sou · GVB335 · 2008-01-01 00:00:00 — Storleksordningar är här 7–för kvinnan och för mannen. För ensamstående tyder resultaten också på stigande brutto- arbetsinkomster i samband med pendling. Här är den skattade inkomstökningen något högre för män och skillnaden mellan män och kvinnor är mindre i jämförelse med individer i gifta eller samboende par. Möjligen är detta ett indirekt tecken på att kvinnor i gifta eller samboende i högre grad än ensamstående kvinnor är bundna i till mannens karriär vid valet av bostadsort. Bilaga 3 till LU 2008 Analys av geografisk rörlighet på individnivå tänkbart att våra resultat återspeglar relativt sett högre variation i arbetskraftsutbud bland gifta eller samboende kvinnor. Dessa resultat måste självfallet tolkas med stor försiktighet. I skattningarna av migrationens och pendlingens bestämnings- faktorer har vi skattat sannolikheten för utflyttning respektive utpendling. Här finns ingen direkt information om vilka faktorer som bestämmer hushållets val av inflyttningsregion eller destination för pendling. Vidare kan en del av de relativt sett små inkomstökningarna som noterats för pendlare hänga samman med att en del av dessa pendlar över relativt korta distanser som inte skiljer sig substantiellt från inomregional pendling. Vissa kompletterande analyser tyder på att detta kan vara fallet. Skattningarna av rörlighetens effekter på inkomster kan inte utan vidare tolkas som kausala effekter av individernas beslut att flytta eller pendla. Vid den typ av icke-experimentell ansats som använts i detta kapitel, finns risk för fel i skattningarna på grund av icke-observerade egenskaper hos individen, attribut i individens omgivning eller kombinationer därav. Det kan t.ex. röra sig om systematiska skillnader mellan flyttare och icke-flyttare när det gäller egenskaper som påverkar både flyttningsbenägenhet och produktivitet på arbetsmarknaden. Vi har dock i detta fall tillgång till en god uppsättning variabler som indikerar observerbara individuella egenskaper och ett datamaterial med ett stort antal observationer av rörlighet. Vidare kontrollerar vi för sådana icke- observerbara egenskaper som fångas upp av de inkomster individerna hade före flyttning. Rörligheten bidrar till effektiv allokering I stora drag ger våra resultat stöd för att de mellanregionala flyttningarna i påverkas i förväntad riktning av den egna arbetsmarknadssituationen och att personer med svagare ställning på arbetsmarknaden och individer med högre utbildning har högre sannolikhet för mellanregional flyttning och pendling. Vår tolkning av resultaten som presenteras i detta kapitel är att den geografiska rörligheten i bidrar positivt till en ekonomiskt effektiv allokering av arbetskraften och att vi inte funnit några substantiella tecken på samband som talar i den motsatta riktningen. Vi har inte heller funnit några tecken på systematiskt sjunkande pendling över tiden bland personer som drabbats av arbetslöshet, bland dem som uppburit socialbidrag eller bland de personer som var utanför Analys av geografisk rörlighet på individnivå Bilaga 3 till LU 2008 Motsvarande samband över tiden gäller även för flyttning bortsett från effekten av erfarenhet av arbetslöshet där estimaten är positiva men inte signifikanta för den sista perioden (2001–2003). Tillsammans med yrkesmässig och branschmässig mobilitet har geografisk arbetskraftsrörlighet på lokal och regional nivå väsentlig betydelse för arbetsmarknadens funktionssätt och därmed för en gynnsam utveckling av sysselsättning, produktivitet och reallöner. Hushållens beslut om flyttning och arbetspendling grundar sig dock på många olika faktorer och styrs delvis av annat än penningmässiga och arbetsmarknadsrelaterade motiv. Givet att individerna har god information och att priser och löner återspeglar reella alternativkostnader finns förutsättningar för att den geografiska rörligheten blir optimal ur såväl privatekonomisk som samhällsekonomisk synpunkt. Teoretiskt kan den optimala rörlighetsnivån vara noll eller den kan vara extremt omfattande. Men även om vi i teorin kan fastställa denna nivå och inriktningen på geografisk rörlighet, finns det i praktiken inga möjligheter att uttala sig om den faktiskt observerade rörligheten är optimal ur samhällsekonomisk synpunkt eller inte. Detta beror bland annat på att individernas välfärd påverkas av andra faktorer än inkomster och annat än ekonomiska incitament. Men när det gäller centrala mål för den ekonomiska politiken avseende produktion och sysselsättning, finns det ett antal indirekta indikatorer som ger viss vägledning och som kan uppfattas som symptom på att den geografiska arbetsmarknads- rörligheten fungerar mer eller mindre tillfredställande. Dessa indikatorer kan indelas efter tre aggregeringsnivåer; nationell, regional och individuell nivå. På nationell makronivå kan t.ex. för låg rörlighet yttra sig genom ogynnsam produktivitetsutveckling, stigande strukturell arbets- löshet och inflationsdrivande löneökningar. Bilaga 3 till LU 2008 strukturell arbetslöshet sägas föreligga när företagen har rekryteringssvårigheter som det finns arbetslösa som inte kan eller vill ta de lediga jobben. Denna typ av arbetslöshet kan mätas t.ex. genom antalet vakanser i relation till mängden arbets- lösa. Enligt (2006) har den årliga ökningstakten i arbetsproduktiviteten i näringslivet stigit fram till omkring 2003. ligger produktiviteten fortfarande på hög nivå jämfört med och på en högre nivå än i övriga . Enligt bedömningar har också arbetsproduktiviteten i tillverkningsindustrin haft en högre ökningstakt i jämfört med . Delvis kan den höga produktivitetsnivån hänga samman med en lägre sysselsättningsnivå och stigande jämvikts- arbetslöshet fram till senare år, men sysselsätt- ningsgraden i ligger fortfarande väsentligt över genom- snittet för EU-länderna inom OECD.TPF126FPT Sammantaget behöver detta dock inte vara ett starkt indicium på att arbetskrafts- rörligheten är tillfredställande. När det gäller löne- och prisutvecklingen finns det inga tecken på att avtalsmässiga löneökningar och löneglidning utöver avtal givit upphov till en onormal utveckling av arbetskraftskostnaderna . För bedöms arbets- kostnadsökningarna ungefär ha motsvarat produktivitets- och prisökningarna som kapitalavkastningen i näringslivet bedöms ligga i nivå med det internationella kapitalavkastnings- kravet. Arbetskraftskostnadsnivån är enligt dessa bedömningar i balans som resursutnyttjande var nära balans.TPF127FPT En något starkare indikator på rörlighet och matchnings- effektivitet på arbetsmarknaden är utvecklingen av lediga platser och arbetslösheten över tiden. Utvecklingen av denna relation brukar analyseras med hjälp av den s.k. Beveridgekurvan.TPF128FPT En systematisk ökning av arbetslösheten vid givna nivåer på antalet lediga platser kan under vissa förutsättningar tolkas som fallande matchningseffektivitet och stigande strukturell arbetslöshet. Enligt vissa bedömare fanns det en tendens till att arbets- lösheten, vid ett givet vakanstal, var väsentligt högre från ungefär 126TP [2006]. 127TP [2006]. 128TP PT Se t.ex. , A. m.fl. [2006]. Bilaga 3 till LU 2008 mitten av jämfört med tidigare.TPF129FPT Enligt m.fl. var denna förändring inte statistiskt signifikant och utvecklingen visar snarare tendenser till en återgång till den relation mellan arbetslösa och lediga platser som gällde innan 1995.TPF130FPT (2003) finner också att försämrad matchnings- effektivitet inte kan vara en väsentlig orsak till den höga arbetslösheten . Vidare påvisas att relationen mellan lediga platser och arbetslöshet inte förändrats nämnvärt när hänsyn tas till den kraftiga ökningen av inflödet i arbetslöshet . Sammanfattningsvis finns det enligt vår bedömning inga tydliga belägg för sämre matchningseffektivitet jämfört med perioden . Det ovan sagda innebär självfallet inte att den svenska arbetsmarknaden är fri från strukturella problem och att det inte finns utrymmet för effektivitetshöjande politik som minskar arbetslösheten och höjer sysselsättningen. Tvärtom finns det alltför många personer som är öppet arbetslösa eller som står utanför den reguljära arbetsmarknaden. Här finns rimligtvis betydande möjligheter att med olika politiska åtgärder öka övergången till sysselsättning. På nationell nivå finner vi inga starka indikationer på att bristande geografisk rörlighet varit en tillräckligt betydande faktor för att driva fram problem med produktivitets- utveckling, lönekostnadsinflation eller strukturell arbetslöshet. Indikatorer på makronivå är dock långtifrån entydiga mått på hur den geografiska arbetsmarknadsrörligheten fungerar. Möjligen säger de något om den totala arbetsmarknadsrörligheten, men dessa variabler bestäms också av en mängd andra faktorer. Denna bilaga behandlar dock uteslutande den geografiska rörligheten och analyserna avser i huvudsak indikatorer på regional och individnivå. Våra analyser av mellanregionala flyttningar och pendling baserade på aggregerade data indikerar att den totala geografiska rörligheten numera ligger på en förhållandevis hög nivå. Den regionala omflyttningen har ökat trendmässigt och befinner sig nästan på samma nivå som under flyttlass- politikens era . Vi kan också konstatera att 129TP PT , , , P. & , J. [1999], [2004] och , V. & , R. [2005]. 130TP PT riksbank [2002] och [2006]. Bilaga 3 till LU 2008 arbetspendlingen ökat dramatiskt i omfattning . Den kortväga pendlingen över kommungräns har nästan fördubblats och den långväga över lokala arbetsmarknader har mer än fördubblats. De senast tillgängliga uppgifterna över flyttningar och pendling (statistik avseende 2005 och 2006) visar på en fortsatt ökning av den geografiska rörligheten. Sammantaget kan vi alltså konstatera att den geografiska rörligheten numera befinner sig på en relativt hög nivå. Det finns dock anledning att påminna om två särskilda omständigheter i detta sammanhang. Den ena rör flyttningsintensitetens utveckling i olika befolkningsgrupper. Den deskriptiva statistiken visar att den kraftiga ökningen i regional omflyttning som ägt rum nästan uteslutande förklaras av en mycket markant uppgång i flyttningsbenägenheten bland personer i åldrarna . Det finns mycket som talar för att ökningen av flyttnings- frekvensen i denna åldersgrupp hänger samman med utbyggnaden och decentraliseringen av den högre utbildningen. I detta sammanhang bör det påpekas att byte av bostadsort i samband med påbörjande och avslutande av högskolestudier kan uppfattas som ett led i en etableringsstrategi på arbetsmarknaden och därför delvis är att betrakta som arbetsmarknadsmotiverad omflyttning. Den andra omständigheten gäller beroendeförhållandet mellan netto- inflyttning till storstadsregionerna, förhållanden på bostads- marknaden och ökad pendling. Den mycket kraftiga ökningen av arbetspendlingen avspeglar till viss del det faktum att pendling i växande grad fungerar som ett alternativ till flyttning när man erbjuds arbete utanför den nuvarande bostadsregionen. Men uppgången i pendling är också delvis ett resultat av en fortsatt stor nettoinflyttning till storstadsregionerna, som ökat trycket på bostadsmarknaderna i dessa områden, med följden att nyinflyttade ofta inte har något annat val än att bosätta sig på ett förhållandevis långt pendlingsavstånd från arbetsplatsen. Resultaten av de ekonometriska analyserna av sambandet mellan regionalt arbetsmarknadsläge och bruttoflyttningar är i huvudsak i linje med vad som kan förväntas och konsistenta med implikationer från ekonomisk teori. Skattningarna avser och indikerar att flyttströmmarna tenderar att gå från regioner med relativt sett svagare arbetsmarknadsläge till regioner med relativt sett starkare arbetsmarknadssituation. Betydelsen av det regionala arbetsmarknadsläget för flyttningarna har inte minskat över tiden. När det gäller den högre utbildningens inverkan på omflyttningen kan vi konstatera att både det totala antalet högskoleplatser i landet Bilaga 3 till LU 2008 som helhet och regionernas relativa andel av dessa platser genom- gående har en positiv effekt på flyttströmmarna. Våra analyser av de regionala obalanserna på arbetsmarknaden visar att den regionala spridningen i arbetslöshet varierar omvänt i förhållande till arbetslöshetsnivån i riket totalt sett, men också att den relativa spridningen minskat något jämfört med situationen under högkonjunkturen . Trots att den regionala spridningen har minskat har de flesta regioner förflyttat sig mycket lite i den regionala arbetslöshetshierarkin. Rangordningen mellan de lokala arbetsmarknaderna vad gäller arbetslöshet är ungefär densamma som . När det gäller skillnader mellan de lokala arbetsmarknaderna avseende sysselsättningsintensitet finner vi att den regionala spridningen är betydligt mindre jämfört med variationen i arbetslöshet. Utvecklingen följer inget tydligt konjunkturmönster och vi kan återigen konstatera att varaktigheten i de regionala skillnaderna är mycket påtaglig. Rangordningen mellan de lokala arbetsmarknaderna i syssel- sättningsintensitet är i det närmaste oförändrad mellan och slutet av . Sammantaget finns det inget som tyder på att den geografiska rörligheten på arbetsmarknaden minskat trendmässigt. Snarare visar resultaten på att rörligheten numera ligger på en relativt hög nivå. Bruttoflyttningarna svarar generellt på regionala arbets- marknadsförhållanden på ett förväntat sätt och det finns heller inga tecken på att arbetsmarknadslägets betydelse för flyttningarna minskat över tiden. När det gäller de regionala obalanserna på arbetsmarknaden finns det inga indikationer på att dessa totalt sett skulle ha tilltagit . Trots att ovanstående resultat inte kan tas till intäkt för att den geografiska arbetskraftsrörligheten är tillräcklig ur samhälls- ekonomisk synvinkel tolkar vi resultaten som i huvudsak positiva tecken. Ytterligare perspektiv på hur den geografiska rörligheten verkar fungera kan eventuellt fås genom internationella jämförelser. Tillgänglig statistik över regionala skillnader i arbetslöshet och sysselsättning i OECD-området visar att har en relativt låg regional spridning i dessa variabler. Internationella jämförelser av flyttningar och pendling visar att rörligheten i ungefärligen motsvarar genomsnittlig nivå vid jämförelse med övriga OECD- länder. Bilaga 3 till LU 2008 I våra analyser av mellanregionala flyttningar och pendling baserade på individdata har vi studerat vilka individattribut som påverkar sannolikheten för flyttning och pendling och rörlighetens effekter på bruttoarbetsinkomster. Strukturomvandling kan leda till att det blir överskott på arbetskraft i vissa regioner som det kan finnas stor efterfrågan på arbetskraft i andra regioner. Då är det särskilt viktigt att de som är arbetslösa eller på väg in i arbetskraften söker jobb över större områden och uppvisar en hög benägenhet till rörlighet. Vissa tidigare svenska studier har pekat på att de arbetsmarknads- relaterade flyttningarna är av mindre eller minskande betydelse. När det gäller effekten av individuell erfarenhet av arbetslöshet på geografisk rörlighet finns också några studier som inte tyder på högre rörlighet bland de arbetslösa. Det finns också motstridiga resultat avseende hushållens ekonomiska utbyte av flyttning i fåtalet existerande studier. När det gäller pendling finns det oss veterligen ingen tidigare svensk studie av pendlingens effekter på inkomster. Dessa effekter är av intresse eftersom det ekonomiska utbytet kan ge viss antydan om storleken på privatekonomiska incitament till migration och pendling och samhällsekonomiska intäkter av geografisk rörlighet. Våra resultat som i huvudsak avser rörlighet 1997 till 1999 och inkomster indikerar att personer som haft egen erfarenhet av arbetslöshet har högre sannolikhet för flyttning jämfört med personer som inte varit arbetslösa. Detta gäller också för pendling där den skattade effekten av arbetslöshet verkar vara något större än i fallet med migration. Vidare finner vi att personer som haft socialbidrag har relativt sett högre sannolikhet för flyttning och i allmänhet även för påbörjad pendling till anställning i annan arbetsmarknadsregion. Sammantaget pekar resultaten i stort sett entydigt på att personer med en relativt svag ställning på arbetsmarknaden uppvisar högre geografisk rörlighet. Vi finner också att personer som var utanför arbetskraften har relativt sett högre sannolikhet för både pendling och flyttning. Även om dessa resultat ingalunda bevisar att den geografiska rörligheten är tillfredställande ur samhällsekonomisk synpunkt tolkar vi dessa resultat som positiva tecken. De motsatta resultaten skulle definitivt vara oroande i detta sammanhang. När det gäller effekter på arbetsinkomster tyder våra resultat generellt på bruttoinkomstökningar av flyttning och pendling. Bilaga 3 till LU 2008 gifta eller samboende par är den skattade effekten av flyttning positiv och relativt betydande. Men resultaten drivs nästan helt av inkomstökningar bland män med utbildning på universitetsnivå. Bland de ensamstående är den skattade inkomstökningen av flyttning positiv för båda könen. Men detta gäller bara för män och kvinnor med högre utbildning. De skattade effekterna av mellanregional pendling på arbetsinkomster är också positiva, men överlag är de överraskande små. Bland gifta eller samboende där minst en av parterna drabbats av arbetslöshet och där kvinnan påbörjade pendling indikeras emellertid betydande effekter på kvinnans bruttoarbetsinkomst. I huvudsak är de positiva effekterna av rörlighet på inkomster ett gott tecken och bruttoeffekten på produktionsvärdet underskattas på grund av arbetsgivaravgifter m.m., medan det privatekonomiska utbytet överskattas på grund av inkomstskatter och resekostnader efter skatteavdrag. Det magra utbytet av flyttning för gifta eller samboende kvinnor och för personer med lägre utbildning kan eventuellt vara en återspegling av den relativt låga lönespridningen inom kvinnodominerade yrken, företrädesvis inom offentlig sektor, och den lägre lönespridningen bland arbetare jämfört med tjänstemän.TPF131FPT Eventuellt finns det här ett incitamentsproblem som i så fall bör vägas mot fördelarna med en lägre lönespridning. När det gäller de relativt blygsamma inkomstökningarna av mellanregional pendling kan våra resultat möjligen bero på att vi inte direkt kan observera boendepreferenser och pendlings- kostnader. Vissa som motsvarar vår definition av en som påbörjar pendling över gräns till annan lokal arbetsmarknad, kanske i själva verket bor vid en gräns och pendlar en kort distans, med liten tidsåtgång och har små direkta pendlingskostnader i likhet med många som pendlar inomregionalt. Det kan också tänkas återspegla situationen på bostadsmarknaden i vissa av de större städerna där personer med lägre inkomster kan ha svårt att finansiera en bostad nära arbetsplatsen inom den lokala arbetsmarknadsregionen. En del hushåll tvingas mer eller mindre att bosätta sig i en angränsande lokal arbetsmarknadsregion för att sedan påbörja pendling till arbetsplatsen. Båda dessa aspekter borde vara relativt sett mera relevanta för de befolkningstäta områdena runt storstadsregionerna i . Möjligen kan detta förklara att den skattade effekten av mellanregional pendling stiger när vi exkluderar personer som i utgångsläget var bosatta i lokala arbetsmarknadsregion. 131TP [2006] och , P. & Topel, R.H. [2006]. Bilaga 3 till LU 2008 Vår sammanlagda bedömning är att den geografiska arbetskrafts- rörligheten verkar fungera relativt väl i relation till skiftande utbuds och efterfrågeförhållanden på de regionala arbetsmarknaderna. Ökad rörlighet skulle dock kunna ge minskningar av såväl total arbetslöshet i landet som minskade obalanser på de regionala arbetsmarknaderna. Den svenska arbetsmarknaden är inne i en period med starkt ökad arbetskraftsefterfrågan med vissa rekryterings- svårigheter i vissa branscher och på vissa orter. I likhet med liknande situationer tidigare kommer det troligen att föras fram förslag på subventioner till flyttning eller pendling. Det som kan tala för subventioner i detta sammanhang är att den privatekonomiska vinsten av rörlighet med stor sannolikhet är lägre än den samhällsekonomiska. Men pendling är starkt subventionerad via skatteavdrag för arbetsresor och omkostnader för arbete på annan ort. När det gäller flyttningarna tyder genomförda utvärderingar på obetydliga eller inga effekter på mellanregional migration av de flyttningsbidrag som tidigare tillämpats inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Vi bedömer det dock som mindre troligt att politiska åtgärder med primärt syfte att stimulera den geografiska rörligheten kan bidra till ökad sysselsättning och produktion i tillnärmelsevis samma utsträckning som ett bättre utnyttjande av den betydande arbetskraftsreserv som fortfarande finns bland de arbetslösa och personer som står utanför den reguljära arbetsmarknaden. Det kan finnas skäl för att undanröja hinder för geografisk rörlighet. Men här finns det förmodligen mer att hämta genom övriga politiska åtgärder som syftar till att stimulera arbetskraftsutbudet och förbättra matchningen på arbetsmarknaden. I detta sammanhang bör även kvaliteten på matchningarna beaktas, där bl.a. informationsgrad och söktid har betydelse för att arbetsmarknaden ska fungera effektivt. Vi finner heller inga indikationer på att den geografiska rörligheten försämrats över tiden. Visserligen styrs förmodligen en betydande del av den mellanregionala omflyttningen som tidigare påpekats av andra faktorer än arbetsmarknadsförhållanden och individernas inkomster, och det är inte orimligt att tänka sig att regionala konsumtionsmöjligheter, sociala nätverk och andra livskvalitetsaspekter får en tilltagande vikt i takt med att hushållens realinkomster stiger. Hur stor betydelse de arbetsmarknads- Bilaga 3 till LU 2008 Slutdiskussion relaterade motiven har i jämförelse med annat finns det inga entydiga belägg för.TPF132FPT En mycket stor andel av den mellanregionala migrationen utgörs av yngre personer . På lång sikt har därför åldersstrukturen på nationell och regional nivå förmodligen stor betydelse för den interna migrationen i . Från till ett annat är förändringarna i åldersstrukturen för liten för att kunna förklara de kortsiktiga svängningarna i inrikes omflyttning. Här spelar den makroekonomiska konjunkturen tillsammans med den regionala spridningen av arbetslösa och lediga jobb en större roll. Förutom flyttningarna i samband med universitetsstudier fanns det också betydande inslag av omflyttningar av invandrare under vissa år . Ytterligare faktorer av betydelse är utvecklingen på bostadsmarknaden och förändringar av individers preferenser. Möjligen kan politiska åtgärder som stimulerar arbetskraftsutbudet ge en viss ökning av de arbetsmarknadsrelaterade flyttningarna. Av samtliga dessa faktorer är utvecklingen av åldersstrukturen relativt lätt att förutsäga och det verkar det inte troligt att expansionen av den högre utbildning och decentraliseringen av densamma kommer att öka väsentligt utöver dagens nivå . Utvecklingen av de övriga faktorerna framstår dock som relativt svårbedömda. En något spekulativ betraktelse av den ökande pendlingen och den s.k. regionförstoringen är att den delvis kan vara en följd av restriktioner på bostadsmarknaden. En omfattande inflyttning till storstadsregionerna har möjligen drivit upp boende- kostnaderna och, som påpekats tidigare, trängt ut hushåll från regionernas centra, vilket i så fall bidragit till regionförstoring och ökad pendling. Förändringar av produktionsstrukturen som förändrar den regionala fördelningen av produktion och syssel- sättning genererar geografisk arbetskraftsrörlighet vilket ställer krav på bland annat bostads- och infrastrukturpolitiken. Bristande koordination inom och mellan dessa politikgrenar kan, tillsammans med imperfektioner på bostadsmarknaden och inom kommunika- tionssektorn, driva fram långväga pendling av en omfattning som inte är samhällsekonomiskt optimal.