sou · GVB335 · 2008-01-01 00:00:00 — Det var först i samband med bilismens och kollektivtrafikens genombrott som arbetsresandet tog fart på allvar. I föreliggande avsnitt riktar vi uppmärksamheten mot arbets- pendlingens utveckling . Det finns olika statistiska källor att tillgå för att belysa pendlingens utveckling. Den nationella resundersökningen (RES) är ett sådant material.TPF69FPT En annan källa är SCB:s registerbaserade arbets- marknadsstatistik (RAMS). I de olika register som RAMS omfattar finns bland annat information om bostadens och arbetsställets belägenhet för den förvärvsarbetande befolkningen. Med dessa uppgifter som grund föreligger pendling definitionsmässigt så snart bostad och arbetsplats är geografiskt åtskilda. I praktiken registreras pendling över kommungräns, det vill säga när en person bor i en kommun och arbetar i en annan. RAMS definition av pendling baseras alltså inte på i verkligheten genomförda arbetsresor, utan utgår i stället från det faktum att bostad och 69TP PT RES är en intervjuundersökning som kartlägger svenskarnas resande och utförs av SCB på uppdrag av ett antal statliga myndigheter. För mer information om undersökningen, se [2002]. Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 arbetsplats är skilda åt i geografin. Detta utgör dock knappast något större metodproblem. När bostads- och arbetsort ligger nära varandra är förekomsten av faktiska arbetsresor sannolikt för- hållandevis stor. Men i takt med att detta avstånd växer kan man utgå från att inslaget av åtminstone daglig pendling minskar. Den stora fördelen med att använda RAMS pendlingsstatistik är att den, till skillnad från RES, är heltäckande, vilket möjliggör detaljerade analyser av pendlingens utveckling både på fin geografisk nivå och för olika grupper i befolkningen. Föreliggande analys av pendlings omfattning och trender baseras på RAMS pendlingsstatistik. Med denna som utgångspunkt klassificerar vi pendling över kommungräns som kortväga pendling medan pendling över LA-gräns definieras som långväga pendling. Både den kortväga och den långväga pendlingen är betydelsefull för arbetsmarknadens funktionssätt och bidrar till den geografiska utbredningen av de funktionella arbetsmarknadsområdena. I det här avsnittet väljer vi att redovisa utvecklingen av de båda typerna av pendling med utgångspunkt från stocken av pendlare i varje given tidpunkt. När vi återkommer till att analysera pendlingens drivkrafter och effekter i kapitel 6 riktar vi uppmärksamheten mot nypendlare, det vill säga personer som antigen påbörjat pendling eller bytt pendlingsdestination från till ett annat. Diagram 4.15 redovisar antalet pendlare över kommungräns och LA-gräns i förhållande till antalet förvärvsarbetande –2004. Utvecklingen är som framgår dramatisk. 1975 pendlade av de förvärvsarbetande till arbete i annan kommun än bostadskommunen. 2004 är motsvarande siffra . Det rör sig alltså nästan om en fördubbling av pendlingsfrekvensen över kommungräns . Uttryckt i absoluta tal handlar det om en ökning av antalet pendlare över kommungräns från knappt 700 000 till väl över 1,2 miljoner. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Diagram 4.15 Pendlingsintensitet över kommungräns och LA-gräns 1975–2004 Anm.: Pendlingsintensiteten är beräknad som antalet pendlare över respektive regiongräns i förhållande till antalet förvärvsarbetande. Källa: Bearbetningar av SCB Folk- och bostadsräkning och Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Den ökade arbetspendlingen över kommungräns har lett till att allt större områden knyts samman till sammanhängande arbets- marknadsregioner. Denna regionförstoring avspeglas i att antalet lokala arbetsmarknader har minskat som deras geografiska utbredning ökat. uppgick de till 187 stycken, att jämföra med 85 stycken , det vill säga mer än en halvering . Ett annat mått på arbetsmarknads- regionernas ökade geografiska utbredning är att antalet LA som bara består av en kommun minskat från 1970 till 2004. Det innebär att är nästan samtliga kommuner i landet funktionellt sammanlänkade med andra kommuner via arbets- pendling. Regionförstoringen har dock inte gått lika fort i alla delar av landet. Snabbast har utvecklingen gått i och i , där antalet lokala arbetsmarknader minskat påtagligt. I har regionförstoringen däremot inte gått särskilt fort. Få och ytstora kommuner med låg befolkningstäthet och långa avstånd till angränsande kommuner har inneburit att det är ungefär samma arbetsmarknadsregioner där som . Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 Diagram 4.15 redovisar också utvecklingen av pendling över LA- gräns. Vi kan konstatera att ökningen av den långväga arbets- pendlingen är minst lika dramatisk. Pendlingsintensiteten över LA- gräns har ökat från till . I absoluta tal rör det sig om en ökning av antalet långväga pendlare från knappt 140 000 till nästan 320 000, alltså mer än en fördubbling under de senaste trettio åren.TPF70FPT Diagram 4.16 Pendlingsintensitet över LA-gräns mätt som avvikelse från trend (vänster axel) och vakanskvot (höger axel) 1985–2004 -0,2 -0,4 Pendlingsintensitet (avvikelse från trend) Anm.: Pendlingsintensiteten är beräknad som antalet pendlare i förhållande till antalet förvärvsarbetande. Notera att det är avvikelse från trend som redovisas. Vakanskvoten är definierad som antalet vakanser i relation till antalet sysselsatta. Källa: Bearbetningar av SCB Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik och AMS statistik över lediga platser. Vi har tidigare kunnat konstatera att det finns ett förhållandevis starkt samband mellan efterfrågetrycket på arbetsmarknaden och flyttningsintensiteten både före och efter 1990-talskrisen, men inte för den aktuella perioden i sin helhet. Diagram 4.16 presenterar motsvarande samvariation mellan arbetsmarknadsläge och 70TP PT Vi vill påminna om att siffrorna avser pendling över lokala arbetsmarknader som är definierade enligt pendlingsstatistik och där avgränsningen i LA är densamma för hela perioden –2004. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 pendlingsfrekvens över LA-gräns. Eftersom pendlingen uppvisar en så stark uppåtgående trend redovisas avvikelsen från trenden tillsammans med vakanskvoten. Vi kan konstatera att för den period vi har tillgång till årliga data är sambandet mellan arbetsmarknadsläge och pendling mycket starkt. För hela perioden –2004 uppgår korrelationskoefficienten till 0,80 och för delperioderna 1985–1992 och 1993–2004 till 0,79 respektive 0,89. Pendlingen tycks alltså svara tämligen väl på efterfrågetrycket på arbetsmarknaden. 4.6Pendlingsbenägenheten för olika grupper i befolkningen Genomgången av flyttningarnas utveckling visade att flyttnings- intensiteten varierar påtagligt mellan olika grupper i befolkningen. I följande avsnitt ska vi göra motsvarande analys av skillnader i pendlingsbenägenhet för olika befolkningsgrupper. Det finns ett fåtal studier som fokuserat på detta och bland annat redovisat skillnader med avseende på kön och utbildningsnivå.TPF71FPT Här ska vi undersöka pendlingsintensitetens utveckling i ytterligare några dimensioner och därigenom få en mer detaljerad bild över vilka grupper i befolkningen som driver utvecklingen av pendlingen totalt sett. Som tidigare gäller att vi endast studerar en dimension i taget i detta skede. Vi återkommer med multivariata analyser av pendlingens drivkrafter i kapitel 6. Vi har tidigare konstaterat att flyttningarna har en mycket slående åldersprofil och att flyttningsbenägenheten bland vuxna minskar påtagligt med ålder (se diagram 4.4). Detta är ett av de mest robusta resultaten i empiriska studier. Hur arbetspendlingen varierar med ålder är betydligt mindre väl kartlagt. Diagram 4.17 redovisar antalet pendlare över LA-gräns i förhållande till de förvärvsarbetande i ettårsklasser . Som framgår minskar även pendlingsbenägenheten med ålder. I jämförelse med flyttningarna är dock åldersprofilen för pendling betydligt mindre uttalad. Pendlingsintensiteten är som högst i åldrarna 20–, alltså den åldersgrupp där även flyttnings- benägenheten är som störst. Men till skillnad från flyttningarna minskar inte pendlingsintensiteten lika dramatiskt med stigande ålder. 71TP PT Se t.ex. , J. & , L O. [1997]. Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 Det finns flera tänkbara förklaringar till varför pendlingen, i motsats till flyttningarna, är förhållandevis omfattande även längre upp i åldrarna. En sådan rör de kostnader som är förknippade med de två typerna av rörlighet. Pendling förutsätter inte ett uppbrott från bostadsort, familj och vänner och kan därmed betraktas som ett intressant alternativ även för äldre personer som hunnit bilda familj och rota sig. Flyttning ger upphov till större kostnader i detta avseende. En annan förklaring är skillnader i färdmedels- tillgång. Egen bil är alltjämt det dominerande färdsättet vid arbetspendling. är det förknippat med stora kostnader att äga bil, varför bilinnehavet tenderar att öka med ålder. En annan viktig skillnad är att pendling definitionsmässigt är betingad på sysselsättning. I den meningen är all pendling arbetsmarknads- relaterad. Det gäller däremot inte flyttningarna som också drivs av andra motiv än rent arbetsmarknadsmässiga, vilket kan förklara varför skillnaden mellan unga och äldre personers pendlings- frekvenser är betydligt mindre än motsvarande skillnad i flyttnings- frekvenser. Diagram 4.17 Pendlingsintensitet över LA-gräns för ettårsklasser Anm.: Pendlingsintensiteten är beräknad som antalet pendlare i förhållande till antalet förvärvsarbetande i ettårsklasser 16–. Källa: Bearbetningar av SCB Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Genomgången av flyttningarnas utveckling visade att uppgången i regional rörlighet nästan uteslutande var ett resultat av en mycket kraftig ökning i flyttingsbenägenheten bland personer i åldrarna 20–. När det gäller pendlingens utveckling ser bilden annorlunda ut. Av Diagram 4.17 kan vi utläsa att pendlingsintensiteten ökat påtagligt i alla åldergrupper . Bland förvärvsarbetande i åldrarna 50–, där vi finner den största ökningen, rör det sig nästan om en fördubbling av pendlingsbenägenheten. För övriga ålderskohorter handlar det om en uppgång på . Diagram 4.18 Pendlingsintensitet över LA-gräns för olika åldersgrupper 1975–2004 Anm.: Pendlingsintensiteten är beräknad som antalet pendlare i förhållande till antalet förvärvsarbetande i respektive åldersgrupp. Källa: Bearbetningar av SCB Folk- och bostadsräkning och Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Diagram 4.18 redovisar pendlingsintensitetens utveckling för tre åldersgrupper –2004. Vi kan konstatera att även i ett längre tidsperspektiv så uppvisar de olika åldersgrupperna en förhållandevis likartad ökning av pendlingsbenägenheten. Till skillnad från flyttningarna så är uppgången alltså inte koncentrerad till någon specifik åldersgrupp. Vi kan redan här avslöja att bilden av en mer generell ökning i pendlingsintensiteten kommer att Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 upprepa sig för i stort sett samtliga grupper i befolkningen som vi studerar. Vi går vidare med att studera arbetspendlingen uppdelad efter kön. Vi har tidigare fastställt att flyttningsbenägenheten för kvinnor och män i det närmaste är identisk och att flyttnings- intensiteten utvecklats på ungefär samma sätt . Diagram 4.19 Pendlingsintensitet över LA-gräns för män och kvinnor i åldrarna 20–1975–2004 Anm.: Pendlingsintensiteten är beräknad som antalet pendlare i förhållande till antalet förvärvsarbetande i respektive grupp. Källa: Bearbetningar av SCB Folk- och bostadsräkning och Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Diagram 4.19 redovisar pendlingens utveckling för förvärvs- arbetande män och kvinnor i åldern 20–. Förutom att pendlingsbenägenheten ökat påtagligt såväl för män som för kvinnor, så är det mest slående resultatet den stora skillnaden i pendlingsintensitet. Andelen män som pendlar över LA-gräns är ungefär dubbelt så hög som andelen kvinnor. Att kvinnor pendlar i så pass mycket mindre utsträckning avspeglar sannolikt det faktum att de i allmänhet tar ett betydligt större ansvar för barn och hem. Till viss del kan det också förklaras av att kvinnor i mycket högre grad än män arbetar inom offentlig verksamhet. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 kommunala sektorn är arbetsplatserna så pass spridda i geografin att avståndet mellan hem och arbete sällan behöver bli särskilt långt. Vi kan också notera att trots att skillnaderna i pendlings- benägenhet mellan de båda könen alltjämt är mycket stora, så har det skett en viss utjämning över tiden. Om vi ser till utvecklingen har andelen kvinnliga pendlare över LA-gräns ökat medan andelen manliga ökat . Diagram 4.20 Pendlingsintensitet över LA-gräns efter utbildningsnivå i åldrarna 20–1985–2004 Förgymnasial utbildning () Anm.: Pendlingsintensiteten är beräknad som antalet pendlare i förhållande till antalet förvärvsarbetande i respektive grupp. Källa: Bearbetningar av SCB Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Vi har tidigare konstaterat att flyttningsbenägenheten generellt stiger med utbildningsnivå. Den grupp som avviker från det förväntade mönstret är forskarutbildade, med en rörlighet ungefär i nivå med den för personer med förgymnasial utbildning. Diagram 4.20 redovisar utvecklingen av pendlingen för den förvärvsarbetande befolkningen fördelad på motsvarande utbildningsgrupper. Här framgår det mer entydigt att rörligheten stiger med utbildningsnivå. Vi kan också se att pendlings- benägenheten ökat påtagligt för samtliga utbildningsgrupper . Den grupp som uppvisat störst ökning i Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 andelen pendlare över LA-gräns är personer med förgymnasial utbildning, med en uppgång på . För övriga utbildningsgrupper är ökningen . När vi ser till hur den totala geografiska rörligheten fördelar sig mellan flyttning och pendling kan vi konstatera att forskarutbildade personer framför allt väljer att pendla. Det är möjligt att den omfattande pendlingen i både absoluta och relativa termer för denna grupp hänger samman med en stor frihet att själv välja var och när man vill utföra sina arbetsuppgifter. Sådan frihet minskar behovet av dagligt resande och bidrar därmed till att göra långväga pendling till ett möjligt och intressant alternativ till flyttning. Diagram 4.21 Pendlingsintensitet över LA-gräns efter födelseland i åldrarna 20–1975–2004 Födda i (20-64 Födda utanför () Anm.: Pendlingsintensiteten är beräknad som antalet pendlare i förhållande till antalet förvärvsarbetande i respektive grupp. Källa: Bearbetningar av SCB Folk- och bostadsräkning och Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Avslutningsvis riktar vi uppmärksamheten mot pendlingens utveckling uppdelad efter födelseland, se diagram 4.21. Vi kan konstatera att det föreligger stora skillnader i pendlingsbenägenhet mellan personer födda i och utlandsfödda, men också att båda grupperna ökat sitt pendlande påtagligt . Andelen utrikes födda som pendlar över LA-gräns ligger Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 betydligt under andelen för den infödda befolkningen. Här har vi alltså en tydlig skillnad i förhållande till flyttningarna, där de utlandsfödda uppvisade lika hög eller till och med högre flyttningsintensitet än personer födda i . Differensen i pendlingsbenägenhet tenderar också att växa . Andelen utlandsfödda pendlare har ökat medan andelen pendlare födda i ökat . 4.7Geografisk rörlighet i och Internationella jämförelser av mellanregionala flyttningar är problematiska av flera skäl. Det är till exempel väl känt att flyttningar avtar med distans, vilket betyder att ett land med många och till ytan små regioner uppvisar en relativt omfattande mellanregional migration. Det omvända gäller för ett land med relativt stora regioner. Det krävs dessutom omfattande bakgrunds- information om en mängd faktorer som påverkar flyttningarna för att jämförelserna ska kunna ligga till grund för långtgående slutsatser. Detsamma gäller internationella jämförelser av mellan- regional arbetspendling, avstånd och regionstorlek har en central betydelse för jämförbarhet och det krävs även annan bakgrunds- information för att bilda någorlunda säkra konklusioner. Men trots allt skulle det ändå ge upphov till vissa frågetecken ifall migrations- och pendlingstal för skulle ligga avsevärt under motsvarande tal för flertalet andra länder inom . Flera av dessa länder har inkomstnivåer och ekonomisk struktur som är jämförbar och dessutom regionala indelningar för offentlig statistik som inte skiljer sig radikalt från lämpligt valda indelningar för . Relativa flyttningstal för intern migration inom ett antal länder i OECD-området presenteras i diagram 4.22. Vi har kompletterat officiella uppgifter från med egna beräkningar av flyttningstal mellan riksområden i avseende individer i åldern 15–(RO).TPF72FPT Med tanke på betydelsen av regional upplösningsnivå vid internationella jämförelser och att de åtta svenska riksområdena är jämförelsevis stora till ytan, har vi 72TP PT Riksområdena utgör NUTS2-nivå. Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 även beräknat motsvarande tal för omflyttningar mellan länen i (Län) och mellan lokala arbetsmarknadsregioner (LA). Vidare har vi med utgångspunkt från officiell statistik beräknat flyttningstal för intern migration inom (13 amter) och (20 fylker). Diagram 4.22 Mellanregional flyttning inom länder i 2003 Anm.: Flyttningstalen är här beräknade som andel flyttare i procent av landets befolkning, med några undantag avseende befolkningen i åldersintervallet 15–. Källa: [2005] och bearbetningar av SCB Befolkningsstatistik. Vid en direkt jämförelse av relativa flyttningstal avseende mellanregionala flyttningar inom ett antal länder i , ligger i topp med drygt tre och en halv procent. Bortser vi tillsvidare från flyttningar mellan lokala arbetsmarknadsregioner och län i (LA och Län), följer efter med något . Det bör erinras om att flyttningstalet för avser tretton regioner på ungefär en tiondel av yta. För avses antal flyttare över delstatsgräns till annan delstat inom . Även flyttningstalen för och är beräknade med utgångspunkt från en relativt grov regionindelning som definitionsmässigt ger låga Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 värden.TPF73FPT För övriga länder används en något finare region- indelning, level 2 enligt klassificering.TPF74FPT , och har sinsemellan likartade och relativt höga flyttningstal i jämförelse med övriga europeiska länder. har näst och den största regionala omflyttningen när län används som regional indelning vid beräkning av migration inom . På riksområdesnivå (RO) är det svenska flyttningstalet något lägre, men det avviker inte anmärkningsvärt från migrationstalen i den grupp av länder som följer efter och i rangordning. Känsligheten för regional indelning illustreras med de svenska flyttningstalen mellan riksområden, län och lokala arbetsmarknadsregioner. Vilken regional indelning som är relevant kan givetvis diskuteras. Som påpekats tidigare är flyttningstalet för till stor del ett resultat av att regionerna är relativt små till ytan. är i detta fall indelat i 37 regioner, 46 och i sexton. Intuitivt verkar dessa indelningar mera jämförbara med en indelning efter 21 svenska län än åtta riksområden. Jämförelser av flyttningsfrekvenser med mycket ytstora länder som och är problematiska av det motsatta skälet. Flyttningar mellan svenska riksområden förefaller här vara något mindre olämpligt som jämförelse än migration mellan län i Sverige.TPF75FPT Även om olikheter i regional indelning och ytstorlek kan förklara mycket av skillnader i relativa flyttningstal, så finner vi inte här något som tyder på att har generellt sett låg nivå på mellanregional omflyttning vid en jämförelse med andra utvecklade ekonomier. När det gäller förändring av den interna omflytt- ningens totala omfattning har vi tidigare i detta kapitel redovisat en avsevärd trendmässig ökning för del . Inom har de flesta länder haft svagt fallande eller i det närmaste konstanta flyttningstal mellan 1993 och 2003.TPF76FPT Undantag är med en viss ökning () och 73TP PT Spiezia, V. [2003] diskuterar ekonomiska jämförelser mellan regionala enheter i . 74TP PT Se [2000], sid 68–71, för exakta definitioner och regional indelning av resp. land. 75TP PT Använder man enbart bostadsbyte som rörlighetsmått har bland de högsta rörlighetstalen av länderna ingående i EU-15. I var det av befolkningen i arbetsför ålder som bytt bostad , jämfört med genomsnittet på (beräknat för EU-15 exklusive och ). Se Wasmer, E. m.fl. [2006]. 76TP PT [2005]. Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Bilaga 3 till LU 2008 med en ökning () som är i ungefärlig paritet med ökningen i under denna period.TPF77FPT Den officiella statistiken redovisar enbart det totala antalet pendlare som vid mättillfället arbetspendlar över regiongräns i relation till befolkningen i arbetsför ålder (diagram 4.23). Jämför- barheten mellan dessa pendlingstal och flyttningstalen är minst sagt begränsad vilket diskuteras mera ingående i slutet av detta avsnitt. Pendlingsfrekvenserna i diagram 4.23 är i stort beräknade för samma åldersgrupp och samma regionala indelningar som flyttningstalen i diagram 4.22. Pendlingsfrekvenserna ligger som väntat rejält över de relativa flyttningstalen och (2005) konstaterar att pendlingen har ökat i stort sett i alla medlemsländer och att pendlingsdistanserna blivit allt längre. och har de högsta pendlingsfrekvenserna, delvis beroende på den regionala indelning som tillämpas vid beräkningarna. Den mellanregionala pendlingsfrekvensen för (riks- områden) ligger något lägre i jämförelse med ett flertal av de länder som redovisas i statistik. , och har relativt låga pendlingstal, vilket möjligen hänger samman med en lägre inkomstnivå per capita i dessa länder. Men i likhet med internationella jämförelser av mellanregionala flyttningstal, kan skillnaderna mellan länderna till stor del bero på regionstorlek och befolkningsgeografisk struktur inom länderna och inom regionerna. Det framgår av pendlingstalen för som växer med en finare regionindelning (pendlingstalet över kommungräns var i ). Egna beräkningar av pendling mellan fylker i ger ett pendlingstal på (ej redovisat i diagram 4.23), dvs. någorlunda i nivå med den svenska pendlingen mellan län eller lokala arbetsmarknads- regioner.TPF78FPT I likhet med det som redovisats tidigare för är pendlingstalen i andra systematiskt högre för män än för kvinnor.TPF79FPT 77TP PT statistiken redovisar inte intern omflyttning för samtliga länder . hade en kraftig ökning av den regionala omflyttningen . 78TP PT Antalet utpendlare till kommun i annat fylke i relation till befolkningen 16–, 2001. Folke- og boligtellingen [2001] och Statistisk Sentralbyrå, Befolkningsstatistiken. 79TP PT [2005]. Bilaga 3 till LU 2008 Geografisk rörlighet – omfattning och trender 1974–2005 Diagram 4.23 Mellanregional pendling inom länder i 2003 Källa: [2005] och bearbetningar av SCB Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Medvetna om svårigheterna med direkta jämförelser av flyttnings- och pendlingstal, bedömer vi det trots allt som att det inte finns några tydliga tecken på att den geografiska rörligheten i avviker markant från genomsnittet inom .