sou · GWB376 · 2008-07-07 00:00:00 — framgår att inkomst av jordbruk och inkomst av annan näring var två separata inkomstkällor men någon definition av vad som utgör näring ges inte.TPF3FPT När förordningen ändrades genom förordning 1921 nr 417 anfördes i de särskilda anvisningarna ...såsom inkomst av rörelse eller yrke taxeras sådan inkomst, som erhålles genom utövande av en självständig och regelbunden förvärvs- verksamhet....TPF4FPT I ett förslag års kommunalskatte- kommitté som låg till grund för formuleringen i 27 § i KL angavs i 32 § att Till rörelse eller yrke hänförs handelsrörelse... så ock annan här i riket yrkesmässigt bedriven förvärvsverksamhet.TPF5FPT De inkomstskattesakkunniga uttalade i propositionen till KL mer all- mänt att praxis verkade överensstämma med den rådande uppfatt- ningen om att en verksamhet är att anse som yrkesmässig näring då den bedrivs självständigt, regelbundet och med förvärvssyfte.TPF6FPT När KL infördes var grundinställningen att de juridiska perso- nerna så långt som möjligt skulle beskattas hos sina delägare.TPF7FPT var också inkomstslaget näringsverksamhet ett rest- inkomstslag till övriga inkomstslag. När företagssektorn utveckla- des och blev alltmer komplex blev det nödvändigt att införa sär- skilda regler för beskattning av rörelse. I en kommentar till 27 § KL, i dess lydelse före skattereformen 1990, anges att verksamheten för att vara en yrkesmässigt bedriven rörelse skulle karaktäriseras av självständighet, viss regelbundenhet och varaktighet samt ett vinst- eller förvärvssyfte.TPF8FPT Enligt kommentaren var det ofta självständigheten som avgjorde om verksamheten skulle anses vara hänförlig till rörelse eller tjänst. Frågan avgjordes på helt objektiva grunder. Det fanns alltså ingen avtalsfrihet mellan parterna. Eftersom lagtexten inte närmare beskrev hur gränsen mellan inkomstslagen skulle dras överlämnades det till rättspraxis att avgöra detta. Skattereformen 1990 innebar att inkomstslagen minskades till tre; tjänst, näringsverksamhet och kapital. All beskattning av aktiebolag och flertalet andra juridiska personer skulle ske i ett enda inkomstslag, näringsverksamhet. Den väsentliga skillnaden var att till det inkomstslaget skulle förutom rörelse även förvärvsverksamhet som 3TP PT SFS 1910 nr 115 s. 17 ff. 4TP PT SFS 1921 nr 417 om ändring i vissa delar av förordningen (nr 115) om inkomst och förmögenhetsskatt. 5TP PT RSV Rapport 1998:4 s. 29 f. 6TP PT Prop. 1928 nr 213. 7TP PT SOU 1926:18 s. 12. 8TP PT , , och , GRS 2, avsnitt 27, inkomster av rörelse 27:9. tidigare varit inkomst av jordbruksfastighet eller annan fastighet räknas. För juridiska personer fördes också inkomstslagen tillfällig förvärvsverksamhet samt kapital över till inkomstslaget näringsverksamhet. Skattereformen innebar, förutom att begreppet rörelse utmönst- rades, att bestämmelsen fick en ny placering, den flyttades från 27 § KL till 21 § KL. Den nya lydelsen var: Med näringsverksamhet avses yrkesmässig självständigt bedriven förvärvsverksamhet. Till näringsverksamhet räknas också i annat fall innehav av närings- fastighet samt innehav och avyttring av rätt till avverkning av skog. En privatbostad kan inte ingå i näringsverksamhet. I special- motiveringen uttalades att den nya definitionen av vad som utgör näringsverksamhet anslöt till kraven i gällande rätt för rörelse och att rättspraxis på området fortfarande var aktuell.TPF9FPT Genom reformen utvidgades också inkomstslaget tjänst. Till inkomst av tjänst kom enligt 31 § KL att höra inkomst av anställ- ning, uppdrag och annan inkomstgivande verksamhet av varaktig eller tillfällig natur som inte är att hänföra till näringsverksamhet eller kapital. Syftet var att klargöra att inte bara tillfälligt bedriven verksamhet utan att även mer varaktig verksamhet av t.ex. hobby- karaktär skulle bli föremål för beskattning om verksamheten gav ett överskott. Ytterligare en förändring var att inkomstslaget tjänst blev ett restinkomstslag i förhållande till näringsverksamhet. Förut hade förhållandet varit det motsatta. Lagstiftaren gav förutom defi- nitionerna inte någon närmare beskrivning av vad som känne- tecknade de två inkomstslagen tjänst och näringsverksamhet. Var gränsen mellan dessa går låg även fortsättningsvis på eller domstolarna att avgöra. Bedömningen fick bl.a. göras med utgångspunkt i den praxis som finns på området. Redan vid skattereformen framfördes i förarbetena att det åter- stod ett omfattande arbete med att modernisera KL och lagen om statlig inkomstskatt (1947:576 ), SIL. Lagarna hade en bristfällig systematik och var svåröverskådliga.TPF10FPT För att inte fördröja genom- förandet av de betydelsefulla och genomgripande förändringarna i sak fick detta arbete avvaktas . Det var först när IL trädde i kraft och KL och SIL upphävdes som detta arbete var slutfört. Av förarbetena till IL framgår att nuvarande 13 kap. 1 § IL i stort sett motsvarar 21 § KL med anvis- ningspunkter, med den skillnaden att de bestämmelser som fanns i 9TP PT Prop. 1989/90:110 s. 649. 10TP PT Prop. 1989/90:110 s. 294 f. anvisningspunkten om byggnadsrörelse, handel med fastigheter och tomtrörelser överfördes till 27 kap. IL.TPF11FPT I förarbetena påpekas att det som tidigare omfattades av inkomstslaget rörelse numera räknas till inkomstslaget näringsverksamhet. 2.3.2Tidigare bestämmelser om uppbörd och F-skattereformen Det tidigare tillämpade och i allt väsentligt fortfarande gällande uppbördssystemet för direkta skatter kom till genom uppbördsreform. Staten tog då över ansvaret för debitering och uppbörd av alla skatter och även avgifter. Förfarandet innebar, till skillnad mot det som gällt tidigare, att inkomstskatten skulle beta- las i anslutning till inkomsternas förvärvande, ett s.k. källskatte- system. Uppbördsförordningen (1953:272) utfärdades och blev 1974 ändrad till uppbördslag, UBL, med i huvudsak oförändrat innehåll.TPF12FPT Parallellt med socialförsäkringssystemets uppbyggnad har det utvecklats en ordning för uppbörd av socialavgifter. Olika finansierings- och uppbördsformer har tilläm- pats under olika tidsperioder. ändrades uppbörds- förfarandet på så sätt att uppbörden av socialavgifter från arbets- givare samordnades med systemet för uppbörd av innehållen preli- minär skatt enligt UBL.TPF13FPT Vid skattereformen 1990 genomfördes ett antal ändringar och anpassningar på uppbördsområdet som rörde terminologiska och systematiska frågor samt frågor om upp- giftslämnande.TPF14FPT som tillsattes 1993 hade som uppdrag att lämna förslag om ett reformerat system för redovisning och betalning av skatter och avgifter, vilket även kom att inkludera indirekta skatter samt arbetsgivaravgifter m.m. Syftet var att skapa ett för alla parter effektivt redovisnings- och betalningssystem för skatter och avgifter. Bakgrunden till utred- ningens uppdrag var den bristande enhetlighet som fanns avseende regler för redovisning av olika skatter och avgifter. Varje skatteslag hade i princip ett eget regelverk som styrde tidpunkterna för redo- visning och inbetalning och förfarandet i övrigt. Det medförde en uppsjö av olika tidpunkter, redovisningssystem och konton som en 11TP PT Prop. 1999/2000:2 del 2 s. 159 ff. 12TP PT Författningens rubrik ändrades genom SFS 1974:771 till uppbördslag. 13TP PT Prop. 1983/84:167. 14TP PT Prop. 1990/91:5. företagare med anställda hade att hålla reda på. I sitt slutbetänkande Ett nytt system för skattebetalningar lämnade utredningen dels förslag till ett nytt system för redovisning och betalning av skatter och avgifter, ett skattekontosystem, dels ett förslag om ny lag- stiftning på skattebetalningsområdet, en sammanhållen SBL.TPF15FPT Lagen, som trädde i kraft , innebar att bestämmelserna i , lagen (1984:668) om uppbörd av social- avgifter från arbetsgivare och huvuddelen av bestämmelserna om förfarandet i ML samlades i den nya lagen och gjordes enhetliga. Innan reglerna om F-skatt infördes hade frågan om det förelåg ett anställningsförhållande eller inte vållat stora besvär för både arbetsgivare och arbetstagare. Parterna tvingades själva göra den bedömningen. Om det var ett anställ- ningsförhållande skulle arbetsgivaren innehålla och betala in skatter för den anställde, s.k. preliminär A-skatt, samt betala arbets- givaravgift. Om det i stället var fråga om en enskild som bedrev näringsverksamhet som anlitades skulle den enskilda närings- idkaren själv betala in sin preliminära skatt, s.k. preliminär B-skatt, och sociala avgifter. Innehav av B-skattsedel innebar emellertid inte med automatik att innehavaren bedömdes som näringsidkare i taxe- ringssammanhang. Om inte gjorde samma bedömning som parterna hade gjort kunde det få besvärliga ekonomiska kon- sekvenser för dem. Någon som anlitade en person med B-skatt kunde mycket väl vara att anse som arbetsgivare med skyldighet att betala arbetsgivaravgifter. hade också möjlighet att i efterhand göra någon ansvarig för skatter och avgifter. För att finna en lösning på dessa problem tillsattes en utredning, , som 1985 lade fram sitt betänkande Företagarregistrering, klarare regler för skatteavdrag och social- avgifter.TPF16FPT Detta betänkande kritiserades eftersom det endast behandlade fysiska personer och ledde inte fram till någon lag- stiftning.TPF17FPT I en promemoria från , F-skatte- bevis – nya regler för skatteavdrag och socialavgifter, som i stora delar byggde på förslag föreslogs att skyldigheten att göra skatteavdrag och betala socialavgifter, för både enskilda näringsidkare och juridiska personer, borde kopplas till vilken typ av skattsedel på preliminär skatt som mottagaren av 15TP PT SOU 1996:100. 16TP PT Ds S 1985:1. 17TP PT Prop. 1991/92:112 s. 68 ff. ersättningen hade.TPF18FPT Möjligheterna till en registrering för F-skatt och rättsverkningarna av en sådan borde enligt promemorian utökas. Vidare skulle det ankomma på att efter ansökan tilldela både fysiska och juridiska personer som bedrev näringsverksamhet en F-skattsedel. Det skulle i fortsättningen finnas två slag av skattsedel på preliminär skatt, F-skattsedel och A-skattsedel. F-skattsedeln skulle även kunna utfärdas om den enskilde som ansökte kunde antas komma att bedriva närings- verksamhet. skulle härigenom ta över ansvaret från parterna genom att på förhand bedöma om det var fråga om när- ingsverksamhet eller inte. Tilldelningen av en F-skattsedel innebar att den som var inne- havare av en sådan skattsedel själv skulle betala sin preliminära skatt och sina sociala avgifter i form av egenavgifter. Om mot- tagaren av ersättningen i stället hade en A-skattsedel skulle ansvaret för skatteavdraget och de sociala avgifterna, som då skulle betalas i form av en arbetsgivaravgift, i stället vila på utbetalaren. Den som betalade ut ersättningen skulle på detta sätt enkelt få information om vem som bar ansvaret för skatteavdraget och var skyldig att betala socialavgifterna. Vidare skulle ett system med F-skattsedel medföra att en utbetalare av ersättning kunde lita på en F-skatt- sedel om en sådan åberopades. F-skattsedel visade inte bara att mottagaren ansågs bedriva näringsverksamhet utan också att denne skötte betalningen av sina skatter och avgifter. Däremot skulle inte F-skattsedeln vara avgörande i förhållande till vilket inkomstslag en viss inkomst skulle hänföras vid taxeringen och den kunde inte heller vara avgörande i förhållande till arbetsrättsliga frågor. När reglerna om F-skatt infördes uttalades i förarbetena bl.a. följande.TPF19FPT Bestämmelserna i om vem som tilldelas A- respek- tive B-skattsedel är av rent uppbördsteknisk natur. De reglerar endast den ordning i vilken en skattskyldig ska betala sin egen pre- liminära skatt, genom skatteavdrag (A-skattsedel) eller betalning i enlighet med utfärdad räkning (B-skattsedel). Bestämmelserna har utformats efter grundtanken att en skattskyldig ska tilldelas en A-skattsedel när han har sådana inkomstförhållanden att huvuddelen av hans skatt kan betalas genom att skatteavdrag görs. De regler enligt vilka ska avgöra om en skattskyldig bör tilldelas A- eller B-skattsedel är därför inte precisa utan mera riktlinjer för beslut. – I ett system vari skyldigheten 18TP PT Ds 1988:59. 19TP PT Prop. 1991/92:112 s. 78 ff. att göra skatteavdrag och betala socialavgifter knyts an till skattsedeln på preliminär skatt måste villkoren för de olika skattsedlarna vara mer bundna till den skattskyldiges verksamhet än när en registrering endast avser sättet för inbetalning av den registrerades egen skatt. Man måste också beakta att ett system med F-skattsedlar inte är meningsfullt, om inte F-skattsedeln ges rättsverkningar i fråga om både skyldigheten att betala social- avgifter och skyldigheten att göra skatteavdrag. – Vill man skapa enkla och lättillämpade regler beträffande skyldigheten att göra skatteavdrag och att betala socialavgifter måste man vara beredd till eftergifter i det nuvarande källskattesystemet. Man måste nämligen lägga större vikt än vid den skattskyldiges behov av att ha en F-skattsedel. Detta behov får å andra sidan inte över- värderas i förhållande till det allmännas berättigade krav på att den skattskyldige inordnas i källskattesystemet på ett sätt som är lämpligt och i det särskilda fallet visat sig nödvändigt för att skatten ska bli betald i rätt tid. Mycket talar alltså för att man bör vara relativt generös när det gäller möjligheten att utfärda en F-skatt- sedel, men man bör skapa en ordning som så långt möjligt hindrar ett missbruk av det nya systemet. I samband med att UBL ersattes med SBL 1997 ändrades reg- lerna om F-skatt, så att F-skattsedel även kunde utfärdas till den som inte var skattskyldig i . I budgetpropositionen aviserade regeringen att den skulle lägga ett lagförslag som syftade till att det skulle bli lättare för den som startar näringsverksamhet att få F-skattsedel.TPF20FPT I för- slaget till ändringar i bestämmelserna om utfärdande av F-skatt- sedlar uttalades bl.a. följande.TPF21FPT Systemet med F-skattsedlar funge- rar mycket väl. Viss kritik har dock riktats mot villkoren för att få en F-skattsedel. De som startar ett eget företag har ibland haft svårt att få en F-skattsedel. Det beror på att vissa skatte- myndigheter tolkar bestämmelserna restriktivt och bl.a. kräver att ett företag innan start kan uppge ett visst antal uppdragsgivare. Detta medför med hänsyn till de rättsverkningar som är knutna till F-skattsedeln att det är svårt för en sådan näringsidkare att få upp- drag utan en F-skattsedel. För att råda bot på den osäkerhet som finns vid bedömningen av om en verksamhet är eller inte är näringsverksamhet och i syfte att underlätta för egenföretagare i ett 20TP PT Prop. 1997/98:1 del 1–5, Vissa skattefrågor 8.2.4, Nya regler för utfärdande av F-skattsedel s. 162. 21TP PT Prop. 1997/98:33 s. 40 f. inledande skede bör reglerna lättas upp. Att föreslå att alla som söker om F-skattsedel ska få en sådan vore dock att sträcka sig för långt. Det måste finnas en möjlighet för skattemyndigheten att vägra utfärda F-skattsedel i de fall där det framgår att den uppgivna verksamheten inte är näringsverksamhet. Förändringen innebar att bevisbördan kastades om så att den som bedriver eller har för avsikt att bedriva näringsverksamhet skulle tilldelas F-skattsedel efter ansökan om det inte fanns skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrevs eller skulle komma att bedrivas.TPF22FPT Det framhölls i förarbetena att de nya reglerna gjorde det viktigt för att i samband med utfärdande av F-skattsedel upplysa sökanden om att bedömningen är preliminär och att en annan bedömning kan komma att göras t.ex. vid taxeringen.TPF23FPT En arbetsgrupp inom , , föreslog 1998 i rapporten åt flera att definitionen på näringsverksamhet skulle utvidgas.TPF24FPT Enligt arbetsgruppens mening var de kriterier som traditionellt tillämpats i praxis vid bedömningen av om en verksamhet skulle anses självständigt bedriven alltför snäva. Om rekvisitet yrkesmässigt självständigt bedriven förvärvsverksamhet ändrades till med viss grad av självständighet bedriven förvärvs- verksamhet skulle fler yrkeskategorier kunna uppfylla villkoren för näringsverksamhet och F-skatt. I specialmotiveringen till den före- slagna lagtexten anfördes bl.a. följande.TPF25FPT Det utvidgade närings- begreppet omfattar personer som, utan att vara inordnade i respek- tive uppdragsgivares verksamhet, riktar sig till ett flertal uppdrags- givare och har en affärsidé som innebär aktivt sökande av uppdrag på den allmänna marknaden genom annonsering eller dylikt. En omständighet som länge ansetts tala för att en verksamhet bedrivs självständigt är att ekonomiskt risktagande föreligger. Enligt gällande praxis avses med ekonomiskt risktagande exempelvis att egna anställda finns, egen lokal för verksamheten förhyrts eller köpts eller att större investeringar gjorts. Avsikten är nu att med ekonomisk verksamhet ska också avses att den skattskyldige inte är inordnad i uppdragsgivarens verksamhet. Härmed avses att veder- börande inte har någon som helst anställningstrygghet utan erhåller uppdrag bara i den utsträckning som betingas av uppdragsgivarens 22TP PT Prop. 1997/98:33 s. 7. 23TP PT Prop. 1997/98:33 s. 41. 24TP PT RSV Rapport 1998:4 s. 8 f och s. 50 ff. 25TP PT RSV Rapport 1998:4 s. 9. behov just för tillfället. Med den föreslagna utvidgningen av näringsbegreppet mildras kraven för att ett ekonomiskt risktagande ska kunna bedömas föreligga. För att kriteriet ekonomiskt risk- tagande ska anses uppfyllt räcker det således att den skattskyldige inte är inordnad i uppdragsgivarens verksamhet på sätt angetts. – Exempel på yrkesverksamma personer som normalt torde kunna omfattas av det nu beskrivna utvidgade näringsbegreppet är s.k. företagsjour (t.ex. avbytare inom jordbruket), musiker, tidnings- medarbetare samt direkthandelsförsäljare. Regeringen ansåg emellertid att det krävdes starka skäl för en ändring av självständighetskriteriet och att bedömningen precis som även med en ändrad lagtext enligt förslaget skulle göras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet.TPF26FPT Reger- ingen pekade i stället på behovet av en enhetlig rättstillämpning och att det bäst tillgodosågs genom utbildningsinsatser. Förslaget från arbetsgruppen ledde således inte till någon ändrad lagstiftning. Problembeskrivningen i direktiven är tämligen kortfattad. Inled- ningsvis konstateras att kritik har riktats mot att F-skattesystemet utgör en försvårande faktor för dem som vill starta företag. Kriti- ken har framför allt tagit sikte på att det krav på flera uppdrags- givare som ofta ställs för att en verksamhet ska bedömas som näringsverksamhet när övriga kriterier för näringsverksamhet inte är tillräckligt starka, motverkar möjligheterna att starta närings- verksamhet. Det har också framhållits att detta krav framför allt är negativt för vad som anförts vara typiskt sett kvinnors företagande. Den grupp som klart utpekas i direktiven är de som har en eller ett fåtal uppdragsgivare som uppdraget inte förefaller vara begränsat till denna grupp (jfr direktivens skrivning bl.a. för dem som har en eller ett fåtal uppdragsgivare). Det fastslås också att samhället utvecklats och förändrats en del ifråga om både arbets- marknad och företagande i förhållande till när reglerna utformades. Huvuduppgiften i uppdraget är att se över självständighets- rekvisitet i IL:s näringsverksamhetsbegrepp. Syftet med denna översyn är att det ska bli enklare att starta näringsverksamhet bl.a. för dem som har en eller ett fåtal uppdragsgivare. Av direktiven framgår att parternas vilja i ett avtal om arbete bör ges större vikt 26TP PT Prop. 1998/99:1 s. 143. vid bedömningen av om det är fråga om näringsverksamhet eller om ett anställningsförhållande. Här kan det tilläggas att företrädare för påpekat att bedömning enbart är inriktad på om näringsverksamhetskriterierna är uppfyllda eller inte. Om kriterierna inte är uppfyllda är inkomsterna vanligtvis att hänföra till restinkomstslaget tjänst vilket inte är att likställa med att bedömt det hela som ett anställningsförhållande. Inkomstslaget tjänst är inte begränsat till enbart inkomster från en anställning. Vidare bör enligt direktiven gränsdragningen mellan inkomstslagen tjänst och näringsverksamhet i IL:s mening vara lik- artad med den gränsdragning mellan inkomst av anställning och inkomst av annan förvärvsverksamhet som görs inom social- försäkringslagstiftningen. Utredaren ska analysera sina förslags påverkan på det civilrättsliga arbetstagarbegreppet, med den utgångspunkten att den som bedöms bedriva självständig närings- verksamhet inom det ena rättsområdet också normalt bör bedömas göra det inom det andra rättsområdet. Utredaren ska också belysa eventuella konsekvenser för bedömningen av när någon ska anses bedriva näringsverksamhet i BfL:s mening samt för bedömningen av skattskyldighet enligt ML. Jämte dessa utgångspunkter för utredningens arbete ska även beaktas behovet av skydd för den svagare av parterna i ett arbets- eller uppdragsavtal, så att reglerna inte ger utrymme för missbruk. Dessutom ska beaktas önskemålen att förebygga oönskad skatte- planering, svartarbete och annat skatteundandragande förebyggs samt att uppbördseffektiviteten inte bör äventyras. Det har tidigare framförts synpunkter på hanter- ing i samband med tilldelning av F-skattsedel.TPF27FPT tillsatte därför en projektgrupp för att se över vilka kriterier som och domstolarna tillämpade vid ansökan om till- delning av F-skatt.TPF28FPT Av direktiven till det uppdraget framgår att kritiken ofta hade riktats mot att med hänvisning till praxis hänfört visst slag av verksamhet till tjänst och inte till näringsverksamhet. uppdrag omfattade bl.a. att analysera om utvecklingen på arbetsmarknaden hade inneburit att praxis i vissa avseenden kunde anses föråldrad. I den rapport som uppdraget utmynnade i föreslog en utvidgad defini- tion på näringsverksamhet genom att byta ut självständigt bedriven förvärvsverksamhet till med viss grad av självständighet bedriven för- 27TP PT Direktiven i RSV Rapport 1998:4, bilaga 1. 28TP PT RSV Rapport 1998:4 s. 3. Förslaget ledde inte till någon ändrad lagstiftning utan regeringen betonade bl.a. behovet av utbildningsinsatser för att främja att tillämpade bestämmelserna mer enhet- ligt (se även 2.3.2). Av direktiven framgår att i flera skrivelser till regeringen hemställt att F-skattereformen ska utvärderas framför allt med avseende på i vilken utsträckning den bidragit till skatte- fusk. Av dessa skrivelser framgår även att internt vid- tagit olika åtgärder för att komma till rätta med hanteringen av gränsdragningsproblem mellan tjänst och näringsverksamhet. I den första skrivelsen framgår emellertid att ända ansåg att gränsdragningsfrågor utreddes i alltför stor omfatt- ning.TPF29FPT Av den andra skrivelsen framgår att förbättringar angående kontrollen av såväl ansökningar om F-skattsedel som tilldelade F-skattsedlar hade genomförts först sedan 2005.TPF30FPT framförde i dessa två skrivelser dessutom önskemål om en översyn av F-skattreformen dels i förhållande till den utveckling arbets- marknaden hade genomgått som F-skatten funnits, dels utifrån hur den skapat förutsättningar för skatteundan- dragande. Den förändrade arbetsmarknaden hade enligt Skatte- verket gett upphov till nya yrken som inte fullt ut omfattades av begreppet näringsverksamhet. Statistik från visar att såväl antalet personer som har tilldelats en F-skattsedel som antalet personer som ansöker om F-skattsedel stadigt har ökat (se även avsnitt 4.1). Den statistik som förs av över F-skattsedelsinnehav visar att andelen avslag i förhållande till antalet som ansöker om F-skattsedel är väldigt låg. Vid utgången av 2006 var drygt 720 000 personer registrerade för F-skatt och under det året hade nästan 75 000 personer ansökt om F-skatt. Av dem som ansökte om F-skatt fick 1 740 avslag och av dessa var det endast 784 som fick avslag på grund av att sökanden inte kunde anses bedriva näringsverksamhet.