sou · GVB360d6 · 2008-01-01 00:00:00 — Därtill ska en påtaglig risk för ökad tillförsel av virus och parasiter till exempel genom nödavledning av avloppsvatten eller ökad bräddning, ökad mängd dagvatten eller genom avsköljning av betesmark i samband med skyfall och/eller översvämning läggas till, förutom de förändringarna som kan uppstå i både omättad zon och uppehållstid i grundvattenfasen innan vattnet upptas i brunnar. Klimatkonsekvenser som högre humusinnehåll och jonsvagare vatten minskar virusreduktion. Dessa effekter uppvägs bara delvis av den förbättrade reduktion som varmare vatten ger. Den mikrobiologiska barriärverkan kan därför försämras som risken för avföringspåverkan ökar. Vattentäkter med korta uppehållstider kan ha små säkerhetsmarginaler mot vattenburen smitta och är därför särskilt sårbara. I nedanstående tabell redovisas uppehållstider i grundvattenfasen för de vattentäkter som ingick i enkätundersökningen och som har konstgjord infiltration och inducerad infiltration som bas i grundvattenbildningen. Dessa vattentäkter försörjer 1,5 miljoner invånare i . SOU 2007:60 Bilaga B 13 31 2.3.5 Brunnar och brunnsområden Brunnskonstruktioner skiljer sig åt men kan grovt delas in i grävda brunnar och rörbrunnar i jordlagerakvifärer samt borrade brunnar i berg. Grävda brunnar kan t ex bestå av nedgrävda betongringar till grundvattnet och når främst det ytligare grundvattnet i marken. Rörbrunnar drivs eller borras ofta till djupare lager i marken. De består av ett foderrör från markytan ned till brunnsilen där grundvattnet släpps in. Bergborrade brunnar består av ett foderrör genom marklagren och ett borrat hål i berggrunden. I de flesta fall monteras en dränkbar pump i grundvattnet i brunnen. Över brunnen placeras ofta en brunnsöverbyggnad som kan ha olika Uppehållstid i grundvattenfasen Enkätsvar från Svenska vattentäkter Antal vattentäkter med konstgjord infiltration (har luftad markzon) Antal vattentäkter med inducerad infiltration (har ingen luftad markzon) Mikrobiologisk känslighet vid översvämningar, höga flöden och/eller skyfall, speciellt för virus. Mindre än 9 3 Kan vara mycket stor, speciellt om den luftade markzonen minskar eller saknas. 4 2 Kan vara mycket stor, speciellt om den luftade markzonen minskar eller saknas. 5 0 Kan vara stor, speciellt om den luftade markzonen minskar eller saknas. 4 4 Finns, speciellt om den luftade markzonen minskar och om uppehållstiden minskar. 3 7 Finns om den luftade markzonen minskar och om uppehållstiden minskar. 2 11 Mindre, men finns om uppehållstiden minskar påtagligt. Okänd uppehållstid 4 35 Okänd Bilaga B 13 SOU 2007:60 32 utformning. Hur brunnen och brunnsöver-byggnaden är utförd och placerad är avgörande för i vilken omfattning brunnen tål extrem nederbörd eller snösmältning utan att påverkas av inläckande ytvatten. Figur 6 visar ett översvämmat brunnsområde för vattenförsörjning . Vattenförsörjningen belades med kokningspåbud . Figur 6 Översvämmat brunnsområde i 2.4 Enskilda vattentäkter 2.4.1 Beskrivning av enskild vattenförsörjning Den vanligaste formen av enskild vattenförsörjning är bergborrade brunnar, se figur 7. De flesta tar ett vattenprov när brunnen anläggs och därefter tas ofta inga nya prover för att följa upp vattenkvaliteten och dess variationer. Antalet parametrar som analyseras är också ofta begränsad till ett minimum och kunskapen om vattenkemi och biologi är vanligtvis liten hos den ansvarige enskilde brunnsägaren. SOU 2007:60 Bilaga B 13 33 Brunnens omgivning är avgörande för hur den klarar av extremväder och ett förändrat klimat. Som bilden visar är det viktigt att marken lutar från brunnen, så att inte ytvatten kan tränga in. Därutöver gäller samma risker som beskrivits ovan vad gäller föroreningar och förändrade flödesförhållanden i grundvattnet, i samband med extremväder och förändrat klimat. Enskilda brunnar har i allmänhet grundvattenbildning från nederbörd och är om de ligger högre i terrängen känsliga för torrperioder. Grävda brunnar och grunda bergborrade brunnar tar sitt vatten från det ytliga grundvattnet och påverkas lättare av både föroreningar och vattenbrist vid torka. Enskild vattenförsörjning slutar ofta att fungera vid elavbrott och magasinsvolymerna i tryckkärl/hydroforer är små. 2.4.2 Mikrobiologiska risker Enskilda grundvattentäkter kan ofta ha en avsiktlig eller oavsiktlig avloppsinfiltration i närområdet, vilket innebär en förhöjd risk för mikrobiologisk förorening speciellt i samband med väder som skapar höga grundvattennivåer. Enskild vattenförsörjning i samband med jordbruk och boskapsskötsel kan också förorenas från gödselhantering. Figur 7 Bergborrad brunn Bilaga B 13 SOU 2007:60 34 2.5 Vattenverkens placering är ibland av naturliga skäl nära vatten, i vissa fall på mer eller mindre översvämningskänslig mark. I samband med översvämningarna i förekom att både vattenverk och grundvattentäkter översvämmades. 2.5.1 Allt ytvatten måste genomgå någon form av rening för att bli ett fullgott dricksvatten. Partiklar inklusive sjukdomsalstrande mikroorganismer, humusämnen, lukt- och smakstörande ämnen från alger m.m. måste avskiljas eller i fallet mikroorganismer alternativt avdödas. Dricksvattnet måste också vara fritt från hälsofarliga kemiska ämnen. Efter rening krävs normalt också en justering av pH, hårdhet eller alkalinitet i syfte att minska korrosionsegenskaper, risken för utfällning av kalk m.m. De flesta ytvattenverk i tillämpar en relativt enkel behandling/reningsteknik, som är anpassad för hygieniskt bra råvatten. Processen utgörs i regel av följande steg: a) Grovsilning alt. mikrosilning av inkommande råvatten för avskiljning av grövre partikulärt material (fisk, zooplankton m.m.). b) Vid behov höjning av vattnets alkalinitet med hjälp av kalk/kolsyra. c) Kemisk fällning med ett järn- eller aluminiumsalt. d) Avskiljning av bildad flock genom sedimentering + filtrering. e) Reduktion av eventuella lukt- och smakstörande ämnen genom antingen adsorption på aktivt kol eller mikrobiologisk reduktion i s.k. långsamfilter. f) pH-justering för att minska vattnets korrosiva egenskaper. g) Desinfektion med klor, klordioxid eller UV-ljus. Kemisk fällning Hjärtat i dricksvattenberedningen är den s.k. kemiska fällningen av råvattnet, vilket i princip är samma typ av process som sker naturligt i marken vid grundvattenbildning. Principen är att överföra små ej filtrerbara partiklar liksom lösta humusämnen till större SOU 2007:60 Bilaga B 13 35 aggregat, som sedan kan avskiljas från vattnet genom sedimentering och/eller filtrering. Behandlingen ger ingen fullständig avskiljning av oönskade ämnen eller mikroorganismer. av partiklarna avskiljs, inklusive mikroorganismer. Av råvattnets humushalt kan ca 50 till tas bort beroende på dess kemiska sammansättning. Kvar att avlägsna är ofta olika små och lösta lukt- och smakstörande ämnen från alger, såsom geosmin, 2 metylisoborneol m.m. Dessa ger upphov till kraftig lukt på vatten i låga halter. Luktpåverkan kan ske redan vid enstaka nanogram/l. Ämnena avskiljs antingen genom adsorption på aktivt kol eller genom nedbrytning på mikrobiell väg i t ex långsamfilter. Slutligen återstår en justering av exempelvis pH-värde liksom desinfektion med klor, klordioxid eller UV-ljus. Desinfektion kan också reducera alglukt, särskilt om starka oxiderande ämnen som klordioxid och ozon används. En del mikroorganismer, bl.a. vissa sjukdomsframkallande protozoer är klortåliga och påverkas endast i mindre grad av de klordoser och klorhalter som maximalt är tillåtna i dricksvatten i . UV-ljus är effektivt mot protozoer men har sämre effekt på vissa virusformer. Desinfektionsstegen kan också störas av kvarvarande humusämnen eftersom de lätt reagerar med desinfektionsmedlet. Aktivt kol Aktivt kol har förmåga att binda till sig olika störande ämnen i vatten bland annat lukt- och smakstörande föreningar, miljö- och hälsofarliga ämnen m.m. I de flesta fall leds vattnet genom filter fyllda med granulerat aktivt kol. Adsorptionsförmågan avtar dock successivt i takt med att kolet mättas på ämnen som fastnar på kolytan och filtret måste slutligen tas ur drift och kolet reaktiveras. Hur snabbt denna mättning sker beror på halten av den aktuella föreningen liksom på halten av andra organiska ämnen som konkurrerar om platserna på kolytan. Desinfektion I används i regel klor som desinfektionsmedel men även klordioxid och UV-ljus förekommer. För att klor skall få god desinfektionseffekt krävs att det föreligger i s.k. fri form d.v.s. inte Bilaga B 13 SOU 2007:60 36 bundet till andra ämnen och att kontaktid x koncentration är tillräckligt hög. För att uppnå detta måste halterna av organiska ämnen (humus) vara mycket låga i dricksvattnet, vilket också normalt är fallet på kontinenten. I är halterna humus i utgående dricksvatten ofta relativt höga, vilket medför att klor snabbt reagerar med dessa ämnen, varvid en del klor förbrukas direkt medan resten binds upp till bl.a. olika organiska och oorganiska kloraminer. Kloraminer och då speciellt organiska kloraminer har en mycket låg desinfektionseffekt. För att erhålla ett fritt kloröverskott krävs att man tillämpar s.k. brytpunktsklorering, d.v.s. tillsätter så höga klordoser att humusen bryts ned fullständigt. Så höga klordoser är inte tillåtet att tillsätta enligt föreskrifter. En del sjukdomsframkallande organismer som till exempel Giardia och Cryptosporidium liksom vissa virus kräver mycket högre halter av fritt klor för att avdödas (betydligt högre än de halter än som tillåts). Den enda barriären mot klortåliga organismer är därför, i avsaknad av ozon eller UVljus, fällningssteget. Fällningssteget ger dock som tidigare påpekats ingen fullständig reduktion av mikroorganismer. Många svenska ytvattenverk är därför känsliga för mikrobiell kontaminering av täkterna. Övervakning – laboratorieanalyser Nuvarande övervakning av vattnets mikrobiella kvalitet bygger på odling av s.k. indikatorbakterier bl.a. E. coli som förekommer rikligt i avföring från varmblodiga djur. Går det att påvisa dessa bakterier i vattnet är risken stor att det också kan förekomma sjukdomsframkallande mikroorganismer. De kemiska avloppsvattenindikatorerna (fosfat, svavelväte, halt org. ämnen m.m.) är inte tillräckligt känsliga för att kunna utesluta allvarlig mikrobiell kontaminering. Den mikrobiella övervakningen har dock en del brister. De bygger på stickprovtagning och risk finns att man missar tillfällen då vattnet varit kontaminerat. De föreskrivna standardmetoderna för odling i laboratorier är tidskrävande. Analystiderna är ett eller och till det kommer både transporttider och svarstider. Indikatorbakterierna som analyseras är klorkänsliga i motsats till många sjukdomsframkallande mikroorganismer. Vattnet kan därför orsaka vattenburna sjukdomsutbrott trots negativa provsvar. SOU 2007:60 Bilaga B 13 37 finns därför att en mikrobiell kontaminering upptäcks , d.v.s. när konsumenter redan insjuknat. Det finns numera snabbare analysmetoder och automatiserade tillämpningar av dessa för råvatten som ger både en mer kontinuerlig provtagning, snabbare analyser och direkt tillgängliga analyssvar. Klimatförändringen ökar risken för att täkterna kan kontamineras, vilket i kombination med brister i det mikrobiella övervakningssystemet ökar risken för vattenburna sjukdomsutbrott i landet. 2.5.2 har i allmänhet enklare och färre reningssteg än ytvattenverk. De vanligaste behandlingsstegen är avskiljning av järn- och mangan, fluorid och radon. Det är också vanligt med alkalisering eller avhärdning. Det finns vattenverk där ingen behandling alls görs. Många verk har regelbunden desinfektion, men i vissa fall behövs inte desinfektion under normala förhållanden. En beredskap för desinfektion bör dock finnas, men kan saknas eller vara dåligt förberedd på mindre grundvattenverk. av grundvattenverken i enkätundersökningen har UV-ljus som regelbunden desinfektion och har regelbunden klordesinfektion. av vattenverken har både UV och klordesinfektion. Vid av vattenverken sker ingen regelbunden desinfektion. av dessa har klordesinfektion som beredskap och har UV-desinfektion som beredskap och av dessa vattenverk har ingen förbered desinfektion i beredskap. 2.5.3 Styr- regler och elförsörjning Vattenförsörjning är beroende av el för pumpar och behandlingsutrustning i vattenverken. Pumpar finns i ytvattenintag, grundvattenbrunnar, vattenverk och i tryckstegringsstationer på ledningsnätet. Många har avancerade styr- och regler- och övervakningssystem som både reglerar behandling och distribution, samt övervakar och ger larm vid fel. Störningar i elförsörjning, IT och tele gör att delar eller hela försörjningen måste köras manuellt och med reservkraft, vilket ofta är resurskrävande då anläggningarna ofta är sprida geografiskt, se även avsnitt 3.6 Krisbered Bilaga B 13 SOU 2007:60 38 skap. I enkäten påpekar många att störningar i styr-, regler- och övervakningssystem är vanliga vid åskväder. 2.6 Distribution av vatten 2.6.1 Ledningsnät Även om vattentäkten/vattenverket fungerar och levererar ett godkänt dricksvatten kan vattenförsörjningen för ett samhälle bli utslagen på grund av störningar i distributionsnätet. VAledningsnät räcker drygt 4 varv runt ekvatorn och ca hälften av dessa ledningar är för distribution av dricksvatten. Dricksvattenledningar finns i många dimensioner, från små servisledningar till enskilda fastigheter till stora huvudvattenledningar. I de större städerna kan en huvudvattenledning vara mer än i diameter. På många platser är huvudvattenledningar dubblerade (en ledning i reserv), men inte överallt. I samband med skyfall som orsakar ras och skred kan delar av distributionsnätet skadas. I ett samhälle utanför försvann av en dricksvattenledning i samband med höga flöden, 2001. Dessa av vattenledningen återfanns aldrig efter raset. Vid skyfall kan också överbelastade dag- och avloppsvattenledningar orsaka ras och skred samt skador på dricksvattenledningar som ofta ligger i samma ledningsgrav. I snitt läcker ledningsnäten ut av dricksvattnet i olika otätheter, med stora variationer. Blir ett ledningsnät trycklöst, till exempel vid strömavbrott eller skred, kan olika föroreningar från omgivande mark istället läcka in i dessa otätheter, se figur 8. Ofta finns också avloppsledningar i samma rörgrav. Inte minst därför är det viktigt att behålla vattentrycket i ledningarna. Figur 8 Föroreningar i ledningsgraven SOU 2007:60 Bilaga B 13 39 På ca hälften av ledningsnäten i enkäten för utredningen finns ingen möjlighet eller begränsad möjlighet till alternativ leverans via andra ledningar om en huvudvattenledning blir ur funktion, till exempel vid ett ras eller skred. På av huvudledningsnäten har kommunerna angett att det finns sträckor med risk för att ras och skred i samband med höga flöden och/eller skyfall. I många fall är riskerna dock okända. Ca hälften av ledningsnäten har någon del som ligger i mark som kan översvämmas. 2.6.2 Tryckstegringsstationer Landskapet och topografin varierar högst påtagligt mellan olika svenska städer, det medför att behovet av olika tryckzoner i ett distributionsnät varierar kraftigt. På många platser behövs tryckstegringsstationer för att hålla trycket i ett högt beläget område eller för att transportera vatten vidare till en lokal högreservoar. Det finns städer med nästan ingen tryckstegringstation där allt vatten håller rätt tryck via ett vattentorn/en högreservoar, till städer som har mer än 50 tryckstegringsstationer och många lokala reservoarer på olika höjdpunkter för att få rätt tryck i distributionsnätets olika delar. På sådana orter räcker det till exempel inte med enbart reservkraft vid vattenverket för att kunna upprätthålla vattenförsörjningen vid strömbortfall. 2.6.3 Reservoarer Reservoarer fungerar som lagringsplats av dricksvatten för att utjämna dygnsvariationer i förbrukning samt tryckhållare av ett ledningsnät. Från en lågreservoar pumpas vattnet ut på nätet och från en högreservoar rinner vattnet med självfall. Vattenvolymerna i högreservoarer utgör en reserv vid till exempel strömavbrott, vattentrycket kan upprätthållas tills reservoaren är tom. Vattenomsättningen i en reservoar är viktig, en dålig omsättning gör reservoarer extra känsliga för mikrobiologisk tillväxt om störningar i dricksvattenkvaliteten uppstår. I de flesta reservoarer finns en bräddavloppsledning som skyddar reservoaren från att bli överfull. Var denna bräddavloppsledning mynnar kan ha betydelse. Mynnar den till exempel i en dag- eller avloppsvattenledning som vid höga flöden är överbelastad kan Bilaga B 13 SOU 2007:60 40 problem uppstå. Det har förekommit att avloppsvatten har tryckts bakvägen in i en dricksvattenreservoar. Det har också förekommit att ytligt grundvatten trängt in i markförlagda reservoarer och att takvatten trängt in till dricksvattnet vid skyfall. När en reservoar töms på vatten fylls den med luft och vise versa. Därför finns luftventiler på en reservoar, ibland med partikelfilter. Det har förekommit att slagregn på reservoartak har bildat aerosoler av mikroorganismer från bland annat avföring från fåglar som följt med luft in i reservoarer. Ett tilltagande problem under varma och fuktiga sommardagar är också mögeltillväxt i partikelfilter och överbyggnader på reservoarer, som via luften i värsta fall kan hamna i vattnet där ytterligare tillväxt kan ske. 3 Skydd av vattentäkt/dricksvattenförekomster Hur kan dricksvattenförekomster skyddas mot konsekvenserna av extrema väderleksför-hållanden och mot konsekvenser av olika olyckor eller mer eller mindre kontinuerliga diffusa föroreningsutsläpp? En jämn och god råvattenkvalitet är en förutsättning för en säker dricksvattenproduktion. En väl skyddad vattentäkt blir allt viktigare ju mer riskerna för extremväder ökar. Sannolikt är skydd av vattentäkter/dricksvattenförekomster det enskilt viktigaste arbetet för att långsiktligt klara vattenförsörjning från för stora negativa effekter av bland annat klimatförändringar. Som dricksvattenförekomst avses både yt- och grundvatten som används eller som kan komma att användas som vattentäkt för dricksvattenproduktion. Även om också mindre vattentäkter behöver skyddas avses här främst vattenförekomster där produktionen är > 10 m³ per dag eller som försörjer mer än 50 personer. Skydd av dricksvattenförekomster kan ske på olika sätt och genom flera olika åtgärder. Vanligtvis behöver dessa åtgärder kombineras för att få ett bra långsiktigt skydd med syfte att kunna upprätthålla och säkerställa en god råvattenkvalitet eller för att förbättra råvatten-kvaliteten. Befintliga skyddsformer kan, om de används rätt, minska konsekvenserna av klimatförändringar och extrema väderleksförhållanden. Konsekvenserna av vissa klimateffekter såsom t.ex. temperaturförändringar, som medför förändrade ekosystem kan inte åtgärdas med befintliga skyddsformer. SOU 2007:60 Bilaga B 13 41 3.1 Skydd av dricksvattenförekomster I samband med arbetet med skydd för hela kedjan i dricksvattenförsörjningen finns möjlighet att verka för att stabila, robusta och hållbara system utarbetas. För dricksvattenförekomster kan det innebära att åtgärder vidtas för att minska negativa effekter av kontinuerliga långsamma förändringar, men också för mer akuta effekter vid exempelvis extremväder eller olyckor. Klimatförändringar är dock inte en aspekt som har beaktats i någon högre grad när det gäller skyddet av dricksvattenförekomster. Skyddet av dricksvattenförekomsterna bör i första hand inriktas mot förebyggande åtgärder, genom att undvika att råvattenkvaliteten och kvantiteten försämras under normala förhållanden och vid extremväderlek och klimatförändring. Men skyddet bör också inriktas mot åtgärder som är av betydelse till exempel i samband med akuta olyckor. Viss påverkan på vattenförekomsten kan ge upphov till irreversibla skador som medför att vattenförekomsten inte kan användas. Annan påverkan är mera långsam till exempel övergödningen av sjöar och vattendrag eller påverkan från vägtrafik och vägsaltning. De vattenförekomster som används eller som kan användas för dricksvattenförsörjning representerar ofta mycket stora ekonomiska värden och kan skyddas direkt eller indirekt på olika sätt. Dessa åtgärder behöver oftast kombineras och kan också komma till användning för att förebygga konsekvenser av klimatförändringar och extrema vädersituationer. Indirekt kan det ske genom det allmänna miljöarbetet som bedrivs på lokal och regional nivå av myndigheter, organisationer, branscher och företag och som avser vatten och miljön i stort. Hänsynsreglerna enligt är gällande vid sådana tillfällen. Exempel på sådana åtgärder kan vara avledning och omhändertagande av dagvatten så att det inte släpps ut orenat till ett vattendrag (som är en dricksvattenförekomst), försiktighet vid hantering av kemikalier, beaktande av vattenförorening vid detaljplaneläggning, företagens egenkontroll. Direkt kan en vattenförekomst skyddas genom att vattenskyddsområde med föreskrifter inrättas. Dessutom kan kommunala föreskrifter meddelas för skydd av ytvattentäkter och enskilda grundvattentäkter. Förutom inrättande av vattenskyddsområden behöver viktiga dricksvattenförekomster också skyddas på annat Bilaga B 13 SOU 2007:60 42 sätt t.ex. via den kommunala och regionala fysiska planeringen och genom tillsyns- och tillståndsförfarande. Flera av nationella miljömål främst Levande sjöar och vattendrag, Grundvatten av god kvalitet och God bebyggd miljö är viktiga för att skydda vattenförekomster som är eller som kan användas som vattentäkt. Av regeringens miljömålsproposition (2000/01:130) framgår att inrättande av vattenskyddsområden skall ses som en av flera skyddsåtgärder för att garantera en säker och uthållig vattenförsörjning. 3.2 Vattenskyddsområde Vattenskyddsområden inrättas för att skydda dricksvattenförekomster och har som syfte att förebygga, motverka och begränsa föroreningar som både på lång och kort sikt kan påverka råvattenkvaliteten negativt. Ett vattenskyddsområde ger inte något -igt skydd, men är ändå det enskilt viktigaste instrumentet för skydd av vattentäkter. Värdet av ett vattenskydds-område ligger också bland annat i att de förs in och beaktas i högre grad i kommunernas översiktsplaner och i andra lokala och regionala planinstrument. I vår enkätundersökning hade av vattentäkterna skyddsområden, av dessa var dock fastställda . Det kan då misstänkas att de inte uppfyller dagens syn på vattenskydd. Det är vanligare att skyddsområden saknas för mindre vattentäkter. Vattenskyddsområdena kan och bör revideras om det visar sig att förhållandena är sådana att skyddet behöver förstärkas eller anpassas till exempelvis ändrade yttre faktorer. Ur ett klimatförändringsperspektiv är inte ett vattenskyddsområde ett effektivt skydd om det inte omfattar viktiga delar av tillrinningsområdet och beaktar föroreningsrisker vid exempelvis skyfall och/eller översvämningar. Utarbetande och fastställande av vattenskyddsområde med tillhörande föreskrifter ger ett viktigt skydd för vattenförekomsten om de är utformade så att de ger både ett legalt och reellt skydd. Pågående verksamheter inom vattenskyddsområdet kan ibland hanteras på ett annat sätt än nytillkommande verksamheter. Det kan vara så att ytterligare verksamheter som kan förorena vattenförekomsten förbjuds. SOU 2007:60 Bilaga B 13 43 3.3 Fysisk planering Den fysiska planeringen är av avgörande betydelse när det gäller klimatförändringars och extrema väderleksförhållanden påverkan på dricksvattenförekomster. Genom den lokala och regionala fysiska planeringen läggs grunden för en säker dricksvattenförsörjning. Genom och via (PBL) har kommunerna via översiktsplaner, detalj-planer och områdesbestämmelser möjligheter att styra markanvändningen som bebyggelse och andra exploateringsåtgärder, exempelvis vägar, grustäkter, mm. Markanvändning och verksamheter som kan vara riskfyllda från vattenskyddssynpunkt kan genom fysisk planering styras undan så att viktiga dricksvattentillgångar och potentiella sådana kan värnas.