sou · GWB3116 · 2008-12-16 00:00:00 — En begäran om genmäle eller motsvarande kan avvisas om detta inte är motiverat enligt de villkor som angetts i punkt 1 eller skulle innebära en straffbar handling eller skulle medföra civilrättsligt ansvar för programföretaget eller skulle överskrida gränserna för allmän anständighet. Bestämmelser skall fastställas för förfaranden, varigenom tvister om rätten till genmäle eller motsvarande kan bli föremål för rättslig prövning. Artikel 23a 1. En kontaktkommitté skall inrättas under kommissionen. Den skall bestå av företrädare för de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. Den skall ha en företrädare för kommissionen som ordförande och sammanträda antingen på dennes initiativ eller på begäran av en medlemsstats delegation. Kommittén skall ha följande uppgifter: a) Att underlätta det faktiska genomförandet av detta direktiv genom regelbundna samråd om alla praktiska problem i samband 631 Bilaga 3 SOU 2008:116 med dess genomförande, särskilt genomförandet av artikel 2, och om alla övriga frågor där en diskussion bedöms vara av värde. b) Att på eget initiativ eller på kommissionens begäran avge yttranden om tillämpningen av direktivet i medlemsstaterna. c) Att diskutera vilka frågor som skall ingå i de rapporter som medlemsstaterna skall överlämna enligt artikel 4.3, om rapporternas metodik, om mandatet för den oberoende undersökning som anges i artikel 25a, om bedömningen av anbuden för att genomföra undersökningen och om själva undersökningen. d) Att diskutera resultatet av kommissionens regelbundna samråd med företrädare för programföretag, producenter, konsumenter, tillverkare, tjänsteproducenter, fackföreningar och personer med konstnärliga yrken. e) Att underlätta informationsutbytet mellan medlemsstaterna och kommissionen om situationen och utvecklingen på området för reglering av TV-utsändningar med hänsyn både till gemenskapens politik på det audiovisuella området och till den relevanta utvecklingen på det tekniska området. f) Att undersöka all utveckling på området där en diskussion bedöms vara av värde. UBU KAPITEL 7 Slutbestämmelser Artikel 24 På områden som inte omfattas av detta direktiv skall direktivet inte påverka medlemsstaternas rättigheter och skyldigheter till följd av gällande konventioner som handlar om telekommunikation och rundradio. SOU 2008:116 Bilaga 3 Artikel 25 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . De skall genast informera kommissionen om detta. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. UM1U Artikel 25a En ytterligare granskning i enlighet med vad som anges i artikel 4.4 skall företas före . Vid granskningen skall hänsyn tas till en oberoende undersökning av effekterna av de aktuella åtgärderna både på gemenskapsnivå och nationell nivå. Artikel 26 och därefter skall kommissionen till , rådet och Ekonomiska och sociala kommittén överlämna en rapport om genomförandet av detta direktiv i dess senaste lydelse och, om nödvändigt, utarbeta ytterligare förslag för att anpassa det till utvecklingen på TV-sändningsområdet, särskilt mot bakgrund av den senaste tekniska utvecklingen. UBU Artikel 27 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Bilaga 4 TV-branschens behov och önskemål om förändringar i radio- och TV-lagen till utredningen för översynen av radio- och TV-lagen m.m Undertecknad har fått i uppdrag att kartlägga tv-branschens behov och önskemål om förändringar i Radio- och TV-lagen (1996:844, nedan benämnd RTL), med anledning av implementeringen av det nya AV-direktivet (2007/65/EG) tidigare TV-direktivet (89/552/EG). Allmänt om en översyn av reglerna för linjära sändningar Syftet med det nya AV-direktivet har varit att anpassa det gamla regelverket till att affärsverksamheten för audiovisuella medietjänster påverkas av strukturella förändringar, informations- och kommunikationsteknikens spridning och den tekniska utvecklingen, i synnerhet när det gäller finansieringen av kommersiell sändningsverksamhet. Syftet har varit att skapa optimala konkurrensvillkor och rättsäkerhet med bibehållen respekt för kulturell och språklig mångfald (se bland annat första preambeln). Jag kommer nedan att fokusera på tv-branschens önskemål och behov av förändringar av de regler som avser linjära sändningar. Gränserna mellan olika distributionsformer för audiovisuell media suddas ut alltmer. Som exempel distribueras tv-program på tv, Internet och i mobil.TPF 1 FPT Den bransch som sysslat med linjär distribution av tv anser att det är omodernt och konkurrensTP 1 PT Ett populärt exempel på nya distributionsformer brukar vara mobil-tv. För teknisk beskrivning av hur mobil-tv distribueras, se bland annat SOU 2006:51 Tillgänglighet, mobil TV samt vissa andra radio- och TV-rättsliga frågor sid 170 ff eller Radio- och om mobil-tv , sid 10 ff. 635 Bilaga 4 SOU 2008:116 snedvridande att ha olika regler med stora skillnader för å ena sidan linjär distribution och å den andra sidan icke-linjär. Branschen anser sig ha behov av en större flexibilitet för att möta den nya konkurrensen från såväl fler tv-kanaler som annat medieinnehåll. En trend över hela världen är att stora tv-kanaler tappar tittare till förmån för mindre tv-kanaler och till förmån för tv on demand. Till följd av den nya fragmentiseringen i tvbranschen uppstår fråga om hur tv-branschen ska tjäna pengar och ta betalt för sitt innehåll. Värdet av reklam är ifrågasatt och det blir allt vanligare att tittarna har utrustning med inspelningsfunktioner (mest känt är begreppet PVR, personal video recorder) där inspelning kan ske med ytterst liten tidsförskjutning och tittaren enkelt kan hoppa över reklamen. Behovet av nya intäktsströmmar ökar därför. Det finns många analysföretag som gjort undersökningar på tittarnas nya vanor och mediekonsumtion. Bland dem finns Kairos Future som har gjort en analys av framtida medietrender i Radio och publikation Medieutveckling . Kairos Future menar att utmaningen för medieaktörerna blir att hålla kvar konsumenten inom deras mediesfär. Detta leder också till integrerade mediesystem med ett stort beroende mellan olika medieformer. Liksom många andra förutspår de att nästan all media kommer att finnas tillgänglig överallt på alla plattformar. Men olika plattformar har olika styrkor och svagheter, vilket medför höga krav på innovativa och nyskapande idéer för hur de bäst kan utnyttjas. AV-direktivet är fortfarande ett minimidirektiv och strängare regler är tillåtna. Det finns svenska regler i RTL som är strängare än AV-direktivets motsvarande regler, och som varit strängare än TV-direktivets, antingen för att de är formulerade så eller för att branschens upplevelse är att och tv har tolkat dem strängare och därför bildat en svensk praxis som är strängare än i andra EU-länder. I det följande tar jag upp ett antal sådana regler som tv-branschen önskar en förändring av i samband med att det nya AV-direktivet ska implementeras och i samband med att utredaren för nya radio- och tv-lagen har fått i uppdrag att förenkla lagen. Med tv-branschen menar jag tv-kanaler, tv-produktionsbolag, distributörer och annonsörer. I vissa delar berörs också andra såsom rättighetsinnehavare till särskilda program. Typiskt sett brukar intressena bakom upphovsmannaorganisationer skilja sig från motsvarande organisationer för sporträttighetsinnehavare. SOU 2008:116 Bilaga 4 Upphovsmannaorganisationer har varit kritiska till reklam och nya tekniker för reklam, medan sporträttighetsinnehavare normalt intar en rakt motsatt inställning. I de fall tv-branschen har inbördes olika åsikter så försöker jag redovisa det i samband med de frågor där det finns motsättningar. Annonsbegreppet – vad ska räknas in i annonstiden? AV-direktivet Artikel 1 h) audiovisuellt kommersiellt meddelande: bilder med eller utan ljud som är utformade för att direkt eller indirekt marknadsföra varor eller tjänster tillhandahållna av en fysisk eller juridisk person som bedriver ekonomisk verksamhet eller främja dennes anseende; sådana bilder åtföljer eller ingår i ett program mot betalning eller liknande ersättning eller i form av egenreklam. Till de olika formerna av audiovisuella kommersiella meddelanden hör bl.a. tv-reklam, sponsring, teleshopping och produktplacering. RTL 7 kap. Med annonser avses reklam samt sändningar som utan att vara reklam sänds på uppdrag av någon annan. Lag (2007:1289). och har sedan ganska länge pågått en diskussion om hur annonstiden ska beräknas under markerad annonstid, där TV4 har överskridit maxgränsen . Enligt ska i princip allt som sänds under markerad annonstid räknas in i den största tillåtna annnonsvolymen , med undantag för trailers och s k VMA-meddelanden. har dock inte accepterat de svartrutor som TV4 lägger in mellan annonserna. TV4 vill räkna bort tiden för svartrutorna och i dessa diskussioner har TV4 bland annat hänvisat till Ofcoms regler för annonstid där Ofcom inte räknar in public service announcements, appeals free of charge, announcements required by Ofcom i annonstiden. I analogi med detta menar TV4 att svartrutor inte är reklam och därför inte ska räknas in i tiden för annonser. Med hänvisning till att reklamtiden nu har ändrats i radio- och TV-lagen, från till , så har återkallat sin talan mot TV4 i Kammarrätten. I skrivande stund har dock Kammarrätten inte tagit beslut om att acceptera återkallelsen. Även om programbolagen kan placera reklamen var de vill så gäller en maximigräns om 637 Bilaga 4 SOU 2008:116 reklam , se mer nedan. Det kommer därför även vara intressant att avgöra vad som ska anses utgöra annonser och som alltså ska räknas in i annonstiden. I vart fall under sådana tider och runt sådana program då annonstiden är attraktiv och de () för annonser utnyttjas maximalt. I AV-direktivets preambel 26 anges att samhällsinformation och välgörenhetsinslag som sänds utan avgift, inte ska omfattas av begreppet audiovisuell marknadskommunikation. De kommersiella tv-kanalerna kommer vilja att AV-direktivets definition på reklam införs i RTL och att man i linje med Ofcom också inför en regel som undantar samhällsinformation och välgörenhetsinslag från beräkningen av annonstid. Branschen (eller i vart fall TV4) kommer använda undantagen i beräkningen av annonstid som argument för att få att räkna enbart den effektiva tiden för annonserna vid granskning av efterlevnaden av 20-procentsgränsen. Placeringen av reklamavbrott AV-direktivet Artikel 11 1. När tv-reklam eller teleshopping infogas i programmen ska medlemsstaterna säkerställa att detta inte påverkar programmens integritet eller rättighetsinnehavarnas rättigheter och ska då beakta naturliga avbrott i programmen samt programmens längd och karaktär. Sändningar av filmer producerade för tv (med undantag för tv-serier och dokumentärer), biograffilmer och nyhetsprogram får avbrytas av tv-reklam och/eller teleshoppinginslag en gång varje tablålagd period . Sändningar av barnprogram får avbrytas av tv-reklam och/eller teleshopping en gång under varje tablålagd period , förutsatt att programmets tablålagda längd överstiger . TV-reklam eller teleshopping får inte infogas i sändningar av gudstjänster." RTL 7 kap. 7 § Annonser skall i TV-sändning sändas mellan programmen. Under förutsättning att villkoren i 7 a § uppfylls får annonser dock avbryta ett program om det sker på sådant sätt att – med hänsyn till naturliga pauser samt programmets sändningslängd och karaktär – varken programmets integritet och värde eller rättighetshavarnas rättigheter kränks. Den största nyheten i AV-direktivet, förutom nyheten att ickelinjära sändningar också ska regleras, är förmodligen att det står 638 SOU 2008:116 Bilaga 4 medlemsländerna fritt att låta programbolagen, med vissa undantag för film och barnprogram, placera reklam var de vill så länge de håller sig inom gränsen om reklam . Detta har välkomnats av tv-branschen även i . gäller dock även i AV-direktivets förslag att reklamavbrotten ska placeras med beaktande av naturliga avbrott i programmen samt programmens längd och karaktär. Medlemsstaterna ska säkerställa att reklamavbrott inte infogas till men för programmens integritet eller rättighetsinnehavarnas rättigheter. Enligt RTL ska placeringen bedömas med hänsyn till naturliga pauser, programmets sändningslängd och karaktär och placeringen får inte strida mot: rättighetsinnehavarnas intressen programmets integritet Rättighetsinnehavarnas intressen bör överensstämma med regeln om ideell rätt i Upphovsrättslagens 3 §. meddelade dom i ett uppmärksammat mål där domstolen hade att ta ställning till huruvida reklamavbrott i två filmer, som godkänt, utgör ideellrättsligt intrång enligt Upphovsrättslagen.TPF 2 FPT anser att reklamavbrott utgör ideellrättsligt intrång och att TV4 hade agerat oaktsamt när man infogat reklamen i filmerna. Det faktum att RTL och TVdirektivet tillåter reklamavbrott har ingen avgörande betydelse för bedömningen av intrång enligt domstolen. Domstolen menar att den upphovsrättsliga prövningen ska ske oberoende av den offentligrättsliga regleringen i RTL. Följden av domen är att vid en prövning av rättighetsinnehavarnas intressen, så måste undersöka huruvida det finns tillstånd från rättighetsinnehavarna. Innebörden av Högsta domstolens beslut är dessutom att sådana tillstånd måste vara väldigt tydliga. och () stödde processen i och motsätter sig reklamavbrott i spelfilmer. Organisationen och kommersiellt tv har därför motsatta intressen när det gäller regler om reklamavbrott. Programmets integritet är detsamma som tittarnas intressen i praxis. har, med TP 2 PT dödsbo och ./. TV4 om reklamavbrott i filmerna som visste för mycket, Mål nr 2117-06, . Bilaga 4 SOU 2008:116 hänvisning till programmets integritet, kunnat fälla reklamavbrott i sådana fall där rättighetsinnehavarna (producent, regissör och andra medverkande till programmet) har accepterat, eller i vissa fall till och med rekommenderat, en viss placering av avbrottet ifråga. Branschens inställning har varit att avbrott i så kallade cliffhangers bör vara tillåtet. Med cliffhangers menas avbrott på platser i programmet där handlingen är som mest spännande. och branschen drivs av två väldigt olika intressen. Alla tv-kanaler, även kanaler utan reklam, vill behålla sin publik mellan alla avbrott, oavsett om avbrottet är mellan två olika program, mellan olika dygn eller olika säsonger. Det handlar om att få publiken att vilja stanna kvar framför tv:n vid avbrott eller återkomma till viss programserie efter ett säsongsavslut. Avbrotten eller sista avsnitten görs normalt så att det ska finnas en spänning kvar. Den enda bortre gräns för hur avbrottet kan placeras, förutom lagen förstås, är tittarens irritation att avbrottet kan bli alltför abrupt. Detsamma gäller säsongsavslut som kan uppröra vissa tittare när de slutar väldigt abrupt så att man som tittare ska vilja återkomma / julen och se den spännande fortsättningen. Frågan om branschens eller i vart fall TV4s problem med placering av reklam går, såvitt jag kan se, inte att lösa med stöd av en implementering av den exakta ordalydelsen i AV-direktivet. AVdirektivet stipulerar ju faktiskt att avbrott ska ske med beaktande av naturliga avbrott i programmen. En snabb rundfrågning hos några kollegor i andra europeiska länder ger vid handen att cliffhangers regleras på ungefär samma sätt som i RTL men att avbrotten inte har varit föremål för granskning på samma sätt som i Sverige.TPF 3 FPT Det måste noteras att efterforskningen är långt ifrån en uttömmande komparativ studie. Möjligen anser dock andra myndigheter, motsvarande , i andra länder att cliffhangers är naturliga avbrott i större utsträckning än . Mot bakgrund av AV-direktivets formulering om reklamavbrottens placering och svårigheten med att åstadkomma en tydlig komparativ studie av praxis så har jag har svårt att se att branschen kan komma på något konkret förslag på lösning i den här frågan, se min avslutande kommentar nedan. TP 3 PT I vart fall har frågan inte varit uppe för prövning i , , och UK. SOU 2008:116 Bilaga 4 4. Produktplacering och Otillbörligt kommersiellt gynnande AV-direktivet Artikel 1. Produktplacering ska vara förbjuden. Med avvikelse från punkt 1 ska produktplacering vara tillåten, såvida medlemsstaterna inte beslutar något annat, - i biograffilmer, filmer och serier producerade för audiovisuella medietjänster, sportprogram och lätta underhållningsprogram, eller - när det inte förekommer någon betalning utan endast gratis tillhandahållande av vissa varor eller tjänster, exempelvis rekvisita och priser, för att de ska ingå i ett program. Undantaget i den första strecksatsen ska inte gälla barnprogram. De program som innehåller produktplacering ska uppfylla åtminstone samtliga följande krav: a) Deras innehåll och, när det gäller tv-sändningar, deras programläggning får inte under några omständigheter påverkas på ett sådant sätt att det inverkar på ansvaret och det redaktionella oberoendet hos leverantören av medietjänster. b) De får inte direkt uppmuntra till inköp eller förhyrning av varor eller tjänster, särskilt inte genom särskilda säljfrämjande hänvisningar till dessa varor eller tjänster. c) De får inte otillbörligen framhäva den berörda produkten. d) Tittarna ska tydligt informeras om att det förekommer produktplacering. Program som innehåller produktplacering ska identifieras på lämpligt sätt i början och i slutet av programmet, och när programmet börjar igen efter ett reklamavbrott, för att undvika all osäkerhet hos tittaren. I undantagsfall får medlemsstaterna besluta att göra avkall på de krav som anges i led d ovan, förutsatt att programmet i fråga varken har producerats eller beställts av leverantören av medietjänster själv eller av ett närstående företag till en sådan leverantör. Programmen får inte under några omständigheter innehålla någon produktplacering av - tobaksvaror eller cigaretter eller produktplacering från företag vars huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av cigaretter och andra tobaksvaror, eller - särskilda medicinska produkter eller medicinska behandlingar som är receptbelagda i den medlemsstat under vars jurisdiktion leverantören av medietjänster hör. RTL 6 kap. 4 § Program som inte är reklam får inte på ett otillbörligt sätt gynna kommersiella intressen. Bilaga 4 SOU 2008:116 4.1 Produktplacering viktig intäktskälla ? På vissa håll i branschen finns en stor förväntan på värdet av produktplacering . Värdet av reklamavbrott är, som nämnts ovan, omdiskuterat och produktplacering beskrivs ibland som en ny intäktskälla som kan kompensera bortfallet i vanlig reklam. Även om intäkter från produktplacering inte kommer att kunna ersätta reklamintäkter fullt ut så är den nya uttalade möjligheten till produktplacering i vissa typer av program välkomnad av branschen, såväl tv-kanaler som produktionsbolag. För SVT kan dock frågan vara problematisk med tanke på SVTs finansieringsform. SVT får inte tjäna pengar på reklam eller produktplacering och kan komma att begränsas i sina inköp av programinnehåll på en marknad där allt fler program innehåller produktplacering. Tv-producenter beskriver ibland produktplacering som ett nödvändigt ont som tv-kanalerna använder för att pressa priset på produktioner av program. Tv-kanalerna vill normalt kontrollera förekomsten av produkter i programmet. Producenternas erfarenhet är att tv-kanalerna kan släppa på den kontrollen och tillåta förmånliga upphandlingar eller gratis produkter till produktionen, för att ge producenten en kostnadsbesparing. För somliga produktionsbolag är den här skillnaden i budgeterad kostnad och gratisprodukter den enda rörelsemarginalen i en produktion. Producenternas inställning till produktplacering är därför lite tudelad; de välkomnar en större frihet men befarar att det kommer att fortsätta användas som en prispressare bland köparna, d v s tvkanalerna. 4.2 Nya regleringen och praxis Enligt AV-direktivet är, som framgår ovan, produktplacering tillåten under vissa förutsättningar. Direktivet innehåller inte längre någon regel om otillbörligt kommersiellt gynnande, eller smygreklam som det benämndes i det gamla TV-direktivet. Tillåtligheten av produkter i ett program synes numera avgöras mot bakgrund av reklambestämmelserna eller regeln om produktplacering. Produktplaceringsregeln förutsätter att produkten förekommer i programmet mot betalning eller i vart fall gratis. I RTL finns inget uttryckligt förbud mot produktplacering. Det finns ett förbud mot otillbörligt kommersiellt gynnande som 642 SOU 2008:116 Bilaga 4 är tillämpligt oavsett om exponeringen av en produkt eller ett varumärke i ett program är avsiktlig eller inte. Likaså kan en överexponering av en produkt eller ett varumärke vara otillåten oavsett om programbolaget eller producenten har fått betalt för exponeringen. Om exponeringen av en produkt eller ett varumärke innebär ett kommersiellt gynnande och det gynnandet inte motiveras av ett informations- eller underhållningsintresse så fäller programmet. prövar en exponering av en produkt eller ett varumärke så ser nämnden allvarligare på en varumärkesexponering om det förekommer någon ersättning från tillverkaren/ varumärkesinnehavaren. Om så är fallet, är risken avsevärt större att exponeringen bedöms som otillåten. Trots detta är det allmänt vedertaget i branschen att det förekommer produktplacering. Vanligast är gratisfinansieringen, d v s att produkter erhålls till en produktion gratis; exempelvis kläder till programledarna, vinster för utlottning i tävlings- eller lotteriprogram, redaktionsbilar, resor. Med andra ord produkter och tjänster som är kostnadsbesparande för produktionen men som inte tillför produktionen några pengar. Särskilt problematiskt för programbolagen blir den svenska regeln om otillbörligt kommersiellt gynnande när programbolagen köper in material från andra länder (särskilt utanför ) där reglerna ser annorlunda ut. Trots att det inte har funnits någon uttrycklig ansvarsbefrielse i vare sig RTL eller i TV-direktivet så är det branschens uppfattning att dragit en gräns för ansvaret såtillvida att programbolagens ansvar för inköpta program inte varit lika stort som för egenproducerade eller beställda program. I vart fall har aldrig fällt produktplacering i spelfilmer medan förekomsten av produkter i programserierna Oprah och inte har godtagits. Oprah har i sitt program, när det fällts, bland annat delat ut presenter till publiken där presenterna har utgjorts av produkter som har exponerats väldigt tydligt. Sedan Oprah fällts av beslutade TV4 att inte längre sända programmet. Vid tillfället för Kammarrättens prövning om avgift 2003 sändes programserien i vart fall i , , samt (enligt uppgift från distributören som också upplyste om att serien totalt sänts i 10 europeiska länder). sänds programserien på TV3. Bilaga 4 SOU 2008:116 Som ovan konstaterats förutsätter AV-direktivet för att det ska handla om produktplacering att det föreligger någon slags betalning, eller prestation såsom att en produkt skänks till ett program. Formuleringen av produktplaceringsreglerna i AV-direktivet indikerar att det handlar om en avsikt att exponera en produkt och att det finns en uppgörelse mellan en producent eller tv-kanal och tillverkaren eller försäljaren av produkten/varumärket. Reglerna i artikel finns där för att upprätthålla, som det står, det redaktionella oberoendet hos leverantören av medietjänster, d v s programbolaget. Branschens mål kommer vara att få så stor frihet som möjligt och att enbart de produktexponeringar som avses i AV-direktivet ska omfattas av svenska RTL, det vill säga sådana kommersiella gynnanden som är föremål för betalning eller en kostnadsbesparing.