sou · GVB371 · 2008-01-01 00:00:00 — Från typiska finansiella rekonstruktioner till mera fokus på strukturella rekonstruktioner med fokus på att det krävs ingående förändringar i företagets uppbyggnad. Att upptäcka obeståndet är en annan avgörande faktor för utfallet av genomförd rekonstruktion men också för val av åtgärd (det vill säga konkurs eller rekonstruktion). (se i det följande) visar att de företag som genomgått en rekonstruktion ansåg att obeståndet upptäcktes . Dessutom överlevde en majoritet efter rekonstruktionen. ITPS kan alltså sammanfattningsvis sägas ha funnit att förmånsrättsreformen medfört vissa smärre positiva förändringar vad gäller insolvenshanteringen av företag. Enligt utredningens bedömning kan dessa små positiva förändringar ses som ett embryo till något större. Det rör något mycket centralt i sammanhanget, nämligen synsättet att lyckade rekonstruktioner förutsätter ett strukturellt angreppssätt. Än så länge är emellertid vad ITPS kommit fram till inte mer än en svag tendens i den riktningen. Här ska ITPS:s undersökningar rörande insolvenshanteringen fortsättningsvis lämnas därhän. I stället ska de delar av ITPS:s undersökningar som är inriktade på förutsättningarna för kredit- givning och förmånsrättsreformens inverkan – inklusive utform- ningen av företagsinteckningen – på dessa sättas i fokus. Enligt ITPS har reformen mestadels haft negativa effekter på förut- sättningarna för småföretag att erhålla extern lånefinansiering. Det är ju också detta som utredningen har i uppdrag att åtgärda. För att avgöra hur detta ska åtgärdas finns det anledning att närmare analysera dessa negativa effekter. ITPS har rapporterat sitt uppdrag i tre steg. I det första steget redovisades en sammanställning av tre tidigare studier utförda av Företagarna, och handels- kammare. ITPS konstaterar att dessa undersökningar visar att bankerna i viss utsträckning ställt högre krav på säkerheter till följd av förmånsrättsreformen. Av intresse är dock enligt utredningen att notera att av tillfrågade företag i två av undersökningarna ansett att bankerna ställt krav på ökade säkerheter. Och av dessa är det endast hälften som har angett att detta beror på de ändrade förmånsrättsreglerna. Konklusionen av just dessa siffror kan enligt utredningen knappast bli annan än att en stor majoritet av företagen inte har upplevt att förmånsrättsreformen ställt till några problem vad gäller förut- sättningarna att få bankkredit. I det andra steget – delrapporten – konstaterar ITPS att bankerna i är av betydande vikt för finansieringen av små och medelstora företag och att innebörden av detta blir att bankerna får ett övertag gentemot de mindre företagskunderna. Detta beroende stärks, enligt ITPS, ytterligare av att många företag har en låg soliditet. ITPS konstaterar vidare i delrapporten att bankerna kan ha nyttjat reformen för att påverka företag att öka sitt egna kapital eller gå över till factoring- eller leasingtjänster. På kort sikt innebär det ökade kostnader för mindre företag. I rapporten noterades således en risk för att bankerna anpassat sig efter det förändrade regelverket och att företagen och företagandet drabbats negativt av reformen. Enligt delrapporten – som bygger på intervjuer med ägare/företagsledning i 3 000 små och medelstora företag – var det mellan av företagen i olika branscher som fått krediterna omprövade med krav på att minska riskexponeringen. I hälften av fallen som fick sina krediter omprövade berodde detta på bankens förändrade regler. ITPS tar i sin rapport därvid för givet att bankernas förändrade regler var orsakade av förmånsrätts- reformen. angav andra orsaker till om- prövningen. Konsekvenserna av omprövningen har för en stor andel företag (framför allt i stödområden) inneburit försämrade villkor i form av sämre tillgång på krediter och utökat risktagande i form av borgen eller privata pantsättningar. av de 10–av företagen som fått sina krediter omprövade i stödområdena upplever att villkoren har försämrats. ITPS:s slutsats i delrapporten är att förmånsrättsreformen har fått genomslag i banksystemet. Bankerna har anpassat sig till nya förutsättningar och förändrat sitt synsätt på säkerheter. Om- prövningen har lett till ett ökat risktagande för företagaren i form av borgen eller privata pantsättningar. Reformen har enligt ITPS fått tydliga negativa effekter på de mindre företagen. I det stora hela har detta medfört att bankerna påverkat mindre företag att öka sitt eget kapital eller hitta andra former av finansieringslösningar som fakturabelåning eller leasing. Kostnaderna för företagen har på så sätt ökat. ITPS:s förslag i denna rapport var att återgå till i förmånsrätt för bankerna. Det skulle enligt ITPS leda till en bättre förhandlingsposition för företagarna gentemot bankerna. Till den nu nämna delrapporten fogades också den underlags- rapport av ek. som har behandlats i avsnitt 4. I det tredje steget – slutrapporten – har ITPS ställt upp fem frågeställningar, nämligen följande Har reformen förhindrat negativa konsekvenser på kredit- givningen och kapitalförsörjningen till små- och medelstora företag? Har reformen förenklat genomförandet av företagsrekonstruk- tioner? Har oprioriterade borgenärer fått bättre utdelning vid konkurs sedan lagändringen? Har insolvenshanteringen blivit mer skyndsam? Har löneskyddet förbättrats för arbetstagarna? ITPS har undersökt soliditetsförändringar hos små och medelstora företag. Syftet med detta var att belysa om kapitalstrukturen och soliditetsnivån i små och medelstora företag har påverkats i samband med förmånsrättsreformen. En ökad soliditet är i detta fall enligt ITPS ett uttryck för att reformen generar onödigt höga kapitalkostnader. ITPS redovisar bl.a. följande angående detta. Soliditetsutvecklingen visar att soliditeten generellt har förstärkts i alla företagargrupper . avviker från de andra företagargrupperna med en svagare andelsökning i soliditeten. Detta visar att trendmässiga förändringar i soliditeten inte kan ses som något specifikt avvikande och det motiverar en granskning av den senaste förändringen i soliditeten utifrån mer markanta förändringar. Studeras kapitalstrukturen och förändring i soliditeten kan konstateras att soliditeten förstärkts . Median- värdet visar på samma förändring för hela företagspopulationen och det går inte att se något tydligt brott efter förmånsrättsreformens genomförande utifrån dessa data. Vid en närmare granskning av hur soliditeten hos små och medelstora företags påverkats av reformen visar det sig att medianvärdet för små och medelstora företag ökat något efter reformen. Det ger dock inga besked om ett tydligt brott vid en granskning av förändringar i medianvärdet. För de medelstora företagen i storstadsregionerna har det skett en ökning efter förmånsrättsreformen, men den ökningen skiljer sig inte markant från andra jämförbara ökningar före förmånsrättsreformen. Bilden ser dock annorlunda ut för de små företagen i storstads- regionerna. minskade soliditetens median- värde med en procent (), medan mellan –ökade soliditetens medianvärde (från ). Detta är en mera markerad ökning i soliditeten jämfört med tidigare perioder. Delas tidsperioden upp i ett antal tvåårsperioder, före och efter reformen, kan man undersöka om det har skett en markerad förändring i företagens soliditet efter reformen (2004-2006). Det är de procentuella förändringarna i soliditeten mellan tvåårsperioder som jämförs. Inga större förändringar hos de medelstora företagens soliditet har då kunnat konstateras. Däremot ökade medianvärdet för de medelstora företagens soliditet. Soliditetsförändringarna är större i de små företagen före och efter reformen. Mellan 2002–2004 minskade soliditeten med en procent och mellan perioden och ökade soliditeten . I Stödområde B finns det ingen större förändring i soliditeten för medelstora företag. Förändringen är däremot tydlig för små företag i stödområde B. Här minskade soliditetens medianvärde med en procent medan den ökade . I stödområde A har en markant höjning skett i soliditetens medianvärde för både medelstora och småföretag. För medelstora företag minskade soliditetens medianvärde mellan 2002 och 2004 för att sedan öka . Det kan konstateras att resultaten är likartade för små företag i stödområde A. –2004 minskade medianvärdet för små företag med en procent för att sedan öka –2006. Vid en granskning av förändringar i kapitalstrukturen och soliditeten hos små och medelstora företag visar det sig att det efter reformen skett en markantare höjning i soliditetens medianvärde för framför allt små företag. Undersökningen av soliditeten visar också att resultaten blir olika i storstadsområden, övriga och stödområden. Framför allt är ökningen i soliditetens medianvärde mera tydlig i stödområdena oavsett om man fokuserar på små eller medelstora företag. Detta indikerar enligt ITPS att förmånsrättsreformen har fått olika effekter på skilda regioner och kan ha haft en mera negativ effekt på kapitalförsörjningen i stödområdena än övriga . Det går dock inte att dra alltför säkra slutsatser, andra faktorer kan ha inverkat på utfallet. Ökningen i soliditeten kan även vara något överskattad på grund av jämförelseperiod och osäkerheter i statistiken. ITPS:s genomgång av företagens soliditet ger alltså vid handen att den överlag har ökat, särskilt för små företag och företag i stödområdena. Men det kan enligt utredningen knappast sägas vara frågan om några mer dramatiska förändringar. Det är tydligen dessutom svårt att urskilja vilken verkan just förmånsrättsreformen kan ha haft på förändringarna. Andra faktorer kan, som ITPS anger, ha orsakat förändringarna. Enbart på grund av den generella ökningen av företagens soliditet är det enligt utredningen alltså inte möjligt att dra några mer bestämda slutsatser om förmånsrätts- reformens betydelse för företagens möjligheter till kapital- försörjning i form av extern lånefinansiering. Utan att på något sätt fördjupa det kan det enligt utredningen också nämnas att en högre soliditet kan vara något som ur vissa aspekter är positivt för ett företag. ITPS har, som redan nämnts, genomfört en bankenkät. Den har bestått av frågor som berör förändringar i företagens kredit- situation före och efter förmånsrättsreformen. Centrala frågor har varit. Har kraven på säkerheter ökat? I vilka sammanhang omprövas krediterna? Har alternativa finansieringslösningar ökat? Har bankernas synsätt på kreditgivningen förändrats? Urvalet till bankenkäten omfattar 100 personer både i stad och på landsbygd och riktar sig till personer som har en överordnad ställning inom banken vad gäller kreditgivning. ITPS redovisar följande resultat av enkäten. ITPS konstaterar att av bankerna enligt enkäten ställer krav på säkerhet och kapitalinsatser i större utsträckning än före reformen. En majoritet av bankkontoren () svarar att de i mycket eller lite större utsträckning än tidigare ställer krav på säkerhet eller kapitalinsatser. av kontoren gör det i mycket större utsträckning. De som ställer krav i större utsträckning fick frågan, Vilken typ av företag är föremål för ökade krav? Det visar sig då ofta att företag som berörs av ökade krav är någon av följande företagstyper. Små företag, företag med svagare lönsamhet, nystartade företag, företag med sämre återbetalningsförmåga, företag med svaga säkerheter eller företag med företagsinteckning. Resultaten visar inte på några specifika regionala avvikelser mellan storstadslän, stödområden och övriga . Typer av krediter som omprövas och typ av bank- kunder som möts av större krav har också ringats in i undersökningen. De som i större utsträckning ställer krav svarade också på ett antal uppföljningsfrågor, nämligen följande. Har banken omprövat krediter till företag med företagsinteckning som säkerhet? Har banken omprövat andra företagskrediter? Av de banker som i större utsträckning ställer högre krav har omprövat krediter till företag med företagsinteckning som säkerhet och har gjort det för andra företag. På frågan om banken erbjuder alternativa finansieringslösningar i form av factoring eller leasing i samband med omprövning av krediter visar det sig att alltid eller oftast erbjuder factoring eller leasing. Ett av fyra bankkontor () erbjuder alltid alternativ i form av factoring eller leasing. Ytterligare två av fem () gör det oftast. Totalt är det en majoritet av bankkontoren som alltid eller oftast () erbjuder alternativ i form av factoring eller leasing. Vad som är av större betydelse är om dessa alternativa lösningar har ökat . Har det skett en stor förändring jämfört med ? Undersökningen visar att anser att alternativa lösningar har ökat jämfört med , d.v.s. tre av fyra bankkontor. I undersökningen ställdes även frågan om bankkontoren upplevde att förmånsrättsreformen försvårar möjligheten för små och medelstora företag att växa. Resultaten visar att tre av fyra bankkontor instämmer helt () eller delvis () i att förmånsrättsreformen begränsat kapitalförsörjningen och därför gjort det svårare för små och medelstora företag att växa. Det finns även en del positiva förändringar utifrån förmånsrätts- reformens intentioner. Utifrån undersökningen kan konstateras att av bankkontoren gör tätare övervakning och uppföljningar som följd av förändringar i förmånsrätten. Även bankernas beteenden har förändrats. Förändringen märks genom att en majoritet av bankkontoren () anser att kreditgivningen i hög eller ganska hög omfattning har blivit mera inriktad på att bedöma lönsamheten. En av fem () anser att det skett i mycket hög omfattning sedan förmånsrättsreformens införande 2004. Av bankenkäten framgår enligt ITPS att företagens möjligheter till kapitalförsörjning utvecklats negativt till följd av förmånsrätts- reformen. Den slutsatsen dras av att ungefär hälften av tillfrågade banker har uppgett att de till följd av reformen har ökat sina krav på säkerheter eller kapitalinsatser. Det är emellertid enligt utred- ningen värt att notera att det endast är som har uppgett att de i mycket större utsträckning ställer sådana krav. Det kan enligt utredningen knappast sägas vara något särskilt starkt stöd för slutsatsen att förmånsrättsreformen har haft någon mer betydande inverkan på små och medelstora företags möjligheter att erhålla bankkrediter. Det framgår inte heller att de ökade kraven innebär att det har ställts krav på andra säkerheter än företagsinteckning. Utredningen konstaterar också att det av bankenkäten framgår att det bland de företag som har fått ökade krav riktade emot sig ingår företag som kan karaktäriseras som riskföretag, dvs. företag med svag lönsamhet och dålig återbetalningsförmåga. Att bankerna, till följd av förmånsrättsreformen eller av andra orsaker, riktar högre krav mot sådana företag måste rimligen ses som något positivt. Av denna övergripande fråga i bankenkäten är det därför enligt utredningen svårt att dra några mer bestämda slutsatser om vilken inverkan förmånsrättsreformen har haft på små och medelstora företags möjligheter till extern lånefinansiering. visar enligt utredningen ett tydligare resultat vad gäller frågan om det har blivit vanligare att bankerna erbjuder alternativa finansieringslösningar. Nära tre fjärdedelar () har uppgett att omfattningen av alternativa erbjudanden har ökat efter 2004. Med alternativa erbjudanden avses vanligen factoring eller leasing. Nackdelen med detta ur företagssynvinkel, har det sagts, är att sådana alternativa finansieringslösningar är dyrare än låne- finansiering med företagsinteckning som säkerhet. Utredningen har ingen anledning att i och för sig ifrågasätta detta, men man kan ställa sig frågan vad som är anledningen till det. Det är dock inte utredningens uppgift att utreda det. Utredningen vill däremot framhålla att factoring och leasing i sig inte är företeelser som är av ondo. Sådana lösningar kan ha förtjänster av olika slag som kan motivera ett företag att betala (det högre) priset för tjänsten. I många fall innefattar t.ex. factoring en paketlösning som, förutom kreditmomentet, innehåller faktu- rering, bevakning, indrivning m.m. Det kan därför i och för sig knappast sägas att det är negativt att bankerna erbjuder dessa alternativa tjänster. Men om det är så att företagen i större utsträckning anser sig tvungna att anta dessa erbjudanden och att det innebär att deras kapitalförsörjning försvåras och fördyras är det givetvis en nackdel. Det kanske allvarligaste innehållet i bankenkäten är att drygt tre fjärdedelar () av de tillfrågade upplevde att förmånsrätts- reformen har försvårat möjligheterna för små och medelstora företag att växa. Bortsett från att man kan fråga sig vad som avses med att de tillfrågade upplevde att reformen hade haft en tillväxthämmande effekt är det självklart mycket negativt om förmånsrättsreformen har fått en sådan effekt. Den risken måste i detta sammanhang tas i beaktande även om ITPS:s bankenkät inte är tillräckligt fylligt underlag för att dra några säkra slutsatser i frågan. ITPS har också genomfört en enkät bland 100 företagare, som här redovisas i sammandrag. Resultaten från den undersökningen visar att –2006 har av företagen fått krediterna omprövade. I jämförelse med ITPS tidigare mätning har denna procentsats minskat från . Det är framför allt inom de mindre företagargrupperna (5–19, 20–49 anställda) som krediterna har omprövats. Andelen är signifikant högre och uppgår till inom de mindre företagargrupperna. Andelen är också signifikant högre för tillverkningsföretag (). Resultaten är likartade med den tidigare undersökningen . Vid den tidigare mätningen var det däremot en högre andel medelstora företag och företag i stödområdena som påverkades av en omprövning. I den tidigare undersökningen framkom att i hälften av fallen där krediterna omprövats var förmånsrättsreformen orsaken. Det har även vid denna enkätundersökning () uppgetts vara det huvud- sakliga skälet till varför krediterna omprövats. Det kan konstateras att anser att lånevillkoren förändrats till det sämre. Företag med färre än 50 anställda anser i större utsträckning än företag med 50–250 anställda att lånevillkoren har försämrats. anser att det har fått en förbättring. Resterande andel av företagen har inte påverkats av omprövningen, dvs. varken fått bättre eller sämre lånevillkor. I jämförelse med den tidigare undersökningen är det ännu en hög andel företag som fått försämrade villkor. Detta är tydligt hos tillverkningsföretag () och inom stödområdena. I av fallen har försämringen bestått av en högre amorteringstakt. Företag i stödområdena och tillverkningsföretagen har påverkats mest av sådana åtgärder. I av fallen har bankerna förändrat uppföljningsrutinerna och gjort tätare upp- följningar av företagen. av företagen upplevde att uppföljningsrutinerna är desamma som . Två av fem företag () har blivit mindre intresserade av att investera efter omprövningen. Det är i synnerhet de minsta företagen som blivit mindre villiga att investera. ITPS ställde ytterligare fyra frågor till de företag som fått omprövade krediter eller mött krav på ökade säkerheter eller kapitalinsatser, nämligen följande. Har omprövningen skapat svårigheter för företaget att belåna alternativa säkerheter? Har omprövningen bidragit till att företaget använder alternativa finansieringslösningar? Har omprövningen utökat risktagandet för Dig som företagare i form av privat borgen eller privata pantsättningar? Har omprövningen förbättrat kredit- och finansieringssituationen för företaget? En majoritet av företagen () anser att omprövningen har utökat risktagandet i form av privat borgen eller privata pant- sättningar. Nästan vartannat företag () anser att omprövningen har bidragit till att företaget använder alternativa finansieringslösningar. Vart tredje företag () anser att om- prövningen har skapat svårigheter för företaget att belåna alternativa säkerheter. Vart fjärde företag () anser att omprövningen har förbättrat kredit- och finansieringssituationen för företaget. Det är en stor andel företag inom stödområdena som menar att det är svårare att belåna alternativa säkerheter (). Det är framför allt mindre företag som drabbats av detta (). En majoritet av företagen () saknar alternativ till bank- finansiering. Endast en av tio () anser att de i stor utsträckning har alternativ. Vart fjärde företag () har det i liten utsträckning. De minsta företagen med få anställda saknar i större utsträckning än andra företag alternativ till bankfinansiering. Det är framför allt de större medelstora företagen som har sådana möjligheter (, signifikant skillnad). På frågan om företagen erbjudits och använder alternativa finansieringslösningar framgår att av alla företag erbjudits att använda factoring, leasing eller något annat (av företagen använder sig av sådana finansieringslösningar). Företag med få anställda har i mindre utsträckning erbjudits alternativ än företag med större personalstyrka. Det är framför allt företag med fler än 20 anställda som har erbjudits alternativa finansieringslösningar. Utredningen konstaterar att det enligt företagarenkäten trots allt inte är fler än av företagen som har fått sina krediter omprövade till följd av förmånsrättsreformen (eller av annan anledning). Visserligen är siffran för företag inom tillverknings- industrin och inom stödområdena högre, men det kan inte sägas vara någon exceptionellt hög siffra. Det måste tvärtom sägas vara en relativt liten andel av företagen som har drabbats av omprövning, vilket närmast tyder på att förmånsrättsreformen ur ett kreditgivningsperspektiv varit en lyckad reform. konstaterar alltså att en stor majoritet av de tillfrågade företagen inte har berörts negativt av reformen. Även här är dock siffrorna mer oroande om ett tillväxtperspektiv anläggs eftersom av företagen har blivit mindre villiga att investera efter förmånsrättsreformens ikraftträdande. Det kan här inledningsvis finnas anledning att erinra om målen med förmånsrättsreformen och hur dessa enligt ITPS har uppnåtts. Större tonvikt på företagens återbetalningsförmåga vid kreditgivning och bättre kredituppföljning. ITPS konstaterar att ett flertal banker gör tätare uppföljningar och har mera fokus på företagens lönsamhet . Reformen har på så sätt varit positiv utifrån målet att förändra bankernas beteenden. Fortsatt effektiv kreditgivning till företagen i allmänhet. ITPS konstaterar att reformen inte lyckats skapa en effektivare kreditgivning (jfr dock vad som har sagts om begreppet effektiv kreditgivning). Kapitalförsörjningen för flertalet företag har försämrats. Reformen har på så sätt varit negativ utifrån målet att skapa effektivare kreditgivning. Snabbare insolvensbehandling, reformen ska leda till en snabbare och mindre kostsam insolvenshantering som generar ett bättre underlag för beslut i samband med att företagen hamnar på obestånd. ITPS konstaterar att rekonstruktions- förfarandet inte blivit snabbare och fortfarande dras med brister. Ökad intressegemenskap mellan borgenärerna vid insolvens. ITPS konstaterar att det är svårt att utveckla en ökad intresse- gemenskap mellan borgenärerna på grund av särintressena. Det finns inget utifrån ITPS:s undersökningar som tyder på att intressegemenskapen har ökat. Reformen har alltså enligt ITPS inte bidragit till att nå målet om en ökad intressegemenskap mellan borgenärerna vid insolvens. Ökad likabehandling av olika borgenärer i konkurs och ökad utdelning till oprioriterade borgenärer. ITPS konstaterar att fler oprioriterade borgenärer (domineras av mindre företag) får utdelning efter reformen. Däremot har andelen som får utdelning av bevakat belopp fått mindre. varit positiv för målet att öka likabehandlingen av olika borgenärer i konkurs och en förhöjd utdelningsandel till oprioriterade borgenärer. En del resultat tyder även på att borgenärerna fått en delvis starkare position vid uppgörelser såsom konkurser eller rekonstruktioner. Förstärkt löneskydd vid konkurs och rekonstruktion.