sou · GWB363 · 2008-06-11 00:00:00 — Om ett förbehåll meddelas uppkommer en tystnadsplikt för den som förbehållet riktas mot.TPF4FPT En sådan tystnadsplikt är sanktionerad med straffansvar enligt 20 kap. 3 § . Enligt 16 kap. 1 § punkt 4 sekretesslagen gäller inte meddelarfrihet för en uppgift som omfattas av ett förbehåll (se vidare avsnitt 7.3.3). Det måste göras en prövning i varje enskilt fall av om förbehåll är nödvändigt för att en uppgift ska kunna lämnas ut. Om upp- giften kan lämnas ut utan att sådan skada uppkommer som anges i den tillämpliga sekretessbestämmelsen får ett förbehåll inte meddelas. Den som fått del av en sekretessbelagd uppgift med förbehåll, men anser att förbehåll inte borde ha ställts upp, har möjlighet att få saken prövad av en domstol. Överklagandet får avse såväl att ett förbehåll har meddelats som förbehållets omfattning. Enligt 10 § gäller – såvitt är av intresse här – att en myndighet får uppställa förbehåll, som inskränker enskild mottagares rätt att 4TP PT , , , Sekretesslagen – En kommentar, s. 14:60. Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. lämna uppgift vidare eller utnyttja uppgift, också när myndigheten enligt 5 § lämnar sekretessbelagd uppgift till part, ställföreträdare, ombud eller biträde. Ett sådant förbehåll får dock inte innebära för- bud mot att utnyttja uppgiften i målet eller ärendet eller mot att lämna muntlig upplysning till part, ställföreträdare, ombud eller biträde (10 § andra stycket). Det har ansetts att det inte varit möj- ligt att ställa upp förbehåll när uppgifter lämnas ut enligt rätte- gångsbalken utan hinder av sekretess (dvs. enligt 14 kap. 5 § andra stycket sekretesslagen).TPF5FPT Enligt 12 kap. 4 § första stycket sekretesslagen upphör sekretess att gälla för uppgift i mål eller ärende i domstols rättsskipande eller rättsvårdande verksamhet, om uppgiften tas in i dom eller annat beslut i samma mål eller ärende. Detta gäller dock inte om dom- stolen i domen eller beslutet har förordnat att sekretessen ska bestå. Ett förordnande om att sekretessen ska bestå får inte omfatta domslutet eller motsvarande del av annat beslut, såvida inte rikets säkerhet eller annat intresse av synnerlig vikt oundgängligen på- kallar det (12 kap. 4 § andra stycket tredje meningen). Angår målet eller ärendet någons civila rättigheter eller skyldigheter eller an- klagelse mot någon för brott gäller dessutom att förordnande som omfattar domslut eller motsvarande del av annat beslut får med- delas endast om riket befinner sig i krig eller krigsfara eller andra utomordentliga av krig föranledda förhållanden råder (12 kap. 4 § andra stycket fjärde meningen). Vi har behandlat frågor om meddelarfrihet i avsnitt 3.3.3. Här vill vi endast erinra om följande. Meddelarfriheten gäller, som huvudregel, även för tjänstemän inom den offentliga förvaltningen om de vill lämna sekretessbelagda uppgifter som de har fått i sitt arbete. Ett undantag från meddelarfriheten avser uppsåtligt åsidosättande av en tystnadsplikt i de fall som anges i sekretesslagen (7 kap. 3 § första stycket 3 TF och 5 kap. 3 § första stycket 3 YGL). 5TP PT A. arb. s. 14:66, som hänvisar till NJA 2002 s. 433, RH 1994:41 och 1999:77 samt JO 1993/94 s. 83. Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. 1 § sekretesslagen räknas upp de tystnadsplikter som har företräde före principen om meddelarfrihet. De regler i 8 kap. som gäller en- skilds affärs- och driftförhållanden är inte med bland dessa tystnads- plikter. I fråga om t.ex. domstolssekretess enligt 8 kap. 17 § gäller så- ledes meddelarfrihet. Som vi har redovisat har privatanställda inte någon med- delarfrihet i förhållande till sin arbetsgivare (se avsnitt 3.3.3 under rubriken för privatanställda). Part har rätt till insyn Det är en grundläggande princip i svensk rätt att den som är part i ett mål ska ha rätt att ta del av allt material i målet. Artikel 6 i EuropakonventionenTPF6FPT innehåller bestämmelser om rätt till en rättvis rättegång. Var och en ska vid prövningen av hans eller hennes civila rättigheter eller av en anklagelse om brott ha rätt till en rättvis rättegång. I detta ligger bl.a. en rätt att få insyn i process- materialet. Principen om rätt till insyn i processmaterialet har ansetts så självklar att den inte direkt uttryckts i rättegångsbalken.TPF7FPT Där före- skrivs dock att en misstänkt har rätt till insyn. Enligt 23 kap. 18 § har såväl den misstänkte som hans eller hennes försvarare rätt att fortlöpande, i den mån det kan ske utan men för utredningen, ta del av vad som har förekommit vid förundersökningen. Det är dock först när åtal har beslutats som den misstänkte och försvararen har rätt att ta del av protokollet och andra anteckningar från förunder- sökningen, se 23 kap. 21 § . Parts rätt till insyn är alltså inte uttryckligen reglerad i rätte- gångsbalken. Däremot kan den indirekt utläsas ur ett flertal regler, t.ex. av 14 kap. 5 § sekretesslagen. Där föreskrivs, som nämnts, att sekretess inte hindrar att en sökande, klagande eller annan part i mål eller ärende hos domstol tar del av handling eller annat material i ärendet. Handling eller annat material får dock inte lämnas ut, i den mån det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådant fall ska myndigheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad 6TP PT Europeiska konventionen d. 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Konventionen gäller som svensk lag enligt SFS 1994:1219. 7TP PT Prop. 1986/87:89 s. 145. Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. materialet innehåller, i den mån det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. I andra stycket i paragrafen föreskrivs att sekretess aldrig hind- rar att parten tar del av dom eller beslut i målet eller ärendet. Inte heller innebär sekretess begränsning i parts rätt enligt rättegångs- balken att få del av alla omständigheter som läggs till grund för avgörande av mål eller ärende. Enligt förarbetena till sekretesslagen avser detta undantag även den rätt som en misstänkt enligt 23 kap. 18 § har att ta del av vad som har kommit fram under förundersökning.TPF8FPT Första och andra stycket tillämpas dock inte om avvikande be- stämmelser har meddelats i lag. Som har framgått ger bestämmelsen i 14 kap. 5 § sekretesslagen i sig inte en part någon rätt att ta del av material eller att få ut någon handling, utan en sådan rätt måste i stället framgå av annan lagstift- ning eller följa av allmänna rättsgrundsatser.TPF9FPT Vilken insyn en part har varierar således beroende på vilket processuellt regelverk som ska tillämpas i det enskilda fallet.TPF10FPT Bestämmelsen reglerar därför egentligen endast den konflikt som kan uppstå mellan rätten till partsinsyn enligt andra bestämmelser eller rättsgrundsatser och sekretesslagen.TPF11FPT En fråga som har diskuterats är om lagrummet motsatsvis inne- bär att partsinsynen beträffande annat än omständigheter som läggs till grund för en dom eller ett beslut kan inskränkas. ansåg att det är ett vanligt missför- stånd att regler om partsinsyn kan inskränkas på det sättet.TPF12FPT Offentlighets- och sekretesskommittén (OSEK) ifråga- satte dock om det verkligen är ett missförstånd och inte i själva verket gällande rätt.TPF13FPT Kommittén hänvisade till NJA 1996 s. 439 där HD synes ha utgått från att den tilltalade såsom part hade en insynsrätt som inte var ovillkorlig. Det var fråga om patientjournaler som inte hade åberopats som bevisning av åklagaren eller införts i målet av denne och de hade inte heller legat till grund för något domstolsavgörande i saken. Det fanns inte några uttryckliga bestämmelser i som gällde parternas rätt i en sådan 8TP PT Prop. 1979/80:2 Del A s. 335. 9TP PT SOU 2003:99 Del 1 s. 190. 10TP PT A. bet. Del 1 s. 192 och RÅ 2001 ref. 27. 11TP PT A. prop. Del A s. 333 f., a. bet. s. 196 och , och , a.a. s. 14:40. 12TP PT SOU 1999:53 s. 417. 13TP PT SOU 2003:99 Del 1 s. 198. Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. HD ansåg att 14 kap. 5 § första stycket sekretesslagen kunde tillämpas (det var av synnerlig vikt med hänsyn till enskilt intresse att uppgifterna inte lämnades ut). OSEK framhöll apropå undantagsregeln i 14 kap. 5 § andra stycket sekretesslagen att det inte alltid är så tydligt vad föreskriver om partsinsyn i olika frågor och att det inte sällan råder oenighet om hur långt en parts rätt till insyn verkligen sträcker sig.TPF14FPT Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att överväga bl.a. hur långtgående en misstänkts, en tilltalads respektive en dömd persons rätt till insyn i förundersökningsmaterialet och annat I Arbetsdomstolen gäller samma principer om partsinsyn som i de allmänna domstolarna. Regleringen i förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen Regler om parts rätt till insyn i ärenden hos myndigheter finns i förvaltningslagen (1986:223). Enligt 16 § första meningen har en sökande, klagande eller annan part rätt att ta del av det som har till- förts ärendet, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Rätten att ta del av uppgifter gäller enligt paragrafens andra mening med de begränsningar som följer av 14 kap. 5 § sekretess- lagen. Enligt 32 § förvaltningslagen gäller vissa bestämmelser i lagen, bl.a. 16 §, inte exekutiva verksamhet eller Polisens, , , eller brottsbekämpande verksamhet. Detta har dock inte tolkats så att partsinsyn skulle vara utesluten i de typer av ären- den som av olika skäl undantagits från tillämpningsområdet för bl.a. 16 §. Frågan om parters rätt till insyn i sådana ärendekategorier bör enligt doktrinen i stället bedömas med ledning av de allmänna syften som ligger bakom 16 § och med hänsyn till vilken typ av ärende det är fråga om.TPF16FPT 14TP PT SOU 2003:99 Del 1 s. 199. 15TP PT Dir. 2007:120 (). 16TP PT och , Förvaltningslagen med kommentarer, 2 uppl., 2007, s. 173. Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. För de allmänna förvaltningsdomstolarnas del gäller som huvud- regel enligt 18 och 19 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) att en part har rätt att få kännedom om det som tillförts målet, dock med de begränsningar som följer av 14 kap. 5 § sekretesslagen. Förhandlingar ska vara offentliga Utgångspunkten är att en förhandling vid allmän domstol ska vara offentlig (5 kap. 1 § ). Domstolen får emellertid besluta att förhandlingen ska hållas inom stängda dörrar, om det kan antas att det vid förhandlingen kan komma fram uppgifter som är skyddade av sekretess hos domstolen enligt sekretesslagen. Ett beslut om stängda dörrar får meddelas endast om det bedöms vara av synnerlig vikt att uppgiften i fråga inte röjs. En förhandling får hållas inom stängda dörrar även i andra fall, om sekretess gäller enligt vissa särskilt angivna bestämmelser i sekretesslagen, bl.a. de av oss tidigare behandlade reglerna i 8 kap. 17 § (avsnitt 7.3.2). Därutöver finns möjligheter att besluta om stängda dörrar vid förhandling under förundersökning i brottmål, huvudsakligen av hänsyn till förundersökningssekretess. Det finns vidare (enligt 5 kap. 4 § ) en möjlig- het för domstolen att besluta att en uppgift, som har förebringats vid förhandling inom stängda dörrar och för vilken det gäller sekretess enligt sekretesslagen, inte får uppenbaras. Den som bryter mot ett sådant beslut genom att utan giltigt skäl röja en uppgift kan dömas till böter enligt 9 kap. 6 § . I Arbetsdomstolen gäller samma regler om förhandlingsoffent- lighet som i de allmänna domstolarna. I stort sett samma regler gäller även i de allmänna förvaltningsdomstolarna (16 § förvaltningsprocess- lagen). I samband med att reglerna om intrångsundersökning infördes (se avsnitt 6.6) ansåg några remissinstanser att regeln om skadestånds- skyldighet i 6 § FHL borde ändras så att den även täcker sådan information som sökanden fått del av i samband med en intrångs- undersökning. Regeringen ansåg att utformningen av reglerna om Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. intrångsundersökning innebar att det fanns ett adekvat skydd för företagshemligheter. Därför torde 6 § FHL inte behöva ändras. Skulle det visa sig föreligga ett sådant behov fick frågan övervägas på nytt.TPF17FPT 7.4.2Tullverkets ingripande mot vissa varor När misstänker att varor utgör intrång i immateriella rättigheter ska verket i vissa fall lämna rättighetshavaren uppgifter om varorna och om varornas ursprung och distributionskanaler. Reglerna finns i rådets förordning (EG) nr 1383/2003 och i tullagen (2000:1281). Förordningen ger rättighetshavaren en ovillkorlig rätt att använda informationen för att avgöra om ett intrång har gjorts i en immateriell rättighet, men överlåter till medlemsstaterna att avgöra om det ska finnas sanktioner mot annan användning av infor- mationen. I det aktuella lagstiftningsärendet diskuterades frågan om det borde införas ytterligare (särskilda) användningsbegräns- ningar beträffande information som erhållits från tullmyndigheterna (och sanktioner avseende överträdelser av dessa). ansåg att borde utnyttja möjligheten att införa bestämmelser i som begränsar rätten att använda information som lämnats ut. ansåg att det eventuellt borde skapas ytterligare och starkare garantier för att den information som rättighetshavaren får ta del av inte missbrukas. Regeringen ansåg att det inte fanns beredningsunderlag för att då föreslå några särskilda bestämmelser om saken. Det kunde dock finnas anledning att återkomma till frågan i samband med översynen av FHL.TPF18FPT Enligt artikel 8 i det s.k. civilrättsliga sanktionsdirektivetTPF19FPT, som gäller civilrättsliga sanktioner på immaterialrättens område, ska medlems- staterna se till att domstolarna får besluta att intrångsgörare och andra som på visst sätt har befattat sig med de intrångsgörande varorna eller tjänsterna ska förse rättighetshavaren med informa- tion om varornas eller tjänsternas ursprung och distributionsnät. I en promemoria som upprättats inom , har 17TP PT Prop. 1998/99:11 s. 73 och 78. 18TP PT Prop. 2005/06:89 s. 19 f. 19TP PT Direktiv /48/EG, Ds 2007:19. Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. föreslagits lagändringar som innebär att en domstol, som har kon- staterat att intrång har begåtts, vid vite får förelägga vissa aktörer att lämna sådan information till rättighetshavaren genom ett s.k. informationsföreläggande.TPF20FPT I promemorian diskuteras frågan om det bör införas särskilda bestämmelser om ansvar för missbruk av informationen. Man kon- staterar att det i svensk rätt inte finns några särskilda bestämmelser som begränsar hur en part får använda företagshemligheter som har erhållits efter beslut av domstol. Vidare anförs att frågan har aktualiserats i olika sammanhang och att vår nu pågående översyn av FHL omfattar denna fråga.TPF21FPT Flera remissinstanser har hävdat att frågan om skyddet för företagshemligheter måste lösas innan en lagstiftning på grundval av promemorian kan träda i kraft. Regeringen planerar att presentera en proposition . De frågor som vi behandlar i detta kapitel rör ytterst konflikter mellan olika intressen. Utgångspunkten är näringsidkarnas intresse av att deras företagshemligheter inte angrips. Ett annat är intresset av att förfarandet inför domstolar och andra myndigheter är rätts- säkert och medger alla parter insyn i processmaterialet. Härtill kommer principen att allmänheten ska ha insyn i den offentliga förvaltningen, vilken är en del av offentlighetsprincipen, som i sin tur är en del av de principer som bär upp det svenska statsskicket. Det finns ingen anledning att ifrågasätta uppgiften att närings- idkare avstår från att göra sin rätt gällande i ett domstolsförfarande för att de befarar att det ska medföra att en företagshemlighet röjs. Det går inte heller att slå fast att dessa farhågor är oberättigade. Vi saknar kunskap om problemets omfång, vilket naturligtvis inte innebär att utredningen bör avstå från att överväga olika tänkbara lösningar. 20TP PT Ds 2007:19. 21TP PT A. Ds s. 197. Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. 7.5.2Hemligheter lämnas ut trots att det inte borde ha skett I direktiven anges att det finns risk för att hemliga handlingar lämnas ut trots att det inte borde ha skett. Om en tjänsteman lämnar ut en handling för vilken sekretess råder, t.ex. för att den innehåller en företagshemlighet, kan han eller hon enligt 20 kap. 3 § straffas för brott mot tystnads- plikt. Om den som har fått handlingen utnyttjar eller röjer den kan han eller hon bli skadeståndsskyldig enligt 8 § FHL. Under utredningsarbetet har det inte kommit fram något som tyder på att det finns behov av att stärka skyddet för företags- hemligheter för de situationer som vi diskuterar . 7.5.3Skaderekvisiten i reglerna om sekretess för företagshemligheter bör inte ändras En tanke som har förts fram är att skärpa den allmänna regeln i 8 kap. 17 § första stycket sekretesslagen om domstolssekretess för enskilds affärs- och driftförhållanden. Enligt vår uppfattning inne- bär regeln att domstolssekretess normalt gäller för företagshemlig- heter eftersom det måste anses innebära en avsevärd skada för näringsidkaren om en företagshemlighet röjs. En skärpning skulle alltså innebära att sekretessen kom att gälla något mer är det som skyddas som företagshemlighet, t.ex. affärs- och driftförhållanden som näringsidkaren gärna vill hålla hemliga utan att de har karaktären av företagshemlighet. Enligt vår uppfattning har det inte kommit fram skäl som motiverar en sådan skärpning av sekretessen. Vi har inte gjort någon fullständig genomgång av de sekretess- regler som är tillämpliga för andra myndigheter än domstolar, men kan konstatera att det vanliga är att de innehåller ett rakt skade- rekvisit. Det innebär att sekretess gäller om det kan antas att den enskilde lider skada om en uppgift om hans eller hennes affärs- eller driftförhållanden röjs. Även när det gäller övriga myndigheter föreligger således normalt sekretess för företagshemligheter och någon ändring av dessa regler är inte heller påkallad. Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. En enskild kan få del av någon annans företagshemligheter genom beslut av domstol av olika skäl. Det kan ske som en följd av ett editionsföreläggande. Reglerna om editionsförelägganden innebär, som har redovisats tidigare (avsnitt 6.3.3.2), att någon kan före- läggas att förete en handling som kan antas ha betydelse som bevis i en rättegång. I fråga om företagshemligheter gäller denna skyldig- het endast om det finns synnerlig anledning. Uppgifter om företagshemligheter kan också komma till dom- stolar och andra myndigheter i samband med intrångsundersökningar (avsnitt 6.6.5 och 7.4.1). De föreslagna reglerna om informations- föreläggande (avsnitt 7.4.3) och de regler om bevisundersökning som vi föreslår (avsnitt 6.9) innebär att myndigheterna kan komma att få information om företagshemligheter i fler situationer än . Sekretess råder, som konstaterats, normalt i domstol och hos andra myndigheter för företagshemligheter. Den som inte är part i en rättegång men begär att få ut en handling som innehåller en företagshemlighet ska normalt få avslag på sin begäran. De farhågor som finns för att en företagshemlighet ska röjas i samband med ett domstolsförfarande och förfaranden hos andra myndigheter har till viss del samband med principerna om parts- insyn. En motpart som får del av en företagshemlighet kan föra den vidare eller själv utnyttja den utan att drabbas av någon sanktion. Här bör också nämnas att det i det civilrättsliga sanktions- direktivet förutsätts att sekretessbelagd och annan konfidentiell information skyddas (artikel 7.1). Förvaltningsmyndigheter och domstolar som inte tillämpar rätte- gångsbalken kan, som nämnts, när en sekretessbelagd uppgift lämnas ut till en enskild, ställa upp förbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare eller att utnyttja den. De som bryter mot ett sådant förbehåll kan straffas för brott mot tystnadsplikt. Ett skäl till att ställa upp ett sådant förbehåll kan vara att det är fråga om en företagshemlighet för vilken det råder sekretess. Om förbehållet ställs upp gentemot en part i mål eller ärende får det inte innebära förbud mot att utnyttja uppgiften i målet eller ärendet. Det finns alltså ingen risk för att en part mot vilken ett Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. förbehåll ställs upp får sämre möjligheter att ta till vara sin rätt hos myndigheter. Ett förbehåll har enligt 16 kap. 1 § 4 sekretesslagen företräde före meddelarfriheten. Enligt vår bedömning innebär sekretesslagens regler om för- behåll i kombination med regler om straff för brott mot tystnadsplikt att det finns goda möjligheter att skydda företagshemligheter i allmänna handlingar som lämnas ut till en part hos en förvaltningsmyndighet eller en förvaltningsdomstol. Detta gäller t.ex. handlingar som lämnar ut enligt de regler som vi har redovisat i avsnitt 7.4.2. De handlingar som tar om hand i samband med intrångsundersökningar och bevisundersökningar och lämnar över till sökanden är dock inte allmänna handlingar. Något lagstöd för att besluta om förbehåll i fråga om dem finns alltså inte. För de allmänna domstolarna, för vilka är tillämplig, gäller att reglerna inte medger att förbehåll ställs upp i samband med att företagshemligheter lämnas ut till en part. Sammanfattningsvis innebär möjligheterna att ställa upp förbehåll att det finns sanktioner för de fall när det är fråga om företags- hemligheter i allmänna handlingar som en domstol eller annan myndighet lämnar ut utom när det sker vid tillämpning av principen om partsinsyn i allmänna domstolar. För övriga situationer finns det inga sanktioner. Den part som har fått handlingen kan alltså använda den fritt. Detta kan givetvis leda till otillfredsställande situationer. Att ändra sekretesslagen så att de allmänna domstolarna får möjlighet att ställa upp förbehåll i samband med att en part får del av en allmän handling med en företagshemlighet är inte någon lös- ning som kan övervägas i detta sammanhang. Frågan hur principen om partsinsyn ska tillämpas är en fråga som berör rättegångs- förfarandet i stort och det är inte lämpligt eller möjligt att försöka hitta någon särlösning som avser endast företagshemligheter. Vi är alltså inte beredda att föreslå ändringar i sekretesslagen. I nästa avsnitt diskuterar vi andra uppslag. Myndigheters befattning med företagshemligheter m.m. En tanke som förts fram är att säkra skyddet för företagshemlig- heter genom att införa regler som hindrar parten att använda upp- giften i något annat syfte än det för den åtgärd som åsyftas med det beslut genom vilket han fick tillgång till den. Om det t.ex. skett en intrångsundersökning för att söka efter bevis om ett varumärkes- intrång och det då kommer fram uppgifter om den undersöktes företagshemligheter skulle sökanden alltså kunna hindras att använda uppgiften för något annat än bevisning i ett mål som gäller intrånget. Ett förslag till lagändring som har förts fram går ut på att införa en skadeståndsskyldighet för den som missbrukar en företagshemlighet som han eller hon har fått del av genom beslut av en domstol eller annan myndighet. En sådan skadeståndsskyldighet skulle i första hand gälla parter. En annan tanke som har väckts är att ha en reglering som gör det möjligt för domstolar och andra myndigheter att besluta att den som kommit åt en företagshemlighet med stöd av principerna om partsinsyn ska överlämna hemligheten etc. Sådana beslut kan endast fattas när det är fråga om angrepp enligt FHL (14 §). 7.5.7FHL gäller bara obehöriga angrepp Inledningsvis vill vi slå fast att den avgränsning i FHL som innebär att lagen endast är tillämplig på obehöriga angrepp rimligen måste bli tillämplig på en sanktionsregel av nu diskuterat slag.