sou · GWB3109 · 2008-12-03 00:00:00 — En inventering av det slag som beskrivs ovanTPF4FPT ger ett underlag för vilka och hur stora satsningar på forskning som behöver göras och vilka omprioriteringsbeslut styrelsen måste ta om lärarexamen(-ina) med en eller flera inriktningar ska kunna erbjudas. En uttryckt ambitionsnivå bör härvid vara att andelen disputerade lärare ska vara minst lika stor som genomsnittet inom högskolan. En annan ambition bör vara att utbildning för blivande ämneslärare också bör präglas av att vara inriktad mot läraryrket, vilket både får konsekvenser för hur utbildningen organiseras och vilka forskningssatsningar som är angelägna att göra. Det är också lämpligt att i styrelsen överväga om organisationen av utbildning och forskning knuten till lärarutbildning är tillräckligt ändamåls- enlig för en verksamhet av hög kvalitet. Styrelsen måste likaså ta ansvar för den bristande lärarkompetensen och avhjälpa detta genom att ta erforderliga beslut om resurser och åtgärder om kom- petensutveckling, tjänstestruktur, och eventuellt anställningsstopp. Utredningen vill alltså tydligt betona att styrelsen nu måste ta sitt fulla ansvar för att den lärarutbildning som ska ges får de förutsätt- ningar som krävs för en utbildning som i sann mening är integrerad och högkvalitativ. Styrelsen måste också kunna ha modet att besluta att lärosätet inte bör gå vidare med ansökan om examensrätt inom de delar av lärarutbildningen där man inte har, eller bedömer sig kunna utveckla, tillräcklig kompetens. I detta sammanhang är det också av vikt att påtala att insatser från regeringen bör övervägas. Utredningen förordar en rejäl sats- ning på utbildningsvetenskaplig forskning (se kapitel 6). 4TP PT Som tidigare nämnts har ett sådant projekt genomförts vid , och resulterat i rapporten av och (2003). Forskning och forskar- utbildning av utbildningsvetenskaplig relevans vid . Lärarutbildningens förutsättningar, arbetssätt och inre organisation medel för ett lärarutbildarlyft kan vara lämpliga att tillföras i samband med, eller helst innan, en ny lärarutbildning införs. Detta lyft gäller särskilt ämnesdidaktik, nya områden inom den utbildningsvetenskapliga kärnan där kompetensen inte är till- räcklig, samt IT. Universitet och högskolor som får en eller två examensrätter för lärarutbildning ska ha frihet att utforma organisationen av lärar- utbildningen som man finner mest lämpligt. Staten bör inte lägga sig i interna organisationsfrågor och utredningen föreslår därför att föreskrifterna i högskolelagen om det särskilda organet för lärar- utbildning utgår. Utredningen vill understryka vikten av att lärar- utbildningen inte särbehandlas i jämförelse med andra yrkesutbild- ningar. Lika viktigt är det att lärarutbildningens akademiska karak- tär utvecklas i det att den inordnas i fakultetsstrukturen och där- med samordnas med forskningen. Utredningen förutsätter att representanter för lärosätets forskning av utbildningsvetenskaplig relevans finns i beslutande organ. Utredningen anser också att det är helt upp till lärosätet att självt bestämma om och i så fall hur tvärvetenskapliga inslag ska inrymmas i utbildningen. Denna typ av organisatoriska och inne- hållsmässiga direktiv från statens sida finns knappast för någon annan högskoleutbildning, och bör därför inte heller finnas för lärarutbildningen. -kravet i högskolelagen på ett särskilt organ för lärarutbild- ning tas bort -kravet på att lärarutbildningen ska innehålla tvärvetenskap- liga inslag tas bort. -lärosätenas styrelser tar ett vidgat ansvar för kvalitetsfrågor rörande lärarutbildning. Lärarutbildningens förutsättningar, arbetssätt och inre organisation Ett av de återkommande och ofta uppmärksammade problemen i lärarutbildningen har varit att tillräckligt väl koppla samman teore- tiska kunskaper med beprövade praktiska erfarenheter. Ett försök i den riktningen var att vid de första lärarhögskolorna inrätta tjänster som metodiklektorer (se avsnitt 2.2.1). – dock inte nödvändigtvis lektorer – anställdes för att svara för att verklighetsanknyta teorin till situationen i skolan. uppfattades dock dessa metodiklektorer ha fjärmat sig från skolverkligheten. Därtill visade sig samverkan och integration med pedagogikämnet och dess företrädare inte sällan fungera mindre väl. Med ändrade anställningsformer i högskolan motsvaras meto- diklektorerna i nuvarande lärarutbildning av adjunkter. Det har ofta krävts att dessa själva ska vara lärarutbildade, så att de kan utgöra en länk mellan skolan och högskolan. Även denna lösning är behäftad med brister. Eftersom adjunkterna i allmänhet tills- vidareanställs, kommer deras eventuella lärarerfarenhet från skolan självfallet att ligga allt längre bort i tiden. De har inte heller forskarutbildning, och kan alltså varken anses garantera en veten- skaplig grund eller en aktuell beprövad erfarenhet. Självfallet finns många goda pedagoger och forskarämnen bland dessa personer, på samma sätt som det kan finnas bra obehöriga lärare i skolorna. Problemet är dock strukturellt och kräver ett nytt förhållningssätt vid anställning av lärare inom lärarutbildningen. Utredningen föreslår att adjunktsanställningar av nuvarande slag blir undantag snarare än regel i den nya lärarutbildningen. Istället förordas tre andra lösningar för att garantera den aktuella skol- erfarenheten. Dessa tre kan var och en kan tillämpas i lämpliga andelar, men utgör tillsammans de normala anställningsformerna för odisputerade lärarutbildare: Lärarutbildningens förutsättningar, arbetssätt och inre organisation -tidsbegränsade anställningar som adjunkt. Erkänt skickliga lärare anställs för en period . Detta system liknar det som gäller de flesta lärare vid högskolans konstnärliga utbildningar. -kombinationsanställningar, där tjänstgöringstiden delas mellan skola och högskola med exempelvis vardera. -utbytesanställningar, där en högskolelärare tjänstgör i skolan medan en lärare från skolan arbetar inom högskolan. För lärare inom såväl lärarutbildning som skolväsende skulle för- slagen innebära en närmare kontakt och en större insikt och förstå- else för varandras verklighet, något som blir till gagn i den fortsatta yrkesverksamheten. Det bör understrykas att kombinations- och utbytesanställningar inte minst avser forskarutbildade lärare inom högskolan. I sin tur kräver detta att det i lärarutbildningen finns möjlighet att deltidsanställa aktiva skollärare som adjungerade lärare och att det utvecklas tjänster inom skolväsendet för lärare med forskarutbildning. Samma system bör gälla för alla skolformer, alltså även för exempelvis förskola, fritidshem, särskola och inom vuxenutbildningen. Med tanke på nedskärningen av det allmänna utbildnings- områdets tre terminer till kärnans två, kan det inte heller ute- slutas att arbetsbrist kommer att kunna uppstå vid lärosätena inom pedagogik och allmändidaktik. Detta är beklagligt för de enskilda individerna. Det kommer dock även att krävas nyrekryteringar av forskarutbildade lärare, såväl inom utbildningsvetenskap som ämnesteori och ämnesdidaktik. Den ofta påtalade besvärliga situa- tionen för nydisputerade inom vissa ämnen kan genom utredning- ens förslag delvis underlättas genom att ämnesdelen av lärarutbild- ningen förstärks. Lärarutbildningens förutsättningar, arbetssätt och inre organisation 5.8Kvalitetssäkring och enskilda utbildningsanordnare Lärarutbildningen ska ses som en akademisk yrkesutbildning bland andra inom högskolan. Det innebär att den ska omfattas av samma krav på och rutiner för utvärdering och kvalitetsarbete som andra högskoleutbildningar. Utredningen föreslår, som framgått, att två nya yrkesexamina ersätter den nuvarande lärarexamen. Detta förut- sätter att lärosätena ansöker om examensrätter och att Högskole- verket prövar ansökningarna på det sätt som redan beskrivits i kapitel 4.2. För den fortsatta, löpande kvalitetsgranskningen är det tveklöst så att den tydliga struktur som utredningen föreslår för- bättrar möjligheten att utvärdera lärarutbildningen. Enligt utredningens synsätt bör staten styra landets lärarutbild- ning, dels genom att ge förutsättningar för en tydlig och väl struk- turerad utbildning som för kvalitet, dels genom att regel- bundet utvärdera utbildningarna för att kontrollera att kvaliteten är godtagbar och för att stimulera till ytterligare kvalitetsutveckling. Av examensordningen ska framgå bland annat högskoleutbild- ningarnas omfattning, inriktning och krav på förväntade studeran- deresultat. Det finns inte någon anledning att ha mer omfattande eller annorlunda skrivningar i examensordningen för en lärar- examen än för andra yrkesexamina. Med utredningens förslag till ny lärarutbildning som grund förutsätts utbildningsanordnarna ta sitt fulla ansvar för att en högkvalitativ utbildning ges. I det inbegrips också ett ansvar för intern kvalitetssäkring och kvalitets- utveckling. Inom högskoleväsendet finns även ett antal så kallade enskilda utbildningsanordnare. Dessa är dels de så kallade stiftelsehögsko- lorna (och ), dels ett antal fristående högskolor och institut av varierande stor- lek. De är skyldiga att följa samma regler i högskolelagen om hög kvalitet i verksamheten som statliga universitet och högskolor. utvärderar även utbildningar som ges av de enskilda utbildningsanordnarna. Det är dock bara regeringen som kan fatta beslut om beviljad eller indragen examensrätt för deras utbildningar. finns, bortsett från stiftelsehögskolan i , ingen enskild utbildningsanordnare bland lärarutbildningarna. Utredningen ser inget hinder till varför inte utbildningsanordnare utanför högskolan skulle kunna söka, och efter godkänd prövning Lärarutbildningens förutsättningar, arbetssätt och inre organisation erhålla, examensrätt för lärarutbildning, på samma sätt som skett för utbildningar inom exempelvis teologi och vård. Självfallet ska samma höga krav på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet gälla för dessa som för övriga lärarutbildningar. Det kan därför vara lämpligt att eventuella kandidater på området samverkar med befintliga svenska eller utländska lärosäten. Enskilda utbildnings- anordnare kopplade till fristående skolor skulle ge en välkommen breddning av VFU:n, som sällan genomförs i fristående skolor, och därigenom bättre spegla det svenska skolväsendets mångfald. -enskilda utbildningsanordnare ska kunna få bedriva lärar- utbildning förutsatt att de uppfyller kvalitetskraven vid prövning av examensrätt. All högskoleutbildning ska enligt högskolelagen vila på vetenskap- lig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet. Verksam- heten ska bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forsk- ning och utbildning. Den ska avpassas så att en hög kvalitet nås såväl i utbildningen som i forskningen och, för konstnärliga utbild- ningar, det konstnärliga utvecklingsarbetet. Tolkningen av före- skrifterna uttrycks vid bedömningar dels gene- rellt i ett antal kvalitetsaspekter, dels specifikt i kriterier för varje utbildning. Vid varje enskild prövning tolkas kvalitetskriterierna av de sakkunniga inom området. Kriterierna utgör en helhet och kan inte betraktas isolerade var för sig. Kvalitetsaspekter för examensrättsprövning av lärarutbildningen Bedömargruppens uppgift är att kritiskt granska och göra en bedömning av huruvida lärosätet ifråga har tillräckliga förutsätt- ningar att ge en viss lärarutbildning av god kvalitet. Granskningen bör omfatta nedanstående tre huvudområden, som var för sig inrymmer ett antal aspekter: utbildningens förutsättningar, utbild- ningens utformning och utbildningens resultat. Det är i det här Lärarutbildningens förutsättningar, arbetssätt och inre organisation sammanhanget viktigt att också erinra om de genomgående fram- förda propåerna från bedömargrupper . För att åstadkomma höjd utbildningskvalitet har läro- sätena fått råd om att profilera sig och samverka i större utsträck- ning. Frågan om och på vilket sätt dessa råd har fått genomslag bör därmed ingå i bedömningen. Resultatet av bedömningen ska utmynna i ett utlåtande om huruvida lärosätet uppfyller kvalitets- kraven. -att antalet tillsvidareanställda och övriga lärare står i proportion till utbildningens beräknade omfattning -att lärarna har vetenskaplig, pedagogisk och annan nödvändig kompetens för undervisning och handledning inom utbild- ningen -att lärarna kommer att ges reella möjligheter till kompetens- utveckling och egen forskning. -att utbildningen kommer att ges i en forskande och interna- tionell miljö -att utbildningen kommer att ge förutsättningar för ett kritiskt och kreativt förhållningssätt -att utbildningen kommer att erbjuda relevant och kvalitets- säkrad verksamhetsförlagd utbildning (VFU). -att de studerande kommer att ha god tillgång till litteratur, informationstekniska resurser och annan nödvändig utrustning. Lärarutbildningens förutsättningar, arbetssätt och inre organisation -att kursplanerna innehåller lärandemål (förväntade studie- resultat) som utarbetats i enlighet med examensordningen. Undervisning, kurslitteratur och examination: -att undervisning, kurslitteratur och examination säkrar forsk- ningsanknytning och progression. Säkring av examensmålen: -att krav finns klart dokumenterade, exempelvis i form av betygs- kriterier eller liknande, och framgår av instruktioner för tenta- mina, examensarbeten och annan examination -att lärosätet kan visa att utbildningen kommer att ge de stude- rande goda förutsättningar att nå examensmålen. Bedömargrupperna ska granska huruvida det finns tillräckliga för- utsättningar för varje inriktning som lärosätet ansöker om att få anordna. Förutsättningarna ska vara uppfyllda inom såväl under- visning, ämnesdidaktik, utbildningsvetenskap som VFU. 6 Forskning och forskarutbildning En nyckelfråga för lärarutbildningens kvalitet och status som akademisk utbildning är dess vetenskapliga grund eller forsknings- bas. Utvärderingarna av lärarutbildningen har tydligt visat att den brister i detta avseende på flera nivåer: -den låga andelen disputerade lärare (mot i högskolan i övrigt förutom lärarutbildningen) -utbildningsvetenskapens låga andel av forskningsresurserna, såväl nationellt som lokalt -den bristande vetenskapliga nivån på examensarbetena. Redan i avsnitt 3.1.1 beskrevs hur det vetenskapliga och kritiska förhållningssättet ska vara ett självklart genomgående perspektiv inom lärarutbildningen. Där framgick också att denna utredning, i enlighet med bedömargruppens resonemang i utvärdering , förordar att begreppet forskningsbasering ersätter forskningsanknytning. Vad borde då lärarutbildningens forsk- ningsbas utgöras av? Det är svårt att forma hållbara argument mot idén att kunskap om exempelvis lärande, kognition och minne är av betydelse för lärares arbete. Det är det andra steget i tankemodellen om relationen teori och praktik som kan bli problematisk, dvs. att det från vetenskaplig kunskap går att härleda hur undervisning ska gå till. Denna tanke tar sig uttryck i begrepp och termer som praxisnära forskning. skolkommission formade den grund som senare refor- mer kommit att vila på. Det är en progressiv pedagogik, där eleven sätts i centrum för undervisningen och där mål och innehåll moti- veras av nyttan som princip. I denna progressiva syn är vetenskapen den bas som utvecklingen ska vila på. Detta framträder i den utred- ning om lärarutbildningen som följde av skolkommission.TPF1FPT Där sägs att pedagogisk och psykologisk forskning ska kunna ge en vetenskaplig grund för vad som kallas den egentliga lärarutbild- ningen. Den egentliga lärarutbildningen skulle vara den kärna som kun- skaper i exempelvis pedagogik, psykologi och metodik utgör. Den egentliga lärarutbildningen omfattar också de delar av lärares arbete som handlar om själva undervisningen, dess former, dess administ- ration och dess relation till styrdokument, skolans vardag, för- äldrakontakter och konfliktlösning. Denna kärna är tveklöst en central del i all lärarutbildning. Förenklat kan lärarutbildningen ses som bestående av två delar. Dels ska den ge kunskaper i de ämnen som finns i läroplaner och kursplaner (ämneskunskap). Dels ska den ge kunskap om hur undervisning ska formas i förhållande till elevernas förutsättningar (utbildningsvetenskap). Dessa två delar har två olika förhållanden till forskning. Skolans ämnen är inte förenklade kopior av veten- skapliga discipliner. Den kunskap som ska bibringas eleverna ska vara byggd på vetenskap. Läraren ska alltså här undervisa om veten- skapligt baserad kunskap. Den andra delen innebär att nyttja veten- skaplig kunskap som en grund för handlande.TPF2FPT Dessa två sätt att förhålla sig till vetenskap har konsekvenser för hur lärarutbild- ningen kan utformas och hur lärarstuderande tillägnar sig denna vetenskapligt grundade kunskap. Lite mer komplicerat kan man se lärarutbildningen som inne- hållande fyra delar. Förutom de ovan nämnda ska lärare ha kunskap om hur ett bestämt stoff påverkar förutsättningarna för lärande, dvs. ämnesdidaktik som kan förstås som en kombination mellan ämneskunskap och utbildningsvetenskap. Den fjärde delen, slut- ligen, handlar om att kunna hantera arbetets sociala och administ- rativa karaktär, dvs. kunna hantera konflikter, samtal, bedöm- ningar, utvärderingar, handledning med mera. För dessa uppgifter behövs såväl ämneskunskaper, som kunskaper inom utbildnings- vetenskapens olika och ofta ämnesövergripande områden.TPF3FPT 1TP PT Se avsnitt 2.2.1. 2TP PT Jämför , M. (2005). Att fånga kunnandet om lärande och undervisning. 3TP PT Se vidare , K. & , U.P. (2003). Utbildningsvetenskap – ett begrepp och dess sammanhang. Lärarutbildningen som en akademisk utbildning måste bygga på forskning. Att i lärarutbildningen bygga in ett grundläggande vetenskapligt förhållningssätt innebär att de fyra delarna som beskrivits ovan måste utformas på olika sätt. Det innebär också att de lärarstuderande tidigt måste få inhämta vetenskapliga förhåll- ningssätt i form av kunskapsteori, vetenskapsteori och forsknings- metodik. Denna grund ska ge verktyg för att kritiskt hantera information och kunna forma den till kunskap, dvs. kunna förstå vad som är rimligt, logiskt och sannolikt, kunna skilja mellan sam- band och orsak/verkan, kunna söka i databaser och själv inhämta information. Området ämnesdidaktik är som forskningsområde en del av utbildningsvetenskaperna och ligger i skärningen mellan skol- ämnenas block och utbildningsvetenskapernas block kring lärande, minne, barn och ungas utveckling samt läroplansteori och prov och bedömning. I den klassiska indelningen av pedagogik som veten- skap består pedagogiken av läroplansteori och didaktik. Läroplans- teori handlade om utbildningens mål, innehåll och etik. Didaktiken handlade om hur undervisningen skulle utformas i förhållande till ämnets struktur och mening i förhållande till kunskap om lärande och minne. Läroplansteori kan definierasTPF4FPT utifrån tre frågeställ- ningar: Hur väljs värderingar, kunskaper och erfarenheter ut och organiseras för lärande? Hur formuleras en läroplan och hur tar den gestalt? Hur styr läroplaner undervisning och lärande? Didak- tiken blir utifrån denna utgångspunkt centrerad kring hur värde- ringar, kunskaper och erfarenheter organiseras inom ramen för olika skolämnen med hänsyn till kunskap om kognition, lärande, minne och utveckling. Ett exempel: En lärare i samhällskunskap måste få sina ämnes- kunskaper från flera olika vetenskaper som statsvetenskap, natio- nalekonomi och sociologi. Hur dessa olika block vägs samman är en fråga om att aktivt tillämpa ämnesdidaktik inom samhällsveten- skap. Detta i sin tur kräver kunskaper som specifikt tillämpas inom ämnesområdet samhällsvetenskap men som generellt hämtas från kunskapsblock inom utbildningsvetenskaper som kognition, lärande och minne. Detta innebär att undervisningen måste alternera mellan teoretisk överblick och tillämpad reflektion. I sin tur inne- bär det att högskoleförlagd och verksamhetsförlagd utbildning bör 4TP PT , U.P. (1979). Att organisera omvärlden. I verksamhetsförlagd utbildning ska inte bara aktiva lärare medverka utan också forskarutbildade lärare. Den verksam- hetsförlagda utbildningen ska dokumenteras och bearbetas inte bara utifrån vad den erfarenhetsmässigt gett utan också hur den kan förstås utifrån de olika kunskapsområdena. Forskning med bäring på lärande, kunskapsbildning, utbildning och undervisning bedrivs inom de flesta vetenskapsområden på ett stort antal svenska universitet och högskolor. Noterbart är att de flesta universitet och högskolor har angett området forskning om utbildning och lärande som det näst viktigaste området i sina egna forskningsstrategier. I höstens forskningspropositionTPF5FPT görs en avsevärd satsning på de strategiska forskningsområdena medicin, teknik och klimat. Dock kan konstateras att utbildningsvetenskap inte återfinns som utpekat område. Utredningen vill poängtera att forskning om utbildning och lärande är en förutsättning för ett utbildningsväsende av god kvalitet, vilket i sin tur är en förutsätt- ning för en framgångsrik forskning inom också de strategiska områden som regeringen lyfter fram. Utredningen finner det vara anmärkningsvärt att det utbildningsvetenskapliga forsknings- områdets stora betydelse inte nämns i detta sammanhang. Utred- ningen har dock, istället för att peka ut utbildningsvetenskap som strategiskt område, valt att föreslå andra finansieringsformer för uppbyggnad av kraftfulla forskningsmiljöer inom utbildningsveten- skap (se nedan). Utredningens betoning av att lärarutbildningen i högre grad måste baseras på vetenskaplig kunskap får konsekvenser för forsk- ning inom utbildningsvetenskap. I direktiven sägs att utredningen ska ge förslag om hur forskningsanknytningen av lärarutbildningen, dess koppling såväl till utbildningsvetenskap som till ämnesteori och ämnesdidaktik kan förbättras, hur antalet forskarutbildade lärare kan öka och hur den praxisnära forskningen med relevans för lärarutbildningen och den pedagogiska yrkesverksamheten ska komma skolan till del.TPF6FPT 5TP PT Prop. 2008/09:50. Ett lyft för forskning och innovation. 6TP PT Dir. 2007:103, s. 1. Detta innebär att utredningen förväntas komma med förslag till hur forskning i anslutning till lärarutbildning ska organiseras och finansieras. , då den inom inrättades, har utbildningsvetenskap som forskningsområde utvecklats på ett positivt sätt. Finansieringen till konkurrensutsatt forskning har utökats i omgångar till totalt . Forskningens innehållsliga kvalitet och relevans har stadigt förbättrats. Forskningen återspeglar alltmer den ämnesmässiga bredden och den mångvetenskapliga karaktären inom utbildningsvetenskap.TPF7FPT har också satsningar på kompetensuppbyggnad kunnat göras bland annat genom stöd till elva forskarskolor. De medel som utgår till forskning inom utbildningsvetenskap är ändå små i förhållande till sektorns omfattning. Medlen utgör endast av de totala kostnaderna för skola och hög- skola. Den tid som stått till förfogande (2001–2008) för att bygga upp forskningsområdet har också bedömts vara alltför knapp för att målsättningarna om vetenskaplig stabilitet och konkurrens- kraftig kvalitet generellt sett har kunnat uppnås.TPF8FPT I den framlagda forskningspropositionenTPF9FPT tar regeringen klart ställning för att utbildningsvetenskaplig forskning fortsatt ska hanteras av . Man pekar härvid på att utbildnings- vetenskap innefattar såväl grundforskning som mer tillämpad forskning och att behovet av utbildningsvetenskaplig forskning är stort. Det slås fast att sådan forskning är central för ett utvecklat vetenskapligt förhållningssätt bland såväl lärarstuderande och lärar- utbildare som lärare och pedagoger: anser därför att det är av stor vikt att den utbildningsvetenskapliga forskningen tillförsäkras goda möjligheter att fortsätta utvecklas (s. 167–168). Tills vidare föreslås att relevanskriteriet bibehålls, dvs.