sou · GVB389 · 2008-01-01 00:00:00 — Flertalet fall inträffade under en aktiv jaktsituation. Övriga tre var personer som råkat överraska en hona med ungar. Vid åtta av fallen var hund närvarande. Vid tio av olyckstillfällena förekom skottlossning. har 2 allvarliga händelser inträffat med björnar inblandade. dödades en man och hans hund av en björn utanför stugan där de övernattade i i norra . Det var inte någon jaktsituation och händelsen är en av de allvarligaste som inträffat i modern tid där björn är inblandad. Björnen, som var mager, sköts vid en plats med slaktavfall från den tragiska händelsen. under samma månad angreps och skadades två jägare norr om i södra av en björn vid idet. skällde och de var inställda på att det gällde älg. Jägarna fick skador i nacke, respektive huvud och händer. Det finns alltså exempel på allvarliga incidenter och dödsfall vid möte mellan människa och björn. Angreppen har ökat men inte i takt med den kraftiga tillväxten i björnstammen. Det kan bero på att flera undviker områden där man antar att det kan finnas björn. Å andra sidan rör sig bl.a. vandrare, bärplockare, skogsfolk och jägare kontinuerligt över stora arealer. Utrymmet för incidenter vid möten med björn torde därför inte ha minskat, när björnstammen ökat. Utredningen konstaterar att man måste ha stor respekt för björn vid möten människa – björn. Att antalet allvarliga incidenter trots allt inte ökat i takt med björnstammens ökning, kan ses som en bekräftelse på att björnen generellt har en låg aggressionsnivå. Ändå måste björnbeståndet värderas noga i björnförvaltningen och jaktkvoterna anpassas, bl.a. för att minska riskerna för skador vid möte mellan björn och människa. En säkrare bild av björn- stammens numerär i kommer att föreligga när resul- tatet av DNA-proverna från länets spillningsinventering redovisas . kommer det Skandinaviska björnprojektet att presentera en ny nationell beståndsuppskattning för björnstammen. Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser I som har få björnar har ingen människa dödats på de . I har ett dödsfall inträffat . Det var en kvinna som på joggingtur dödades av en björnhona med unge . I intervjuerna med forskare i studien om björnmöten var det samma faktorer, närvaro av björnungar, kadaver eller hund, som fanns med i alla de möten där björnen uppfattats som hotfull. Dessa faktorer ledde dock inte alltid till aggressivt beteende. Björ- nen uppfattades som hotfull i av mötena med björnhona med ungar, av mötena där hundar var med och av möten i närheten av kadaver. Enligt det Skandinaviska björnprojektets forskning och erfaren- het finns det enbart en situation när björnen är riktigt farlig. Det är när björnen är skadad/skadskjuten. En skadad björn går undan och lägger sig i en s.k. sårlega, där den är mycket farlig för efterföljande personer. Eftersöksekipage, dvs. jägare med hund, bör därför ha särskild träning för dylika uppdrag. har 42 påskjutna björnar blivit avräknade från jaktkvoten, motsvarande i genomsnitt av antalet skjutna björnar . I tillägg har ett antal rapporterat påskjutna björnar återfunnits och skjutits, vilka ingår i den vanliga avskjutningsstati- stiken. Dessutom har ett antal björnar bedömts som icke skadade eller lindrigt skadade och har därför ej avräknats från avskjutnings- kvoten. Behovet av särskilt skjutprov inför björnjakt behandlas i utredningens kapitel om jakt. Farliga situationer uppstår som redovisats även vid möten med honor med ungar, samt vid möten intill björniden. Hundars när- varo leder ibland till att björnar uppvisar aggressivt beteende. Upp- märksamheten fokuseras oftare på hunden än på människan. Vid möte mellan människa och björn kan riskerna oftast begränsas och förebyggas från att eskalera genom att man först och främst försöker behålla lugnet och avlägsnar sig från situationen. Den bästa förebyggande åtgärden är som tidigare redovisats att undvika att överraska björnen genom att uppmärksamma björnen på att man finns i närheten, genom att t.ex. tala eller sjunga. Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser Utredningens förslag: Björnstammen har gynnsam bevarande- status och den normala jaktformen ska därför vara licensjakt som ett led i en adaptiv förvaltning. Därutöver ska skyddsjakt på björn vara förbehållen skadegörande individer. Kunskapen om björnhonors sociala organisering och dess påverkan på utvandring och geografiska spridning i ska användas i björnförvaltningen. Jaktuttagets storlek ska beräknas med säkerhetsmarginal som också inkluderar effekterna av illegal jakt. Jakt på björn kan ha en viss effekt för att framkalla skygghet hos björnarna eller att hålla björnarna borta från bebyggelse. Det gäller dock inte om det finns en människorelaterad födokälla med i bil- den. Björnar är starkt motiverade av mat. När födokällor finns att tillgå i närheten av mänsklig bebyggelse i form av t.ex. soptippar, slaktrester, eller dåligt förvarade sopor, har jakttryck mycket begränsad effekt på björnar. Det betyder också att åtling kan få till effekt en ökad tillvänjning av björn till människa. Om sådana födo- källor saknas förefaller jakttryck dock ha en viss betydelse för att öka skyggheten hos björnar. Jakt på björn har varit tillåten . Länge gällde allmän jakt . Det har funnits en jaktkvot som har begränsat uttaget. I övrigt har det varit en stor variation i jakttider, vilka områden kvoten har gällt i, tillåtna jaktformer, samt olika krav på märkning och besiktning av skjutna björnar. Under detta jaktuttag har björnstammen återhämtat sig till en god popu- lationsnivå. har jakt med åtel varit förbjuden. Björnjakten i sin nuvarande form är ett förvaltningsverktyg som föreslås användas i allt större utsträckning för att begränsa den svenska björnpopulationens tillväxt eftersom den politiska bärkraften sannolikt kommer att uppnås före den bio- logiska bärkraften. Med politisk bärkraft avses här den nivå när störningar och konflikter mellan björn och människa och mänsk- liga aktiviteter eller näringsverksamhet leder till att man fattar för- valtningsbeslut om begränsningar för arten. Eftersom björnstammen är känslig för förändringar i dödlighet eller tillväxttakt är det viktigt att jaktuttaget beräknas med bästa tillgängliga data om populationens storlek och tillväxttakt. Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser adaptiv förvaltning, där uppföljning och utvärdering av tagna beslut om jaktuttag ligger till grund för nya anpassade beslut om jaktut- tag, är av stor betydelse. Kunskapen om honors sociala organisering ger utrymme för jakten som förvaltningsverktyg. Förståelse för matriarkatens funk- tion, struktur och hur detta påverkar utvandring och geografisk spridning av björnen i kan användas för att begränsa den geografiska spridningen eller för att strypa populationstillväxten utan att begränsa spridningen. Om man vill stimulera en geografisk spridning utan att för den skull höja populationsnivån, bör ett jaktuttag fokuseras centralt inom björntäta områden. Vill man hålla populationen på en nivå och även begränsa den geo- grafiska spridningen bör jaktuttaget istället riktas till björnområ- dets periferi. Den legala jakten på björn i sin nuvarande form har ingen nega- tiv effekt på björnens långsiktiga överlevande, så länge hänsyn tas till bl.a. honors sociala organisering, infanticid och svårförutsägbara naturliga förändringar som säkerhetsmarginal när jaktuttaget ska beräknas. I denna osäkerhet måste också effekterna av illegal jakt inkluderas, då den ännu så länge utgör en del av dödligheten hos den svenska björnpopulationen. Jakten på björn är starkt begränsad och noga kontrollerad. beslut är f.n. rubricerat som skyddsjakt. Mot bakgrund av att björnstammen enligt utredningen uppvisar stor livskraft och har gynnsam bevarandestatus, föreslår utredningen att skyddsjakt på björn ska vara förbehållen skadegörande individer. Den normala beskattnings- eller jaktformen bör därför vara noga reglerad och kontrollerad licensjakt, som ett led i en adaptiv förvaltning. 10.3.8Illegal jakt på björn Den illegala jaktens omfattning på björn är ett mörkertal. I en stu- die baserad på de radiomärkta björnar som hade noterats som saknade, utgjorde den illegala jakten en lika stor del som den legala jakten. har de legala jaktkvoterna höjts högst avsevärt. Det är inte sannolikt att den illegala jakten ökat, som utrymmet avsevärt ökat för legal jakt på björn. I det södra studieområdet som omfattar norra , västra , och södra har under den senaste Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser femårsperioden sannolikt ingen av Skandinaviska 80 radiomärkta björnar dödats illegalt. Dessa radiomärkta björnar har sammanlagt övervakats motsvarande 400 björnår, dvs. i genom- snitt per björn. Den relativa omfattningen av illegal jakt på björn varierar geo- grafiskt. har den utökade jaktkvoten i söder gjort att den illegala jaktens betydelse har minskat. Detta verkar dock inte ha varit fallet i norra området, där sändarförsedda björnar fort- farande försvinner i relativt stor utsträckning, med många av fallen klassade som misstänkt illegal jakt. Utredningens syn på förföljelse av björn utvecklas under av- snittet om illegal jakt. 10.3.9Björnars närhet till vägar och bebyggelse Björnar undviker generellt vägar, även mindre grusvägar, men gra- den av undvikande kan bero på vägens storlek och trafikering. Enstaka studier har visat på att björnar i genomsnitt håller sig minst ca 600 m från en större väg (E 45), minst ca 400 m från en mindre asfalterad väg, minst ca 200 m från grusvägar av god kvalitet och minst ca 100 m från övriga mindre vägar. Björnar korsar natur- ligtvis också vägar men undviker att alltför mycket uppehålla sig i närheten av vägarna. Studier visar också att björnar undviker permanentbebyggelse, där de hållit sig minst ca 700 m från byar och minst ca 300 m från enstaka hus. Det finns säkert undantag från detta beteende, men det tyder på att det inte är bebyggelsen i sig som björnen undviker utan graden av mänsklig aktivitet. Ingen skillnad mellan ålder och kön har kunnat konstateras härvidlag. I en undersökning i björnens södra utbredningsområde, som inkluderade två turistanläggningar och sex samhällen med 3 000– 1 1000 invånare, visade positionsdata att fyra av fem björnar befann sig mer än från dessa områden. Bilden var densamma för skidanläggningarna som för samhällena, vilket tyder på att båda formerna för mänsklig vistelse och aktivitet utgjorde en likvärdig störning för björnen. Här var mönstret tydligare för honor. Hanar uppvisade i sina vandringar en större acceptans för mänsklig akti- vitet. Resultaten från dessa studier visar att björnars geografiska utbredning och användning av hemområden och habitat påverkas i Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser stor utsträckning av mänsklig aktivitet, bebyggelse och infrastruk- tur och att de i de flesta fall undviker dessa områden. 10.3.10 Skador på tamdjur och bisamhällen Utredningens förslag: Den årliga viltskadestatistiken ska särredo- visa tamdjursskador i fäbodmiljö. Det finns undantag från att björnar undviker mänskliga boningar. Det gäller i synnerhet då det finns lättillgänglig föda. Tamdjur och bin kan ibland bli lättillgänglig föda, även om de normalt inte utgör bytesdjur för björn. lämnades ersättning för 68 angripna tamdjur, orsakade av björn. Inklusive saknade djur gällde 53 av angreppen får, 10 nöt, 4 getter och ett angrepp häst. har 24 bigårdar förstörts av björn. Ersättning för skador i biodling utgår f.n. endast i vissa fall. Även hundar kan skadas eller dödas av björn, då oftast i samband med jakt. Förebyggande åtgärder som att sätta upp rovdjursavvisande elstängsel, är ett effektivt sätt att minska risken för rovdjurs- angrepp. Bidrag till rovdjursstängel kan lämnas av länsstyrelserna. Eftersom björnar är stora med mycket tjock päls krävs en hög spänning för att ge en god avskräckande effekt. –2005 inträffade 114 björnangrepp på tam- djur utanför renskötselområdet. Andelen björnangrepp på fäbod- djur härav var alltså betydande. (ca 45 st.) av björn- angreppen på tamdjur utanför renskötselområdet gällde djur i skogsbete. Sammanlagda antalet fäbodar är 200 i . De är dock inte någonstans i närheten av att utgöra av tamdjursbesättningarna i en hemområde. Fäbodar löper därför en betydligt högre risk för björnangrepp på tamdjuren än besättningar med stängsel i samma områden. Fäbodbruket bygger i stor utsträckning på fri- betande djur. Möjligheter för fäbodbruket att få stöd till före- byggande åtgärder finns, bl.a. till elstängsel för nattfållor. I den årliga viltskadestatistiken bör enligt utredningen en sär- redovisning införas för tamdjursskador i fäbodmiljö och av vilka rovdjur som förorsakat skadorna. Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser Bin, särskilt larverna, men även honung är attraktivt för björn. Elstängsel kan även här vara en verkningsfull förebyggande åtgärd. Frågan om stöd till elstängsel för att skydda bigårdar från björn- angrepp behandlas i kapitel 17 om viltskador. 10.3.11 Skador på ren kan, särskilt i kalvningstider och under kalvarnas första månad, vara en stor predator på ren. En koncentration av björnar till ett område av betydelse för rennäringen riskerar medföra att vissa betesområden helt måste undvikas. Det råder dock en stor osäkerhet om björnens inverkan på rennäringen. Någon tillförlitlig statistik över omfattningen finns inte. Ersättningssystemet för björnpredation i renskötselområdet har närmast karaktär av areal- ersättning. Samebyarna ersätts för björnförekomst med en schablonersättning i förhållande till samebyns areal, när förekomst av minst en björn är konstaterad. Det är inget optimalt system, utredningen redovisar i kapitel 17 om viltskador förslag till förändring. Förutom detta reguljära ersättningssystem kan samebyarna få ersättning för s.k. massdöd, där rovdjur tagit fler än 10 renar inom ett begränsat område. Bidrag kan även utgå till förebyggande insat- ser. Renförluststudier genomfördes av Lantbruksuniversi- tet, SLU, , , och Natur- vårdsverket . Inom ramen för dessa utfördes även en omfattande studie i två fjällsamebyar –86 där rovdjursorsakade förluster på ren – särskilt renkalvar – under- söktes. har inga svenska studier om björnens inverkan på rennäringen genomförts, vilket är anmärkningsvärt. Det som framkom i dessa studier var att björn i de studerade områdena orsakade marginella förluster i förhållande till andra rov- djur, som lo och järv. Hur detta förhåller sig nu och om det skiljer sig mellan fjäll- och skogssamebyar är okänt. Den information som finns tillgänglig gäller massdöd, vilket sammanfattas i Same- tingets årliga rapport till regeringen och kadaverregistrering hos . Genomgång av samtliga rapporter visar att björnorsakad massdöd sker i huvudsak och övervägande gäller renkalvar, totalt två vajor och 145 kalvar , 1998, 2002 Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser och 2003, vilket visar att ren liksom älg är mest utsatt för björn och kalvens första levnadsveckor. Liksom för övriga stora rovdjur, där möjligheterna att upptäcka skadade eller dödade djur är begränsade, finns ett stort behov av fördjupade studier över konsekvenserna för rennäringen av björ- nens predation på ren, främst renkalv. Utredningen redovisar för- slagen i denna del under kapitel 17 om viltskador m.m. Dagens ersättningssystem för björn i renskötselområdet har lik- som för kungsörn karaktär av arealersättning och utbetalas i förhål- lande till respektive samebys yta, när björnförekomst konstateras. Utredningen föreslår i kapitlet om viltskador att ersättningen till större delen anknyts till förekomst av föryngringar. 10.3.12 Björnens inverkan på älgstammen Utredningens förslag: Björnens predation på älg måste vägas in som en faktor i björnförvaltningen i de områden där björn förekommer Som redovisats i artbeskrivningen har inom ramen för det Skandi- naviska björnprojektet en omfattande studie genomförts om björ- nens påverkan på den svenska älgstammen och hur detta i sin tur påverkar älgjakten. För vuxna älgar bekräftades björnens blandade framgång som predator på vuxna älgar, då endast 2 av 14 jaktförsök som dokumenterades spårning lyckades. Detta kom- binerat med en tidigare spårningsstudie visar på en jaktframgång för björnen i av försöken. Den årliga dödlig- heten bland vuxna älgar som björn svarade för –1998 kan uppskattas till 0,5–1,. Sändarmärkta älgkor och deras kalvar, varav en andel var märkta med mortalitetssändare, följdes under sammanlagt , 1988 och 1994–1998. Det skedde i södra björnområdet, med relativt hög björntäthet, för att utvärdera den björnrelaterade predationen på älgkalv. I genomsnitt dog totalt av kalvarna och av kalvarna dog till följd av björnpredation. Av dessa dog den stora majoriteten av sin levnadstid. Ingen av de björndödade kalvarna var . av kalvarna som björnpredation är en hög siffra. De älgkor som förlorat sin kalv genom tidig björnpredation visade en ökad tendens att få tvillingkalvar påföljande år. Det senare beror säkert på att kon lättare kan bygga upp sin kondition när Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser hon är utan kalv och inte behöver producera mjölk åt kalven. Skillnaden var så stor som 1,5 kalvar i genomsnitt om kon förlorat kalven jämfört med 1,1 kalvar om kon fått behålla sin kalv utan predation. Det minskar effekten av björnpredationen från , vilket är en hög siffra. En studie visar att dödligheten hos vuxna älgar som orsakas av björn är större i de kantzoner där björnen just breder ut sig, än vad den är inom björntätare områden. Det tyder på att älgarna i för björnen nya utbredningsområden har levt så länge utan rovdjur att deras naturliga försvarsmekanismer har försvagats, de är s.k. predator-naiva. med björn uppvisar dock älgen starkare försvarsmekanismer. Det gäller särskilt älgkor som fått kalvar björndödade. Nordamerikanska studier har visat att björnens inverkan på älg- stammens faktiska storlek var näst intill obefintlig, men att den på grund av sin effektivitet som predator på älgkalvar kunde påverka älgstammens tillväxt i stor utsträckning och att detta var oberoende av den relativa tätheten av älg och björn. Resultatet från den svenska studien står i stark kontrast mot detta, då relativa tätheter av björn och älg i högsta grad påverkade hur stor björnens effekt på älgstammen var. I områden där det finns ett högt antal älgar per björn är effekten på älgpopulationens storlek och tillväxt mycket låg, men effekten blir större ju lägre älgtätheten är i förhållande till björntätheten. När den relativa tätheten går under 50 älgar per björn, får björnen en tydlig effekt både på älgstammens storlek och tillväxttakt. Det innebär att när älgstammen minskas i ett område, t.ex. genom avskjutning för att minska skogsskador, blir också den relativa älg- kalvspredationen högre och påverkan på älgstammen större. Detta bör beaktas i såväl björn- som i älgförvaltningen. Björnens preda- tion på älg måste vägas in som en faktor i älgförvaltningen i de områden där björn förekommer. har en frisk och livskraftig växande björnstam med gynn- sam bevarandestatus. har den uppvisat en mycket hög till- växt med hög grad av utvandring av honor jämfört med nordameri- kanska björnpopulationer. Hög andel utvandrade honor förefaller karakteristisk för växande björnstammar. Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser En av de faktorer som påverkar björnens tillväxt är jakten på björn. Jakten utgör den främsta dödsorsaken bland vuxna björnar i . Hur, var och i vilken utsträckning denna jakt bedrivs kan användas för att påverka stammens tillväxt, samt uppmuntra eller begränsa honors spridning ut ur kärnområden, vilket kan under- lätta att uppnå de mål som sätts för björnens utbredning. Björnens geografiska spridning påverkas också av mänsklig akti- vitet. Björnen undviker gärna bebyggelse, vägnätverk och turist- anläggningar, åtminstone så länge de inte förknippas med föda. Vad som definieras som gott och lämpligt habitat utifrån björnens per- spektiv är baserat på ett flertal habitatsvalstudier och de geografiska positionerna av skjutna björnar. De bekräftar att de flesta björnar i i dagens läge befinner sig inom s.k. gott habitat. Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser Figur 10.1Karta över fördelningen av mindre lämpligt, lämpligt och gott björn- habitat (Katajisto 2006) Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser En teoretisk beräkning som gjorts för utredningens räkning inom ramen för det Skandinaviska björnprojektet, baserad på dagens till- gängliga habitat och relativa björntäthet i kärnområdena, kan ge en uppskattning om hur många björnar som kan rymmas inom för björnen lämpligt habitat. I dagens läge beräknas finnas ca 1 330 mil2P lämpligtP habitat och 1 900 mil2P P lämpligt habitat av lägre kvalitet – dvs. mindre lämpligt habitat. Om man inte räknar med Sydsvenska höglandet finns det ca 1 150 mil2P P lämpligt habitat och 1 550 mil2P P mindre lämpligt habitat. Den nuvarande björntätheten i lämpligt habitat varierar mellan 15–35 björnar per 10 mil2P P och motsvarande siffra för mindre lämpligt habitat är 10–20 björnar. Om allt lämpligt och mindre lämpligt habitat, sett från björnens perspektiv, skulle fyllas av björ- nar i motsvarande tätheter, så finns det plats för 3 300–8 800 björ- nar i . Om man utesluter Sydsvenska höglandet så blir mot- svarande siffra 3 300–7 200 björnar. Dessa siffror gäller habitat- tillgänglighet, inga sociala eller politiska begränsningar ingår Genom att använda den genomsnittliga tillväxttakten efter jaktuttag på som uppskattades mellan 1998–2004 och det genomsnittliga björnbeståndet 2005 (2 550 björnar) kan man göra en prognos på stammens utveckling . Det förvän- tade beståndet kan då uppgå till 3 300 respektive 4 300 björnar. En sådan beräkning kan dock ge en för hög beståndsprognos, då den förutsätter en stabil förvaltning i form av pro- centuellt jaktuttag och även tillväxt. Antalet björnar som fälls under jakt ökar relativt snabbt, från 1998 till 2006 och 2007. Nettotillväxten i björnstammen är därmed förmodligen något lägre . Om den årliga medeltillväxten istället antas vara kan björnbeståndet vara 3 100 respektive 3 800 individer . Med tillväxt skulle be- ståndet bli 2 800 respektive 3 100 björnar respektive . har en historiskt sett hög björnstam. Den är med stor sannolikhet högre än under flera hundra . Dagens verklighet visar också att kan ha en relativt stor population. För björnstammen finns dock anledning att värdera Rovdjursstammarnas utveckling – effekter, analys och slutsatser frågan om det bör finnas en övre gräns för populationen, sett i ett långsiktigt perspektiv. Med tanke på såväl gynnsamma habitat för björn som de konflikter som kan skapas i relationen människa – björn kom- mer de sociala eller politiska gränserna för björnpopulationen rim- ligen att nås långt innan de biologiska gränserna uppnås. Miniminivån för björn har av i det senaste beslutet om rovdjurspolitiken angetts till 100 föryngringar motsvarande totalt 1 000 björnar. Den är nu kraftigt överträffad. I direktiven anges att utredningen även bör överväga frågan om toleransnivåer för rovdjur, särskilt inom renskötselområdet. Toleransnivåer skulle teoretiskt kunna utformas som maximi- antal föryngringar eller individer. Mot bakgrund av den relativt låga konfliktnivån i relationen människa – björn kan dock ifrågasättas om just ett maximiantal i populationen skulle vara ett konstruktivt instrument i björnförvaltningen. Målet för björnförvaltningen bör utöver att lägga grunden för en livskraftig population främst vara att minimera antalet konflikter. Björnen är också en jaktlig resurs. Erfarenheterna av att bedriva jakt för björnstammen är goda. Björn- jakten ersätter till viss del jakten på de bytesdjur som björnen är predator för. Det gäller främst älg.