sou · GVB32 · 2008-01-01 00:00:00 — bildades Sociala kooperativ-projektet med målsätt- ningen att synliggöra sociala arbetskooperativ som en metod på den nationella arenan. Genom detta projekt har olika typer av informationsmaterial producerats. Projektet har även genomfört Socialt företagande arbete och mänsklig utveckling kurser och utbildningar i egen och andras regi med fokus på kommunala företrädare som målgrupp. bildades Sociala kooperativens intresseorganisation, Skoopi. Skoopi har en styrelse med representanter för sociala arbetskooperativ från olika håll i . Både kooperatörer och handledare kan representera sina respektive kooperativ. Skoopi har fått projektmedel från Allmänna arvsfonden. Folkhögskolor och studieförbund är ofta involverade i de utbild- ningar som ges för att bilda kooperativet och göra gruppen beredd att organisera sitt kooperativ, demokratiskt och affärsmässigt. Ofta sker detta i samverkan med LKU eller annan företagskompetens. Folkbildningens målsättning är att skapa utbildningsresurser som utgår ifrån individernas och gruppens behov. De har ofta också en gedigen erfarenhet och kompetens att arbeta med funk- tionshindrade grupper som behöver en anpassad studiesituation. Det är vanligt att deltagarna får en subventionerad lön i form av lönebidrag eller anställningsstöd. Det förekommer även att man har partiell sjuk- eller aktivitetsersättning. Försörjning genom arbetslöshetsersättningen eller i form av aktivitetsstöd kan också förekomma, liksom ekonomiskt bistånd från , men det är inte lika vanligt. 9.14Har socialt företagande konkurrensfördelar jämfört med andra företag?TPF13FPT De sociala företagen konkurrerar med andra företag på både den privata och offentliga marknaden. Affärsverksamheten ger arbete och inkomster, även om inkomsterna inte alltid räcker till att fullt ut skapa löneutrymmen som det går att leva på. De måste då kompletteras med bidrag från det offentliga. Det väcker frågan om dessa företag konkurrerar på samma villkor som näringslivet i övrigt. Förespråkare för socialt företagande menar att det är rimligt att utsatta människor kompenseras för sina arbetshinder eftersom de har stora konkurrensnackdelar i förhållande till dem som be- 13TP PT , Socialt företagande Om den sociala ekonomins dynamik, Exemplet Basta Arbetskooperativ. Socialt företagande arbete och mänsklig utveckling finner sig på den reguljära arbetsmarknaden. Ett annat argument som förs fram är att det ligger väl i linje med den svenska arbets- marknadstraditionen att kompensera företag och enskilda för handikapp. Merkostnadsersättningen till Samhallföretagen och lönebidrag är båda exempel på hur sociala, fysiska och psykiska handikapp kompenseras. Detta principiella förhållningssätt kan dock inte helt utesluta att det lokalt kan uppstå konkurrensproblem mellan ett socialt och ett kommersiellt företag. Problem uppstår t.ex. om det subventione- rade företaget lämnar marknadsprissättningen och säljer sina pro- dukter till markanta underpriser. Om företaget inom den sociala däremot inte konkurrerar med priset utan i första hand med kvalitet, kan problemet undanröjas. 9.15Lönsamt – för vem? Att sociala företag är samhällsekonomiskt nyttiga och att de ger sociala mervärden för deltagarna är inte särskilt kontroversiellt att hävda. Det är naturligtvis av intresse för hela samhället att långtids- arbetslösa, långtidssjuka och andra marginaliserade grupper lättare kan komma in på arbetsmarknaden. Frågan om hur lönsamheten i sociala företag kan låta sig mätas är dock inte lika enkel. finns stöd för uppfattningen att rehabiliteringsprocessen i hög grad stärks av att den enskilde kan återerövra makten över sitt eget liv, återta kontrollen och uppleva oberoende och stolthet över det han eller hon gör. Denna betoning på empowerment är central för de sociala företagen men av naturliga skäl också svår att mäta. I rapporten Den dolda lönsamheten?TPF14FPT görs en pilotstudie i syfte att upprätta socioekonomiskt bokslut för tre social företag – Basta, Baronbackarna och Vägen ut. Modellen går ut på att komplettera det företagsekonomiska bokslutet med ett samhällsekonomiskt perspektiv. Utgångspunkten är att ju mer sammansatt rehabilite- ringsbehov en person har desto fler samhällsarenor är involverade. Den samhällsekonomiska vinsten uppstår när behovet av samhällets stöd minskar i ett antal samhällsarenor. En person som varit föremål för insatser från flera aktörer och som genom empowerment får möjligheter att kunna leva ett mer självständigt 14TP PT , I. och Wadeskog, A. (2005), Equal, Svenska ESF-Rådet, Europeiska socialfonden: Den dolda lönsamheten? Socioekonomiska bokslut som en metod att värdera sociala företag. Socialt företagande arbete och mänsklig utveckling liv minskar sitt behov av samhällets stöd. Därmed minskar även samhällets kostnader. Efter att ha följt frågan kan vi konstatera att det fortfarande saknas kunskaper om sociala arbetskooperativ, både i samhället i stort och inom arbetsmarknadspolitiken. Fortsatta informations- och rådgivningsinsatser är därför av stor vikt. Det finns även anledning att i högre grad ta tillvara sociala arbetskooperativ inom arbetsmarknadspolitiken. Vi har under utredningens gång inspirerats av den kraft som finns hos många arbetskooperativ och som ibland beskrivs med det engelska ordet empowerment. Empowerment kan översätta med det svenska ordet egenmakt och innebär i korthet att människor ges möjligheter att återta makten över sitt eget liv och känna sig stolta över det man åstadkommer. Det är kanske den viktigaste förutsättningen för att man ska kunna gå från bidrag till arbete. En av de frågor som utredningen har reflekterat över är del- tagarnas försörjning. Personer som är aktiva i sociala företag får i allmänhet sin personliga försörjning via socialförsäkringssystemet. Det är svårt att se kopplingen mellan ett aktivt deltagande i ett socialt arbetskooperativ och en ersättningsform som förutsätter olika grader av arbetsoförmåga. Med tanke på de arbetsinsatser som görs inom ramen för ett socialt arbetskooperativ borde ersätt- ningen vara mer lönelik. Det finns förvisso en viss flexibilitet i det nuvarande regelverket som t.ex. medger att sjuk- och aktivitets- ersättning i vissa fall kan kombineras med arbetslöshetsersättning. Den som har sjuk- och aktivitetsersättning kan även under vissa förhållanden ha denna vilande för att pröva ett arbete. Enligt utred- ningens bedömning skulle dock möjligheterna att anlita sociala arbetskooperativ öka väsentligt om regelverket vore enklare och i högre grad utgick från en persons faktiska arbetsförmåga. 10Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd Ett av kriterierna för att få ekonomiskt bistånd är att den enskilde som bedöms vara arbetsför ska stå till arbetsmarknadens för- fogande. Kortfattat betyder det att den enskilde är skyldig att söka arbete och att ta erbjudna arbetsmarknadsåtgärder. omfattade den statliga aktiva arbets- marknadspolitiken i som regel 2–av arbets- kraften. Den omfattande massarbetslösheten föränd- rade detta på bara . Antalet deltagare i arbetsmarknads- politiska åtgärder ökade från drygt 50 000 till cirka 200 000 personer . Den stora mängd människor som behövde samhällets stöd ledde till att många fick arbets- marknadsåtgärder och att resurserna till arbetsmarknadspolitiken ökade dramatiskt. var arbetsmarknadsinsatserna till enskilda med ekonomiskt bistånd i huvudsak inte en uppgift.TPF1FPT förändrades den aktiva arbetsmarknadspolitiken på flera sätt, bland annat genom att kommunerna fick ett större inflytande och därmed större möjligheter att utforma politiken efter lokala behov.TPF2FPT Som vi tidigare konstaterat är den höga arbetslösheten en av de avgörande orsakerna till att kostnaderna för det ekonomiska biståndet ökade . Kostnadsökningarna innebar ett betydande incitament för kommunerna att på alla sätt anstränga sig att hitta alternativ till ett passivt ekonomiskt bistånd. En annan förklaring till att många kommuner startade egna TP PT , H. (2001), I det sociala medborgarskapets skugga TP PT SOU 2000:3, Välfärd vid välgskäl. Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd arbetsmarknadsåtgärder var uppfattningen att Arbetsförmedlingen inte gjorde tillräckligt för arbetslösa med ekonomiskt bistånd. påbörjades det som ibland kallas den tudelade vägens politik inom arbetsmarknadspolitiken. Det innebar att insatser som framför allt riktas till arbetslösa med ekonomiskt bistånd erbjuds aktiva insatser inom ramen för en sekundär arbetsmarknadspolitik eftersom de inte ingår i den primära och nationellt utformade arbetsmarknadspolitiken. Arbetssökande personer med ekonomiskt bistånd har i ökad utsträckning blivit hänvisade till kommunerna. För vissa grupper, som exempelvis ungdomar, har kommunerna tagit ett stort ansvar när det gäller olika typer av aktiveringsinsatser. Den utveckling med decentralisering och tudelning som började har fortsatt och till stor del permanentats trots att insatser som kanske var nödvändiga massarbets- löshet inte är befogade nu under andra och lugnare omständig- heter.TPF3FPT Motivet till att kommunernaTPF4FPT bedriver en aktiv politik inom arbets- marknadsområdet är i huvudsak att stärka de enskildas kompetens så att de kan få jobb eller utbildning och inte längre vara beroende av ekonomiskt bistånd. av kommunerna uppger i en enkät till Kommuner och Landsting att denna målsättning uppfylls i och med att personerna fått arbete eller ut- bildning. Flera betonar också i samma enkät upp målsättningen att minska kostnaderna för det ekonomiska biståndet. I cirka 85 procentTPF5FPT av kommunerna finns en arbetsmarknads- enhet eller motsvarande som arbetar med insatser till arbetslösa. Kommunerna organiserar ansvaret för arbetsmarknadsuppgifterna under många olika förvaltningar. Vanligast är att verksamheten är organiserad under kommunkansliet, . Mer än 20 pro- cent av kommunerna organiserar arbetsmarknadsåtgärderna inom socialförvaltningen. I en av tio kommuner är det utbildnings- förvaltningen och i av kommunerna är det en egen 3TP PT Socialdepartemenett (2004), opublicerad rapport. 4TP PT Enkät till kommunerna från Kommuner och Landsting 2005. 5TP PT Enkätsvar från kommunerna i en enkät från Kommuner och Landsting, 2005. Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd förvaltning som ansvarar för insatser till arbetslösa.TPF6FPT Skillnaderna beror i huvudsak på två faktorer, främst på grund av den tradition och historia som finns när det gäller att organisera dessa insatser. Den andra orsaken är att storleken på kommunen bestämmer hur kommunen har möjlighet att organisera sina arbetsmarknads- insatser, beroende på att små kommuner inte har en egen förvaltning för arbetsmarknadsinsatser. En undersökning från visar att det totalt fanns över 500 aktiveringsprogram i sammanlagt 168 kom- muner. I 36 av kommunerna fanns inga lokala arbetsmarknads- projekt, dvs. i av kommunerna. Med tanke på olika former av bortfall, uppskattade studien att det totalt fanns cirka 800 lokala kommunala arbetsmarknadsprojekt. Det innebär tre projekt i varje kommun om projekten skulle vara jämnt fördelade i alla kommuner.TPF7FPT har det inte genomförts någon rikstäckande undersökning angående antalet kommunala arbets- marknadsprojekt. genomförde Kommuner och Lands- ting en ny enkätundersökning till kommuner om aktiviteterna inom arbetsmarknadsområdet för enskilda med ekonomiska bistånd. Enkäten besvarades av av kommunerna. Resultaten visar att nästan 200 kommuner, dvs. , anordnar insatser för personer med ekonomiska bistånd. När det gäller vilka de insatser som erbjuds visar det på ett stort antal olika insatser. 6TP PT Kommuner och Landsting (2005), Arbetslösa med försörjningsstöd, Redovisning av en enkät till kommunerna. 7TP PT och (2004),, Nedersta Trappsteget, . Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd Figur 10.1 Procentuell fördelning av olika insatserna i kommunerna Arbetsprövning/utredning av arbetsförmåga. Källa: Kommuner och Landsting, Enkät till kommunerna, 2006. Enkätsvaren visar att av kommunerna anordnar praktik för enskilda med ekonomiska bistånd. Andra mycket vanliga insatser är SFI,TPF8FPT coachningsinsatser och olika former av arbetsprövning. Svaren säger dock ingenting om omfattningen av insatserna, dvs. hur frekventa de är och hur många som finns i varje. Sammanfattningsvis kan det dock konstateras att många av dessa insatser liknar de olika program som finns på , skillnaden är endast att de riktar sig till en annan grupp av arbetslösa. Enkätsvaren visar också att det är vanligt med en kombination av insatser, vilket två tredjedelar av samtliga uppger. På frågan om kommunerna har gjort någon uppföljning eller utvärdering av insatserna och dess resultat säger av kommuner att de gör eller har gjort sådana. På uppdrag av utredningen har KPMG gjort en fördjupnings- studie i åtta kommuner.TPF9FPT Det övergripande syftet med studien har varit att samla in information om hur de lokala aktörerna , arbetsmarknadsenheten och Arbetsför- medlingen i de olika kommunerna arbetar med de personer som räknas till utredningens målgrupp. De flesta intervjuade lokala 8TP PT Svenska för invandrare. 9TP PT Utförd av KPMG. Den finns i särskild bilaga där samtliga fördjupningsstudier har samlats. Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd aktörerna slår fast att aktiva insatser är betydelsefulla för individer med ekonomiskt bistånd. En viktig del är att bidragstagaren får en mer positiv självbild i och med aktiveringen. (Det beror naturligtvis på om den aktiverande insatsen anses som meningsfull av den enskilde). Sammantaget anser kommunerna att aktiveringen är ett betydelsefullt inslag för enskilda med ekonomiskt bistånd. Kom- munerna uppger att en viktig uppgift är att ge den enskilde en stegvis förflyttning, där varje steg innebär ett närmande till arbetsmarknaden. Man anser dock att alla inte ska behöva gå alla steg från början till slut, utan den enskilde ska kunna börja på den nivå som är mest lämplig. Den stegvisa förflyttningen för enskilda med i första hand komplexa problem, sammanfattar kommunerna i fem steg: Normalisering, anpassning till dagligt liv. Återanpassning till arbetslivet (information, utbildning). Praktik (utbildning) i kontrollerad miljö. Praktik (utbildning) i miljö nära öppna arbetsmarknaden. Exempel på hur den kommunala verksamheten praktiskt utförs beskrivs i KPMG:s rapport, Jobbcenter i . Liknande verk- samheter finns i flera av de kartlagda kommunerna och detta sätt att arbeta illustrerar hur många kommuner arbetar med enskilda arbetslösa med ekonomiska bistånd. Många arbetar enligt den ordning som beskrivs nedan. Först identifieras varje klients kompetens, erfarenheter, styrkor, svagheter och möjligheter. Sedan motiveras klienterna med individuella tränings- och motiva- tionsprogram samt därefter matcha rätt person på rätt jobb, utifrån arbetsgivarens behov och önskemål och klientens förmåga och intresse. En aktivitet börjar med några veckors träningsprogram, som är inriktat på motivation utifrån varje persons unika situation och förutsättningar – i vilken roll och på vilket sätt kan var och en göra en värdefull insats på en arbetsplats, vad behöver man förbättra och träna extra på? Innan en klient bedöms vara lämplig för en extern praktikplats prövas hans eller hennes arbetsförmåga i någon av de interna verksamheterna. Genom dessa verksamheter kan klienter an- Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd ställas upp till med skarpa arbetsuppgifter på affärs- mässiga grunder. Internt i kommunen finns externa uppdrag som t.ex. sortering av direktreklam, sortering av olika typer av gratisprodukter och mottagnings- och sorteringstjänster till möbel- och klädinsamlingar, cykelverkstad m.m. När en person bedöms som lämplig för praktik sker match- ningsförfarandet i första hand utifrån de aktuella företagens behov. Inriktningen är att praktiken ska vara en långsiktig lösning, snarare än att snabbt få ut klienterna i sysselsättning. En genomgående skillnad som rapporten redovisar är att när kommunerna anordnar en aktiv insats är inslaget av social träning ofta större än vid de åtgärder som genomförs med Arbetsför- medlingen som huvudman. Kommunernas totala kostnader för alla arbetsmarknadsinsatser var . Kostnaderna har sjunkit något , men är tämligen stabila över tiden och oberoende av konjunkturerna. Tabell 10.1 Kommunernas kostnader för arbetsmarknadspolitiska insatser Källa: Räkenskapssammandraget, Kommuner och Landsting. De kommunala kostnaderna för aktivitetsprogrammen ligger på nästan hälften av de totala kostnaderna för den lokala arbetsmark- nadspolitiken, oberoende av konjunktur och arbetslöshetstal. Resterande kostnader täcks av statsbidrag och övriga intäkter. Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd Dessa kommunala aktiviteter fördelas i sin tur på olika målgrupper, där enskilda med ekonomiska bistånd är en av de större. Den totala kostnaden för den kommunala aktiveringen av enskilda med ekonomiskt bistånd, förutom ersättning till deltagare, uppskattades till närmare en miljard kronor.TPF10FPT Variationen mellan olika kommuner och mellan olika insatser är dock mycket stor. Rapporten redovisar en mediankostnad på per deltagare och månad. Ett fyrtiotal program understiger 1 000 kro- nor per deltagare och månad, medan ett trettiotal program kostar mer än och deltagare. Totalt deltog cirka 13 500 personer i de kommunala aktiverings- programmen . Av dessa var drygt 7 000 enskilda med eko- nomiskt bistånd. De övriga är personer med andra försörjnings- former, i första hand aktivitetsersättning. Antalet deltagare i enskilda aktiveringsprogram varierar kraftigt mellan små projekt till projekt med 976 personer. De flesta, , av programmen har färre än tjugofem deltagare. De aktiva insatsernas roll Det finns stora skillnader i synen på sambandet mellan ekonomiskt bistånd och arbetslöshet. I vissa kommuner ses den bidrags- beroende i första hand som en person med sociala problem. I dessa kommuner ses arbetslösheten bara som ett av flera problem, och klientens andra problem bedöms ligga bakom orsaken till arbets- lösheten hos den enskilde. Den arbetsmarknadspolitik som drivs och beslutas av regering och riksdag och som AMS har ansvar för att genomdriva når inte tillräckligt många av personerna med ekonomiskt bistånd. Många kommuner ser det därför som nödvändigt att erbjuda insatser till de enskilda som har ekonomiskt bistånd. Rapporten ställer frågan om det i en ansträngd ekonomisk situation är rätt att kommunala utgifter går till arbetsmarknadsinsatser, där det finns begränsat med kunskap och kontrollsystem för ekonomisk och verksamhetsmässig styr- ning. Många kommuner vet inte heller hur många enskilda med ekonomiska bistånd som är aktuella, vilken problematik de har och hur länge de är aktuella. Endast något mer än hälften av kom- munerna gör någon form av uppföljning av sina insatser. 10TP PT och (2004), Nedersta Trappsteget, . Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd Den tudelade arbetsmarknadspolitiken kan också få stora kon- sekvenser för den enskilde individen. Om den enskilde flyttar finns det risk för att hamna i en kommun som arbetar utifrån ett annat synsätt, och personen kan då möta en annan slags arbetsmark- nadspolitik med andra betoningar på skyldigheter och rättigheter. I debatten om vilka aktiveringsinsatser som ska finnas för enskilda med ekonomiska bistånd har arbete framhållits. Utredningen gör därför i detta sammanhang en kort beskrivning av denna verksamhet och de erfarenheter som vunnits. Jobbcentrum Sydväst, som är den mer formella beteckningen på verksamheten, har funnits . Den tillhör och arbetar med arbetslösa med ekonomiska bistånd utifrån den s.k. Skärholmsmodellen. Skär- holmen är en av arton stadsdelar. av stadsdelens befolkning fick ekonomiskt bistånd 2003 och 4,8 pro- cent var öppet arbetslösa.TPF11FPT Jobbcentrum är ett samarbete mellan flera stadsdelsförvaltningar.TPF12FPT Arbetsförmedlingen köper platser på Jobbcentrum till de statliga arbetsmarknadsprogrammen aktivitets- och ungdomsgarantin. hade man en total budget på , varav stadsdelförvaltning stod för 3,3 miljoner. Skärholmsmodellen bygger på ett nära samarbete mellan social- sekreterarna på respektive stadsdelsförvaltning och coacherna på Jobbcentrum, där socialsekreterarna står för myndighets- utövningen. Verksamhetens syfte är att öka deltagarnas möjlighet att få ett arbete, kontrollera att bidragstagarna inte arbetar svart och se till att de söker arbete på rätt sätt.TPF13FPT Skärholmsmodellen kan sägas bestå av en kombination av många vanligt förekommande metoder snarare än egna utarbetade metoder. 11TP PT Källa: USK. 12TP PT , , och stadsdelsförvaltningar. 13TP PT , V. (2005), Individens eget ansvar och samhällets stöd. En utvärdering av Skärholmsmodellen vid Jobbcentrum Sydväst, FOU . Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd Till Jobbcentrum kommer alla personer som söker ekonomiskt bistånd på grund av arbetslöshet – oavsett utbildnings- eller kompetensnivå. Praktikplatser och arbetsträning är det som i verk- samheten på Jobbcentrum i övrigt kan beskrivas som kompetens- höjande. De enskilda bidragstagarna kan komma till Jobbcentrum på två sätt. De flesta nya som ansöker om ekonomiska bistånd remitteras automatiskt och till Jobbcentrum. Bedöms personen som arbetssökande får han eller hon på Jobbcentrum och oftast innan de får att träffa en social- sekreterare. På Jobbcentrum finns flera olika grupper av deltagare . tog man totalt emot cirka 2 000 deltagare. Den största gruppen deltagare är enskilda med ekonomiska bistånd från de olika stadsdelarna. Huvudregeln – som socialsekreterarna i individuella fall kan besluta om undantag ifrån – är att deltagarna kommer till Jobbcentrum varje vardag. De s.k. coacherna informerar om Jobbcentrums verksamhet och de regler som gäller. Coacherna är noga med att påpeka att det är socialsekreterarna som fattar alla beslut om ekonomi och närvaro- krav (myndighetsutövningen). Coacherna gör en kort intervju där personen får svara på frågor om sina förväntningar på Jobb- centrum, vad personen gjort för att skaffa sig ett jobb samt om personen är intresserad av att arbeta med butik och service, städning, vård och omsorg, lager, packning och transport eller kafé och restaurang. Det är kontakten med coachen som kan skapa gnistan som gör att man kan komma vidare. Socialsekre- terarna menar också att eftersom klienterna är närvarande på Jobbcentrum får coacherna lära känna dem och kan tipsa arbets- givare som vill rekrytera.TPF14FPT har två utvärderingar gjorts av arbetet på Jobbcentrum. I stads utvärderingTPF15FPT undersöktes i vilken utsträckning modellen är en verksam metod när det gäller att få arbetslösa med ekonomiska bistånd till arbete och på så sätt minska 14TP PT Ibid. 15TP PT , V., (2005:10), Individens eget ansvar och samhällets stöd. En utvärdering av Skärholmsmodellen vid Jobbcentrum Väst. Kommunernas roll i att aktivera enskilda med ekonomiskt bistånd deras beroende av ekonomiskt bistånd. Utvärderingen baseras i huvudsak på kvalitativa intervjuer med coacher, socialsekreterare och deltagare eller klienter. I en annan utvärderingsrapportTPF16FPT från IFAU konstateras sammanfattningsvis att aktiveringsprogram som Jobbcentrum kan vara rätt instrument för personer som står nära arbetsmarknaden. Båda utvärderingarna menar att möjligheterna att anpassa insatserna utifrån den enskildes behov är små i Skärholmsmodellen, eftersom i stort sett alla arbetsföra med ekonomiskt bistånd hän- visas till Jobbcentrum. Det innebär att verksamheten inte anpassar insatserna till klienters faktiska kompetens eller strukturella hinder. De flesta klienter måste delta utan hänsyn till deras individuella behov eller vilken nytta de har av verksamheten.