlar förarprovstjänsten, på liknande sätt som sker i . De närmare förutsättningarna och kraven ställs då upp i upphandlingsförfarandet. Kostnadsansvaret ligger i detta fall kvar hos ansvarig myndighet. Det kan diskuteras om det finns en möjlighet för att även utan lagstöd upphandla delar av provverksamheten som inte utgör myndighetsutövning. Det gäller själva förrättandet av kunskapsprov. Verket skulle i detta fall kunna utforma proven och eleven göra provet hos annan aktör via Internet. Provet rättas därefter automatiskt. Någon myndighetsutövning sker då inte i dessa hänseenden hos den privata aktören. Som ett led i prov- förrättandet ingår emellertid bl.a. att kontrollera körkorts- aspirantens identitet och att neka denne att avlägga prov, om en giltig legitimationshandling inte kan uppvisas. En kontroll ska även ske av att aspiranten genomgått erforderlig riskutbildning, vilken ska vara genomförd före avläggande av förarprov, för behörigheten B och för behörigheterna A och A1 . Det finns inte någon egentlig definition av begreppet myndighetsutövning. I förarbetena till nuvarande lydelse av bestämmelsen i 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen hänvisas till ett utförligt resonemang om begreppet fört i förarbetena till den äldre förvaltningslagen (1971:290). Häri uppgav departe- mentschefen att omständigheter som talar för att det är fråga om myndighetsutövning mot enskild är bl.a. om saken avgörs ensidigt genom beslut av myndigheten, om beslutet är bindande, om myndigheten grundar sin befogenhet på författning samt om det är fråga om en förmån eller en rättighet för den enskilde.TPF8FPT Ett beslut att neka någon att avlägga prov torde utifrån denna definition anses innebära myndighetsutövning. 8TP PT Prop. 1975/76:209, s. 165 och prop. 1971:30, del 2 s. 330 ff. I detta kapitel görs en redovisning av de konsekvenser som utredningen bedömer uppstår vid en privatisering av förarprov- verksamheten. I kapitel 6 har en konsekvensbedömning gjorts avseende systemet med alkolås. I inledningen till kapitel 6 har de bestämmelser i kommittéförordningen (1998:1474) som gäller för kommittéers och särskilda utredares arbete vid konsekvens- bedömningar återgetts. I avsnitt 8.2 och 8.3 har en redovisning av förutsättningar för en privatisering av förarprovverksamheten gjorts samt har förslag lämnats till hur ett sådant system skulle kunna utformas, innefattande konsekvenserna härav. Texten nedan bör läsas mot denna bakgrund. Inom har personal med förordnande att förrätta förar- prov även delegation att utöva tillsyn. Förarenhetens tillsyns- verksamhet bedrivs decentraliserat. Den har en geografisk spridning på 33 lokala kontor som är fördelade över landet inom fem avdelningar. Av Förarenhetens cirka 230 provförrättare arbetar cirka 60 personer med tillsyn. Antalet årsarbetskrafter som arbetar med tillsyn är 17,16 av enhetens totala 384 årsarbetare.TPF1FPT Tillsyn bedrivs över trafikskolor, trafikövningsplatser och över utbildare för förarbevis. Tillsynen över själva förarprövningen bedrivs av en annan organisationsenhet inom . Enligt uppgift från åsätts ungefär en årsarbetskraft till detta arbete. Den tillsyn som bedrivs inom kommer enligt ett regeringsbeslut att överflyttas till Transportstyrelsen. 1TP PT Transportinspektionen, En myndighet för all trafik, SOU 2008:9, Bilaga 5, s. 97. ningen tidigare anfört bör tillsynen vara omfattande vid en överflyttning av förarprovverksamheten till privata aktörer. Förutom att enskilda förarprövare ska granskas ska tillsynen även omfatta de företag som bedriver verksamheten. Det kan därför förmodas att årsarbetskraften för tillsyn över förarprov- verksamheten kommer att behöva utökas betydligt. Uppskattningsvis kan antalet årsarbetskrafter behöva uppgå till 15– 20 stycken. I detta sammanhang måste dock beaktas de stora samordnings- och effektivitetsvinster som kan förväntas uppstå genom att all tillsyn på transportområdet bedrivs av en och samma myndighet. har angett att den i sitt fortsatta arbete förutsättningslöst kommer att pröva inom vilka områden en anslagsfinansiering är lämplig, men att utgångspunkten är att huvuddelen av verksamheten ska vara avgiftsfinansierad.TPF2FPT Det torde kunna förutsättas att denna del av Transportstyrelsens arbete kan finansieras med avgifter. En tänkbar utveckling vid en konkurrensutsättning är att flera nya aktörer etablerar sig på den svenska marknaden. Troligtvis kommer också en del företag startas av personer som är anställda som förarprövare vid . skulle till följd härav få avveckla större delen av sin förarprovverksamhet. Det är svårt att förutse intresset hos privata aktörer att etablera denna typ av verksamhet på mindre orter. Utredningen har därför föreslagit att , i vart fall i ett övergångsskede, ska ha ett fortsatt ansvar för förarprovverksamheten. Transportstyrelsen ska bemyndigas att besluta vilka förarprov som ska kunna anordnas av privata aktörer. En följd härav kan bli att kan komma att få bedriva förarprovverksamhet till största delen på mindre orter med litet kundunderlag. Detta kan i sin tur leda till att myndig- hetens kostnader för att anordna prov ökar, sett proportionellt i förhållande till antal prov. 2TP PT Transportinspektionen, Ansvarslag för vägtrafiken m.m., SOU 2008:44, s. 463 ff. 10.1Förslag till lag om alkolås Bestämmelsen anger lagens tillämpningsområde. Ett beslut om rätt att köra motorfordon med alkolås meddelas i stället för ett beslut om körkortsåterkallelse. Lagen gäller de som är permanent bosatta i och som för rattfylleribrottet har gällande körkort som är utfärdade i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Den gäller således inte de som har utländska körkort utfärdade i en annan stat. Anledningen härtill är att ett utländskt körkort utfärdat i en stat inom EES kan bytas ut mot ett likvärdigt svenskt körkort, vilket inte gäller övriga utländska körkort (6 kap. 6 § körkortslagen [1998:488], KKL). Körkortsingripandet eller begränsningen i körkortets giltighet gäller därefter det svenska körkortet. En rätt att köra motorfordon med alkolås beviljas i stället för interimistisk eller slutlig körkortsåterkallelse på grund av rattfylleri till följd av alkoholförtäring. Villkoret om alkolås införs som en generell nationell kod på körkortet och gäller samtliga förar- behörigheter som körkortshavaren har. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.2.1 och 5.2.2.