sou · GVB360d12 · 2008-01-01 00:00:00 — Av betydelse är också att äldre personer mer ofta har de sjukdomar som ger särskild känslighet för värme, främst hjärt- och kärlsjukdom, lungsjukdom och försämrad njurfunktion. Läkemedel som ofta används av äldre kan också förändra värmereglering, cirkulation och vätskebalans, särskilt betablockerare och vätskedrivande mediciner (Basu & Samet 2002b, Havenith 2001). Psykiska funktionshinder, inklusive demenssjukdomar, kan också medföra att man inte uppfattar riskerna med värmen (Basu & Samet 2002a–b, Semenza et al. Värmen över stora delar av fick mycket omfattande konsekvenser, totalt i beräknas 22–45 000 fler dödsfall än normalt under två veckors värmebölja, och episoden drabbade främst äldre personer i städer (Kosatsky 2005, Vandentorren et al. 2004, Conti et al. 2005, Le Tertre et al. En ännu inte helt klarlagd frågeställning är hur mycket livet förkortas för personer som avlider i samband med värmeböljor. Ifall det enbart handlar om en kort tidigareläggning av dödsfall som ändå snart skulle inträffa, så kallad harvesting (skördande), följs dagarna med hög dödlighet av en period med lägre dödlighet än normalt (Kalkstein 1993, Kalkstein 1995). Graden av harvesting tycks skilja sig mellan olika städer och befolkningar, och vara uttalad för värmeeffekten i (Hajat et al. 2.1.2 Svensk fallstudie I Den första svenska studien av hur temperaturen och värmeböljor påverkar dödligheten fokuserar på 41 församlingars befolkning (c:a 1,1 miljoner inv.) inom –2003 (Rocklöv & 2007). Analysen har byggts upp stegvis för att finna vilken temperatur som är optimal och därefter belysa hur dödlig Bilaga B 34 SOU 2007:60 48 heten ökar vid högre och lägre temperaturer. Årstiderna har dessutom studerats separat, och analyser gjorts för att belysa om det finns en extra kraftig ökning av dödligheten vid varma perioder som skulle kunna betraktas som värmeböljor i svenskt perspektiv. Studien baseras på dygnsvisa uppgifter om medeltemperatur i , antal dödsfall (exkl. externa orsaker) samt antal sjukhusinläggningar för influensa, vilket är en viktig faktor att kontrollera för. Data angående dödsfall och sjukhusinläggningar har hämtats från respektive vid . Studien visar att dödligheten som mjukt beroende av dygnsmedeltemperaturen sett över helår har ett V-format utseende (figur 2.2.) efter kontroll för andra faktorer som influensa, säsong, tidstrend och veckodag. Vid den lägsta relativa risken i figuren har man en optimal temperatur motsvarande den temperatur där dödligheten är lägst, för 11–. Av figuren framgår procentuell ökning vid högre och lägre temperaturer, och att mortaliteten ökar kraftigare för höga temperaturer än för låga. När temperatureffekten beräknades linjärt sågs för sommarperioden den största signifikanta effekten för ett glidande 2-dygnsmedelvärde av dygnsmedeltemperaturen. Den totala relativa ökningen av mortaliteten per grad högre temperatur över var (konfidensintervall = 0.45–). Om man enbart såg till effekten av temperaturen blev ökningen per grad (konfidensintervall = 0.63–). av dygnen hade en medeltemperatur på 22,eller högre. Vid minst i rad med denna temperatur klassades dygnet som infallande under en värmebölja. För en alternativ analys infördes en indikator för värmebölja i analysen. Då reducerades den linjärt specificerade relativa ökningen av daglig mortalitet från (konfidensintervall = 0.03, 1.4) per grad högre temperatur (figur 2.3), men värmeböljeindikatorn gav dessutom en relativ ökning av mortaliteten på (konfidensintervall = 0.5–) för dagar under en så definierad värmebölja. SOU 2007:60 Bilaga B 34 49 Figur 2.2 Effekten av dygnsmedeltemperaturen på dagligt antal dödsfall beskriven med en mjuk funktion justerad för årstid, tidstrend, veckodag och influensa. Figur 2.3 Två alternativa modeller som beskriver temperaturens effekt på dödligheten i StorStockholm : (---) linjär temperaturmodell, () linjär temperaturmodell inkluderande en värmeböljevariabel enligt texten ovan. Grader Riskökning (%) -10 0 10 20 0 5 10 15 12 14 16 18 20 22 24 0 5 10 15 20 Grader Riskökning (%) Bilaga B 34 SOU 2007:60 50 Den optimala dygnsmedeltemperaturen i på 11–stämmer bra med resultaten i en studie från (Nafstad et el. 2001), i vilken effekten av värme dock inte blev statistisk säkerställd, troligen på grund av en för vid definition av sommar (april–september). Om man inte kontrollerar för en generell årstidseffekt blev den optimala temperaturen i högre, vilket stämmer bra med en finsk studie utan justering för årstidsmönstret (Nayha 2005). Sammantaget talar data från för en ökad mortalitet både vid höga och låga dygnsmedeltemperaturer, men den beräknade temperatureffektens storlek beror på flera faktorer, bl.a. hur årstidens betydelse hanteras i analysen. Eftersom det inte finns några detaljerade analyser från eller är det ännu inte klarlagt vilken temperaturvariabel som bäst beskriver risken för en ökad dödlighet. Dygnsmedeltemperaturen behöver inte vara den bästa riskindikatorn, nattens lägsta temperatur eller dygnets maximala temperatur skulle kunna visa sig mer relevanta. För konstaterades en extra kraftig ökning av dödligheten efter minst två dagars värmebölja, vilket är en effekt som observerats också i andra studier (Hajat et al, 2006). Vid ännu högre temperaturer än vi varit vana vid i kan effekterna komma att bli mer dramatiska än vad befintliga data förutsäger, vilket var fallet i , med relativa risker långt över förväntat från tidigare dagar. 2.1.3 Fallstudie II: Beräknad förändring av antal dödsfall i om sommartemperaturen stiger Datamaterial För att matematiskt kunna skatta framtida direkta effekter av värme enligt temperaturökningar som beräknats från scenario A2 och B2 så byggdes en prediktionsmodell baserad på ett datamaterial från perioden –2003. Detta material består av dygnsmedeltemperatur uppmätt på i och dagliga antalet dödsfall av sjukdom (exklusive externa orsaker) i området (c:a 1,1 miljoner invånare). SOU 2007:60 Bilaga B 34 51 Prediktionsmodell Eftersom det dagliga antalet dödsfall antas vara poissonfördelade över tiden, så tillämpas en poisson-regression med antalet dödsfall som beroende variabel och dygnsmedeltemperatur som en av de förklarande variablerna. Vi fokuserar här på effekten av varma temperaturer och använder därför endast sommarmånaderna juni, som grund för prediktionmodellen. Detta gör att vi inte behöver kontrollera temperatureffekten för sammanblandning med influensaperioder eftersom dessa är ovanliga . Vi måste dock, för att uppskatta dag till dag variabiliteten av temperatur-mortalitet i vår modell, kontrollera för kalenderseffekter som trend, säsong, veckodag och helgdag. Detta har gjorts genom att inkludera så kallade kontrollvariabler i modellen, där trend inkluderats linjärt, säsong inkluderats som en faktorvariabel för månad och veckodag och helgdag inkluderats som faktorvariabler. Vidare har vi även tagit hänsyn till kumulativa effekter av temperaturen genom att infoga ett glidande 2-dygnsmedelvärde linjärt som förklarande temperaturvariabel. För att uppskatta extra effekter vid två eller fler extremt varma dagar i sträck har en indikatorvariabel införts då dygnsmedeltemperaturen överstigit av sommar temperaturer i datamaterialet under minst . Detaljerad information om temperatur-mortalitets modellerna för området finns publicerad (Rocklöv och 2007). Uppskattade parametrar De skattade parametrarna i modellen utgör grunden för prediktionen. De parametrar som svarar enbart mot direkta temperatureffekter är statistiskt signifikanta och tolkas som relativa risker. Den procentuella relativa ökningen av antalet dödfall uppskattades i prediktionsmodellen till per grad ökning av dygnsmedeltemperaturen samt med då temperaturen går av dygnsmedeltemperaturen (22,) i . Bilaga B 34 SOU 2007:60 52 Antaganden För att rätt skatta framtida konsekvenser utgående från en modell som skapats för perioden –2003 så krävs att dos-responssambandet mellan temperatur och mortalitet inte förändras . Med detta antar vi att människornas känslighet för värmeexponering är densamma som i studien. Vidare krävs att dosrespons sambandet för högre temperaturer än de som uppmätts –2003 inte skiljer sig från det som uppskattats i prediktionsmodellen. Med stöd av tidigare studier av värmeböljor som den kan man förvänta att modellen kraftigt underskattar effekten då temperaturen stiger utöver de max-temperaturer som förekommit –2003. Eftersom vi uppskattar konsekvenser av extra direkta effekter av temperatur genom att addera en temperaturökning till de sommartemperaturer som uppmätts 1998–2003 på i , så innebär detta att vi antar att åren 1998–2003 beträffande antalet extremt varma dagar och värmeböljor har en representativ fördelning av sommartemperaturerna. Konsekvensanalys Utgående från datamaterialets temperaturer, 1998–2003, så kan sommartemperaturerna i området tänkas öka ytterligare med 3–i scenario A2 och 2–i scenario B2 fram . För att kunna predikera framtida konsekvenser med modellen har till temperaturserien –2003 adderats 1, 2, 3 respektiver . Detta är givetvis en grov approximation, men enligt klimatmodeller för scenario A2 och B2 så förväntas inte temperaturfördelningen ändras nämnvärt . De presenterade predikerade ökningarna av mortalitet per sommar beräknas som medelvärdet av de predikerade värdena från de 6 åren i datamaterialet. Information om temperaturförändring och fördelning av temperaturer i för de specifika scenarier som använts finns att hämta på . Om temperaturen stiger med en grad relativt 1998–2003 så förväntas antalet döda per sommar i StorStockholms området öka . Detta motsvarar 29 fler dödsfall än vad som förväntats från modellen utan temperaturökningen. SOU 2007:60 Bilaga B 34 53 med en grad tros inträffa runt 2025–2040 enligt scenario A2 och B2. Om temperaturen stiger med ytterligare en grad, dvs. totalt två grader, så förväntas antalet döda per sommar i området öka . Detta motsvarar 60 fler dödsfall än vad som förväntas från modellen utan temperaturökning. En sådan temperaturökning tros inträffa –2070 enligt scenario A2 och –2090 enligt scenario B2. Vidare, om temperaturen stiger med tre grader så förväntas antalet döda per sommar i området öka . Detta motsvarar 94 fler dödsfall än vad som förväntas från modellen utan temperaturökning. En sådan temperaturökning tros inträffa enligt scenario A2 och eventuellt 2100 enligt scenario B2. Slutligen, om temperaturen stiger med fyra grader så förväntas antalet döda per sommar i området öka . Detta motsvarar 131 fler dödsfall än vad som förväntas från modellen utan temperaturökning. En sådan temperaturökning kan eventuellt inträffa enligt scenario A2. Diskussion En viktig osäkerhet i vår skattning är antagandet att människornas känslighet är densamma utan hänsyn till åldersfördelning i populationen eller acclimatisering. Detta kan leda till att effekterna överskattas. Å andra sidan kan man förvänta att kraftigt underskatta effekter av temperaturer som överskrider de som använts vid skapande av modellen, speciellt om detta sker i längre sammanhängande perioder. Likaså underskattas antal fall om befolkningen är äldre med högre dödstal. Vi kan inte heller vara säkra på att den fördelning av sommartemperaturer som uppmätts i datamaterialet är representativ för framtiden. Det har bland annat diskuterats att klimatförändringen kan innebära en ökning av antalet extremer, och där ibland temperatur extremer. Beräkningarna avser församlingar i med drygt 1,1 miljoner invånare. har drygt 1,9 miljoner invånare och drygt 9,1 miljoner invånare. I avsaknad av detaljerade studier för olika delar av landet skulle fallberäkningarna ovan kunna överföras till nuvarande befolkning genom att multipliceras med c:a 1,7 och till riket med en faktor på Bilaga B 34 SOU 2007:60 54 drygt 8. Det är dock inte säkert att ens en lika stor temperaturökning för hela befolkning skulle slå på samma sätt i hela landet. Effekterna av höga temperaturer behöver därför studeras både i söder och i norr. 2.2 Låga temperaturer – köldknäppar I kommer vintermedeltemperaturerna att öka mer än under övriga årstider och snötäcket kommer att minska betydligt (Rossbycenter 2007). Speciellt kommer de extremt låga vintertemperaturerna att påverkas med följd att kommer få betydligt färre s.k. köldknäppar . 2.2.1 Människa En rad studier har visat samband mellan låga temperaturer och olika sjukdomar. Framförallt gäller detta hjärt- och kärlsjukdomar och lungrelaterade sjukdomar. Den eventuella orsakskedjan är oklar, men kyla kan påverka viktiga fysiologiska variabler som t.ex. blodtryck och blodproppsbildning. Reumatism och vissa muskelsjukdomar kan ge ökade besvär vid nedkylning (2005b). Ett mildare vinterklimat i , med färre s.k. köldknäppar kommer att innebära flera positiva hälsoeffekter. Även om har lägre risk för dödsfall i hjärt- och kärlsjukdomar i samband med köldknäppar (dvs. vid samma temperaturer) än länder, som och som inte är vinteranpassade i samma utsträckning (Eng & Mercer 1998), så kommer mildare vintrar i framöver bidra till färre köldrelaterade dödsfall. Antalet förfrysningsskador kommer också att minska liksom antalet episoder med försämring hos personer med kärlkramp, kroniska hjärt- och lungsjukdomar samt reumatiska besvär. SOU 2007:60 Bilaga B 34 55 2.2.2 Djur Ökad utedrift som är en trend i dagens djurhållning gör att djuren blir mer utsatta för väder och vind. Det blir också vanligare med oisolerade stallar åt flera djurslag. Kyla kan därför bli ett problem även för djur som hålls på stall. Ett mildare vinterklimat kommer att minska många av de negativa effekter (ex. förfrysningar) som ses av kyla , och där framförallt nyfödda och späda djur är speciellt känsliga. Bristande vattentillgång eller alltför låg vattentemperatur vid köldknäppar kan orsaka hälsostörningar för husdjur. Vatten som fryser i ledningar, vattenkoppar, m.m. begränsar vattentillgången. Låg vattentemperatur kan göra att djuren dricker för lite. Till exempel drabbas ett ökat antal hästar av förstoppningskolik med sträng kyla. Djuren behöver mer foder vid kyla för att inte fara illa, mer foder kan behövas vid sträng kyla. Dessa problem kommer att minska framöver. 3 Hälsoeffekter av ändrad luftkvalitet 3.1 Utomhusluft Koncentrationen av luftföroreningar och depositionen av försurande och övergödande ämnen kommer inte vara densamma jämfört med . En rad internationella överenskommelser (senast det s.k. Göteborgsprotokollet) talar för signifikanta ändringar i utsläpp, även . Utsläppsförändringar i och kommer att påverka luftföroreningshalter och deposition i . En klimatförändring kommer att påverka vindriktningar och nederbördsmönster liksom många andra väderberoende processer i atmosfären (som t.ex. kemisk och fysikalisk omvandling) som styr halten av luftföroreningar. En framtida klimatförändring kan dessutom leda till ändringar i mänskliga och naturliga utsläpp, t.ex. genom förändrad efterfrågan av uppvärmning/kylning av byggnader samt förändringar i naturliga emissioner av många biogena ämnen – ?som ofta är en funktion av temperatur och fuktighet, etc. Bilaga B 34 SOU 2007:60 56 Hälsoeffekter av luftföroreningar är ett stort problem i (et al ). Utsläppen kommer att påverkas av många faktorer framöver. I nedanstående avsnitt har endast hänsyn tagits till effekter (ökning/minskning) av en framtida klimatförändring (enligt Rossbycentrets scenarier) utifrån dagens situation. 3.1.1 Marknära ozon och partiklar Marknära ozon Hälsoeffekter Förhöjda ozonhalter försämrar astmatiker och andra känsliga. Ozonhalten påverkar även dagligt antal dödsfall, och kan samverka med höga temperaturer som är en risk för gamla och svaga personer (Gryparis et al. Utsläppen av kväveoxider och kolväten (flyktiga organiska ämnen), som är föregångare till ozon, förväntas minska i , liksom i övriga , framöver. Den övervägande delen av kväveoxidutsläppen härrör från trafiken, främst person- och lastbilar men också från fartyg. Åtgärder främst inom vägtrafiken har gjort att utsläppen av kväveoxider i har minskat från 314 kton 1990 till 205 2005 och bedöms uppgå till högst 160 2010 (2007). Utsläppen av kolväten härrör till stor del från vägtrafik och användning av lösningsmedel m.m. De svenska utsläppen av kolväten har minskat med . En stor del av minskningen beror på katalysatorreningen hos bilar. bedöms kolväteutsläppen i understiga 241 kton (2007). Utsläppsminskningarna borde leda till att bildningen av marknära ozon i minskar. Tillgängliga observationer i och kring tyder dock på att bakgrundshalten av marknära ozon ökar (Lelieveld et al. Utsläppen av ozongenererande ämnen i t.ex. östra och södra ökar och förväntas fortsätta öka under ett antal decennier (Streets & Waldhoff 2000), vilket med största sannolikhet kommer att påverka ozonhalterna även i norra framöver. Ozonbildning styrs av fotokemiska reaktioner. Förutom ändrade halter av ozongenererande ämnen, kan ändringar i lokal meteorologi påverka potentialen för ozonbildning (och destruktion). Ökande temperaturer och solinstrålning ökar t.ex. bildningen av marknära ozon. SOU 2007:60 Bilaga B 34 57 Förväntade effekter av en klimatförändring Modellsimuleringar genomförda av (2007), som studerat effekterna på luftmiljön av ett förändrat klimat (genom att hålla emissioner och bakgrundshalter oförändrade), antyder en möjlig ökning av ozonhalten (1–ökning per decennium ) i centrala och södra , framförallt . Maximumhalterna ökar mer än medelhalterna. I beräknas ozonkoncentrationerna ändra sig endast lite. upplever möjligen en svag ökning av ozonhalterna under vår, sommar och höst medan norra (inklusive större delen av ) kan vänta sig minskade ozonhalter. Modellsimuleringarna är gjorda med en spridningsmodell (MATCH) som drivs av väderdata (meteorologi) från en regional klimatmodell (RCA3). Den regionala spridningsmodellen drivs på randen av en global klimatmodell (ECHAM4/OPYC3). Klimatmodellerna utgår från SRES A2 emissionsscenario. Partiklar Hälsoeffekter Sambandet mellan partikelhalten och mortalitet liksom lung- och även hjärtbesvär är mer väldokumenterat än för ozon (Pope & Dockery 2006). Redan måttligt förhöjda partikelhalter ökar antalet fall av akut hjärtsjukdom (Dockery & 2007). har – relativt sett i – låga bakgrundshalter av sekundära oorganiska partiklar (, bestående av sulfat, nitrat och ammonium) medan de är betydligt högre över de kontinentala delarna av p.g.a. större utsläpp där. Förväntade effekter av en klimatförändring Modellsimuleringar som enbart undersökt effekten av förändringar i klimatet (2007), visar att halten av kan komma att öka signifikant (3–per decennium, ) i hela kontinentala under alla årstider förutom vinter. Ökningen är störst runt , ; halterna –augusti är högre under 30-års perioden –2050 jämfört med dagens värden. 2071–2100 beräknas partikelhalterna vara högre, jämfört med Bilaga B 34 SOU 2007:60 58 dagens situation, i stora områden av södra och centrala . torde få en måttlig ökning av per decennium under framförallt vår och sommar, medan de norra delarna av uppvisar minskande halter under alla årstider. Den totala mängden partiklar i atmosfären kan dock komma att påverkas ännu kraftigare av klimatförändringar eftersom uppvirvlat stoft från uttorkade marker i södra och centrala förväntas öka då nederbörden beräknas minska i dessa områden (et al. Framtida luftmiljöstudier bör ta hänsyn till uppvirvlat stoft som kan långdistanstransporteras till . SOU 2007:60 Bilaga B 34 59 Figur 3.1 Modellerad förändring i sekundära oorganiska partiklar () och marknära ozon. Vänstra kartsekvensen visar relativ procentuell förändring av dygnsmedel-koncentrationen av sekundära oorganiska partiklar () över mellan dagens och framtida klimat under olika säsonger. Högra kartsekvensen visar modellerad 3-månaders medelhalts (dag + natt) förändring av marknära ozon. Kartraderna från topp till botten visar följande perioder: vinter (dec–feb), vår (mars–maj), sommar (juni–aug), höst (sep– nov). Inom kartsekvenserna visar vänstra kartraden förändringen mellan 1960–1991 och 2021–2050, samt den högra förändringen mellan 1060–1991 och 2071–2100 (2007). Bilaga B 34 SOU 2007:60 60 Deposition Våtdeposition är den viktigaste processen att tvätta bort många ämnen, inklusive , ur atmosfären. Minskade nederbördsmängder torde därför vara den främsta anledningen till att partikelhalten förväntas öka i en stor del av under framtida klimat (enligt modellstudien med dagens emissioner och randvärden; 2007). förväntas dock få en ökad våtdeposition av svavel- och kvävehaltiga ämne) i framtida klimat, speciellt , medan t.ex. får en ökning av torrdepositionen på grund av ökande halter av partiklar i atmosfären. Ökningen beror på förändrade transportmönster och minskad nederbörd under vissa årstider i detta område. Minskad (ökad) våtdeposition kompenseras i någon mån av ökad (minskad) torrdeposition i modellstudien. För de flesta områdena kommer dock ändringen i totaldeposition att följa mönstret i våtdepositionen. För del syns ingen tydlig trend i svavel- eller kvävedepositionen p.g.a. förändrat klimat . 3.1.2 Pollenallergier I är c:a 15–av unga vuxna allergiska mot pollen. Totalt står pollenallergierna (till största delen i form av allergisk rhinit) för av alla allergier i . , al och framkallar flest allergier av lövträden. Många olika gräsarter kan ge upphov till gräspollenallergi, även om mängden producerade pollen varierar avsevärt mellan olika arter. De flesta svenska gräs tillhör samma underfamilj () inom gräsfamiljen, och har många gemensamma pollenallergen. (2003). är den ört som flest personer är allergisk mot. Det är vanligt med korsreaktioner, dvs., gräspollenallergiker är ofta allergiska mot flera grässlag och björkpollenallergiker reagerar ofta också mot andra trädpollen, som al, , bok och ek. Korsreaktioner med födoämen förekommer också. Exempelvis reagerar björkpollenallergiker ofta också mot äpplen, nötter och stenfrukter. Gråbopollenallergiker reagerar också på pollen från många andra korgblommiga växter, och bl.a. också mot nyttoväxer bland de flockblommiga växterna, som selleri, morot, palsternacka och kryddor som persilja, dill, körvel m.fl. , gräs och gråbo är de vanligaste enskilda allergiframkallande växterna i . SOU 2007:60 Bilaga B 34 61 Pollensäsong I Syd- och brukar björkpollensäsongen börja i mitten eller . Det skiljer mellan t.ex. och . I börjar den . Al- och hasselblomningens början varierar mycket mellan olika år. En mild vinter finns hasselpollen eller t o m i , medan alpollen ofta registreras . Är det kallare, börjar båda arterna blomma först . avtar halterna av björkpollen, men istället ökar mängden gräspollen och finns kvar fram till . och hela augusti ut blommar gråbo. Det är en korgblommig ört som är vanlig på störd mark, t.ex. längs diken och vägkanter. Många allergiker har besvär . Figur 3.2 Pollensäsong i Arternas utbredning förekommer i hela landet. Vårtbjörk finns i hela landet, utom i och i fjälltrakterna. Glasbjörk finns i hela landet inklusive fjälltrakterna, på något fuktigare mark än vårtbjörk, bl.a. på myrar, kärr och i sjökanter. Fjällbjörk, som bildar skogar på lågfjäll och som bildar trädgräns, anses vara en underart av glasbjörk. Dvärgbjörk är en typisk fjällväxt, men förekommer sällsynt på Bilaga B 34 SOU 2007:60 62 myrar ända ner i . Dess betydelse för pollenallergier torde vara marginell. Klibbal har en i huvudsak sydlig utbredning, men förekommer längs kusten ända upp i . Gråal har en nordostlig utbredning och är vanlig i , men den förekommer också långt söderut i . Underarten lappal finns i fjälltrakterna. Ek är ett sydligt inslag i den svenska naturen och dess naturliga nordgräns går ungefär vid . Bok förekommer spontant endast i de sydligaste och sydvästligaste delarna av landet, men planteras upp till . är en värmekrävande sydlig växt och finns i större bestånd endast upp till Bergslagen. Enstaka förekomster finns dock ända upp till och på sydberg i det inre av . Gräs finns i hela landet.