sou · GWB362 · 2008-06-03 00:00:00 — 14TP PT F (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön, F (2004:675) om omgivningsbuller, F (2001:554) om miljökvalitetsnormer för fisk- och musselvatten, F (2001:527) om miljökvalitetsnormer för utomhusluft samt F (2003:65) om nationella utsläppstak för luftföroreningar. Myndigheten har även i några fall befogen- regeringenTPF17FPT eller att utarbeta underlag till nationella program för miljökvaliteten.TPF18FPT är också behörig myndighet enligt EG-lagstiftningen och ska som sådan fullgöra rapporterings- skyldigheter mot och Europeiska miljöbyrån (EEB).TPF19FPT Slutligen har verket bemyndigats att meddela föreskrifter enligt flera av förordningarna.TPF20FPT Sjätte kapitlet under första avdelningen rör miljökonsekvensbe- skrivningar och annat beslutsunderlag. Den skrivning om samråd med angående planer och program på nationell nivå som nämns direkt i balken, är kompletterad i förordningen (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar.TPF21FPT Verket ska också fullgöra skyldigheter enligt om miljökonse- kvensbeskrivningar i gränsöverskridande sammanhang.TPF22FPT Till detta kommer ett bemyndigande att utfärda föreskrifter.TPF23FPT Avd. II Skydd av naturen och hotade arter Andra avdelningen innehåller bestämmelser om skydd av områden (7 kap.) och om skyddet av växter och djur (8 kap.). Under dessa kapitel finns tre förordningar; förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m., nationalparksförordningen (1987:938) och artskyddsförordningen (2007:845). Genom dessa förordningar är delar av EU:s lagstiftning på det gröna området genomförda i svensk rätt, bl.a. fågeldirektivet (79/409/EEG) samt art- och habitatdirektivet (92/43/EEG). På detta område har ett nationellt ansvarTPF24FPT och fattar överklagbara beslut av flera slag, även om några av dessa PT 9 kap. 1 och 2 §§ F (2004:660), 15 § F (2004:675), 14 § F (2001:554), 12 a, 14, 16, 17 a, 18, 19 §§ F (2001:527). PT 12 b § F (2001:527), 2 § F (2003:65). PT 6 kap. 4 § F (2004:660) och 15 § F (2001:527). PT 1 § F (2003:65). PT 16–18 §§ F (2004:675), 15 § F (2001:554), 20 § F (2001:527), 2 § F (2003:65). PT 3 kap. 4 §, 5 kap. 7 §, 6 kap. 10 §, 7 kap. 2 § F (2004:660), 4, 6, 10 §§ F (2001:554) och 13 § F (2001:527). PT 6 § F (1998:905). PT 9, 11 §§ F (1998:905). PT 14 § F (1998:905). PT 2 § F (1998:1252). rubriceras som föreskrifter.TPF25FPT Vidare är verket mottagare av en rad olika naturvårdsbeslut och andra uppgifter som förs in i nationella register.TPF26FPT Nationella myndigheter och länsstyrelser ska samråda med , bl.a. när man beslutar om föreskrifter eller fattar beslut som kan utlösa ersättningsskyldighet för staten.TPF27FPT En processuell möjlighet ligger i att kan överklaga alla slags beslut enligt 7 kap. MB och beslut om viltstängsel enligt 12 kap. 11 § MB.TPF28FPT Slutligen har man en betydande föreskriftmakt i dessa förordningarTPF29FPT och är behörig myndighet enligt såväl som EG-regleringen på området.TPF30FPT Avd. III Bestämmelser om vissa verksamheter De kapitel som ingår i avdelningen behandlar miljöfarlig verksam- het och hälsoskydd (9 kap.), verksamheter som orsakar miljö- skador (10 kap.), vattenverksamheter (11 kap.), jordbruk och annan verksamhet (12 kap.), genteknik (13 kap.), kemiska produkter och biotekniska organismer (14 kap.) samt avfall och producentansvar (15 kap.). Under 9 kap. finns enbart två förordningar. Förordningen (2004:989) om översyn av vissa miljöfarliga verksamheter ställer krav på tillsynsmyndigheterna att utvärdera större miljöfarliga verksamheter med tillstånd för att bedöma behovet av nya och EG- anpassade villkor. Eftersom är en myndighet som har möjlighet att begära sådan omprövning enligt 24 kap. MB, berörs man i och för sig av detta krav (om än indirekt). Förord- ningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och miljöskydd – populärt betecknad som FMH – är den centrala förordningen för anmälnings- och tillståndsplikter på detta område. Naturvårds- verket har här inte någon operativ uppgift gentemot verksamhets- utövarna. Däremot finns ett antal mer eller mindre processuella bestämmelser. Så kan verket begära att regeringen tillåtlighetsbe- dömer en verksamhet enligt 17 kap.TPF31FPT Besked och handlingar ska ges in till myndigheten, bl.a. om ansökan om tillstånd och anmäl- PT 4 § F (1987:938), 32, 45, 56 och 62 §§ F (2007:845). PT 15, 28, 33 § F (1998:1252), 4 § F (1987:938) och 20, 61, 65 §§ F (2007:845). PT 14, 26 §§ F (1998:1252) och 60, 63 §§ F (2007:845). PT 40 § F (1998:1252). PT 33 § F (1998:1252) och 32, 36, 54 §§ F (2007:845). PT 68 § F (2007:845). PT 4 § F (1998:899). ningar, domar och beslut m.m.TPF32FPT Tillsynsmyndigheter måste samråda med om man vill fatta vissa genom- drivandebeslut som kan ådra det allmänna kostnader.TPF33FPT En sådan samrådsskyldighet åligger också Generalläkaren när den myndig- heten meddelar föreskrifter under 9 kap.TPF34FPT är också särskilt ålagt att yttra sig i ärenden som har stor betydelse från nationell synpunkt.TPF35FPT Vidare har man i förordningen bemyndigats att meddela föreskrifter i flera frågor som har direkt betydelse för dem som bedriver miljöfarlig verksamhet. Dessa före- skrifter kan gälla både administrativa kravTPF36FPT och krav på närmare försiktighetsåtgärder för vissa verksamheter.TPF37FPT Slutligen är Natur- vårdsverket ansvarigt för utbyte av information och rapportering under de centrala EG-direktiven på området.TPF38FPT Två förordningar sorterar under reglerna om förorenade områden och annan miljöskada (10 kap. MB). I dessa – förord- ningen (2007:667) om allvarliga miljöskador och förordningen (1998:930) om miljöriskområden – är uppgifterna för Naturvårds- verket begränsade. Verket ska ta emot viss information.TPF39FPT Man kan även överklaga beslut om att förklara ett område för miljörisk- område.TPF40FPT Bestämmelser om register och rapporteringsskyldigheter mot finns i båda förordningarna.TPF41FPT Prövningen av vattenverksamheter regleras i 11 kap. MB. De uppgifter som ligger på enligt förordningen (1998:1388) är av mer eller mindre processuellt slag. Verket ska anmäla till regeringen att ett mål eller ärende bör tillåtlighets- bedömas enligt 17 kap. MB.TPF42FPT Om en verksamhet i ett vattendrag som är skyddat enligt 4 kap. 6 § påstås medföra endast obetydlig miljöpåverkan, ska samråd ske mellan , Kammar- kollegiet, och tillsynsmyndigheten.TPF43FPT Verket ska även samråda med kommunen när man för talan för att tillvarata allmänna intressen.TPF44FPT och beslut ska skickas till Naturvårds- 32TP PT 9-11, 25, 48 §§ F (1998:899). 33TP PT 29 § F (1998:899). 34TP PT 41 § F (1998:899). 35TP PT 20 b § F (1998:899). 36TP PT 8, 23, 31 §§ F (1998:899). 37TP PT 47 §§ F (1998:899). 38TP PT 49 a § F (1998:899). 39TP PT 5, 10 §§ F (1998:930) och 28 § F (2007:667). 40TP PT 14 § F (1998:930). 41TP PT 12 § F (1998:930) och 27 § F (2007:667). 42TP PT 1 § F (1998:1388). 43TP PT 2 § F (1998:1388). 44TP PT 3 § F (1998:1388). verket.TPF45FPT Slutligen har både Kammarkollegiet och rätt att överklaga länsstyrelsebeslut om tillstånd till markavvatt- Jordbruk och annan verksamhet regleras i 12 kap. MB. Här fanns tidigare även vissa regler om prövningen av täkter, men de har förts över till 9 kap. och FMH-bilagan. Den särskilda upp- giftsskyldighet som gäller för den som exploaterar en täkt ligger emellertid kvar under 12 kap. genom förordningen (1998:904) om täkter och anmälan för samråd. Enligt den får meddela föreskrifter om sådan uppgiftsskyldighet, liksom för vad som gäller för samråd enligt 12 kap. 6 § MB.TPF47FPT Alla beslut som rör täkter och samråd ska skickas till verket, liksom beslut om s.k. samrådsområden enligt 12 kap. 6 § 2 st. MB.TPF48FPT Slutligen får Natur- vårdsverket överklaga beslut om täkt eller samråd. Även förord- ningen (1998:915) om miljöhänsyn sorterar under 12 kap. MB. Den nationella myndigheten på det området – – måste samråda med när föreskrifter ska meddelas i olika frågor som rör hänsyn till den yttre miljön och kulturmiljövården.TPF49FPT Två förordningar ligger under 13 kap. om genteknisk verksam- het, förordningen (2002:1086) om utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och förordningen (2000:271) om innesluten användning av d:o. Det operativa tillsynsansvaret på detta område är fördelat mellan olika nationella tillsynsmyndig- heter, bl.a. , , och Kemikalieinspektionen (KemI), samt i något fall länsstyrelsen.TPF50FPT De nationella myndigheterna har också ansvaret för tillsynsvägledning inom samma område.TPF51FPT roll i dessa sammanhang är egentligen begränsad till att yttra sig i vissa ärendenTPF52FPT och att vara mottagare av vissa beslut.TPF53FPT Man är även samrådspartner när tillsynsmyndigheten meddelar föreskrifterTPF54FPT 45TP PT 9, 11 § F (1998:1388). 46TP PT 25 § F (1998:1388). 47TP PT 5, 8 §§ F (1998:904). 48TP PT 10 § F (1998:904). 49TP PT 3, 4, 10 §§ F (1998:915). 50TP PT F (1998:900), bilaga p. F: Genteknik. 51TP PT 13 a, 13 b–, 13 j, 13 n §§ (1998:900). 52TP PT 2 kap. 11 §, 3 kap. 9, 24 och 26 §§, 5 kap. 3 § F (2002:1086). 53TP PT 3 kap. 12 och 18 §§ F (2002:1086). 54TP PT 1 kap. 10 § F (2002:1086) och 8, 12 §§ F (2002:271). och samordnar informationsförfarandet enligt EG-förordningarna på området.TPF55FPT På kemikalie- och avfallsområdet blir karaktär av ramlagstiftning tydlig. Det finns inte mindre än 27 förordningar under 14 och 15 kap. MB, varav 13 rör kemikaliefrågor. Av dessa innehåller nio arbetsuppgifter för Naturvårdsverket.TPF56FPT Uppgifterna gäller allt från beslut i enskilda fall till normgivning. Bemyndigande att meddela föreskrifter finns i åtta av förordningarna.TPF57FPT Ett annat ansvar ligger i att ta emot uppgifter och upprätta nationella register.TPF58FPT I några av förordningarna är tilldelad en operativ roll, antingen som tillsynsmyndighet eller som besluts- fattare med avseende på dispenser, införsel/utförsel, avgifter m.m.TPF59FPT Slutligen ska andra myndigheter samråda med verket inför beslut eller när man avser att meddela föreskrifter.TPF60FPT Under kapitel om avfall och producentansvar (15 kap.) finns elva förordningar där uttryckligen har tilldelats en roll.TPF61FPT I tio av dessa har man fått bemyndigande att meddela föreskrifter av olika slag.TPF62FPT Verket har en direkt operativ roll enligt flera av förordningarna som beslutsfattare på central nivå, t.ex. för olika dispenser.TPF63FPT En distinkt kategori av det senare slaget utgörs av de s.k. dumpningsdispenserna enligt avfallsförord- ningen.TPF64FPT Vidare är utpekat som behörig myndig- 55TP PT 5 kap. 4a § F (2002:1086) och 36a § F (2002:271). 56TP PT F (1998:941) om kemiska produkter och biotekniska organismer, F (2006:1010) om växtskyddsmedel, F (1998:944) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av kemiska produkter, F (1995:555) om HFC, F (1997:645) om batterier, F (1998:946) om svavelhaltigt bränsle, F (2007:19) om PCB m.m., F (2000:338) om biocidprodukter och F (2007:846) om flourerade växthusgaser och ozonnedbrytande ämnen. 57TP PT 26 § F (1998:941), 41 § F (2006:1010), 14 f, 19 §§ F (1998:944), 2 § F (1995:555), 14, 20, 25 §§ F (1997:645), 21 § F (1998:946), 13, 15, 20, 22 §§ F (2007:19) och 40 § F (2007:846). 58TP PT 14 § F (1997:645) och 20 § F (198:946). 59TP PT 20 § F (1998:944), 3 § F (1995:555), 15, 17–19 §§ F (1997:645), 19, 22 §§ F (1998:946), 7, 11, 30 §§ F (2007:19) och 14, 19 §§ F (2007:846). 60TP PT 42 § F (2006:1010), 49 a § F (2000:338) och 20–21 §§ F (2007:846). 61TP PT F (1993:1268) om spillolja, F (2007:383) om gränsöverskridande transporter av avfall, F (2007:185) om producentansvar för bilar, F (1994:1236) om producentansvar för däck, F (2006:1273) om producentansvar för förpackningar, F (1994:1205) om producentansvar för returpapper, F (2000:208) om producentansvar för glödlampor och vissa belysningsarmaturer, F (2001:512) om deponering av avfall, avfallsförordningen (2001:1063), F (2002:1060) om avfallsförbränning, F (2005:209) om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter samt bilskrotningsförordningen (2007:186). 62TP PT 3, 6, 8, 11, 16 §§ F (1993:1268), 17 § F (2007:185), 4, 7 §§ F (1994:1236), 14 § F (2006:1273), 4, 6, 10 §§ F (1994:1205), 12 § F (2000:208), 13, 15, 15a, 17, 25, 30 §§ F (2001:512), 10, 11a, 12, 19, 24, 25, 31, 35, 37, 41, 47, 49 §§ F (2001:1063), 11, 14, 15 §§ F (2002:1060), 13, 30 §§ F (2005:209) och 49 § F (2007:186). 63TP PT 5 § F (2007:185), 21d § F (2001:1063). 64TP PT 46 § F (2001:1063). het enligt flera EG-förordningar på avfallsområdet. Som framgår nedan, kan den senare rollen medföra en omfattande ärende- hantering. På avfallsområdet gäller detta främst gränsöverskridande transporter av avfall och producentansvaret för elavfall.TPF65FPT Vidare är verket mottagare av uppgifter och anmälningar, bl.a. för att upprätta nationella register eller för att uppfylla rapporterings- skyldigheter mot . Det kan gälla uppgifter om hantering av spillolja, meddelade dispenser, redovisning av producentansvaret för bilar, förpackningar m.m. samt försålda produkter av vissa slag.TPF66FPT Slutligen har givits möjlighet att överklaga vissa beslut.TPF67FPT Särskilt om WEEE-direktivet och el-avfall EU:s s.k. WEEE-direktivTPF68FPT har genomförts i genom förord- ningen (2005:209) om producentansvar för elektriska och elektro- niska produkter.TPF69FPT Som framgår av namnen, medför direktivet och den svenska förordningen ett producentansvar för elavfall. De produkter som omfattas är indelade i tio kategorier, från hushålls- apparater, verktyg och leksaker till medicinteknisk utrustning och övervakningsutrustning och automater.TPF70FPT Producentansvaret gäller alla som tillverkar eller importerar och säljer dessa produkter, oavsett om det är en lokal detaljist eller en världsledande elektronikkoncern. Ansvaret innebär att producenten ska ta hand om de elektriska och elektroniska produkter som släppts ut på marknaden. Det finns även ett åliggande om att upprätta ett lämpligt insamlingssystem för avfallet.TPF71FPT För den som producerar hushållsprodukter gäller dess- utom en skyldighet att säkerställa att det finns medel avsatt (finansiella garantier) för att ta hand om dessa när de blir avfall. Producentens ansvar för detta slags avfall avgörs utifrån en beräk- ning av de sålda produkternas förväntade användning och livslängd 65TP PT 4 § F (2007:383) och 28 § F (2005:209). 66TP PT 8 § F (1993:1268), 13, 14 §§ F (2007:185), 5 § F (1994:1236), 11 § F (2006:1273), 7 § F (1994:1205), 15 § F (2000:208), 15a § F (2001:512), 11a § F (2001:1063), 9, 10, 20, 27 §§ F (2005:209) och 29 § F (2001:512). 67TP PT 45 § F (2001:512). 68TP PT Direktiv (2002/96) om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter, ändrat genom direktiv /108. 69TP PT Till förordningen finns för ovanlighetens skull ett förordningsmotiv, Fm 2005:1. 70TP PT Bilaga 1 till F (2005:209). 71TP PT Producentansvaret fullgörs oftast genom att man ansluter sig till ett materialbolag. Några av de större producenterna har dock valt egna lösningar. m.m. Alla producenter har en omfattande informationsskyldighet gentemot användare (märkning) och behandlingsanläggningar. Slutligen bygger regleringen på att vissa mål ska uppnås, t.ex. att av alla små hushållsapparater återanvänds eller återvinns.TPF72FPT Grundstenen i WEEE-direktivet och den svenska förordningen utgörs av ett register där producenterna redovisar hur de uppfyller sitt ansvar.TPF73FPT Utifrån denna redovisning kan en nationell bedöm- ning göras av måluppfyllelsen för återanvändning och återvinning. Det är som håller i det nätbaserade s.k. EE- registret.TPF74FPT Här ska producenterna lämna information vid skilda tidpunkter.TPF75FPT Inledningsvis måste producenten anmäla sig till registret, vilket normalt ska göras inom efter påbörjad försäljning. efter registreringen ska uppgifter redovisas om vilket insamlingssystem som valts och hur eventuella finansiella garantier är avsatta.TPF76FPT Därefter ska producenten rapportera hur stora mängder som har sålts och samlats in och hur elavfallet har behandlats. Han eller hon ska även inrapportera hur övriga skyldigheter enligt förordningen har fullgjorts. Naturvårds- verket ska utifrån de uppgifter som lämnats till registret beräkna den marknadsandel som ligger till grund för producentansvaret för hushållsprodukter.TPF77FPT För sitt arbete med kommer verket att ta ut en administrativ avgift.TPF78FPT Förutom den omfattande ärendehantering som åligger Natur- vårdsverket enligt WEEE-direktivet och den svenska förordningen, har man ansvaret för den operativa tillsynen när det gäller elavfall (se nästa avsnitt). Detta ansvar omfattar administration, uppfölj- ning och information om reglerna samt att säkerställa att de efter- levs. Det kan bl.a. innebära tillsynsbesök i butiker för att kontrollera hur elprodukter är märkta. Distansförsäljning till länder inom EU ska även rapporteras till . Det betyder också att fattar beslut med rättsverkan mot pro- ducenterna. Detta omfattar bl.a. beslut om miljösanktionsavgifter 72TP PT Bilaga 3 till F (2005:209). 73TP PT 9, 10, 20, 27 §§ F (2005:209). 75TP PT har meddelat föreskrifter om registrering, redovisning och rapportering enligt den svenska förordningen (NFS 2006:15). 76TP PT Se allmänna råd (NFS 2007:6). 77TP PT 26 § F (2005:209). 78TP PT Avgiften kommer att tas ut enligt F (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt . Enligt uppgift på blir den per registrering . som är kopplade till rapporteringsskyldigheten av sålda mängder elprodukter och insamlade och behandlade mängder elavfall.TPF79FPT Slutligen har en omfattande föreskriftsrätt enligt förordningenTPF80FPT och ska sköta rapporteringen enligt WEEE- direktivet gentemot EU.TPF81FPT Avd. V–VI Tillsyn m.m. resp. Den femte avdelningen i innehåller bestämmelser om tillsyn (26 kap.), avgifter (27 kap.) och tillträde (28 kap.). Påföljder är ämnet för den sjätte avdelningen. Här finns de straffrättsliga bestämmelserna (29 kap.) och reglerna om miljösanktionsavgifter (30 kap.). Dessa två avdelningar inrymmer inte fler än fyra förord- ningar som innehåller uppgifter för , varav tre enbart ger bemyndiganden att meddela föreskrifter.TPF82FPT Därutöver återstår förordningen (1998:900) om tillsyn enligt , vilken å andra sidan är en av de viktigaste under balken. Tillsynsmyndigheternas allmänna skyldigheter framgår av 26 kap. MB. Enligt 1 § ska tillsynen säkerställa syftet med miljö- balken och de författningar som är meddelade med stöd av balken. Rådgivning och information är viktiga medel för att uppnå detta ändamål. Dessutom ska efterlevnaden med balkens allmänna regler och föreskrifter kontrolleras, liksom med domar och beslut. Av central betydelse i detta avseende är kontrollen av följsamhet med tillstånd och villkor för olika verksamheter. Om villkoren bedöms vara otillräckliga, ska tillsynsmyndigheten ta initiativ till ompröv- ning enligt 24 kap. MB. Om överträdelser konstateras, ska detta anmälas till polis eller åklagare om det finns misstanke om brott (2 §). Tillsynsmyndigheterna har tillgång till sedvanliga förvalt- ningsrättsliga instrument för att genomdriva krav. De förelägganden som behövs kan meddelas (9 §), och dessa kan förenas med vite (14 §). Föreläggandena kan inte bara omfatta konkreta åtgärder, utan även att lämna upplysningar och genom- föra utredningar (21 och 22 §§). Dessutom kan verkställighet och rättelse på den ansvarigas bekostnad genomföras i flera situationer 79TP PT Bilagan till F (1998:950), punkterna 8.1.1–8.1.2. 80TP PT 13, 30 §§ F (2005:209). 81TP PT 28 § F (2005:209). 82TP PT 1, 8 §§ F (1998:901) om verksamhetsutövares egenkontroll, 6 kap. 3 och 4 §§, 7 kap. 4 § F (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt samt 5 § F (1998:950) om miljösanktionsavgifter. (17, 18 och 22 §§). kan även under vissa för- utsättningar förelägga en utövare av miljöfarlig verksamhet eller vattenverksamhet att ansöka om tillstånd, även om tillståndsplikt inte är föreskriven (9 kap. 6 § 2 st. och 11 kap. 9 a § 2 st. MB). Slutligen ska tillsynsmyndigheten besluta om miljösanktions- avgifter om förutsättningarna för detta föreligger enligt 30 kap. MB. Den närmare fördelningen av tillsynsansvaret framgår av till- synsförordningen. Man skiljer här mellan operativ tillsyn och till- synsvägledning. Tillsynsvägledning definieras som sådant som består i utvärdering, uppföljning och samordning av den operativa tillsynen samt att ge stöd och råd till de myndigheter som utövar har det nationella ansvaret för tillsynsvägled- ning vad gäller tillämpning, om inte annan myndighet uttryckligen är utpekad i tillsynsförordningen.TPF84FPT Bland dessa andra myndigheter märks bl.a. för fiske och vattenbruk, för vissa frågor som rör skogsbruket och biotop- skyddet i skogen, för sådant som rör jord- bruks- och trädgårdsnäringen, KemI för hantering av kemikalier och gentekniska produkter, för olycksfrågor och för hälsoskyddet. Det regionala ansvaret för tillsynsvägledning ligger på länsstyrelserna.TPF85FPT De myndigheter som har ansvaret för tillsynsvägledning ska aktivt verka för samverkan kring informationsförsörjning inom sina ansvarsområden. Som operativ tillsyn förstås sådan tillsyn under som utövas direkt gentemot verksamhetsutövare.TPF86FPT De operativa tillsynsmyndigheterna ska avsätta tillräckliga resurser för sitt arbete, utreda tillsynsbehovet på sitt område och föra register över de verksamheter som omfattas, utarbeta en tillsynsplan för arbetet samt regelbundet utvärdera sina aktiviteter.TPF87FPT Vidare ska man initiera omprövningar av tillstånd och villkor enligt 24 kap. MB.TPF88FPT Den operativa myndigheten ska även lämna den information som de tillsynsvägledande myndigheterna begär eller som framgår av föreskrifter som de senare har meddelat.TPF89FPT 83TP PT 3 § F (1998:900), se även 4 § 1 p. NV-instruktionen (2007:1052). 84TP PT 13 § F (1998:900). 85TP PT 14 § F (1998:900). 86TP PT 3 § F (1998:900). 87TP PT 7§ F (1998:900). 88TP PT 8 § F (1998:900). 89TP PT 9 § F (1998:900). Det operativa tillsynsansvaret ligger främst på länsstyrelserna och kommunerna – eller rättare – den kommunala nämnd som kommunen utsett att sköta tillsynen enligt miljöbalken.TPF90FPT Fördel- ningen mellan myndigheternas ansvarsområden följer av bilagan till tillsynsförordningen. Den kan i grova drag sägas vara att länsstyrel- serna sköter naturvården, vattenfrågorna och tillsynen av de stora industrianläggningarna, medan kommunerna sköter resterande frågor. Kemikalietillsynen är fördelad mellan KemI, länsstyrelserna och kommunerna. Tillsynsansvaret, liksom befogenheten att fatta vissa naturvårdsbeslut (bl.a. strandskyddsdispenser) är i betydande grad delegerad till kommunerna. har som redan nämnts främst en tillsynsvägledande roll. På två områden under där man hanterar ärenden har man emellertid också ett operativt tillsynsansvar. Det är fråga om gränsöverskridande transporter av avfall och producentansvar för elavfall.TPF91FPT Det finns en rad rättsakter från EU på miljöområdet. De flesta av dessa är direktiv, vilka har genomförts i genom den lagstift- ning som redogjorts för ovan. Utöver direktiven finns också ett antal EG-förordningar. Dessa är direkt tillämpliga i medlems- staterna och får inte implementeras eller modifieras genom nationell lagstiftning. En lista över dessa rättsakter finns på Till- syns- och föreskriftsrådets hemsida.TPF92FPT Listan upptar EG-direktiv och EG-förordningar under elva rubriker; avfall, buller, luft, miljö- information, miljökonsekvensbeskrivningar, natur, kosmetik och hygien, skadliga ämnen, strålning, tillståndsprövning samt vatten. Under dessa rubriker finns ett flertal områden. För varje rättsakt från EU anges en ansvarig svensk myndighet. De EG-förordningar som har ansvar för – man är behörig myndig- het enligt förordningen – finns inom områdena transport av avfall, artskydd och farliga ämnen. 90TP PT 4 § F (1998:900). 91TP PT Bilagan till F (1998:900) punkterna E3 och G.