sou · GWB354 · 2008-05-16 00:00:00 — I enlighet med vad som aviserats i budgetpropositionen 2007/08:1 och beslut har anslaget ökats med för att arbetslöshetskas- sorna ska kompenseras för de justeringar som gjorts i det administ- rativa systemet, samt för administrativa kostnader i övrigt som uppkommer med anledning av de regelförändringar som genom- förts och aviserats inom arbetslöshetsförsäkringen. En arbetslöshetskassa ska till staten betala en avgift för finansie- ring av del av statens kostnader för utbetald ersättning för varje medlem som fanns i kassan den i kalendermånaden. Avgiften ska motsvara av den under det löpande verksamhetsåret genomsnittligt utbetalade dagpenningen enligt inkomstbortfallsförsäkringen (finansieringsavgift). En arbetslöshetskassa ska utöver denna avgift för samma ändamål betala en avgift för varje medlem i kassan som inte var arbetslös i den mening som avses i 41 a § LAK under kalendermånaden (förhöjd finansieringsavgift). Med arbetslös avses enligt 41 a § LAK en person som för den kalendermånad eller del därav som den förhöjda finansieringsavgiften avser fått arbetslös- hetsersättning eller aktivitetsstöd och som inte utfört förvärvsarbe- te eller haft rätt till ersättning för den tid som avses i 13 § den månaden, dvs. för tid då den sökande haft semester, annan ledighet med helt eller delvis bibehållen lön av någon annan anledning än sjukdom, totalförsvarsplikt eller barns födelse eller avgångsvederlag eller ekonomiskt skadestånd som motsvarar lön. Den förhöjda finansieringsavgiftens storlek baseras i princip på den inkomstrela- terade ersättning som arbetslöshetskassan betalat ut. Finansierings- avgiften och den förhöjda finansieringsavgiften får tillsammans högst motsvara vad kassan betalat ut i dagpenning enligt inkomst- bortfallsförsäkringen den månad avgifterna avser. Syftet med den förhöjda finansieringsavgiftens konstruktion är att ge incitament för de enskilda arbetslöshetskassorna och deras medlemmar att hålla ner just den arbetslöshetskassans kostnader för arbetslöshe- ten. Finansieringsavgiften och den förhöjda finansieringsavgiften ska i princip betalas in till IAF. En arbetslöshetskassa får inte för att täcka kostnaderna för den förhöjda finansieringsavgiften höja medlemsavgiften för arbetslös medlem, eller med mer än för medlem som inte är arbetslös i den mening som avses i 41 a § LAK. 2007/08:118 föreslås det att den förhöjda finansierings- avgiften ska ersättas med en arbetslöshetsavgift som ska betalas för varje kalendermånad och att denna avgift ska motsvara av den inkomstrelaterade arbetslöshetsersättning som arbetslös- hetskassan har betalat ut under månaden. Vidare föreslås det att de begränsningsregler som gäller för en arbetslöshetskassas uttag av medlemsavgifter för den förhöjda finansieringsavgiften även ska gälla för arbetslöshetsavgiften. Detta innebär att medlemsavgifter för att finansiera arbetslöshetsavgiften inte får tas ut av arbetslösa och inte med mer än för varje medlem som inte var arbetslös samt att arbetslöshetsavgiften och finansieringsavgif- ten tillsammans inte får överstiga vad arbetslöshetskassan betalat ut i dagpenning enligt inkomstbortfallsförsäkringen den månad avgifterna avser. 2007/08:118 föreslås det även en justering av definitio- nen av arbetslös i 41 a § LAK. I definitionen av vem som är arbetslös ingår enligt förslaget personer som för den kalendermå- nad eller del därav som arbetslöshetsavgiften avser fått arbetslös- hetsersättning, utvecklingsersättning, dvs. sådan ersättning som lämnas till deltagare i jobbgarantin för ungdomar, sjukpenning, rehabiliteringspenning, aktivitetsersättning eller tidsbegränsad sjukersättning och som under den månaden inte utfört förvärvsar- bete och inte heller ska anses ha utfört förvärvsarbete enligt 13 § , dvs. för tid då den sökande haft semester, annan ledighet med helt eller delvis bibehållen lön av någon annan anledning än sjukdom, totalförsvarsplikt eller barns födelse eller avgångsvederlag eller ekonomiskt skadestånd som motsvarar lön. Den som fått sjukpenning, rehabiliteringspenning, aktivitetsersättning eller tidsbegränsad sjukersättning ska, för att anses som arbetslös, enligt förslaget även under hela den aktuella månaden ha saknat anställ- ning och, om personen är företagare i den mening som avses i 34 § , ha varit arbetslös i den mening som avses i 35 § . Förändringarna föreslås träda i kraft med den övergångsbestämmelsen att äldre föreskrifter fortfarande ska gälla såvitt avser förhöjd finansieringsavgift för tid före ikraftträdandet. 3.7.5Den kompletterande arbetslöshetskassan – Arbetslöshetskassan Alfa Rikstäckande organisationer som företräder anställda och företaga- re på arbetsmarknaden får bilda en kompletterande arbetslöshets- kassa. Den kompletterande arbetslöshetskassan ska godkännas av regeringen. I den kompletterande arbetslöshetskassan är organisa- tionerna som bildat föreningen medlemmar. finns det en kompletterande arbetslöshetskassa, Arbetslöshetskassan Alfa (ofta förkortat Alfa-kassan). När det gäller den frivilliga inkomstbortfallsförsäkringen omfat- tar verksamheten dem som är anslutna till den kompletterande kassan. Såväl arbetstagare som företagare kan hos kassan försäkra sig mot inkomstbortfall. En sådan försäkrad benämns ansluten. För anslutna till Alfa-kassan gäller samma regler som för medlemmar i andra arbetslöshetskassor. Däremot förekommer vissa förenings- rättsliga avvikelser för Alfa-kassan i förhållande till andra arbets- löshetskassor. När det gäller grundförsäkringen omfattar arbetslöshetskassans verksamhet arbetslösa som inte är medlem i någon arbetslöshets- kassa. fick 12 839 arbetslösa som inte var medlem i någon arbetslöshetskassa ersättning från Alfa-kassan. Alfa-kassan ska ta ut en avgift som ska bidra till att täcka Alfa-kassans förvalt- ningskostnader för denna grupp av ersättningsberättigade. Avgif- ten, som fastställs av IAF och dras av innan ersättning betalas ut, är per hel grundbeloppsdag. Avgifterna bedömdes av IAF uppgå till sammanlagt ungefär knappt 30 miljo- ner kronor för 2006.TPF49FPT Dessutom får Alfa-kassan via IAF statsbi- drag för nödvändiga kostnader för administrationen av grundbe- loppet för denna grupp av ersättningsberättigade. Statsbidraget uppgår till . Den utbetalade arbetslöshetsersättningen finansieras genom statsbidrag. En arbetslöshetskassa har som nämnts rätt till statsbi- drag för kostnader för ersättning som betalas ut enligt . Arbetsförmedlingen betalar ut statsbidrag till arbetslöshetskassan i omedelbar anslutning till kassans utbetalning av ersättning enligt . Arbetsförmedlingen ska därvid hålla inne en så stor del av statsbidraget som motsvarar det skatteavdrag som ska göras på utbetalad ersättning. Kostnaderna för statsbidragen tas över statsbudgeten och täcks av socialavgifter i form av arbetsgivaravgifternas och egenavgifter- nas arbetsmarknadsavgift enligt socialavgiftslagen (2000:980) samt av de tidigare nämnda finansieringsavgifterna från arbetslöshetskas- sorna enligt LAK. Skulle det behövas mera i statsbidrag än vad som kommit in i form av arbetsmarknads- och finansieringsavgifter, skjuter staten till det som fattas. Om det å andra sidan kommit in mera i form av arbetsmarknads- och finansieringsavgif- ter än vad som går åt i statsbidrag, används pengarna det året för andra ändamål. 49TP PT Rapport 2006:16 s. 23. Enligt 2 kap. 24 § första stycket socialavgiftslagen (2000:980) är underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifter (avgiftsunderlaget) summan av de avgiftspliktiga ersättningar som den avgiftsskyldige har utgett under en kalendermånad. Av 2 kap. 26 § socialavgiftsla- gen framgår det att arbetsgivaravgifterna är av avgiftsunderlaget och bl.a. utgörs av en arbetsmarknadsavgift på . I 3 kap. 12 § första stycket socialavgiftslagen stadgas det att underlaget för beräkning av egenavgifter (avgiftsunderlaget) är summan av de avgiftspliktiga nettoinkomsterna vid den avgifts- skyldiges taxering till inkomstskatt. Av 3 kap. 13 § socialavgiftsla- gen framgår det att egenavgifterna är av avgiftsun- derlaget och bl.a. utgörs av en arbetsmarknadsavgift på . Enligt 9 § lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter ska arbetsmarknadsavgiften finansiera 1.arbetslöshetsersättning enligt och kostnader för tillsyn av utbetalning av sådan ersättning enligt LAK, 2.aktivitetsstöd till den som tar del av ett arbetsmarknadspolitiskt program, under förutsättning att han eller hon uppfyller villko- ren för inkomstrelaterad ersättning enligt , 3.kostnader enligt lönegarantilagen (1992:497) och 4.sådana statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift som betalas på ersättningen enligt 1–3. En arbetslöshetskassa ska som nämnts ta ut medlemsavgifter som i förening med andra inkomster får antas täcka kassans förvaltnings- kostnader, betalningen av finansieringsavgift och förhöjd finansie- ringsavgift samt övriga utgifter. Eftersom arbetslöshetskassan får statsbidrag för all på korrekta grunder utbetald ersättning, innebär det att arbetslöshetskassans administration, bl.a. av utbetalningen av ersättning till medlemmar och anslutna, bekostas av medlemsav- gifterna. Statsbidrag till arbetslöshetskassor har funnits . Från början stod statsbidraget för cirka en tredjedel av kostnaderna för arbetslöshetsersättningen, men andelen ökade successivt. var den totala utbetalningen av arbetslöshetsersättning , och arbetslöshetskassorna betalade i finansie- ringsavgift eller av Sedan den förhöjda finansieringsavgiften infördes har arbetslöshetskassorna, och därmed deras medlemmar, betalat en större andel av kostnader för utbetald arbetslöshetser- sättning . betalade arbetslöshetskassorna enligt IAFTPF50FPT tillsammans in till staten i finansieringsavgift och förhöjd finansieringsavgift. betalades i arbetslöshetsersättning. Medlemmarna finansierade således via sina arbetslöshetskassors finansieringsavgifter av den utbetalda arbetslös- hetsersättningen. Den arbetslöshetsavgift som ska ersätta den förhöjda finansieringsavgiften enligt förslagen i prop. 2007/08:118 beräknas leda till att arbetslöshetskassorna kommer att betala avgifter motsvarande av utbetald dagpenning enligt inkomstbortfallsförsäkringen. Eftersom den inkomstrelate- rade ersättningen står för av den totalt utbetalda arbetslöshetsersättningenTPF51FPT, skulle finansieringsavgiften och arbets- löshetsavgiften tillsammans motsvara av all utbetald arbetslöshetsersättning. var medlemsavgifterna i de olika arbetslöshets- kassorna relativt lika. För en enskilt ansluten medlem, dvs. en person som var medlem i arbetslöshetskassan utan att vara medlem i den fackföreningen eller annan organisation som står bakom arbetslöshetskassan, varierade medlemsavgiften . Sedan införandet av den förhöjda finansie- ringsavgiften har medlemsavgifterna generellt sett ökat betydligt och spridningen har också blivit betydligt större. I tabellX 3.3X redovisas uppgifter om medlemsavgifter i respektive arbetslöshets- kassa . 50TP PT Årsredovisning 2007 för IAF. 51TP PT Beräknat på data från IAF avseende utbetalningarna . Tabell 3.3 Medlemsavgift (kr) för personer utan medlemskap i närliggande organisation (enskilt anslutna) i respektive arbets- löshetskassa . Avser personer som inte är arbets- lösa.TPF52FPT Källa: IAF. Akademikernas erkända arbetslöshetskassa (AEA) Arbetslöshetskassan Alfa, (Alfa-kassan) Arbetslöshetskassan för service och kommunikation () Elektrikernas arbetslöshetskassa (EAK) Farmacitjänstemännens arbetslöshetskassa (FAK) Fastighetsanställdas arbetslöshetskassa (FEAK) Finans- och Försäkringsbranschens arbetslöshetskassa Handelsanställdas arbetslöshetskassa (HA) Hotell- och restauranganställdas arbetslöshetskassa Kommunalarbetarnas arbetslöshetskassa (KAAK) Lärarnas arbetslöshetskassa (LA) Musikernas arbetslöshetskassa (MUA) Skogs- och lantbrukstjänstemännens arbetslöshetskassa Skogs- och Träfackets arbetslöshetskassa Småföretagarnas arbetslöshetskassa (SmåA) Svensk Handels och Arbetsgivarnas arbetslöshetskassa arbetares arbetslöshetskassa (SAAK) fiskares arbetslöshetskassa (SFA)TPF FPT teaterverksammas arbetslöshetskassa (TAK) 52TP PT Vissa arbetslöshetskassor tar ut en något lägre medlemsavgift för personer som också är medlemmar i närliggande organisation (kollektivt anslutna). 53TP PT För egna företagare gäller en högre avgift, eftersom reglerna om rätt till ersättning är annorlunda. Administrationskostnaderna för Alfa-kassans hantering avseende de ersättningsberättigade personer som inte är anslutna till Alfa- kassan finansieras som nämnts med statsbidrag och ett visst avdrag från ersättningen. Som också nämnts har regeringen lämnat ett särskilt statsbidrag om till vissa arbetslöshetskassor för att jämna ut administrationskostna- derna mellan arbetslöshetskassorna samt i budgetproposition 2007/08:1 föreslagit att anslaget ökas med för att kompensera arbetslöshetskassorna för de kostnader som uppkommer med anledning av de regelförändringar som genomförts och aviserats inom arbetslöshetsförsäkringen. IAF har bl.a. till uppgift att utöva tillsyn över arbetslöshetskassor- na och göra uppföljning av arbetslöshetsförsäkringen samt verka för att bestämmelserna i och i LAK tillämpas likformigt och rättvist. De av IAF utsedda statliga representanterna i arbetslös- hetskassornas styrelser är representanter för det allmänna och har som sådana en i förhållande till arbetslöshetskassorna helt själv- ständig ställning. IAF ska vidare ha tillsyn över rutiner för och handläggning av ärenden hos Arbetsförmedlingen som påverkar arbetslöshetsför- säkringen. Även har till uppgift att granska arbetslöshets- kassorna och gör s.k. effektivitetsgranskningar. Arbetslöshetsförsäkringen är nationell. Regler för samordning av arbetslöshetsförsäkringarna inom olika länder finns i EG- förordningar, i nordiska konventionen om social trygghet och i övriga bilaterala konventioner om social trygghet. Sam- ordning innebär bl.a. att en person får tillgodoräkna arbets- och försäkringsperioder som fullgjorts i andra länders försäkringssy- stem eller att en person kan ta med sig arbetslöshetsersättning från ett land när han eller hon söker arbete i ett annat land. I 3 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring () stad- gas följande. Rätt till ersättning har endast personer som i uppfyller ersättningsvillkoren enligt denna lag, om inte något annat följer av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemen- skapen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer får meddela föreskrifter om att vissa arbeten utförda utom- lands ska jämställas med arbete i . Om regeringen har träffat överenskommelse med någon annan stat om andra villkor för rätt att få ersättning än som föreskrivs i denna lag, ska arbetslöshetskas- san tillämpa dessa villkor. 4.2Europeiska unionen (EU) Genom medlemskap i unionen är EG:s förordningar om social trygghet för anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar som flyttar inom gemenskapen direkt tillämpliga i . Dessa förordningar är rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, rådets förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 och rådets förordning (EEG) nr 859/2003 om utvidgning av bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1408/71 och förordning (EEG) nr 574/72 till att gälla de medborgare i tredje land som enbart på grund av sitt medborgar- skap inte omfattas av dessa bestämmelser. Förordningen 1408/71 kommer att ersättas av och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen då en anknytande tillämpningsförord- ning, som förhandlas mellan medlemsstaterna, träder i kraft. om social trygghet gäller i de länder som tillhör Europeiska unionen. Genom avtalet om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde, , gäller också EG-förordningarna om social trygghet vid flyttning mellan dessa länder och , och . Genom ett särskilt avtal om fri rörlighet slutet mellan EU och dess medlemsstater å ena sidan och å den andra sidan tillämpas EG-förordning 1408/71 även gentemot . från avtalets ikraft- trädande gäller särskilda regler för arbetslösa personer som har arbetat i med ett uppehållstillstånd som gäller än . Den allmänna regeln i de nämnda EG-förordningarna är att en person endast omfattas av ett lands lagstiftning, normalt lagstift- ningen i det land där denne arbetar. I förordningarna finns det bestämmelser om vilken nationell lag som ska gälla för personer som bor i ett land och arbetar i ett annat. EG-förordningarna ger rätt för en person som flyttat till ett EU/EES-land och som blivit arbetslös i detta land och som inte uppfyller de nationella villkoren för rätt till ersättning, att få tillgodoräkna sig försäkrade och arbetade perioder som denne fullgjort i andra EU/EES-länder. En person har normalt inte rätt att som arbetslös flytta till ett annat land och få ersättning där. Reglerna tar sikte på den som flyttat till ett arbete i ett annat land och som mister detta innan rättigheter till arbetslöshetsförmåner hunnit upparbetats i det nya landet. Genom EG-förordningarnas bestämmelser får personer som flyttar mellan länderna eller som bor och arbetar i skilda länder ett skydd vid arbetslöshet som de inte skulle ha haft om enbart de nationella reglerna tillämpats. En person som enligt lagvalsreglerna ska omfattas av svensk lagstiftning är därmed även hänvisad till svensk arbetslöshetsförsäkring, och för att få rätt till ersättning krävs det att villkoren enligt är uppfyllda. Utförda arbets- och försäkringsperioder i ett EU/EES-land kan styrkas genom intyg E 301 som utfärdas av de behöriga arbets- marknadsmyndigheterna i respektive EU/EES-land. En nordisk konvention om social trygghet (SFS 2004:114) gäller mellan länderna , , , , , , och . Enligt konventio- nen tillämpas EG-förordning 1408/71 av de nordiska länderna för varje person som är bosatt i ett nordiskt land och som omfattas av konventionens personkrets. Konventionens personkrets samman- faller i princip med förordningens personkrets som utvidgats till att gälla för medborgare i tredje land som lagligen vistas i en medlems- stat. EG-förordningens utvidgade personkrets tillämpas inte av och . Enligt den nordiska konventionen om social trygghet har en person som återvänder till ett nordiskt land från ett annat nordiskt land som arbetslös rätt att beviljas inträde i en arbetslöshetskassa utan att först behöva arbeta i det land man flyttar tillbaka till. Denna rätt har den person som tidigare omfattats av landets lagstiftning om arbetslöshetsförsäkring och återvänder . I räknas tiden bakåt från den dag sökande anmäler sig på arbetsförmedlingen samt ansöker om medlemskap i en arbetslöshetskassa. Anmälan och ansökan ska göras räknat från den dag han eller hon inte längre omfattas av försäkringen i det land han eller hon flyttat ifrån. Den sökande ska ha tillhört arbetslöshetsförsäkringen i det nordiska land han eller hon arbetat i. Efter ett beviljat återinträde i en arbetslöshetskassa prövas rätten till arbetslöshetsersättning där det utförda arbetet i det nordiska landet tillgodoräknas. Femårsregeln medför rätt att återkomma till den försäkring som sökanden lämnat. Om sökanden exempelvis var medlem i en svensk arbetslöshetskassa och därefter har omfattats av ett annat nordiskt lands arbetslöshetsförsäkring, har han eller hon rätt att återkomma till den inkomstrelaterade arbetslöshetsförsäkringen. Sökanden kan alltså återigen bli medlem i en svensk arbetslöshetskassa. har endast en frivillig arbetslöshetsförsäkring, vilket innebär att det krävs att sökanden har sökt och beviljats medlem- skap i en dansk arbetslöshetskassa för att han eller hon vid efterföl- jande ansökan om medlemskap ska anses ha en sammanhängande försäkringsperiod (medlemstid). 4.4.1Konventionen och genomförandet i är en europeisk mellanstatlig samarbetsorganisation som bildades av tio västeuropeiska länder. har ytterligare 37 länder blivit medlemmar i organisationen. undertecknades europeiska konventionen angå- ende skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna av medlemsstaterna i . Genom flera tilläggs- protokoll har antalet skyddade rättigheter utökats. Skyddade rättigheter är bl.a. församlings- och föreningsfrihet. är inkorporerad i svensk rätt genom lag (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna som trädde i kraft . I samband med inkorporeringen av i svensk lag infördes det i 2 kap. regeringsformen (RF) en ny paragraf, 23 §, med följande lydelse. Lag eller annan föreskrift får ej meddelas i strid med åtaganden på grund av den europeis- ka konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Paragrafen infördes för att garantera att lagstiftning inte sker i strid med och för att markera att konventionen får en särskild betydelse i svensk rätt. Paragrafen innebär att domstol eller annat rättstilläm- pande organ vid en eventuell normkonflikt ska tillämpa lagpröv- ningsregeln i 11 kap. 14 § RF. I den europeiska konventionen angående skydd för de mänskli- ga rättigheterna och de grundläggande friheterna behandlas rätten till frihet att delta i fredliga sammankomster och rätten till före- ningsfrihet i artikel 11. Rättigheterna får inskränkas, men in- skränkningarna måste ha stöd i lag, ha ett legitimt syfte samt vara nödvändiga för att tillgodose det angivna syftet. I artikel 11 stadgas följande: Artikel 11 – Frihet att delta i sammankomster och föreningsfrihet 1.Var och en har rätt till frihet att delta i fredliga sammankomster samt till föreningsfrihet, inbegripet rätten att bilda och ansluta sig till fackföreningar för att skydda sina intressen. 2.Utövandet av dessa rättigheter får inte underkastas andra inskränk- ningar än sådana som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till statens säkerhet eller den allmänna säkerheten, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter. Denna artikel hindrar inte att det för medlemmar av de väpnade styrkorna, polisen eller den statliga förvaltningen görs lagliga inskränkningar i utövandet av de nämnda rättigheterna. Artikel 11 har tolkats av och tidigare av Europa- kommissionen. Rätten till föreningsfrihet innefattar i första hand rätten att ansluta sig till och vara medlem av en förening och utan inbland- ning från myndigheternas sida vara verksam i föreningen. Endast från statsmakten fristående föreningar omfattas av skyddet. Att artikel 11 omfattar en positiv föreningsfrihet, dvs. en rätt att bilda och att ansluta sig till en förening framkommer uttryckligen av artikelns ordalydelse. Om artikeln också innefattar en negativ föreningsfrihet, dvs. rätten att vara oorganiserad och att kunna träda ut ur en organisation, framgår inte direkt av artikeltexten. Utvecklingen i rättspraxis har emellertid lett fram till en tolkning av artikeln på så sätt att föreningsfrihet inbegriper friheten att inte förena sig med andra och friheten att inte ansluta sig till förening- om den negativa föreningsfriheten kom upp i i målet , och mot Förena- de och . I målet var fråga om det brittiska s.k. closed shop-systemet var förenligt med artikel 11. Closed shop-systemet innebär en genom kollektivavtal ålagd skyldighet att tillhöra en viss fackförening för att få anställ- 54TP PT Se allmänt om negativ föreningsfrihet i arbetslivet konsekvenser för svensk arbetsrätt – En probleminventering rörande skyddet mot organisations- tvång i arbetslivet i (red. ), Föreningsfrihet och stridsåtgärder på arbetsmarkna- den – Gustafssonmålet i perspektiv, 34 Rättsfondens skriftserie, 1999, s. 36 ff. ning hos en viss arbetsgivare.