sou · GWB317 · 2008-03-04 00:00:00 — Bestämmelsen om utbildning på entreprenad som fanns i paragrafen enligt sin tidigare lydelse återfinns i 1 kap. 10 a §. Rätt att fullfölja utbildning En elev har rätt att fullfölja den kurs eller de kurser som kommunen, enligt 9 §, har åtagit sig betalningsansvaret för Hela eller delar av en elevs utbildning ska dock avbrytas, om eleven saknar förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen eller annars inte gör tillfredsställande framsteg. Den för vilken utbildning i svenska för invandrare har avbrutits enligt andra stycket eller som frivilligt avbrutit utbildningen ska på nytt beredas sådan utbildning, om det finns särskilda skäl för det. Utbildningen kan även avbrytas som en disciplinär åtgärd. I paragrafen har vissa språkliga justeringar gjorts. Paragrafen är ut- formad i huvudsak på samma sätt som motsvarande för allmän ut- bildning för vuxna, jfr. kommentarerna till 11 kap. 7 a § och 12 kap. 12 §. Den kommun som har meddelat beslut enligt 9 § första stycket får även besluta i frågor om att avbryta utbildningen och om att på nytt bereda en elev utbildning enligt 11 § andra och tredje styckena. I paragrafen har endast språkliga justeringar gjorts. Beslut enligt 12 § får överklagas hos Skolväsendets överklagande- nämnd av eleven. En utbildningsanordnares beslut enlig 10 § får inte överklagas. Utöver den språkliga justeringen i första stycket har ett nytt andra stycke införts med ett överklagandeförbud mot utbildningsanord- narens antagningsbeslut, se kommentarerna till 11 kap. 15 §, 23 § och 12 kap. 14 §. Hemkommunen blir genom ett beslut enligt 9 § första stycket skyldig att betala ersättning till den eller de utbildningsanordnare som eleven genomgår utbildningen hos. Bestämmelser om ersättning finns i 13 b kap. Om en elev har ett omfattande behov av särskilt stöd, behöver kom- munen inte betala ersättning för det särskilda stödet, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. Paragrafen är ny. Den är utformad på samma sätt som motsvarande bestämmer för övriga skolformer inom den formella vuxenutbild- ningen. Se 11 kap.16 och 24 §§ samt 12 kap. 15 §. Fristående utbildningsanordnare inom den formella vuxenutbildningen Ett tillstånd att anordna allmän utbildning för vuxna, särskild ut- bildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare ska be- viljas en enskild som har åtagit sig och har förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för utbildningen. Tillstånd får dock inte beviljas för att anordna allmän utbildning för vuxna på påbyggnadsnivå som finansieras med statliga medel enligt beslut av . För ett tillstånd att anordna utbildning i svenska för invandrare krävs dessutom ett särskilt åtagande från den enskilde att samverka med elevens hemkommun och myndigheter, vilka ansvarar för samhällets integrationsinsatser. I första stycket anges det grundläggande villkoret för att ett tillstånd för enskild att bedriva utbildningsverksamhet inom den formella vuxenutbildningen ska beviljas. Enligt bestämmelsen ska tillstånd beviljas om den som ansöker har åtagit sig och har förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för utbildningen. Vilka som är att anse som enskilda definieras i 1 kap. 10 § tredje stycket. I avsnitt 3.3 beskrivs och anges de utgångspunkter som bör ligga tillgrund för den bedömning som görs vid tillståndsprövningen. För att beviljas tillstånd ska t.ex. utbildningsanordnaren ställas under till- ståndsmyndighetens tillsyn och granskning av bedriven verksamhet. Vidare måste en allmän kunskap om utbildningsväsendet och dess utgångspunkter liksom ekonomiska och organisatoriska förutsätt- ningar finnas hos företagsledning eller motsvarande. Kraven att anordnaren för undervisningen och ledningen av utbildningsverk- samheten ska använda sig av utbildade lärare och rektorer, att det ska finnas system för egen kvalitetsgranskning samt att utbildningen ska vara öppen för alla är av så central betydelse att dessa villkor anges särskilt i 7–9 §§. Av första stycket framgår också att tillstånd kan beviljas för samtliga skolformer inom den formella vuxenutbildningen med ett undantag. För allmän utbildning för vuxna på påbyggnadsnivå som finansieras med statliga medel gäller vissa särskilda förutsättningar som motiverar att sådan utbildning inte ska omfattas av Frivux. omständighet som särskiljer denna utbildning från den övriga for- mella vuxenutbildningen är att frågan om en sökandes behörighet inte ska avgöras av hemkommunen utan av den kommun eller det landsting som anordnar utbildningen. Därtill kommer att staten är finansiär och något åtagande om betalningsansvar för hemkom- munen blir heller inte aktuellt. Den myndighetsutövning som dessa avgöranden utgör ska endast kommuner och, i vissa fall, landsting ha rätt till, vilket medför att en fristående utbildningsanordnare inte kan fullgöra de uppgifter som tillkommer en anordnare av sådan utbildning. Se vidare i avsnitt 1.2.10 (Allmän vuxenutbildning på påbyggnadsnivå). Motiven till bestämmelsen i andra stycket anges i avsnitt 3.3 (Särskilt villkor för utbildning i svenska för invandrare). I det en- skilda fallet är behovet och omfattningen av sådan samverkan bero- ende av om eleven är att anse som nyanländ eller inte. Ett tillstånd enligt 1 § gäller i hela landet och omfattar all sådan utbildning som ges i form av nationellt och lokalt fastställda kurser. Om utbildningsverksamheten inte påbörjas från att tillståndet beviljades ska det återkallas av . Enligt första stycket är ett beviljat tillstånd obegränsat. Ett tillstånd kan avse flera olika utbildningar hos samma anordnare, exempelvis allmän utbildning för vuxna på gymnasial nivå och utbildning i svenska för invandrare. Tillståndet gäller tills vidare. Som framgår av andra stycket kan tillståndsmyndigheten återkalla tillståndet om anordnarens utbildningsverksamhet inte har påbörjats från det att tillståndet beviljades. Se vidare avsnitt 3.3.3 (Återkallande av tillstånd). Ett tillstånd kan dessutom upphöra att gälla om det finns anledning att återkalla tillståndet enligt bestämmelserna om sanktioner i 23 §. Tillståndsärenden prövas av . Tillståndsansökningar får ges in och ska prövas löpande . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela de ytterligare föreskrifter som behövs för tillståndsgivningen och för tillämpningen av bestämmelserna i detta kapitel. Av första stycket följer att tillståndsgivningen ska tillkomma en statlig myndighet. I avsnitt 3.3.3 () motiveras varför till- ståndsgivningen ska handhas av samma myndighet som ansvarar för tillstånd till fristående skolor. I andra stycket anges att en tillståndsansökan ska kunna inges och behandlas utan några bestämda ansökningstider. Denna reglering överensstämmer inte med vad som gäller för fristående skolor för barn och ungdomar. Härigenom tillgodoses emellertid vuxenutbildningens krav på att snabbt kunna anpassas till förändrade behov hos den enskilde individen liksom för exempelvis det regionala näringslivet. I avsnitt 3.3.3 (Tidplanen för tillståndsgivningen) formuleras vissa ut- gångspunkter för handläggningen av tillståndsärenden. I tredje stycket ges ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela vissa ytterligare föreskrifter. En utbildningsanordnare som har beviljats tillstånd enligt 1 § ska in- formera den eller de kommuner där anordnaren avser att bedriva sin verksamhet. Information om etableringsort ska också lämnas till X- myndigheten. Om verksamheten avses att bedrivas endast i form av distans- utbildning ska information om detta lämnas till . Sådan information som avses i första och andra stycket ska lämnas innan verksamheten påbörjas. I bestämmelsen regleras utbildningsanordnarens informationsskyl- dighet. Någon motsvarighet till kravet för tillståndsmyndigheten att bereda kommuner tillfälle att yttra sig över en ansökan från en fri- stående skola för barn och ungdomar finns inte inom Frivux. Motiven för detta anges i avsnitt 3.3.2 (Ett nationellt tillstånd). Syftet med informationsskyldigheten är främst att en kommun inom vilken en utbildningsanordnare avser att etablera sig ska få rimliga planerings- möjligheter samt att tillstånds- och tillsynsmyndigheten ska få nöd- vändig information för att tillvarata sina uppgifter. Bestämmelsen i tredje stycket innebär inte något hinder mot att en kommun och en utbildningsanordnare som har för avsikt att etablera sig i kommun, gemensamt kommer överens om en lämplig tidpunkt för starten av verksamheten. En utbildningsanordnare som har beviljats ett tillstånd enligt 1 § får sälja utbildning, som till art och nivå motsvarar anordnarens ordi- narie verksamhet, till myndigheter, kommuner och organisationer där uppdragsgivaren utser deltagarna i utbildningen. Utbildningen får också säljas till företag för utbildning av dess personal. Utbildningen får inte säljas direkt till fysiska personer. Av första stycket framgår att anordnaren med stöd av sitt tillstånd kan genomföra utbildning på uppdrag av exempelvis kommuner, landsting, försäkringskassor, med flera myndigheter. Företag och organisationer kan dessutom köpa utbildning av anordnaren. Detta innebär att företag och organisationer inom ramen för sin personal- utbildning kan upphandla betygssatt utbildning. De delar av ansvaret som inte regleras i lagbestämmelser regleras i avtal mellan beställaren och anordnaren. Enligt andra stycket är det däremot inte möjligt för en enskild person att upphandla betygssatt utbildning. Utbildningsanordnarens ansvar för utbildningen Utbildningsanordnaren ansvarar för att utbildningen genomförs i en- lighet med bestämmelser som anges i detta kapitel och att verksamheten i övrigt uppfyller de krav som gäller för utbildningsanordnare med offentlig huvudman enligt denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Paragrafen motsvarar i sak 1 kap. 12 § första stycket såvitt avser offentliga utbildningsanordnare. Genom bestämmelsen i 6 § gäller kraven även fristående utbildningsanordnare inom den formella vuxenutbildningen. Utöver vad som föreskrivs i skollagen kan i annan författning finnas föreskrifter, särskilt om mål och riktlinjer för utbildningen, utbildningens innehåll och utbildningens omfattning i tiden. Viktiga författningar är förordningarna för respektive skolform, läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, Lpo 94 (SKOLFS 1994:1), läro- planen för de frivilliga skolformerna, Lpf 94 (SKOLFS 1994:2) samt kursplanerna. För vissa skolformer finns också särskilda program- mål. Utbildningsanordnaren är skyldig att se till att det för ledningen av utbildningen och ansvaret för undervisningen finns rektor och lärare som uppfyller de krav som anges i 2 kap. och sådana föreskrifter som meddelats med stöd denna lag. Att det finns utbildade, kunniga och engagerade lärare är en förut- sättning för en bra undervisning och verksamhet i övrigt, samt för att utbildningsmålen ska kunna förverkligas. Kravet om att i utbild- ningen använda sig av behöriga lärare har därför formulerats som en särskild bestämmelse. Samma krav som gäller för utbildningsanord- nare med offentlig huvudman gäller alltså även för dem med en- skild huvudman. Detta gäller också för rektorsfunktionen. Att det fysiska avståndet inte bör vara för stort mellan den organisatoriska nivå där rektor befinner sig och den plats där utbildningen genom- förs eller där t.ex. stödfunktionerna för distansutbildning finns, är av betydelse för om rektorn ska ha förutsättningar för att säkerställa kvalitet, likvärdighet och därmed systemkunskap i verksamheten. I avsnitt 3.3 (Särskilda krav – en bedömning av den planerade verksam- heten) anges hur kravet på rektorsfunktion kan anses uppfyllt. Utbildningsanordnaren ska systematiskt planera, följa upp och utvär- dera sin verksamhet såväl på huvudmannanivå som på verksamhets- nivå. Med utgångspunkt i detta underlag ska utbildningsanordnaren upprätta kvalitetsredovisning enligt bestämmelserna i förordningen (1997:702) om kvalitetsredovisning inom skolväsendet m.m. Paragrafen tar sikte på utbildningsanordnarens huvudman. Med verksamhet avses i detta sammanhang exempelvis undervisning, be- dömning av måluppfyllelse, kunskaper och kompetens samt till- handahållande av ändamålsenliga lokaler. Planering och uppföljning på huvudmannanivå omfattar vidare verksamhetens administration och andra funktioner som tillhör verksamheten, t.ex. dess organisa- tion, styrning och beslutsrutiner. I förordningen (1997:702) om kva- litetsredovisning inom skolväsendet m.m., till vilken andra stycket hänvisar finns bestämmelser om vad som gäller för en sådan redo- visning. Utbildningen ska vara öppen för alla elever som har förklarats behö- riga att delta i utbildning och vars hemkommun har åtagit betalnings- ansvaret för den. Utbildningsanordnaren behöver dock inte anta eller ge fortsatt ut- bildning åt en elev, om det skulle medföra betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter för anordnaren. Utbildningsanordnarens urvalskriterier måste vara godkända av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Bestämmelsen i första stycket motsvarar det krav på öppenhet som gäller för utbildning i fristående skolor för barn och ungdomar, se t.ex. 9 kap. 2 och 8 §§. Principen om att en fristående skola ska vara öppen för alla togs in i skollagen efter förslag i prop. 1995/96:200. Med att vara öppen för alla avses att skolan i mån av plats ska ta emot alla elever som söker dit. Det får inte finnas något krav på t.ex. etniskt ursprung eller församlingstillhörighet för att komma i fråga som elev vid en skola. I kravet på öppenhet ligger också att skolan vid fler sökande än det finns platser tillämpar sådana urvalsregler som inte sätter öppenhetsprincipen åt sidan, se prop. 1995/96:200 s. 70. Detta säkerställs genom kravet som uppställs i tredje stycket. I andra stycket anges ett undantag från kravet på öppenhet. Också denna bestämmelse har sin motsvarighet i regleringen av fristående skolor i 9 kap. Grundprinciperna för bidragssystemet till fristående skolor finns behandlat i bl.a. prop. 1995/96:200 s. 44 f. och i 1996/97:UbU4 s. 9 f. Bestämmelser om ersättning från elevens hemkommun finns i 13 b kap. Ett tillstånd medför rätt till ersättning av en elevs hemkommun för den utbildning som genomförs hos utbildningsanordnaren. I para- grafen finns en hänvisning till de gemensamma bestämmelserna om ersättning. Därutöver finns de grundläggande bestämmelserna om rätten till ersättning i respektive skolformskapitel. Betyg, intyg och prövning Betygssättning, anordnande av prövning samt utfärdande av betyg och intyg ska ske i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel och i överensstämmelse med de författningar som gäller för utbildning i det offentliga skolväsendet. Betyg får utfärdas i samlat betygsdokument och endast till den elev som har uppnått kunskapsmålen enligt gällande betygskriterier som avses i de författningar som anges i första stycket. Slutbetyg får utfärdas för en utbildning om den 1.har bedrivits i sammanhållen form av utbildningsanordnaren, 2.är baserad antingen på kursbetyg som en elev erhållit enbart från utbildningsanordnaren eller på kursbetyg från både utbildningsanord- naren och en grund- eller gymnasieskola. I övrigt får slutbetyg inte utfärdas. Slutbetyg får utfärdas endast till den elev som har uppnått kunskaps- målen enligt gällande betygskriterier som avses i de författningar som anges i första stycket. Förutom rätt till ersättning innebär ett tillstånd att utbildningsan- ordnaren får utöva myndighetsuppgifter i form av betygsättning, anordnade av prövning i viss utsträckning och att utfärda betyg och intyg. Av paragrafens första stycke framgår betygsrättens omfattning. Bestämmelser om formerna för betyg finns spridda i skolformsförordningar och i läroplaner men de är i princip likaly- dande beträffande innehållet för samtliga skolformer där betyg eller intyg sätts. I andra stycket anges att en utbildningsanordnare som har be- viljats tillstånd enligt detta kapitel får utfärda betyg i samlat betygs- dokument eller motsvarande dokument som innehåller betyg på kurser som kan ges i den formella vuxenutbildningen. och som genomförts av anordnaren i fråga. Här och i sista stycket finns den grundläggande principen om bedömning av en elevs kunskaper och färdigheter i förhållande till uppställda mål i kursplaner och betygs- kriterier. Av tredje och fjärde stycket följer att utfärdande av slutbetyg eller motsvarande ska, med de undantag som anges i första och andra punkten enbart kunna utfärdas av en kommun eller ett landsting. Ett skäl för detta är att ett slutbetyg bygger på ett flertal dokument och betyg utfärdade och av flera olika kommuner och utförare. är gällande be- stämmelser förknippade med övergångsbestämmelser av olika slag vilka i sig kräver en hög grad av kunskap om systemen och kunskap om bakgrunder. Utfärdande av slutbetyg och kunskap om detta för- utsätter också en hög grad av kontinuitet i verksamheten. Prövning får anordnas för allmän utbildning för vuxna utom oriente- ringskurser och individuella kurser samt i utbildning i svenska för in- vandrare. Prövning får dock endast anordnas om utbildningen ingår i anordnarens ordinarie verksamhet eller om det finns lärare som upp- fyller kraven i 2 kap. Prövning får också anordnas för projektarbete, om anordnaren bedriver utbildning inom det kunskapsområde som pro- jektarbetet avser. Paragrafen är utformad i enlighet med motsvarande bestämmelse i 4 kap. 16 § komvuxförordningen och 17 a § sfi-förordningen. Betyg sätts av den lärare som ansvarar för undervisningen. Om ett betyg beror på två eller flera lärares bedömning och lärarna inte kan enas, ska betyget sättas av rektor. Rektor utfärdar betyg, intyg. och slutbetyg och ansvarar för att betygs- sättning, anordnande av prövning samt utfärdande av betyg och intyg sker i enlighet med vad som anges i 11 och 12 §§. I 26 § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om rättelse av skrivfel och liknande. Rektorn får besluta om rättelse av betyg och intyg. Paragrafen har delvis sin motsvarighet i bestämmelser i komvuxför- ordningen och sfi-förordningen. Bestämmelserna i 14–18 §§ har, med vissa redaktionella ändringar, sin motsvarighet i 6 kap. 4–7 §§ komvuxförordningen. Att dessa bestämmelser också gäller för särskild utbildning för vuxna följer av 3 kap. 7 § särvux-förordningen. Genom en följdändring i sfi-för- ordningen kan bestämmelserna om disciplinära åtgärder tillämpas även för elever som deltar i utbildning i svenska för invandrare, oav- sett om det är en eller fristående anordnare. Att beslut enligt bestämmelserna om disciplinära åtgärder kan överklagas framgår av 19 §. I 15 kap. 14 § finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om disciplinära åtgärder. En elev får stängas av helt eller delvis från sin utbildning, om hon eller han inte kan anpassa sig till de arbetsformer som utbildningen bygger på eller, i fall där arbetsplatsförlagd utbildning eller praktik ingår i utbildningen, visat sig uppenbart olämplig i den praktiska tjänst- göringen. I förhållande till motsvarande bestämmelse i komvuxförordningen används här formuleringen stänga av i stället för skiljas från. Någon förändring i sak är inte avsedd. Liksom tidigare innebär alltså av- stängning med stöd av denna bestämmelse att det är fråga om en icke tidsbegränsad avstängning. Bestämmelsen är tillämplig i sådana fall när en elev är så pass olämplig i förhållande till det valda yrkesområdet att det är uppen- bart att den studerandes eget intresse av att utbilda sig till vad hon eller han vill inte kan sättas i första rummet. Ett exempel är en person med allvarlig personlighetsstörning som går en vårdutbildning. Om en elev har 1.gjort sig skyldig till upprepade förseelser eller en allvarlig för- 2.uppträtt olämpligt vid upprepade tillfällen eller på annat sätt uppfört sig på ett sätt som kan antas inverka skadligt på andra elever, eller 3.om det finns andra särskilda skäl, får eleven stängas av från under- visningen helt eller delvis av terminen. Om eleven står under åtal för en gärning får eleven stängas av på grund av den endast om han eller hon erkänt denna eller om en dom- stol funnit utrett att eleven har begått gärningen. Om en åtgärd enligt första stycket inte bedöms tillräcklig får eleven istället förvisas från utbildningen för , dock högst . I paragrafens första stycke anges när en elev i andra fall kan stängas av. En avstängning kan gälla hela eller delar av en studerandes ut- bildning. Detta innebär att eleven kan stängas av från en kurs eller utbildningsform, men tillåtas gå kvar på en annan om omständig- heterna är sådana att det inte anses nödvändigt att stänga av eleven från en hel utbildning. Avstängningen enligt denna paragraf ska tids- begränsas. Av andra stycket följer att ansvaret för att utreda de närmare om- ständigheterna i detta fall vilar på rättsväsendet. Det är tillräckligt att en domstolsinstans har funnit att eleven har begått den aktuella gärningen. Domstolens dom behöver alltså inte ha vunnit laga kraft. Enligt tredje stycket kan eleven förvisas från utbildningen. Liksom för avstängning enligt första stycket ska förvisningen tidsbegränsas. Det innebär att det i varje enskilt fall får bedömas hur allvarliga de omständigheter är som kan ligga till grund för avstängning eller förvisning och bestämma tidens längd därefter. Eleven får på nytt ansöka om att delta i utbildningen efter det att avstängningen eller förvisningen har upphört. Ärenden om avstängning eller förvisning avgörs av elevens hemkom- mun efter anmälan från utbildningsanordnaren. I avvaktan på att ärendet om avstängning eller förvisning har av- gjorts får rektor hos utbildningsanordnaren besluta att med omedelbar verkan tillfälligt avstänga eleven, om det bedöms nödvändigt med hänsyn till risken för andra elever eller för utbildningsanordnarens per- sonal. Ett beslut om tillfällig avstängning gäller till dess ärendet prövats av elevens hemkommun. I första stycket klargörs vem som är beslutsfattare när eleven genom- för sin utbildning hos en eller flera fristående anordnare. Bestämmelserna i andra och tredje styckena motsvarar i huvudsak 6 kap. 6 § andra och tredje styckena komvuxförordningen. Någon saklig ändring är inte avsedd. En avstängning med stöd av denna bestämmelse är inte att anse som en egen disciplinär åtgärd utan en säkerhetsåtgärd som kan vidtas , dock maximalt , som det kan ta för hemkommunen att utreda och fatta be- slut i disciplinärendet. Om rektorn har fattat beslut om att med omedelbar verkan stänga av en studerande, måste hemkommunen alltid ta ställning i ärendet även om rektorn, , häver beslutet. En hemkommuns beslut om avstängning och förvisning får förordnas att gälla med omedelbar verkan. Bestämmelsen motsvarar i princip 6 kap. 7 § andra stycket komvux- förordningen. En hemkommun som ska avgöra ett ärende om avstängning eller för- visning ansvarar för att det finns en utredning som allsidigt klarlägger de omständigheter som är av betydelse för ärendets bedömning. Utredningen ska inledas omgående och genomföras så skyndsamt som möjligt. Eleven ska få tillfälle att muntligen yttra sig. Var och en som antas kunna lämna upplysningar av betydelse ska höras under utredningen. Paragrafen motsvarar i sak 6 kap. 7 § första stycket komvuxförord- ningen. Ett beslut av hemkommunen om avstängning eller förvisning enligt 14 och 15 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detsamma gäller även för ett beslut av rektorn i fråga om att med omedelbar verkan stänga av en elev enligt 16 § andra stycket. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Bestämmelsen i första stycket motsvarar delvis 6 kap. 8 § första stycket komvuxförordningen och 5 kap. 1 § första stycket särvux- förordningen.