sou · GWB379 · 2008-09-18 00:00:00 — Käromålet ogillades i en 315 sidor lång dom. producerade bostäder i . Lägenhetsbeståndet var i stort behov av upprustning och företaget anlitades för rusta upp boendemiljön. gavs i uppdrag att bevaka projektets framåtskridande. När den svenska kronan började flyta och den rörliga räntan uppgick till , , förföll ett certifikat om till betalning för stiftelsen, som saknade möjlighet att betala beloppet eller uppta nya lån. Det uppdagades att redovisningen av höga kostnader hade skjutits framåt i tiden och därför gav en felaktig bild av projektets ekonomi. Stiftelsen krävde ersättning av revisionsbyrån med för försumlighet vid bevakning av projektet. Efter förlikning utbetalades ett skadestånd om . Det bör observeras att fallet inte gäller skadestånd vid lagstadgad revision. tillverkade varor till cellulosaindustrin och blixtlås. Bolaget försattes 1988. Under konkursen uppdagades att två ledande personer i bolaget på ett rättsstridigt sätt förskönat bolagets redovisning. Enligt förvaltarberättelsen uppgick bristen i bolaget till . Personer som köpt aktier i bolaget ansåg sig ha lidit skada på grund av manipulationerna och väckte skadeståndstalan mot bolagets revisor. Det yrkade beloppet uppgick till . Som grund för talan gjordes gällande att aktieägarna vid aktieförvärven förlitat sig på bl.a. bolagets årsredovisning och rena revisionsberättelse samt till följd av ej uppmärksammade oegentligheter lidit skada när aktierna förlorade sitt värde. Tingsrätten ansåg att revisorn var skadeståndsskyldig, men jämkade ersättningen till en sjättedel av yrkat belopp. Hänsyn togs då till revisorns skuldgrad, kärandenas medvållande och revisorns ansvarsförsäkring. Efter överklagande till hovrätten träffade parterna förlikning där skadeståndstalan återkallades, varvid tingsrättens dom undanröjdes och målet avskrevs från vidare handläggning. Bolagets vd och vice vd ålades straffrättsligt ansvar och att betala skadestånd på grund av brotten (se NJA 1994 s. 336). Kommissionen presenterade en rapport om olika system för skadeståndsansvar för revisorer inom EU.TPF9FPT och en uppföljning presenterades i oktober 2006TPF10FPT. Rapporten syftade till att klargöra om de olika systemen kunde utgöra hinder för utvecklingen av en revisorsmarknad inom EU. I uppföljnings- rapporten, som genomfördes av Economics på uppdrag av kommissionen, sägs sammanfattningsvis följande. Marknaden för revision av stora och medelstora företag är koncentrerad till och domineras av fyra stora nätverk av revisionsbyråer. Strukturen kommer inte att förändras . Detta beror på att medelstora revisionsbyråer möts av många hinder när de försöker komma in på marknaden. Det gäller deras rykte, kapacitet och bredd. Ett ytterligare hinder för de medelstora revisionsbyråerna utgör reglerna om ett obegränsat skadeståndsansvar som i kombination med byråernas begränsade möjligheter att fullt ut teckna försäkring gör dem mycket sårbara. Tillgängliga revisorsförsäkringar har förändrats . Såväl nivåer och belopp på försäkringarna har sjunkit och deras giltighet har minskat. Nivån täcker numera av de stora skadeståndsanspråk som byråerna krävts på inom EU. När rapporten skrevs fanns elva civilprocesser där det omtvistade 9TP PT A study on systems of civil liability of statutory auditors in the context of a Single Market for auditing services in Union. 10TP PT Study on the Economic Impact of Auditors Liability Regimes. beloppet låg i spannet 160–samt fem där beloppet låg . har priset på försäkringarna stigit dramatiskt. Försäkringspremierna för de fyra stora nätverken har –2007 fördubblats. Bristen på fullgott försäkringsskydd för revisionsbyråerna gör att revisorer äventyrar sin privata ekonomi när de fullgör revisionsuppdrag. Det obegränsade ansvaret gör det också svårt att rekrytera kvalificerad personal till revisionsbyråerna. Det finns en klar risk att något av de fyra stora nätverken går omkull på grund av att det åläggs att betala skadestånd som ligger över vad dagens system medger. Det skulle skapa stora svårigheter på finansmarknaderna. Än värre skulle det bli om två av de stora nätverken går omkull. En begränsning av skadeståndsskyldigheten skulle minska riskerna. Det är osannolikt att samma typ av begränsning skulle passa alla EU-länder. Nivån på begränsningen är viktigare än typen av begränsning. En förhållandevis hög nivå skulle passa de fyra stora nätverken, eftersom det skulle göra det fortsatt svårt för medelstora revisionsbyråer att komma in på den marknad som de fyra stora nätverken dominerar. Å andra sidan skulle en låg nivå inte ge ett tillräckligt skydd åt de stora nätverken mot höga skadeståndskrav. presenterade kommissionen en ny rapport.TPF11FPT I rapporten sägs att införande av en enhetlig beloppsbegränsning inom EU är förenad med svårigheter. Det är svårt att finna en lämplig nivå och det är inte säkert att en enhetlig belopps- begränsning skulle minska riskerna för de byråer som sysslar med internationell revision. En begränsningsregel som tar fasta på det reviderade företagets typ och storlek eller baseras på revisions- arvodet framstår som lämpligare. En regel om proportionerligt ansvar efter revisorns grad av ansvar för den inträffade skadan kan också vara ett gott alternativ. uttalade kommissionären att revisionsmarknaden är alltför koncentrerad till de fyra stora nätverken och den skulle må bra av ökad konkurrens. Men det är svårt att öka konkurrensen på grund av de nuvarande svårigheterna att få tillräckligt försäkringsskydd vid revision av stora börs- noterade företag. finns det en risk att någon av de nuvarande stora aktörerna på revisionsmarknaden går omkull till 11TP PT Consultation on Auditors liability and its Impact on Capital Markets. följd av höga skadestånd. Denna risk äventyrar möjligheterna att tillhandahålla lagstadgad revision av hög kvalitet åt stora börs- noterade bolag eftersom antalet stora aktörer på revisions- marknaden redan är så få. Nya aktörer bör uppmuntras att komma in på marknaden för stora revisioner och de bör kunna verka under förhållanden som ger dem förutsättningar att bilda starka inter- nationella nätverk. Eftersom revisorerna löper en hög risk att drabbas av skadeståndsansvar och det inte finns erforderligt försäkringsskydd, måste en begränsning av skadeståndsskyldig- heten för revisorer införas. En rekommendation till medlemsstaterna om begränsning av skadeståndsansvaret presenterades i juni 2008.TPF12FPT Rekommenda- tionen gäller endast vid revision av börsnoterade företag. Revisorers och revisionsföretags skadeståndsansvar vid åsido- sättande av god revisionssed bör enligt rekommendationen begränsas, dock ej i uppsåtliga fall. Begränsningen bör gälla mot det reviderade företaget och andra parter som enligt nationell rätt kan göra gällande ersättningskrav. Dock bör en skadelidande inte hindras att få rimlig kompensation. Medlemsstaterna bör vidta någon eller några av följande åtgärder för att begränsa ansvaret. a)Fastställande av ett maximibelopp eller en formel för beräkning av ett sådant belopp. b)Fastställande av en rad principer enligt vilka en lagstadgad revisor eller ett revisionsföretag endast ansvarar för sin faktiska del i den förlust som vållats en skadelidande och således inte har solidariskt ansvar med andra som gjort sig skyldiga till överträdelser. c)Införande av en bestämmelse som tillåter ett företag som ska revideras och den lagstadgade revisorn eller revisionsföretaget att fastställa en begränsning av ansvaret i ett avtal. Om ansvaret begränsas avtalsvis bör avtalet kunna bli föremål för rättslig prövning, beslut om ansvarsbegränsningen bör fattas av det reviderade bolagets revisionsutskott och godkännas av dess aktieägare samt offentliggöras i en not till det reviderade företagets redovisning. En medlemsstat bör ta hänsyn till följderna för dels finansiella marknader och investerare, dels möjligheten att få tillgång till marknaden för revision av börsnoterade företag, dels revisions- 12TP PT Kommissionens rekommendation av om begränsning av det civilrättsliga ansvaret för lagstadgade revisorer och revisionsföretag (2008/473/EG). kvalitetén, dels möjligheten att försäkra sig mot risker och dels de reviderade företagen. Medlemsstaterna förväntas informera kommissionen om de åtgärder som vidtagits med anledning av rekommendationen . I en konsekvensanalysTPF13FPT som presenterades med rekommendationen angavs bl.a. att risken för skadeståndsskyldig- het är betydande för revisionsföretag inom EU. finns inte den försäkringskapacitet som behövs för att begränsa riskerna. Risken för skadeståndsskyldighet i kombination med brist på tillräckligt försäkringsskydd kan avskräcka revisionsföretag från att tillhandahålla revision till företag. Om de strukturella hindren inte åtgärdas kommer medelstora revisionsföretag inte bli något verkligt alternativ till de fyra stora revisionsnätverken på den europeiska kapitalmarknaden. Det saknas fortfarande insikt inom EU om att det civilrättsliga ansvaret utgör ett problem på den internationella revisionsmarknaden. uppgav revisionsföretag i från de sex största revisionsnätverken att de behandlade 28 utestående ärenden som skulle kunna leda till enskilda ersättningar vardera. Av dessa ersättningskrav låg 16 stycken och i fem fall låg de enskilda ersättningskraven . Sex av de 28 utestående ärendena omfattas av amerikansk lagstiftning. De övriga fallen ligger inom EU. 2.2.2Förhållandena inom EU:s gamla medlemsstater I kommissionens rapporter lämnas redogörelser för förhållandena inom EU:s gamla medlemsstater (, , , , , , , , , , , , , och ). Sammanfattningsvis sägs följande i dessa redogörelser rörande revisorers skadeståndsansvar. I samtliga medlemsstater kan revisorer bli skadeståndsansvariga gentemot det reviderade bolaget på avtalsmässig grund. Skadestånd kan i , , , och även dömas ut enligt utomobligatoriska regler och allmänna skade- ståndsrättsliga regler. 13TP PT Arbetsdokument från kommissionens avdelningar – följedokument till rekommenda- tionen, K (2008) 2274. Skadeståndsansvar mot tredje man kan föreligga enligt utomobligatoriska regler. I , och anses det i vissa fall föreligga en avtalsmässig relation även i förhållande till en tredje man. I , , och är kretsen ersättningsberättigade tredje män begränsade .TPF14FPT I och måste tredje man visa att revisorn brustit i en omsorg som han eller hon var skyldig att visa tredje mannen. I princip krävs att revisorn kände eller borde känt till att tredje mannen skulle förlita sig på revisorns granskning och rapport.TPF15FPT Motsvarande antas gälla i . I TysklandTPF16FPT och , där det kan anses föreligga ett underförstått avtal (bloße Auskunftvertrag) mellan revisorn och tredje man, ställs liknande krav. I samtliga medlemsstater kan ett missvisande eller felaktigt intyg om det reviderade bolagets ekonomiska ställning medföra skadestånd. I t.ex. , och har investerare tilldömts skadestånd efter missvisande information vid företags- förvärv. I har en bank och i och leverantörer blivit tilldömda skadestånd efter att ha förlitat sig på reviderade räkenskaper. Att inte ha upptäckt bedrägeri kan leda till skadestånd i samtliga länder och det finns i flera länder domar om detta. Andra skadeståndsgrundande fall är för sent upptäckt obestånd, ändring av bolagets sammansättning, jäv i förhållande till det reviderade bolagets ledning och brott mot tystnadsplikt. I samtliga länder gäller ansvar vid uppsåt eller oaktsamhet. Ansvaret är i samtliga länder gemensamt och solidariskt. 14TP PT För en jämförelse mellan , , och , se, , Auditors liability towards third parties within the EU: A comparatative study between the , the , and , , vol. 3, issue 1 (2008). 15TP PT I har House of Lords i Plc v. and others (1990 AC 605) fastställt att tredje man måste visa att det kunde förutses att skadan skulle uppkomma om revisorn brast i omsorg,, att tillräcklig närhet (sufficient proximity) mellan parterna och att det är rättvist och rimligt (just, fair and reasonable) att ålägga revisorn en omsorgsskyldighet mot tredje man. Tillräcklig närhet anses föreligga när revisorns arbete var nödvändigt för ett syfte som revisorn kände till, revisorn kände till eller borde ha känt till att arbetsprodukten (t.ex. revisionsberättelsen) skulle överlämnas till tredje man för detta syfte och revisorn kände till eller borde ha känt till att arbetet sannolikt skulle användas av tredje man för syftet. I princip har revisorn en skyldighet att visa omsorg om aktieägarna endast som grupp och i deras egenskap av förvaltningsorgan. 16TP PT I har fastställt att ett informationsavtal mellan revisorn och tredje man underförstått kan anses föreligga om revisorn lämnat uppgifter som synbart var av väsentlig betydelse för tredje man och utgjorde grunden för ett viktigt investeringsbeslut. Domstolen har dock tillbakavisat att revisorn har ett skadeståndsansvar gentemot varje kreditgivare, aktieägare och annan tredje man. ansvar kan nedsättas helt eller delvis om det visas att det reviderade bolaget i viss mån självt bär ansvar för skadan. I många länder är det teoretiskt möjligt att få ersättning för ideell skada, men det döms inte ut i praktiken. I de flesta länder kan aktieägare få ersättning för indirekt skada, t.ex. minskning av värdet på hans eller hennes aktier. I , och anses att sådan skada främst drabbar bolaget, om inte aktie- ägaren visar att hans investering grundades på revisionsberättelsen. I alla länder krävs orsakssamband mellan revisorns agerande och skadan. Många länder använder sig av olika test för att avgöra om det föreligger orsakssamband. I och föreligger orsakssamband, om skadan inte skulle ha uppkommit utan revisorns handlande. De flesta länder kräver att skadan gick att förutse (krav på adekvans). I tillämpas inte några test, utan orsakssambandet beskrivs som en fråga om common sense. I samtliga länder kan ansvaret begränsas om käranden är medvållande. Preskriptionstider kan avtalas i , och . Begränsningar i fråga om skadeståndets storlek kan avtalas i , , och . Det gäller dock inte vid uppsåt eller grov oaktsamhet. I och kan revisorns skyldigheter inskränkas genom avtal. I och kan det reviderade bolaget i vissa fall befria revisorn från ansvar. I , , , , , , , och måste revisorer enligt lag ha ansvarsförsäkring. Motsvarande gäller i , och enligt yrkesetiska regler. I de flesta länder anges en miniminivå som ersättningen ska täcka. På en del håll vilar skyldigheten på revisionsbyrån, medan det på andra håll ankommer på revisorn att ha försäkringen. I gäller kravet både revisor och revisionsbolag. I alla medlemsstater utom , , och finns gruppförsäkringar. 500 (DKK 2 000 000) 000/980 000 000 000–4 000 000 506 första året, därefter höjs beloppet bestäms av den organisation där revisorn är medlem Endast sju medlemsstaterC C har i lag infört begränsningar av skadeståndsansvaret. , , och har infört takbelopp för skadeståndsskyldigheten. I har införts takbelopp i proportion till bl.a. revisionsarvodet. I och har det gemensamma och solidariska betalningsansvaret luckrats upp. I infördes en begränsning av ersättningen till högst per uppdrag vid revision av ej börsnoterade företag och per uppdrag vid revision av börsnoterade företag. Detta gäller inte vid uppsåtliga fall. Begränsningen gäller mot såväl det reviderade bolaget som tredje man. Lagstiftaren har inte lämnat några riktlinjer för det fall flera skador uppkommer , som normalt är . I gäller ett takbelopp om gentemot reviderat bolag och aktieägare. I är ansvaret begränsat, dock ej i uppsåtliga fall. gällande takbelopp är per revision av ej börsnoterade företag och per revision av börsnoterade företag. I är ansvaret också begränsat . Takbeloppet är 2–beroende på det reviderade bolagets storlek och karaktär. Begränsningen gäller både i förhållande till bolaget och tredje man. Rättsläget är oklart i fråga om takregeln gäller i förhållande till varje skadeståndsanspråk, gentemot bolaget och alla tredje män var för sig eller i ett för allt.TPF17FPT 17TP PT Se m.fl., Auditors liability and its impact on Financial Markets, , 67 (1), march 2008, pp 62–68, särskilt s. 64 y. Kommentar [BS1]: Presentera takbeloppen i en tabell I åtnjuter lagstadgade revisorer skydd mot högre skadeståndsbelopp än det högsta av antingen revisorns sammanlagda årsarvode eller fem gånger ordförandens i lön. I antogs en lag som gör det möjligt att avtala bort skadeståndsskyldigheten i förhållandet till bolaget. Den trädde i kraft . Enligt avsnitt 534–538 i the Companies Act 2006 kan revisorer avtala med reviderade bolag om en begränsning av skadeståndet upp till ett belopp som är rättvist och skäligt under alla omständigheter. Ett avtal krävs för varje räkenskapsår och bolagsstämman måste godkänna det. En oberoende arbetsgrupp lämnade ett utkast till riktlinjer om tillämpningen av avtalsmöjligheten, bl.a. i fråga om förfarandet när bolagsstämman ska fatta beslut om avtalet. Enligt arbetsgruppen kan begränsningen gälla dels proportionerligt ansvar i stället för gemensamt och solidariskt, dels hänvisning till rättvis och skälig bedömning av rätten eller dels en takregel uttryckt i ett fast belopp eller genom en särskild beräkning. I har man genom lag tagit bort det gemensamma och solidariska ansvaret för revisorer. I , , och finns inga begränsningar för revisorn och det reviderade bolaget att träffa avtal som begränsar skadeståndsskyldigheten. Takbelopp för revisors skadeståndsansvar i europeiska länder / 12 000 000 / 4 000 000 000–12 000 000 Preskriptionstiden varierar från 2–, dock gäller i för revisionsbolag. Vidare varierar tidpunkten från vilken preskriptionsfristen börjar löpa. I de flesta länder börjar tiden löpa från skadetillfället (, , , ) eller från skadans upptäckt (, , och ). I och börjar fristen löpa när revisionsberättelsens undertecknas. intar en särställning där fristen börjar löpa vid räkenskapsårets utgång. Bolag som ger ut värdepapper på vissa marknadsplatser – publika bolag – är i de flesta fall skyldiga att registrera detta hos U.S. Securities and Exchange Commission (SEC). Ett antal bolag registrerar sig också hos SEC frivilligt, t.ex. efter krav från kreditgivare. Vidare kräver vissa delstater att bolag med mer än 500 aktieägare registrerar sig hos SEC. Registrerade bolag ska regelbundet ge in reviderade finansiella rapporter till SEC. Det finns cirka 20 000 registrerade publika bolag. Endast revisionsbyråer som registrerat sig hos () får revidera publika bolag eller medverka vid sådan revision. Det finns cirka 1 850 registrerade revisionsbyråer. PCAOB utövar tillsyn över revisionsbyråerna, genomför kvalitetskontroller av dem och kan inleda disciplinära förfaranden. I nästan alla delstater finns regler om att revision av vissa företag ska utföras av en i delstaten licensierad revisor – (). Auktorisationsorgan i delstaterna utfärdar licenserna. Titeln är skyddad och får endast användas av dem som licensierats. För att få licens krävs viss utbildning och erfarenhet samt avlagt examensprov. Kraven på utbildning och erfarenhet varierar mellan delstaterna. Några delstater godkänner automatiskt revisorer som godkänts i en annan delstat och det pågår omfattande diskussioner om ömsesidigt erkännande (mobility) mellan delstaterna. De flesta CPA är medlemmar i , som också ansvarar för reglerna om examensprov. Systemet för att examinera CPA i delstaterna administreras av (), som är en paraplyorganisation för delstaternas auktorisationsorgan. Försäkringsbolagen tillhandahåller ofta försäkringspaket för revisionsbolagen som även omfattar ansvarsförsäkring för personer i bolagets ledning. Enligt uppgift kan de stora nätverken inte få fullt försäkringsskydd. Detta anses vara en cashflow-fråga och godtas eftersom det inte går att försäkra alla affärsrisker, t.ex. naturkatastrofer och katastrofala skadestånd. har dels ett federalt rättssystem med federala domstolar, dels olika rättsystem på delstatsnivå med distriktsdomstolar. Regler om begränsning av skadeståndsskyldighet finns både på federal nivå Rätten att föra talan i domstol för att skydda civila rättigheter är av central betydelse i det amerikanska rättssystemet och det är svårt att genomföra begränsningar som hindrar någon från att kräva och få sin rätt. Det gäller också i förhållande till revisorer, särskilt som bolag och aktieägare anser att kvaliteten på revision främjas om revisorer utför sitt arbete under fullt skadeståndsansvar. De flesta tvister om revision förliks. Detta hänger delvis samman med att den part som förlorar målet inte, som i , är tvungen att betala motpartens rättegångskostnader. Rättegångs- kostnaderna för en vinnande part kan bli mycket höga. Dessutom kan distriktsdomstolar döma ut mycket höga skadeståndsbelopp mot en uppsåtlig eller försumlig revisor. Detta beror på att ersättning där kan utgå inte bara för ekonomisk förlust utan även som ideellt skadestånd (punitive damages). Att jury medverkar i distriktsdomstolarna anses också höja de utdömda skadestånds- beloppen. Talan mot revisorer förs dels på grund av direkt skada vid uppsåtligt åsidosättande av redovisningsregler enligt federal lagstiftning, dels av reviderade bolag för avtalsbrott vid bristfällig revision och dels i distriktsdomstolar av aktieägare i form av grupptalan vid redovisningsfel. Enligt Exchange Act of 1934 kunde talan föras i federal domstol om skadestånd på grund av bedrägeri eller svindel i ett bolag. Om en revisor till någon del med uppsåt eller av vårdslöshet orsakat aktieägare skada, t.ex. minskat värde på aktierna, ansågs han eller hon skyldig att ersätta hela skadan. Revisorn hade således ett gemensamt och solidariskt betalnings- ansvar i förhållande till andra personer som orsakat skadan. En skadelidande kunde väcka talan i domstol mot enbart revisorn som kunde åläggas att betala fullt skadestånd. Han eller hon kunde i sin tur regressvis föra talan mot andra skadeståndsskyldiga och få frågan om fördelning av utdömt skadeståndsbelopp dem emellan prövat. Liknande regler om gemensamt och solidariskt skade- ståndsansvar samt möjlighet att föra regresstalan finns i . uppkom en debatt om revisorers skadeståndsskyldighet. Antalet skadeståndsprocesser hade då ökat De begärda och utdömda skadestånden var ofta mycket höga. Detta ledde till höga kostnader för juridiska processer och förlikningsbelopp samt kraftigt höjda försäkringspremier. I debatten betonades att revisorer på grund av de ändrade förhållan- dena sökte sig andra karriärvägar. Vidare framhölls att det solidariska och gemensamma betalningsansvaret var ett problem, då revisorer efter att ha blivit ådömda skadestånd i första instans, inte hade några pengar kvar att föra regresstalan för. Dessutom saknades ofta pengar hos medansvariga. Detta innebar att revisorerna ensamma fick svara fullt ut för skadan, även om revisorn hade liten del i skulden för denna. rekommenderade (ett organ inom ) i en rapport att det ekonomiska ansvaret vid fel eller fusk i ett bolags redovisning borde fördelas i proportion till de ansvarigas del i skadan. Det gemensamma och solidariska betalningsansvaret borde därför tas bort och ersättas med regler om proportionerligt skadeståndsansvar, dock ej i fråga om skadestånd vid uppsåtliga brott. Sådana regler fanns redan i ett antal delstater. En senator uttalade att i stället för att förlita sig på att risken för solidariskt och gemensamt ansvar gör att revisorer gör ett bra arbete borde ett starkare och mer direkt system för disciplinärt ansvar övervägas. Kongressen antog en ny lag (Litigation Reform Act of 1995) i syfte att begränsa möjligheten för aktieägare att väcka talan i federal domstol när värdet på deras aktier gick ner. Enligt de nya bestämmelserna (section 201) gäller gemensamt och solidariskt betalningsansvar endast vid uppsåtliga fel. En försumlig skadevållare ska däremot ansvara endast i proportion till sin skuld till skadan. Domstolen har att fastställa vilket procentuellt ansvar varje skadevållare har och sammanlagd nominell skada.