sou · GWB3129 · 2008-12-15 00:00:00 — Större delen av täcks av Mobitex-nätet, med undantag för fjällkedjan och delar av inland. I vissa länder används Mobitex som ett kom- plement till TETRA-näten. Så är det t.ex. hos blåljusmyndigheterna i och . I använder vissa ambu- lanshelikoptrar Mobitex för att sända positionsdata. (VHF) är frekvenser som används inom flyget för kommunikation. Det finns en nationell samverkanskanal för helikoptrar på 123,10 M-Hz. Svenska flygande enheter som använder flyg-VHF är: (VHF) är frekvenser som används inom sjö- farten för kommunikation och nödanrop. Det finns gott om VHF- stationer utmed kusterna. De kommunala räddningstjänsterna har normalt sett inte tillgång till det maritima VHF-systemet, med undantag för de båtar som vissa räddningstjänster opererar. SOS- centralerna har inte tillgång till maritim VHF. Svenska flygande enheter som använder maritim VHF är: ambulanshelikoptrar (vissa) Förvarsmaktens helikoptrar (vissa) Ultra High Frequency (UHF) är frekvenser som används av bland annat Försvarsmakten. Vid sidan av de ordinarie sambandssystemen i helikoptrarna används även mobiltelefoner. Eftersom kommunikationen på S 70, S 80 och maritim VHF är helt öppen brukar man använda mobil- telefon som komplement när känslig information som berör enskild person ska avhandlas. Mobiltelefonnäten används även för att sända positionsdata. Ofta används de vanliga GSM-näten. Enligt uppgift fungerar GSM-näten dåligt i helikopter, i synnerhet om man flyger över en viss hastighet. Man kan även använda det nya digitala CDMA450- nätet som är baserat på det gamla NMT-nätet och opereras av före- taget Nordisk mobiltelefon . I det nya nätet används 3G-teknologi. CDMA450-nätet har bäst täckning i , men fungerar inte i delar av . Nätet har heller inte täckning över havet. De telefoner som används ombord på helikoptrarna måste vara flyg- godkända. Satellittelefon används för att kommunicera från områden som saknar vanlig radiotäckning, t.ex. i fjällområdet. Svenska flygande enheter som använder satellittelefon är: S 70 och S 80 I används det analoga system 70 för radiokommunikation inom polis, ambulans och . Nätet har täckning över hela landet. För nationell samverkan finns en särskild samverkanskanal. Polisen har även ett särskilt radiosystem för storstäderna som benämns system 80. Det är bara polisen som använder detta nät. ska både S 70 och S 80 ersättas med . Det gäller dock inte i fjällkedjan. Svenska flygande enheter som använder S 70 är: (Radiokommunikation för effektiv ledning) är ett digitalt radiokommunikationssystem som bygger på TETRA-teknologi. Systemets användare är aktörer inom allmän ordning, säkerhet eller hälsa. ska successivt ersätta de cirka 200 mindre och större analoga system som används i . Systemet ska vara fullt utbyggt vid utgången av 2010. Nätet som är uppbyggt av ett stort antal celler ska täcka hela landyta, utom fjällkedjan. har även viss täckning över havet i kustnära områden, samt i vissa områden mellan och . I äldre radiosystem måste användaren välja kanal efter vilket område man befinner sig i. För en ovan radioanvändare kan det vara svårt att hålla reda på frekvenser. I väljs i stället en talgrupp att tala med. Talgruppen kan liknas vid en mailinglista där alla som ingår hör trafiken och kan nås överallt där täckning finns. Rakelenheter från olika organisationer kan av en radiooperatör med överordnade rättigheter kopplas samman i gemensamma tal- grupper, så att man kan kommunicera på ett säkert sätt oberoende av geografiska eller organisatoriska gränser. RAKEL-trafiken är krypterad och därmed skyddad mot avlyssning. Med RAKEL- systemet finns möjlighet till positionsangivelser av fordon och utrustning. håller nu på att byggas ut med funktionen () som ska medge kommunikation mellan flygande enheter, samt mellan flygande enheter och markenheter. AGA-funktionen kräver särskild teknik, eftersom helikoptrar och flygplan rör sig snabbt och på hög höjd. inleddes tester med polishelikoptrar i . När testerna är klara ska AGA-funk- tionen införas över hela landet. kommer då att kunna användas i flygplan och helikoptrar för dataöverföring, talkom- munikation och överföring av positionsdata. Svenska flygande enheter som ska utrustas med har samarbete med om att använda i för sekundärtransporter. Ett liknande samarbete fanns tidigare med Försvarsmakten när de svarade för SAR-beredskapen. får använda för att transportera kritiskt sjuka patienter till högre vårdnivå. En förutsättning är dock att alla alternativa transportresurser är upptagna. I regel gäller det transporter av patienter från sjukhuset i till i . I vissa fall får man även tillåtelse att hämta hem patienter från till . Vid uppdragen bemannas helikoptern med anestesisjuksköterska från länssjuk- huset i . Anestesiläkare medföljer vid behov. Det finns ständigt en helikopterutbildad sjuksköterska i beredskap. finns även en helikopterutbildad läkare i beredskap, medan det under jourtid kan ta att få fram en läkare. Den medicinska personalen är bl.a. utbildad i vinschning och överlevnad i vatten. har också tecknat en separat livförsäkring för personal som deltar i helikopteruppdrag. Efterlevandeskyddet är en viktig fråga för . I samband med sekundärtransporterna har man använt lands- tingets intensivvårdsbår ombord på helikoptern. kon- staterades dock att båren inte uppfyllde flygsäkerhetskraven, varför verksamheten ligger nere i väntan på att ska skaffa en ny bår. Antalet uppdrag har successivt ökat från starten då man gjorde 50 uppdrag, till 2007 då man gjorde 90 uppdrag. I princip har det endast handlat om sekundärtransporter. Uppdragen tar ofta att genomföra. Verksamheten har blivit så omfattande att den riskerat att konkurrera med beredskapen för flyg- och sjöräddning. Om piloterna är ute och flyger på långa sekundär- transporter riskerar de att få slut på flygtid, och de måste därför vila innan de åter kan stå i beredskap för SAR-uppgiften. Flyg- räddningscentralen ARCC som leder har därför blivit mer restriktiva med att tillåta användning för ambulansupp- drag. Om ett sjöräddningslarm inkommer under en sjuktransport kan behöva sätta av patienten på närmaste sjuk- hus. använder även ambulanshelikoptrarna i , och för transporter till , respektive . Från sida låter man gärna sjukvårdspersonal följa med på sjöräddningsuppdrag, men detta sker sällan. Helikoptern står på Midlanda flygplats som ligger från sjukhuset, vilket motsvarar ett par minuters flygtid. används sällan för primärtransporter. Det har hänt att helikoptern hämtat patienter på öar. Enligt skulle andelen primärtransporter kunna öka något, då de erfaren- hetsmässigt tar betydligt att genomföra än sekundär- transporterna till . Därmed påverkar de inte beredskapen för sjöräddning på samma sätt som långa sekundärtransporter. utbildar personal i avancerad hjärt-lungräddning (A-HLR), syrgasanvändning, m.m. SAR-heli- kopterns personal utbildar sjukvårdspersonal i vinsch- ning. betalade till Sjö- fartsverket för helikopterberedskapen. För varje flygtimme faktu- rerade dessutom . Sammantaget kostade verksamheten för . ska teckna ett avtal med som innebär att personal från ambulans- helikoptern kommer att kunna följa med på uppdrag med SAR- helikoptern då det behövs medicinsk kompetens. Ett problem är dock att står baserad i , medan ambu- lanshelikoptern står i . Det gör att det tar extra tid att åka och hämta sjuksköterska. Läkaren kommer framöver att finnas baserad inne i . Avtalet kommer också att innebära att ytbärgarna ska få akut- medicinsk utbildning av . Vidare kommer läkare och sjuksköterskor vid ambulanshelikoptern att få regelbunden utbild- ning och övning i vinschning. finns ett samarbete mellan ambulanshelikoptern och i . Den medicinska personalen från ambulans- helikoptern medföljer vid behov på sjöräddningsuppdrag i SAR- helikoptern. Ambulans- helikopterns personal får utbildning i vinschning, m.m. för nu en dialog med om att läkare fram- över ska följa med på alla sjöräddningsuppdrag. Kommunen ut- bildar även ytbärgaren på i grundläggande akut- sjukvård. kan också användas som reserv när ambulans- helikoptern har tekniska problem eller då det är dåligt väder. SAR- helikoptern har två piloter och får därmed flyga under sämre väderförhållanden, än ambulanshelikoptern som har en pilot. användes som reserv åt ambulans- helikoptern vid sex tillfällen. Samarbetet mellan och bygger på en muntlig överenskommelse. Det finns en ambition att samarbetet ska formaliseras. Den medicinska personalen vid ambulanshelikoptern i följer vid behov med på sjöräddningsuppdrag. Det sker vid cirka 20 tillfällen . Båda helikoptrarna står base- rade vid Airport. använ- der även som reserv vid tekniska stillestånd på den egna ambulanshelikoptern, eller då patienten behöver vinschas. I samarbetet ingår att ytbärgarna utbildas i akutsjukvård av ambu- lanshelikopterns personal. har den medicinska personalen på ambulanshelikoptern utbildats i vinschning av SAR- ska samarbetet mellan helikoptrarna utvärderas. bygger samarbetet på en muntlig överenskommelse. i samarbetar med Sjöfarts- verket om medicinsk bemanning av som står vid F 17 i utanför . Samarbetet är en fortsättning på det samarbete tidigare hade med Försvarsmakten, när de stod för SAR-beredskapen. Vid SAR-uppdrag som kräver medicinsk kompetens hämtar helikoptern en anestesisjuksköterska från i . En anestesisjuksköterska finns ständigt tillgänglig för att delta vid helikopteruppdrag. Det finns möjlighet att ta med fler anestesisjuksköterskor vid händelser med stort skadeutfall. Sjuk- sköterskan bär alltid överlevnadsdräkt under uppdragen. ska sjuksköterskan också vara utrustad med nödluft. Flygtiden mellan flygplatsen och sjukhuset är . har valt att inte ha läkare med på upp- dragen. Den flygande medicinska sjukvårdspersonalen kan även utgå som sjukvårdsgrupp vid allvarliga händelser till havs. Gruppen transporteras då av . Avtalet mellan och innebär att sjuk- sköterskorna som står i beredskap får en omfattande säkerhets- utbildning som bland annat innefattar utbildning och övning i vinschning. De genomgår också Helicopter Underwater Escape Training (HUET), samt HEED-utbildning (nödluft) i . Sjukvårdspersonalen ska även genomföra årlig utbildning i sam- verkan med . Utöver detta har sjukvårdsper- sonalen en stående övningstid med för att uppnå en god vana att arbeta i helikoptern. Avtalet innebär också att utbildar ytbärgaren och vinschoperatören på i första hjälpen på L-ABCDE-nivåTPF1FPT och i hjärt-lungräddning med defibrillator (D- HLR). Ytbärgaren ges också medicinsk delegation på syrgas. 1TP PT L-ABCDE står för , Breathing, Circulation, Disability, Exposure. Vid sidan om sjöräddningsuppdragen får även använda för akuta livräddande primärtransporter. Det kan t.ex. gälla hämtning av patienter i . kommer också att kunna använda helikoptern för sekundärtransporter. räknar med att genomföra 15 20 sekundärtransporter , och då främst till . Vi sådana uppdrag kommer en särskild intensivvårdsbår att användas. Båren är utrustad med ventilator, övervakningsmonitor och sprutpumpar. Sekundärtransporterna får endast genomföras i den mån de inte påverkar SAR-beredskapen. Under den andra halvan av 2007 deltog sjukvårdspersonal från vid sex uppdrag. Samtliga uppdrag gällde sjöräddning. betalade en fast avgift om 753 629 kro- nor till , samt en timavgift om vid upp- drag som inte gäller sjöräddning. i har en hög ambitionsnivå i sitt samarbete med . skulle gärna se att det fanns nationella standarder för såväl utrustning, utbildning och proce- durer vid medicinska uppdrag med och SITS- verksamhet. är berett att delta i ett sådant arbete. Medicinteknisk utrustning ombord på luftfartyg All medicinteknisk utrustning som ska användas ombord på ett luftfartyg (såväl helikopter som flygplan) måste vara godkänd av Luftfartsstyrelsen så att den inte påverkar flygsäkerheten (AIC B 118/1999). Detta föranleder en hel del arbete för de sjuk- vårdshuvudmän som har ambulanshelikopter. Detta är särskilt krävande för mindre sjukvårdshuvudmän, som och . Medicinteknisk utrustning kan även påverkas av flygmiljön, t.ex. genom vibrationer, elektrisk störning m.m., vilket kan påverka patientsäkerheten negativt. På det här området finns det ingen enskild tillsynsmyndighet som säkerställer att patientsäkerheten tillgodoses. Produktsäkerheten tillgodoses genom ett EU-direktiv med regler för medicintekniska produkter (93/42/EG). Direktivet är genomfört genom lagen (1993:584) om medicin- tekniska produkter och föreskrifter (LVFS 2003:11). Utgångspunkten är att tillverkarna av den medicintek- niska utrustning som används i luftfartyg är ansvarig för att utrust- ningen fungerar på ett korrekt sätt i den miljö som den är avsedd för. De tillverkare som uppfyller kraven får märka sin utrustning med CE-märke. och andra myndigheter i övriga EU-länder svarar för tillsyn av tillverkarna av medicintekniska produkter. Tillverkarna är också skyldiga att anmäla om det sker olyckor och tillbud med medicintekniska produkter. Om så sker ska de natio- nella myndigheterna vid behov följa upp att tillverkaren vidtar åtgärder. När det gäller användning av medicintekniska produkter är tillsynsmyndighet och har till stöd föreskriften (SOSFS 2008:1) om användning av medicintekniska produkter i hälso- och sjukvården. I författningen finns bl.a. bestämmelser om egentillverkning och vårdgivares skyldighet att anmäla negativa händelser och tillbud med medicintekniska produkter till tillverkar- na och . Därutöver finns krav på rutiner för riskanalys och avvikelse- hantering, samt egenkontroll i föreskrifter (SOSFS 2005:12) om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården. En viktig del av avvikelsehanteringen är att anmäla händelser till myndigheter i enlighet med gällande författ- ningar. I samma föreskrift finns även krav på att ledningssystemet ska innehålla rutiner för inköp av produkter och tjänster, samt för säker användning och hantering av dessa. När en vårdgivare eller flygoperatör ska börja använda sin CE-märkta medicintekniska utrustning ska denne först kontrollera att utrustningen fungerar ihop med den aktuella typen av heli- kopter eller flygplan. Man brukar då anlita en konsult som utför tester. låter t.ex. Svensk flygambulans och Scandinavian AirAmbulance på eget initiativ en konsult genomföra tester av den medicintekniska utrustningen i ambulansflygplanen, så att den ska vara patientsäker. Operatörerna efterfrågar dock tydliga myndig- hetskrav för att säkerställa att utrustningen är patientsäker. Från sida hänvisar man till att vårdgivaren själv måste förvissa sig om att utrustningen uppfyller produktsäkerhets- kraven enligt regelverket för medicintekniska produkter. Ett problem har varit att det inte funnits särskilt mycket CE- märkt utrustning ute på marknaden, som tillverkaren garanterar ska fungera i luftfartyg. Vårdgivaren kan då tvingas välja att använda utrustning som inte är avsedd för luftfartyg, genom att anpassa sådan utrustning, eller genom att tillverka egen utrustning. Allt detta benämns formellt som egentillverkning, och ansvaret för utrustningen faller då på den vårdgivare som gjort modifieringen, samt ansvarig verksamhetschef enligt SOSFS 2008:1. Detta gäller således både för CE-märkt utrustning och egentillverkad utrust- ning som anpassas genom egentillverkning av en vårdgivare. När det gäller ambulansflygplan äger operatören i regel den medicintekniska utrustningen medan eventuella modifieringar oftast görs av den ursprunglige tillverkaren eller i vissa fall av det landsting som man samarbetar med. Enligt sakkunniga som Heli- kopterutredningen talat med är det i många fall oklart vem som efter genomförda modifieringar bär det yttersta ansvaret för att utrustningen är patientsäker. Ansvarsfördelningen mellan inköpare, ägare, eventuell modifierare och användare är otydlig. däremot helt klart att den läkare som använder utrustningen på en patient är ytterst ansvarig för sin patient. har talat med flera operatörer och per- soner som arbetar med medicinteknisk utrustning hos sjukvårds- huvudmännen. En vanlig uppfattning är att regelverket är otydligt och att ansvarsfördelningen mellan och är oklar. Inom den luftburna ambulanssjukvården menar man att till- synen inte är särskilt omfattande. T.ex. uppger Akademiska sjuk- huset att deras ambulanshelikopter aldrig varit föremål för någon tillsyn under de som de bedrivit sin verksamhetTPF1FPT. När det gäller medicinteknisk utrustning i Försvarsmaktens helikoptrar svarar för luftvärdighets- och patientsäkerhetsgodkännande. 1TP PT hävdar dock att det skett . 1.Barlastvattenkonventionen – om anslutning. 2.Immunitet för stater och deras egendom. 3.Skyddet för den personliga integriteten. Bedömningar och förslag. 4.Omreglering av apoteksmarknaden. Kränkande utformning av kommersiella meddelanden. 6.Fastighetsmäklaren och konsumenten. Åtgärdsplan för den kliniska forskningen. 8.Bidrag på lika villkor. En myndighet för all trafik. 11.Frihet för studenter – om hur kår- och nationsobligatoriet kan avskaffas. 12.Finansiella sektorn bär frukt. Analys av finansiella sektorn ur ett svenskt perspektiv. 13.Bättre kontakt via nätet – om anslutning av förnybar elproduktion. + : issues for electricity production based on renewable energy sources in , , , and . 14.Timmar, kapital och teknologi – vad betyder mest? En analys av produktivitetsutvecklingen med hjälp av tillväxtbokföring. 15.LOV att välja – Lag Om Valfrihetssystem. 16.Förtursförklaring i domstol. 17.Frivux – valfrihet i vuxenutbildningen. 18.Evidensbaserad praktik inom social tjänsten– till nytta för brukaren. 19.Att slutförvara långlivat farligt avfall i undermarksdeponi i berg. 20.Patentskydd för biotekniska upp- finningar. Globalisering, strukturomvandling och sysselsättningsdynamik. 22.Ett stabsstöd i tiden. 25.Ett energieffektivare +Bilaga. 26.Värna språken – förslag till språklag. 27.Framtidsvägen – en reformerad gymnasieskola + Bilagedel. För yrkeskunnande i förändring. 30.Forskningsfinansiering – kvalitet och relevans. –lokalisering – handläggningsregler. 32.Avskaffande av revisionsplikten för små företag. 33.Detaljhandel med vissa receptfria läkemedel. –förslag om förändringar i samtjänst- lagen. + Engelsk översättning. 36.Svenska Spels nätpoker. 38.EU, allmännyttan och hyrorna. 40.Bredband till hela landet. –ett förstärkt straffrättsligt skydd 43.Tre rapporter till . Ansvarslag för vägtrafiken m.m. N. 45.Rapporter från en mr-verkstad. 46.Handel med läkemedel för djur. 47.Frågor om hyra och bostadsrätt. 48.En utvecklad havsmiljöförvaltning. 49.Aktiekapital i privata aktiebolag. 50.Skyddet för samhällsviktig verksamhet. 51.Värdigt liv i äldreomsorgen. 52.Legitimation och skärpta behörighets- regler. Förslag om organisation.N. 55.Kustbevakningens rättsliga befogen- heter. 56.Mångfald som möjlighet. Åtgärder för ökad integration på landsbygden. 57.Skattelättnader för hushållstjänster. 58.Egenansvar – med professionellt stöd. 59.Föreningsfostran och tävlingsfostran. En utvärdering av statens stöd till idrotten. 60.Personnummer och samordningsnummer. 61.Krisberedskapen i grundlagen. Översyn och internationell utblick. – en granskning av . 63.Förstärkt skydd för företagshemligheter. 64.Kontinuitet och förändring. + Lättläst + . 65.Sekretess och offentliga biträden i ut- länningsärenden. En översikt av bedömningsmetoder i och andra länder. 68.Bygg – helt enkelt! 69.Välja fritt och välja rätt. Drivkrafter för rationella utbildningsval. 70.Slutförvaring av kärnavfall. Kärnavfalls- rådets yttrande över SKB:s Fud-program 2007. 71.Uppföljning av kriminalvårdens effektiviseringsarbete. –organisation och finansiering. 74.Rätt och riktigt. Åtgärder mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. 75.Ägande och förvaltning av hyreshus. 76.F-skatt åt flera. 77.Möjlighet att leva som andra. Ny lag om stöd och service för vissa personer med funktionsnedsättning. + Lättläst + . 78.Eftersök av trafikskadat vilt. En kostnad för trafikförsäkringen? 80.Beskattningstidpunkten för närings- verksamhet. 81.Stalkning – ett allvarligt brott. 82.Vägen tillbaka för överskuldsatta. 83.Avgifter inom arbetslöshetsförsäkringen. 84.Alkolås för rattfyllerister och körkorts- prov i privat regi. 85.Straff i proportion till brottets allvar. 86.Prövning av vindkraft. Integritet – Effektivitet. 88.Elektroniskt kungörande av författningar. 89.Trygghetssystemen för företagare. 90.Svensk export och internationalisering. Utveckling, utmaningar, företagsklimat och främjande. 91.En svensk veteranpolitik, del 2. Ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser. 92.Konkurrens på spåret. 93.Partsinsyn och ny teknik i domstol, m.m. Ju. 94.Tillval i hyresrätt. –nya sändningsmöjligheter. –för bättre service till medborgarna. 99.Nya ersättningsbestämmelser i expropria- tionslagen, m.m. Ju. 101.Ny inriktning av frivillig beredskaps- verksamhet. – en översyn av aktivitetsersättningen. + Lättläst + . 103.Hur ska skogspolitiken genomföras på . 106.Ökat förtroende för domstolarna. Strategier och förslag. + Bilagedel A – Enkätundersökningar. + Bilagedel B – Språkrapporter m.m. Ju. 107.Etiken, miljön och pensionerna. Scenarier på lång sikt. 109.En hållbar lärarutbildning. 110.Vägen till ett energieffektivare . 111.Barn som misstänks för brott. 112.Yrkeskunnande – en likvärdig sökväg till lärarutbildningen mot yrkesämnen. 113.Bo bra hela livet. + Del B: Bilagor. 114.Försörjningskrav vid anhöriginvandring. Rapport från en referens- grupp. 116.En ny radio- och TV-lag. Vad har gjorts? Vad behöver göras? 118.Styra och ställa – förslag till en effektivare statsförvaltning. 119.Underlagsrapporter till för- valtningskommittén. 120.Bättre kontroll av missbruksmedel. En effektivare narkotika- och dopnings- lagstiftning m.m. S. 121.Innovationer och företagande – framtid. 122.Mer om fristående skolor och enskild förskoleverksamhet. 123.Förslag till åtgärder med anledning av Lavaldomen. + Sammanfattning på engelska. 124.En framtida spelreglering. 125.En reformerad grundlag. Del 1 + 2. 126.I den äldres tjänst. Äldreassistent – ett framtidsyrke. Några förslag för att stärka patientens ställning. 128.Tydligare uppdrag – istället för sektors- ansvar. 129.Helikoptern i samhällets tjänst. Skyddet för den personliga integriteten. Bedömningar och förslag. Fastighetsmäklaren och konsumenten. [6] Förtursförklaring i domstol. Patentskydd för biotekniska uppfinningar. Avskaffande av revisionsplikten för små företag. Människohandel och barnäktenskap – ett för- stärkt straffrättsligt skydd+ bilaga. Tre rapporter till . [43] Frågor om hyra och bostadsrätt. [47] Aktiekapital i privata aktiebolag. [49] Krisberedskapen i grundlagen. Översyn och internationell utblick. Förstärkt skydd för företagshemligheter. Sekretess och offentliga biträden i utlännings- ärenden. Uppföljning av kriminalvårdens effektiviser- ingsarbete. Ägande och förvaltning av hyreshus. [75] Revisorers skadeståndsansvar. [79] Stalkning – ett allvarligt brott. [81] Vägen tillbaka för överskuldsatta. [82] Straff i proportion till brottets allvar. Integritet – Effektivitet. Elektroniskt kungörande av författningar. [88] Partsinsyn och ny teknik i domstol, m.m. [93] Tillval i hyresrätt. Nya ersättningsbestämmelser i expropriations- lagen, m.m. [99] Ökat förtroende för domstolarna. Strategier och förslag. + Bilagedel A – Enkätundersökningar. + Bilagedel B – Språkrapporter m.m. [106] Barn som misstänks för brott. [111] Försörjningskrav vid anhöriginvandring. Rapport från en referensgrupp. En reformerad grundlag. Del 1 + 2. Immunitet för stater och deras egendom. [2] Konsulär katastrofinsats. Svensk export och internationalisering. Utveckling, utmaningar, företagsklimat och främjande. Skyddet för samhällsviktig verksamhet. [50] rättsliga befogenheter. En svensk veteranpolitik, del 2. Ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser. Ny inriktning av frivillig beredskaps- verksamhet. Helikoptern i samhällets tjänst.