sou · GWB397 · 2008-11-17 00:00:00 — –2007 har lokala utvecklingsprogram för kom- mersiell service utformats och genomförts i länen. Enligt Konsu- mentverket som har ansvar för programmet på central nivå, har programarbetet skapat förutsättningar för ökad samverkan mellan olika aktörer. Detta har bl.a. lett till insatser som avsett både kom- mersiell och viss offentlig service. finns möjligheter till regionalpolitiskt finansiellt stöd för att upprätthålla kommersiell service i glesbygd. Mellan åren 2002–uppgick stödet till totalt ca . Bidrag kan lämnas till bl.a. investeringar och utbildningsinsatser i lanthandeln som behövs för att säkra för- sörjningen med dagligvaror i glesbygder. Bidrag kan också lämnas för att täcka kostnader för att utarbeta åtgärdsprogram som syftar till att förbättra företagens lönsamhet och service till hushållen.2 har på regeringens uppdrag arbetat vidare med att utveckla och testa nya former för kommersiell ser- vice. Arbetet har bl.a. varit inriktat på frågor om ökad tillgänglig- het, servicesamordning, villkor för ombudsservice och näringsid- karnas kompetensutveckling . Grundservicepaket i de gemensamma servicepunkterna Vi föreslår att möjligheterna att samordna kommersiella servicele- verantörer och myndigheternas servicepunkter ska utredas vidare. Utredningen ska bl.a. avse vilka komponenter av offentlig och kommersiell service som i olika kombinationer ska kunna ingå i ett grundservicepaket. Den bör också behandla de villkor som ska gälla för de lanthandlare eller andra näringsidkare som erbjuder grund- servicepaket till medborgarna i servicepunkter. Vidare bör den omfatta förslag till en central gemensam offentlig och kommersiell organisation med uppgift att arbeta för uppbyggnaden av service- punkter, tillhandahålla grundservicepaket och möjliggöra för ett ökat serviceutbud i lanthandeln eller hos andra aktörer på det 2 Förordning (2000:284) om stöd till kommersiell service. Organisationen ska bidra till att minska de administrativa uppgifterna för den som är värd för varje enskild servicepunkt. Samverkan mellan offentliga och kommersiella aktö- rer kräver att transaktionskostnaderna för alla inblandade är små. Möjligheterna att samordna både de olika företagens och förvalt- ningens kontakter med de enskilda handlarna kan enligt vår upp- fattning vara ett sätt att effektivisera styrning och samordning av servicepunkter. I statsbudgeten föreslår regeringen att anslaget för regionala tillväxtåtgärder ska öka, främst för insatser inom kom- mersiell service.3 Vi anser att de medel som godkänner för ändamålet, ska kunna användas för att etablera servicepunkter för samordnad offentlig och kommersiell service i dagligvarubuti- ker. Lantbrevbärare som mobila servicepunkter Förslag: Möjligheten att utöka de tjänster som lantbrevbärarna i utför med funktionen mobila servicepunkter utreds närmare. Ett regeringsuppdrag lämnas till eller en särskild utredare. På landsbygden finns resurspersoner som skulle kunna bidra till servicelösningarna genom att utföra fler tjänster än de som ingår i deras huvuduppdrag. finns ca 2 500 lantbrevbärare som når 750 000 hushåll och företag. Vi bedömer, efter sonderande kontakter med tjänstemän i Pos- ten AB, att det kan finnas utrymme för att bredda arbetsuppgif- terna för lantbrevbärare. Brevbäraren skulle ha mobil teknisk utrustning för att bl.a. kunna bistå personer som inte kan utnyttja ett kontor eller en servicepunkt, med att koppla upp Internetkon- takt med en myndighet. Brevbäraren skulle kunna assistera vid en hemdator om personen har en sådan. Vi avser vi att ytterligare utreda om det också kan vara möjligt att tillföra lantbrevbärarna en servicevägledarfunktion, enligt vårt tidigare redovisade förslag. 2008/09:1, Utgiftsområde 19, anslag 1:1 Regionala tillväxtåtgärder. 7.4De ideella organisationernas roll Det är inte bara offentliga myndigheter och kommersiella företag som ger medborgarna service. Organisationer och föreningar inom den ideella sektorn svarar också, utifrån sina mål och förutsätt- ningar, för viktiga serviceinsatser i samhället. De utför ofta upp- gifter som det varken är möjligt eller lämpligt för de offentliga aktörerna att ansvara för. Regeringen har ambitioner att utveckla relationerna med den ideella sektorn. På många områden i samhäl- let har ideella organisationer en viktig roll som utförare av service till medborgarna. De ideella organisationerna ska ha utrymme att utvecklas på sina egna villkor. är det viktigt att ta till vara organisationernas kunskap och engagemang. , och samverkar med aktörer på den lokala nivån för att utveckla samordnade servi- celösningar. Ur medborgarnas perspektiv är det viktigt att det finns väl fungerande samverkanslösningar för den service som tillhanda- hålls av den offentliga och den privata sektorn samt de insatser som görs av den ideella sektorn. Vi har i tilläggsdirektiv fått regeringens uppdrag att arbeta med frågan om den ideella sektorns roll och kommer därför att bredda och fördjupa samarbetet med olika organisationer och föreningar inom sektorn. Bl.a. kommer vi att studera vilka existerande verk- samheter i kooperativ som kan vara särskilt intressanta förebilder för framtida servicelösningar. Slutsatserna av det fortsatta utred- ningsarbetet kommer att redovisas i slutbetänkandet. Förslag: Ett försök med utökad samverkan i nätverksform på trygghetsområdet förläggs till och leds av länssty- relsen i nära samarbete med berörda myndigheter, kommuner och ideella organisationer. Försöket bör knytas till det redan existerande . Myndigheten för samhällsskydd och beredskap eller en sär- skild utredare ges i uppdrag att utreda övergripande frågor, bl.a. formerna för samverkan mellan olika aktörer, ansvar, finansie- ring och eventuell författningsreglering. Kommuner och Landsting, SKL, har studerat trygghets- och säkerhetsfrågor och redovisar i en rapport hur landets kommu- ner hanterar olyckor, brott och kriser samt vilka kostnader kom- munerna har. I rapporten konstateras att trygghet och säkerhet är en viktig välfärdsfaktor samt att skillnaderna mellan kommunerna är stora.4 Den största delen av befolkningen har tillgång till ambulans efter larm. Men cirka 260 000 invånare har upp till 20 minuters väntetid, 50 000 upp till 30 minuters väntetid och för invånare i glesbygd kan väntetiderna vara betydligt längre. Att nå skadade och sjuka med snabba insatser och stöd, innan en ambulans kan finnas på plats, kan rädda liv. En medmänniskas blotta närvaro kan ha stor betydelse för den som är akut sjuk.5 Den kommunala räddningstjänsten har i allmänhet betydligt kortare utryckningstider än ambulansen. finns etable- rade former för avtal mellan och den kommunala rädd- ningstjänsten, som innebär att räddningstjänsten hjälper till med stöd vid olycksfall och sjukdom. Systemet kallas IVPA, i väntan på ambulans. För att ytterligare öka tryggheten för boende på landsbygd och i glesbygd skulle frivilliga krafter kunna spela en viktig roll. Enskilda och organisationer utanför den offentliga förvaltningen kan und- sätta sjuka och skadade och åtminstone bistå med stöd i väntan på räddningspersonal. Det kan vara frivilligorganisationer, t.ex. Röda korset, , pensionärsorganisationer, kyrkliga organisationer eller Hela ska levas lokala utvecklingsgrup- per, vars medlemmar åtar sig att stå till förfogande för att undsätta sjuka. Det kan också vara lantbrevbärare, tidningsbud, taxi, kustbe- vakning, sjöräddning och andra som vistas utanför tätorterna och kan finnas tillgängliga. Sammantaget skulle samhällets resurser kunna utnyttjas effekti- vare med mer välutvecklade former för samverkan och gemensam planering. Förebilder för sådan samverkan och samordning finns t.ex. inom , där huvudansvaret för undsättning av nödlidande till sjöss ligger på frivilliga krafter. Också fjällräddningen är organiserad som en samverkan mellan offentliga 4Sveriges Kommuner och Landsting, Öppna jämförelser om trygghet och säkerhet, 2008 5Uppgifterna i avsnittet kommer från SOS-alarm samt och räddning i glesbygder, 2006. och privata aktörer. Dessutom finns frivilliga resursgrupper, FRG, i cirka 125 kommuner, för vilka Civilförsvarsförbun- det fungerar som ett nav för de ideella organisationer som ingår. Det finns också organiserade former för att snabbt sammankalla eftersöksgrupper med lokala frivilliga när ett djur blir skadat, t.ex. i trafiken. Erfarenheter från dessa och liknande verksamheter kan ligga till grund för försök med nätverk för trygghet i glesbygd. Med informationsteknik skulle sådana nätverk kunna göras effektiva och tillgängliga. Nätverken kan hållas samman med mobiltelefoner och SOS Alarms IT-system. I första steget handlar det om att få till- gång till kompetens och resurser som vid behov kan komplettera samhällets organisation. Genom SOS Alarm kan denna information finnas tillgänglig dygnet runt och årets . kan den nya tekniken öppna möjlighet att lokalisera medlemmarnas mobiltelefoner så att man kan avgöra vilken nät- verksmedlem som finns närmast den nödställde. Vi har i utredningen träffat representanter för SOS Alarm, , Hela ska leva, SKL samt olika kommu- ner och samrått med dessa. I kontakterna med de olika aktörerna har det visat sig att det finns stort intresse av att bedriva en försöksverksamhet med utökad samverkan på trygghetsområdet. I finns ett länsövergripande samarbete på området mellan Polisen, den kom- munala räddningstjänsten, Försvarsmakten, och länssty- relsen. Vi har haft direkta kon- takter med deltagarna i samarbetet för att undersöka om projektet skulle passa som förebild för trygghetsnätverk i hela landet. Vi har också undersökt intresse av att fungera som koordi- nator i ett utvidgat försök. Vi föreslår att ett försök med utökad samverkan i nätverksform på trygghetsområdet ska förläggas till och med utgångspunkt i Certus ledas av i nära samarbete med berörda myndigheter, kommuner och ideella organisationer. Vi anser att det ligger utanför vårt uppdrag att engagera oss djupare i projektet. Vi har därför redovisat det för ansvariga för civilförsvaret inom Försvarsdepartementet, där man sagt sig vara beredd att ta emot eventuella slutsatser av försöket. I ett fortsatt utvecklingsarbete bör studeras hur de lokala resur- serna kan identifieras, hur resurslistor kan byggas upp och uppda- teras och hur resurserna kan inkallas. Man bör också pröva hur olika tekniska lösningar, framför allt IT, kan stödja arbetet. Utöver det praktiska arbetet med att pröva former för samverkan behöver också en mängd frågor av mer övergripande karaktär utredas. Detta gäller inte minst frågor om organisering och finansiering, men även t.ex. ansvarsfrågor och rättslig reglering. I utvecklingsarbetet bör också erfarenheterna från Certus analyseras. Vi föreslår att reger- ingen ska lägga ett utredningsuppdrag kring övergripande frågor, antingen på den nya Myndigheten för samhällsskydd och bered- skap, som bildas , eller på en särskild utredare. Myndighetssamverkan vid lokala servicekontor Dir. 2007:68 En särskild utredare skall stödja de statliga myndigheterna i deras arbete med att inrätta lokala servicekontor. Utredaren skall också stödja andra samverkansinitiativ, bl.a. den vårproposition (prop. 2006/07:100) aviserade försöksverksamheten med nystarts- centrum och samverkansöverenskommelser mellan myndigheter och kommuner för att bryta utanförskapet. I uppdraget ingår vidare att utreda former för samverkan mellan statliga myndigheter och kommuner. Utredaren skall driva på utvecklingen av en effek- tivare offentlig service och tjänsteproduktion som utnyttjar den moderna informations- och kommunikationsteknikens möjlig- heter. Målet skall vara att förbättra tillgängligheten till offentlig service i hela landet och att möjliggöra en fortsatt effektivisering av den offentliga tjänsteproduktionen. I uppdraget ingår också att utreda behov av förändringar i lagen (2004:543) om samtjänst vid medborgarkontor. Förslag till regeringen om ytterligare åtgärder som behöver vid- tas för att åstadkomma en väl fungerande samverkan skall lämnas . Översynen av lagen om samtjänst vid medborgarkontor skall redovisas . Arbetet skall avslutas med en samlad redovisning av uppnådda resultat . I regeringsförklaringen framhålls att det är viktigt med tillgång till samhällsservice i hela landet. Regeringen har i budgetpropositionen för (prop. 2006/07:1, utg.omr. 2) konstaterat att de statliga myndigheterna alltmer koncentrerat sin verksamhet till större orter. är det viktigt att statliga myndigheter har en sådan lokal närvaro att de kan ge medborgare och företag en god service. Ett kostnadseffek- tivt sätt att upprätthålla servicen är att myndigheter i högre grad samverkar. Regeringen avser därför att främja en ökad samverkan och stimulera inrättandet av lokala servicekontor. insatser för ökad samverkan Insatser för att främja en ökad lokal samverkan inleddes . I betänkandet Lokalkontor – ett medel för sektorssamordning, förbättrad service och regional utveckling (SOU 1990:72) föreslog Stat-kommunberedningen olika åtgärder för att utveckla och stödja inrättandet av lokalkontor och andra former av lokal samverkan. En viss försöksverksamhet med lokal samverkan mellan statliga myndigheter genomfördes som ett resultat av betänkandet, men någon mera omfattande satsning genomfördes inte. började olika initiativ att växa fram på lokal nivå. Allt fler kommuner inledde försök med nya former av lokal servicesamverkan genom att inrätta s.k. medborgarkontor. tog regeringen initiativ till en femårig försöksverksamhet genom propositionen Försöksverksamhet med medborgarkontor (prop. 1993/94:187). En ny lag – lagen (1994:686) om försöksverk- samhet med medborgarkontor – trädde i kraft . För- söksverksamheten utvidgades när lagen (1997:297) om försöksverksamhet med samtjänst vid medborgarkontor trädde i kraft. I propositionen Samtjänst vid medborgarkontor (2003/4:85) föreslogs att den pågående försöksverksamheten skulle bli perma- nent. Enligt lagen (2004:543) om samtjänst vid medborgarkontor får statliga myndigheter, en kommun eller ett landsting ingå avtal om att för varandras räkning lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda och även handlägga enklare för- valtningsärenden med de begränsningar som anges i lagen eller att använda varandras personal till att utföra sådan verksamhet. tjänsten får i de fall arbetsuppgifterna innefattar inslag av myndig- hetsutövning endast omfatta sådana i lagen uppräknade förvalt- ningsuppgifter. Ett samtjänstavtal skall godkännas av regeringen. Sedan försökslagen infördes har endast ett fåtal sam- tjänstavtal godkänts av regeringen. De senast godkända avtalen är mellan kommun, i , länsarbetsnämnden och läns allmänna försäkrings- kassa (godkänt ), mellan kommun och i (godkänt ) samt mellan , och i (godkänt ). Erfarenheter från arbete med nya former för lokal servicesamverkan Statskontoret, , Centrala studiestöds- nämnden, , , och Migra- tionsverket har i gemensamma projekt arbetat med att utveckla, pröva och etablera nya former för lokal servicesamverkan. Utveck- lingsarbetet, som haft arbetsnamnet VISAM (vi samverkar), har bedrivits genom femton lokala samverkansprojekt i olika delar av landet. De samverkande myndigheterna har i rapporten en modern och sammanhållen förvaltning (VISAM, 2005) redovisat resultaten och erfarenheterna av sitt arbete. En av slutsatserna är att samverkan vid tillhandahållandet av tjänster kan leda till ökad nytta för medborgare och företag och en kostnadseffektivare tjänsteproduktion. finns det olika förhållanden som kan försvåra en samverkan. Därför krävs enligt myndigheterna politiska ställningstaganden och initiativ för att samverkan skall bli en kraftfull och framgångsrik utvecklings- strategi. De i VISAM ingående myndigheterna har gjort ett gemensamt åtagande att fortsätta och fördjupa arbetet för en ökad samverkan. Som en första åtgärd har ett strategiskt samverkansforum bildats. Uppdrag om förvaltningssamverkan i glesbygd i har haft i uppdrag att identifiera samverkansmöjligheter mellan statliga myndigheter, kommuner och landsting i glesbygdsområden och att aktivt initiera samverkan mellan dessa. En redovisning av uppdraget har lämnats (dnr. 2005/6412). konstaterar att det finns behov av att utveckla samverkan mellan olika statliga myndigheter och mellan de statliga myndigheterna och kommunerna. Att utveckla samver- kan handlar enligt om ett långsiktigt förändrings- arbete där ansvaret i första hand ligger hos dem som är direkt berörda. menar dock att det är angeläget att stimu- lera sådana processer som syftar till en utvecklad samverkan. Arbetet kan enligt påskyndas genom att regeringen ställer tydliga krav och förväntningar på myndigheterna och att detta görs samordnat och inte enbart myndighet för myndighet. Förstärkt samordning för att bryta utanförskapet i städer har regeringen arbetat för att skapa möjligheter och undanröja hinder för människor som bor i utsatta stadsdelar och att göra stadsdelarna attraktivare. Inom ramen för det lokala utvecklingsarbetet har samarbete mellan statliga och kommunala verksamheter utvecklats. Samverkan sker genom lokala utveck- lingsavtal (prop. 1997/98:165 Utveckling och rättvisa – en politik för storstaden ). Regeringen gav reglerings- brev uppdrag till , , , Myndigheten för skolutveckling och Rikspolis- styrelsen att bidra till de lokala utvecklingsavtalen genom att träffa samverkansöverenskommelser med ett 20-tal berörda kommuner. För att förstärka och underlätta samverkan och samordning på regional och lokal nivå tillsatte regeringen en koor- dinator för samverkan inom storstadspolitikens lokala utvecklings- arbete (dir. 2006:66). En slutrapport skall lämnas till regeringen . Förordningen om regionalt utvecklingsarbete I förordningen (2003:595) om regionalt utvecklingsarbete finns bestämmelser om statliga myndigheters medverkan i det regionala utvecklingsarbetet. Statliga myndigheter skall vid överväganden om verksamhetsminskningar – i samråd med och tillsam- mans med andra berörda myndigheter, kommuner, landsting och privata intressenter – undersöka möjligheten att genom samord- ning eller samverkan upprätthålla eller utveckla verksamheten inom området. Länsstyrelserna och de regionala självstyrelseorganen i och samt samverkansorganen i och har haft i uppdrag att utforma lokala utvecklingsprogram för kommersiell service. Syftet har varit att analysera serviceutveck- lingen i länen, enas om gemensamma mål samt att upprätta planer på åtgärder. Detta har genomförts i breda partnerskap med före- trädare för kommuner, lokalt näringsliv, serviceinrättningar, stat- liga servicebolag samt lokala utvecklingsgrupper. I detta arbete har också sambanden mellan tillgången till kommersiell och offentlig service övervägts. Den statliga sektorns geografiska fördelning På gemensamt uppdrag av (dir. 2004:93) och (dir. 2004:87) har forskare vid undersökt hur den statliga sektorns geografiska fördelning i landet har förändrats . Undersökningens resultat har redovisats i rapporten geografi, och , (Ansvarskom- mitténs skriftserie, ). Författarna svarar själva för inne- hållet i rapporten. Av rapporten framgår att statlig verksamhet har koncentrerats snabbare än befolkningen. Statlig service som tidigare funnits utspridd i landskapet med hög tillgänglighet till direkta personliga kontakter dras tillbaka till större orter eller blir tillgänglig bara på vissa tider, genom att samma personal betjänar ett större område. Utvecklingen skiljer sig dock mellan olika myndigheter och tjäns- ter. Den geografiska reträtt som framgår av rapporten behöver dock inte alltid betyda att service och tillgänglighet minskar. Ny avståndsöverbryggande teknik kopplar samman olika nivåer inom myndigheterna och öppnar för en större rumslig flexibilitet. Myn- digheterna strävar efter att ge service via flera olika kanaler. Den till synes uttunnade service man möter på ett litet kontor kan i själva verket innebära möjligheter till elektroniska kontakter med hela myndighetens verksamhet. Uttunningen av den platsbundna personliga servicen ger emel- lertid upphov till en stor aktivitet i orter där myndigheter drar ner sin verksamhet. Strategier utvecklas för att kunna behålla service som är tillgänglig för alla och som innebär fortsatta möjligheter till direktkontakter mellan myndighet och allmänhet. Försök görs att upprätta gemensamma servicepunkter där medborgaren kan få hjälp med sina olika behov av samhällsservice. Drivkraften för dessa är dels att myndigheterna själva ser svårigheter att fortsatt upprätt- hålla servicen, dels att kommunerna är aktiva för att organisera den offentliga servicen på ett samlat sätt. Enligt rapporten är förändringarna inom den statliga sektorns lokala organisation en okoordinerad process som till stor del drivs av myndigheterna var och en för sig. Det framstår enligt författar- nas mening som motiverat att staten arbetar mer med samord- ningen av offentlig service på lokal nivå. bedömningar om utvecklingen av den offentliga servicen I sitt slutbetänkande – Se landsbygden! Myter, sanningar och framtidsstrategier (SOU 2006:101) – menar att den bristande sektorssamordningen på alla offentliga nivåer är en av de främsta orsakerna till att tillgången till offentlig service på landsbygden alltmer försämras, vilket kan medverka till negativa konsekvenser för samhällsekonomin. Om de drivkrafter som styr dagens förändringar består, ser kommittén följande utvecklings- scenario: fortsatt omvandling av statlig service från direktkontakt till internetbaserade tjänster, fortsatt geografisk koncentration av arbetsställen och anställda i statlig verksamhet, den geografiska koncentrationen av statlig service går snabbare än koncentrationen av befolkningen, medborgarnas genomsnittsavstånd till statlig service ökar, viss stabilisering när det gäller regionala centra; städer kring 100 000 invånare kan behålla eller få fler statligt anställda, tillbakagången sker i första hand genom beslut i de enskilda myndigheterna utifrån deras avvägning av kostnader, tillgäng- lighet och möjligheter att utveckla kvalitet i det egna tjänste- utbudet, lokala strategier försvåras om myndigheter fortsätter att utveckla verksamheter var för sig, en okoordinerad process där varje myndighet styrs av sitt eget uppdrag, lokala och kommunala strategier för att rädda servicen växer fram men i ett ojämnt mönster. Organisations- och strukturförändringar är nödvändiga för att effektivisera den statliga förvaltningen och anpassa verksamheten till förändrade krav. Ett viktigt inslag i de senare årens utveckling har varit sammanslagningen av tidigare myndighetskoncerner bestående av myndigheter på såväl central som regional och lokal nivå, exempelvis . Som en följd av detta har många myndigheter kunnat effektivisera sin verksamhet genom att införa en mera rationell organisation på regional och lokal nivå. Utveck- lingen har också inneburit att verksamheten organiseras så att stor- driftsfördelar tillvaratas och att specialistkompetens utnyttjas på ett bättre sätt. Det är angeläget att effektiviseringen fortsätter genom fortsatta organisations- och strukturförändringar. är det viktigt att trygga den lokala närvaro som fortfarande behövs genom att utveckla nya organisations- och arbetsformer. Medborgare och företag ställer allt högre krav på tillgänglighet och kvalitet i den offentliga servicen. Tillgången till offentlig ser- vice är emellertid i viss mån beroende av var i landet man bor. Framför allt är det behoven av personliga möten mellan medbor- gare och förvaltning som kan bli svårare att tillgodose genom att myndigheternas verksamhet alltmer koncentreras till större orter. Lokal myndighetssamverkan är också angelägen för att förenkla företagens myndighetskontakter och underlätta nyföretagande. Ett kostnadseffektivt sätt att upprätthålla en god samhällsservice i hela landet är att myndigheter samverkar. Olika former av lokal samverkan sker .