sou · GVB360d11 · 2008-01-01 00:00:00 — Många arter som skulle behöva kapacitet till långdistansspridning mellan naturskogsfragment kunde i det naturliga skogslandskapet sprida sig meter för meter under långa stabila perioder. Bilaga B 30 SOU 2007:60 46 Vilka möjligheter har arter att sprida sig i fragmenterade landskap; vilka möjligheter hade de förr? Även om utbredningsbegränsningar kan studeras deskriptivt finns få studier som påvisar orsaker (1994). Vi vet exempelvis mycket lite om vad som begränsar sydliga arter norrut: är det sommartemperatur, växtsäsongens längd, vintertemperatur/övervintringsförhållanden, temperatursummor, extremtemperaturer etc.? Att göra: Sammanställ kunskap om ekologiska effekter av medelvärden resp. extremvärden. Koppla sammanställningen till utveckling av biotopmodeller som föreslagits ovan. Ännu mindre vet vi om vad som begränsar nordliga arters utbredning söderut: Ökad konkurrens brukar framhållas, men vi vet egentligen inte hur sådana begränsningar ser ut. Sannolikt skulle en analys av biotopstrukturer och biotopprocesser, som föreslagits ovan, kunna påvisa mekanismer för några utbredningsbegränsningar, relaterade till brist på livsmiljöer. Att göra: Starta ett försök med reciprok transplantation av ett antal växter och eventuellt insekter längs gradienter för vilka vi kan förvänta oss förskjutningar (t.ex. sydliga populationer flyttas till nordgränsen, nordliga till utbredningscentrum). Följ dessa med populationsmodeller kombinerat med biotopmodeller för att hitta begränsningsmekanismer. SOU 2007:60 Bilaga B 30 47 Ekologisk kunskap i större skala Flera studier där arters förmåga att överleva med de förväntade klimatförändringarna har som tidigare påpekats modellerats globalt och regionalt (t.ex. m fl. 2004; Leemans & Eickhout ; Thuiller m.fl. 2005; Schröter m.fl. 2004). Generellt brottas emellertid storskalig modellering av ekosystem med samma problem som storskalig modellering av klimat, bl.a. att val av modell och scenario betyder mycket för resultatet, och att det är svårt att förutsäga förändringar och mekanismer i den skala som naturvården kan arbeta med (enskilda biotoper, markägare, populationer etc.). Experimentbaserad kunskap I princip är det möjligt att experimentellt i liten skala efterlikna vissa aspekter på förväntade klimatförändringar. Det har gjorts bl.a. i alpin/arkiskt miljö i och (m.fl. 2003) och påvisat stora effekter av högre temperatur. I har experimenten baserats på tält för att öka temperaturen och pågått (se . Både effekter på enstaka arter och på vegetationen i stort har analyserats. Svårigheter med experiment av detta slag är att verkligen efterlikna de förändringar vi förväntar oss, dvs. rätt kombinationer av temperatur, nederbörd, solinstråling etc., och utan att skapa andra oönskade mikroklimatförändringar. Det finns också en risk att experimentförhållandena påverkar frekvensen av extremer, vilka kan ha stor betydelse för biologisk mångfald. Långa tidsserier Utan tvekan finns flera äldre studier, antingen avslutade eller igång (i det senare fallet som långliggande försök) som skulle kunna användas för att se förändringar och framöver. Avslutade serier kunde återupptas. Det är givetvis inte alltid lätt att frikoppla klimateffekter från exempelvis ändrad markanvändning, men studiernas potential bör utvärderas. Att göra: Sammanställ potentiella data av den typ som diskuteras ovan och utvärdera deras möjligheter i ett klimatsammanhang. Bilaga B 30 SOU 2007:60 48 Effekter av klimatförändringar på enskilda djur- och växtarter (2006) presenterar en genomgång av olika artgruppers tänkbara respons på klimatförändringar. Genomgången belyser viktiga faktorer för olika grupper och ger artexempel. Som tidigare diskuterats kommer dock klimateffekter på enskilda arter, liksom på ekosystem, i hög grad att bero på förändrad markanvändning, vilket gör det svårt att bedöma effekter på arter och artgrupper baserat på deras ekologi. De flesta arter kommer att påverkas genom påverkan på naturtyper och effektbedömningar görs troligen lättast genom utvärdering av naturtyperna. Det finns dock ett antal kategorier av arter som förtjänar diskuteras separat. Hur svarar arter på klimatförändringar? (2006) definierar tre sätt på vilket arter kan svara på klimatförändringar: De kan byta utbredningsområde. De kan stanna och anpassa sig, genom evolutionär eller beteendemässig respons. De kan bli utrotade. Till dessa punkter måste rimligen läggas en fjärde, nämligen att arten redan är så tolerant mot skilda miljöförhållanden (för växter exempelvis genom hög plasticitet) att den överlever utan vidare. SOU 2007:60 Bilaga B 30 49 Problem med konkurrensstarka arter En ofta anförd effekt av klimatförändringar är att främmande konkurrensstarka eller på annat sätt skadliga arter kan komma att hota inhemsk biologisk mångfald. I själva verket kan dessa arter delas upp i fyra kategorier: 1. Invasiva arter, dvs. främmande arter som hotar biologisk mångfald om de introduceras utanför sitt nuvarande eller historiska utbredningsområde (definition enl. CBD). För nya arter b. För regionen nya arter, som tidigare funnits på annat håll i . Spontant invandrande främmande arter som hotar biologisk mångfald där de nyetablerar sig. För nya arter b. För regionen nya arter, som tidigare funnits på annat håll i . För regionen naturliga arter som inte tidigare skapat problem, men som blir konkurrensstarka eller på annat sätt problematiska vid ett ändrat klimat. Redan introducerade och etablerade arter som inte spridit sig nämnvärt utöver den aktiva planteringen, men som blir konkurrens- och spridningsstarka vid ett ändrat klimat I ett klimatsammanhang kan problem med kategori 1a uppstå genom att avsiktligt eller oavsiktligt införda arter allt oftare klarar att etablera sig på våra breddgrader, för att slutligen ha etablerat starka populationer som hotar inhemsk flora och fauna, exempelvis genom konkurrens eller genetisk förorening (CBM 2004). Exempel är akvatiska arter (exempelvis införda med ballastvatten) som kan komma att etablera sig om vattnet blir varmare. Motsvarande gäller för regioner beträffande kategori 1b-arter. Kategori 2-arter förutspås bli vanliga i takt med att växt- och djursamhällen förflyttar sig norrut (2a och b) och mot högre höjd (2b). Vad gäller 2a, dvs. för landet främmande arter, finns dock få konkreta uppgifter om vilka arter det kan röra sig om. Kategori 3-arter är vanliga arter som hålls tillbaka i många regioner av torka eller temperatur, men som vid ändrat klimat kan komma att ändra vegetationens sammansättning så att vissa arter slås ut. Exempel kan vara starkväxande gräs och halvgräs, och hit Bilaga B 30 SOU 2007:60 50 hör också skadeorganismer som granbarkborre och eventuellt även vissa av de svampar som f.n. dödar flera av ädellövträden i . Kategori 4-arter blir ett problem när klimatet allt oftare liknar det i arternas ursprungsområden, exempelvis främmande trädslag i produktionsskog som contortatall och cembratall (2006). Arter inom kategorierna 2, 3 och 4 behandlas inom Nordiska nätverk North European and Baltic network on invasive alien species (NOBANIS, . Vad gäller oönskade arter generellt är det angeläget att diskutera både motverkande åtgärder och anpassningsåtgärder. Till de förra hör att motverka införsel, motverka frisläppande/etablering, och i sista hand utrota etablerade arter, (T. , muntl.). Anpassningsåtgärder innebär åtgärder för att minimera negativa konsekvenser av arter vi inte kan undvika. Vad gäller oönskade arter och klimatförändringar är det viktigt att identifiera klimatförändringarnas del i problemet. Några särskilt viktiga aspekter är: Många invasiva arter har rätt fått fotfäste i landet eller regionen och deras spridning kan tänkas försiggå oberoende av klimatförändringarna. Svenska troliga exempel är jättebjörnloka, jättebalsamin och hårkvastmossa. Dessutom är det viktigt att komma ihåg att även inhemska arter helt naturligt kan vara stadda i spridning, helt enkelt för att deras hela kolonisationspotential ännu inte realiserats på grund av att spridning är en långsam process. Dagens utbredningsgränser skulle m.a.o. inte ligga fast även om klimatet var oförändrat. Många invasiva arter är aktivt införda och ofta aktivt nyttjade av exempelvis skogs- och jordbruket. I sådana fall är det således markanvändningen som främst orsakar problemet, även om anpassningsåtgärder till ändrat klimat kan förstärka det (exempelvis plantering av sitka-gran, se skogsmark nedan). Exempel på arter som orsakar omfattande ekosystemförändringar är contortatall, blågranar, sykomorlönn och jättegröe. Många nya arter kan givetvis tänkas etablera sig i utan att det uppenbart hotar biologisk mångfald. Troliga exempel på det i är etableringen av nya fjärilsarter, exempelvis sälgskimmerfjäril och kartfjäril (J-O , muntl. SOU 2007:60 Bilaga B 30 51 Att göra: Sammanställ, bl.a. med hjälp av NOBANIS, potentiella problematiska arter enligt kategorierna ovan, bedöm deras relation till klimatförändringarna samt föreslå motverkande åtgärder eller anpassningsåtgärder. Sammanställningen bör inkludera att utvärdera olika arters påverkan på sin miljö i andra klimatregioner, detta för att exempelvis bedöma eventuellt ändrad potens hos skadeorganismer och konkurrensstarka vegetationsbildare, samt lista potentiella invasionsarter från andra klimatzoner. Vilka arter flyttar norrut/uppåt och vad blir resultatet? Vid ett varmare klimat kommer många arter att kunna leva längre norrut/högre vilket gäller både för konkurrensstarka och andra arter. De konkurrensstarka arterna kan hota biologisk mångfald dit de kommer och ersätta ett antal utkonkurrerande arter. Följden blir ett lägre artantal totalt sett. Arter som inte blir dominerande på detta sätt kan i stället tänkas fylla på artpoolen dit de kommer, med ökat artantal som följd. Det är i princip denna mekanism som gör att naturtypernas artantal vanligen ökar söderut i landet och . Vilka arter som flyttar beror dels på spridningsförmågan, dels på förmågan att etablera sig på den nya platsen. Alla arter i exempelvis ett växtsamhälle har inte samma potential vilket gör att endast vissa arter i samhället flyttar. Vi kommer således inte att se en förskjutning av hela samhällen, utan i stället att nya artsammansättningar uppstår. Migrerande arter Flyttande arter är i vissa avseenden särskilt känsliga för klimatförändringar genom att de är beroende av många olika områden och naturtyper (2006). Svenska flyttfåglar kan alltså drabbas genom att viktiga miljöer längs flyttvägar och på övervintringsområden förändras, även om själva häckningsområdena i är oförändrade. Flyttande arter som ändrar flyttidpunkt kan också påverkas negativt genom att de kommer i otakt med exempelvis sin födoresurs. Å andra sidan är flyttförmåga i sig en egenskap som buffrar för klimatförändringar genom att migrerande arter har potential att hitta nya områden. (2006) framhåller att migrerande arter finns inom många fler artgrupper än som vanligen uppmärksammas, men att kunskapen om många grupper är bristfällig. Exempel på ofta glömda Bilaga B 30 SOU 2007:60 52 grupper är fladdermöss, landdäggdjur och ryggradslösa djur, fiskar och däggdjur inklusive arter som sälar och isbjörn. Nyckelarter Nyckelarter betecknar arter som på något sätt är av stor betydelse för andra arter, exempelvis genom att utgöra födoresurs (smågnagare, olika slags myggor), skapa särskilda livsmiljöer (vednedbrytande svampar, torvbildande mossor och våtmarksväxter), tillgängliggöra föda (stora rovdjur, barkborrar och andra insekter som dödar träd), eller skapa särskilda biotopstrukturer (hålbyggande hackspettar). Många arter utgör i sig livsmiljö för många andra, antingen på individnivå (gamla hagmarksekar) eller samhällsnivå, (vass, tång, skogstypsbildande träd), och även sådana arter brukar ibland räknas till nyckelarterna. Tallticka, en nyckelart i boreal skog efter som den rötar tall och på det sättet gör tallen tillgänglig som boträd åt hackspettar Med tanke på nyckelarternas stora betydelse finns anledning att särskilt uppmärksamma dem, både i klimat- och markanvändningssammanhang . Det finns indikationer på att nyckelarter kan komma att drabbas av klimatförändringar, exempelvis har minskning av smågnagarstammar i skogsland kopplats till frånvaro av skyddande snötäcke (2005). Att göra: Utred särskilt tänkbara effekter på nyckelarter, med avseende på befintlig kunskap och kunskapsluckor. Initiera forskningsprojekt där kunskapsluckor redan är kända, särskilt i fall där miljöövervakningsdata och andra fältdata redan finns. SOU 2007:60 Bilaga B 30 53 Starkt klimatberoende arter De flesta arter kommer förmodligen att påverkas av klimatförändringar huvudsakligen genom att arternas livsmiljöer och naturtyper förändras. Sådana effekter behandlas under följande rubrik och effekterna på arter bedöms lämpligen genom att bedöma hur naturtyperna förändras. Vissa arter är dock direkt beroende av vissa klimatrelaterade förhållande och livsmiljöer och torde därför kunna bedömas separat. Exempel är skogsharen som är beroende av ett visst snödjup för att nå knoppar och kvistar , sälar och andra arter som är beroende av is, smågnagare, beroende av ett skyddande snötäcke , och utpräglade vindblottearter i fjällen, beroende av hårda vinterförhållanden. Att göra: Utpeka, på basis av expertkunskap om arter (exempelvis genom ArtDatabankens expertkommittéer), starkt klimatberoende arter av det slag som diskuterats ovan, ange hur de kan antas påverkas av klimatförändringar samt föreslå åtgärder. Arter med stationära krav Om klimatzonerna gradvis förskjuts har många arter i princip möjlighet att följa med, givet att de klarar att sprida och etablera sig. Det finns dock ett stort antal arter som utöver vissa klimatförhållanden kräver livsmiljöer som inte förskjuts i takt med klimatförändringarna (2006). Till de mest utpräglat stationära livsmiljöerna hör geologiska (exempelvis kalkkrävande eller sandkrävande arter) och topografiska krav (exempelvis arter i branter). Arter i sådana miljöer måste kunna långdistanssprida sig till närmaste lämpliga lokal. Att göra: Utpeka, på basis av expertkunskap om arter (exempelvis genom ArtDatabankens expertkommittéer), arter med stationära krav av det slag som diskuterats ovan, ange hur de kan antas påverkas av klimatförändringar samt föreslå åtgärder. Värmekrävande arter Många arter är växelvarma och blir därför starkt beroende av temperaturen. Eftersom deras ämnesomsättning är proportionell mot temperaturen gäller temperaturberoendet särskilt starkt för Bilaga B 30 SOU 2007:60 54 ettåriga arter, som insekter, som måste hinna fullborda sin reproduktion under exempelvis en sommar. För exempelvis de flesta fjärilar är troligen sommartemperaturen en större begränsningsfaktor än vintertemperaturen, d.v.s. fler arter klarar att övervintra i kalla klimat än som klarar att fullborda sin sommar-livscykel (J-O. , muntl.). Även om man således kunde anta att många insekter och andra artgrupper som begränsas av sommartemperaturen skulle gynnas av förväntade klimatförändringar, är bilden inte entydig. Det kan nämligen tänkas att lufttemperaturen har mindre betydelse jämfört med de riktigt höga temperaturer som skapas av solexponering i skyddade lägen. I ett varmare men molnigare klimat minskar sådana solbetingade varma miljöer och klimatförändringar av det slaget kan alltså komma att missgynna snarare än gynna ett antal särskilt värmekrävande arter. Solexponerad tall med reliktbock (skalbaggen t.v.) och åttafläckig praktbagge (t.h.). Nya hot, nya ansvar Befintliga rödlistor inkluderar endast till mindre del hot orsakade av klimatförändringar och i princip inte alls förväntade hot (rödlistan är huvudsakligen retrospektiv, dvs. baseras på förändringar vi redan kunnat registrera). Även om man skulle kunna utforma modifierade hotlistor som inkluderar prospektiva bedömningar av SOU 2007:60 Bilaga B 30 55 förväntade klimatförändringar, skulle bedömningarna sannolikt vara osäkra så länge de inte inkluderar även markanvändningsförändringar (klimatbetingade och andra). Detta eftersom markanvändning och annat nyttjande av naturen i de flesta ekosystem utgör den största delen av hotbilden. Den svenska rödlistan, baserad på IUCNs kriterier, beaktar dessutom endast i mindre grad att arter försvinner från delar av landet, så länge de är livskraftiga i någon region. Det innebär att kriterierna kan visa sig vara ett trubbigt instrument för att fånga in arter som hotas av klimatförändringar (eller andra faktorer) i delar av . Många arter kan komma att försvinna från länder och regioner där de är vanliga. Det medför ökat ansvar för de områden där arterna fortsättningsvis kommer att finnas, exempelvis som helhet eller vissa regioner. Att göra: Sätt samman listor över Hotade arter regionalt i , i syfte att stödja 16:e miljömålet (arter skall förekomma livskraftigt i sina naturliga utbredningsområden i ) och att täcka in arter som hotas av ändrade utbredningsområden till följd av klimatförändringar. Ansvarsarter för (arter som är eller kan förväntas bli starkt hotade i andra länder) och för regioner (arter som är eller kan förväntas bli hotade i andra regioner). Bilaga B 30 SOU 2007:60 56 Effekter av klimatförändringar på ekosystem och naturtyper Alpina biotoper och subalpin björkskog I fjällen är klimaterelaterade processer mer tydliga än i något annat ekosystem och därför har fjällen diskuterats särskilt mycket i samband med klimatförändringar. Bl.a. har man för fjällen med hjälp av pollen- och makrofossilanalys undersökt vegetation under tidigare varma perioder (postglacial värmetid), och den kunskapen skulle i viss mån kunna användas för att förutsäga effekter av kommande uppvärmning. Hot mot biologisk mångfald i alpina och subalpina miljöer I fjällen har trädgränsen höjts 100150 m (2003) , vilket medfört även en höjning av skogsgränsen. Det pågår således en igenväxning i den biologiskt rika skogsgränsen vilket är ett hot mot många artgrupper (Linkowski & 2006b, Linkowski m.fl. 2006). Till igenväxningen bidrar emellertid också fördröjda effekter av upphörd hävd, vilka är särskilt märkbara i fjällbjörkskog och i myrar i fjällbjörkskogen (Linkowski & 2006b). SOU 2007:60 Bilaga B 30 57 Under har det blivit en spridd uppfattning att överbete av ren är ett hot mot fjällen och dess biologiska mångfald. Det finns dock inga belägg för överbete, ekologiskt sett, i fjällen eller för att för hårt bete skulle hota biologisk mångfald. Forskare i FjällMISTRA har avfärdat problembeskrivningen som en myt (Fjällfokus 2003). Bilden lever dock ännu kvar i många nationella sammanhang (m.fl. in press). Tvärtom är det lika troligt att ett för svagt renbete hotar biologisk mångfald i många områden och fjällbiotoper, och att det problemet kan komma att öka med ett varmare klimat (Linkowski & 2006a). Det är viktigt att notera att fjällområdet har blivit den sista tillflyktsorten för en rad arter som var vanliga i jordbrukslandskapet långt söderut. Exempel är stenskvätta, kattfot och norrlandslav. Allmänt om klimateffekter på biologisk mångfald i alpina och subarktiska områden Det största hotet mot biologisk mångfald i de svenska fjällområdet är inte en lokal minskning av antal arter, utan förlusten av arktiska och alpina arter i ett regionalt och globalt perspektiv då flera är unika och kommer att förlora en betydande del av deras habitat på grund av de förväntade klimatförändringarna. Mest hotade är arter på mellan- och högalpina zoner samt de som behöver ett visst rumsligt utrymme (. Som tidigare nämnts förväntas medeltemperaturen stiga mer på de nordliga latituderna, och dessutom kommer de att stiga förhållandevis ännu mer i nordliga bergsområden än i bergsområden i tempererade och tropiska områden (Nogues-Bravo m.fl. 2007). Uppvärmningshastigheten i bergsområden förväntas bli två till än den som uppmätts . Detta kommer mycket sannolikt ha effekter på biologisk mångfald, vattenresurser (förändringar i glaciärer och snötäcken), och naturkatastrofer (t.ex. översvämningar och massrörelser). Permafrostområden i norra förväntas också försvinna gradvis med stigande temperaturer (Haeberli & 2002). Förändringar i snötäckningsmönster till följd av förändringar i nederbörd kan dock komma att minska takten på förändringarna (m.fl. 2003; Stieglitz m.fl. 2003). Bilaga B 30 SOU 2007:60 58 Efter fäbodbrukets upphörande i fjällbjörkskog hotas biologisk mångfald på många håll av igenväxning Flera artiska och alpina växter har egenskaper som gör att de kan överleva korta snöfria växtsäsonger, lite ljus, permafrost och låga marktemperaturer, låg näringstillgång och fysiska störningar. Dessa växter kan antas ha en låg konkurrensförmåga mot immigrerande arter då klimatet ändras. Terrestra djur i är också särskilt anpassade till stora temperaturskillnader men då de har varit relativt besparade från konkurrenter, sjukdomar, parasiter och fiender kommer de troligen att vara sårbara om somrarna blir varmare och torrare som migrationsvägar, snö- och töförhållanden ändras, och nya konkurrenter och predatorer, parasiter och sjukdomar kommer till området. Arktiska växt- och djurarter kommer sannolikt att ändra sin utbredning snarare än att snabbt anpassa sig till ett förändrat klimat (m.fl. 2004). SOU 2007:60 Bilaga B 30 59 Förändring av skogsgräns och vegetation Skogsgränsen i fjällen och förhållandet mellan kalfjäll och den boreala zonen kommer troligen att förändras på grund av framtida förändringar i klimat och markanvändning. m.fl. (2004) har beräknat att skogsgränsen till följd av förändringar i temperatur kommer att förskjutas uppåt med beroende på vilket klimatscenario som används och det geografiska läget i fjällkedjan. Fjärranalysstudier av visar på att den pågående uppvärmningen redan har lett till förändringar i trädgränsen och en minskning av tundra (2004). Skogsgränsen bestäms dock även till stor del av markanvändning och betestryck. En studie gjord i norra visar att där en hög population av renar finns återfinns också mycket färre träd, varför trädgränsen inte enbart kan beräknas utifrån klimatologiska parametrar (& 2004). Naturtyper i skogsgränsen hör till de artrikaste miljöerna i fjällen. Bilaga B 30 SOU 2007:60 60 Klimat, markanvändning och biologisk mångfald Avgörande för bedömning av klimateffekter på biologisk mångfald i arktiska och alpina ekosystem är rent allmänt att förstå vilka processer och förhållanden som skapar biotoper och förutsättningar för arter, och vilka av dessa processer och förhållanden som är klimatrelaterade respektive relaterade till exempelvis markanvändning (Linkowski & 2006a, b, Linkowski m.fl. 2006). Markanvändning och sektorer i fjällen som direkt påverkas av dessa förändringar är bl.a. rennäringen och turismen. Eftersom vinterturismen i alper kan komma att minska till följd av klimatförändringarna (t.ex. 2002) kan en ökad efterfrågan på skidorter i och bli verklighet. Detta i sin tur kommer att öka och förändra användningen av naturresurser (bl.a. vatten för produktion av konstsnö) och den fysiska planeringen i fjällområden. Det finns anledning att närmare undersöka positiva och negativa effekter av olika slags turismrelaterad markanvändning i fjällen, för att skapa underlag för prediktion och planering inför en eventuellt intensifierad vinterturism. Till exempelvis biotopschemat för fjällbjörkskog kunde läggas olika slags modern mänsklig påverkan, vilken lokalt har påverkat fjällbjörkskogen. Rennäringen och tillgång till föda för renar påverkas direkt av förändringar i snö- och isförhållanden. Studier har även visat att varmare och blötare vintrar och hög variabilitet i vinterklimatet ger färre kalvar och en lägre födslovikt. (, m.fl. 2000; Weladji & Holand 2003). Detta har betydelse för bedömningen av hur ekosystem i fjällområden kommer att påverkas av klimatförändringar.