sou · GVB354 · 2008-01-01 00:00:00 — Motsvarande resonemang gäller i hög grad också för den i avsnitt 11.4 föreslagna gärningsformen att skaffa sig tillgång till barnpornografisk bild. Inte heller vid den gärningsformen, om den införs, finns det således anledning att behålla kravet på dubbel straffbarhet. I sammanhanget bör också beaktas den internationella strävan att skapa ett effektivt och enhetligt skydd mot barnporno- grafibrott. Detta får anses gälla i princip alla handlingar som i straffbelagts som barnpornografibrott. Till detta kommer att ett slopande av kravet på dubbel straffbarhet för samtliga gärnings- former vid barnpornografibrott av normalgraden skulle medföra att svensk lagstiftning i det hänseendet står i bättre överensstämmelse med lagstiftningen i , och . I dessa länder omfattas barnpornografibrott, oavsett vilken gärningsform eller grad av brott det rör sig om, inte av något krav på dubbel straffbarhet. Sammanfattningsvis anser utredningen att det finns anledning att slopa kravet på dubbel straffbarhet för samtliga gärningsformer som omfattas av det straffbara området när det gäller barnporno- grafibrott av normalgraden och grovt barnpornografibrott. Kravet på dubbel straffbarhet bör också slopas för försök till sådana brott. Kravet på dubbel straffbarhet När kravet på dubbel straffbarhet är uppfyllt, får inte påföljd ådömas som är att anse som strängare än det svåraste straff som är stadgat för brottet enligt lagen på gärningsorten (principen om lindrigaste lagen). Denna bestämmelse har nära samband med kravet på dubbel straffbarhet. Barnpornografibrott, som föreslås bli undantagna från kravet på dubbel straffbarhet, bör därför undantas även från detta krav. Så har också skett vad gäller de sexualbrott mot barn som undantagits från kravet på dubbel straffbarhet. 16.2Var bör undantagsregeln placeras? Förslag: Undantagsregeln införs i 2 kap. 2 § BrB, vilket innebär att det utomlands begångna barnpornografibrottet måste ha någon sorts anknytning till för att svensk domsrätt skall anses föreligga. Regeln om undantag från kravet på dubbel straffbarhet avseende vissa allvarliga sexualbrott mot barn har placerats i 2 kap. 2 § BrB. Det ansågs inte motiverat att placera regeln i 2 kap. 3 § BrB, efter- som det framstod som alltför långtgående att göra de aktuella brotten universella. I 2 kap. 3 § BrB beskrivs brott över vilka svensk domstol kan döma oavsett om det finns någon anknytning till . Visser- ligen är barnpornografibrottet av en något annorlunda karaktär än sexualbrott som riktas mot barn. Genom bl.a. den tekniska utveck- lingen har barnpornografibrottet fått en alltmer internationell prägel. Trots detta anser utredningen inte att barnpornografibrottet utgör ett sådant universellt brott att det bör likställas med den kategori brott som nämns i 2 kap. 3 § BrB. Att placera undantagsregeln i den bestämmelsen skulle medföra att den straffrättsliga kompeten- sen gällande barnpornografibrott blev mycket vidsträckt; brottet skulle kunna lagföras i oavsett var det hade begåtts och av vem. En placering i 2 kap. 2 § BrB innebär att brottet måste ha någon sorts anknytning till för att svensk domsrätt skall föreligga. Utredningen anser att det är en mer tilltalande ordning i detta fall. Regeln bör därför lämpligen föras in i 2 kap. 2 § BrB. Kravet på dubbel straffbarhet 16.3Krav på domsrätt i vissa fall enligt internationella instrument Bedömning: Den svenska lagstiftningen uppfyller de krav som aktuella internationella instrument ställer vad gäller domsrätt i vissa fall vid begångna barnpornografibrott. Enligt utredningens bedömning uppfyller den svenska lagstift- ningen de krav som aktuella internationella instrument ställer vad gäller domsrätt i vissa fall vid begångna barnpornografibrott. I dessa frågor ansluter sig utredningen till de bedömningar som har gjorts i samband med genomgångarna av de svenska bestämmelser- nas överensstämmelse med respektive instrument (se avsnitt 9.3). Förslag: De föreslagna grundlagsändringarna i TF och YGL samt den föreslagna ändringen avseende definitionen av barn- pornografi föreslås träda i kraft . Övriga före- slagna lagändringar föreslås träda i kraft . Grundlag stiftas genom två likalydande riksdagsbeslut. Det andra beslutet får inte fattas förrän det efter det första beslutet har hållits val till i hela riket och den nyvalda har samlats. Vidare gäller att det mellan den tidpunkt då ärendet första gången anmäldes i kammaren och valet skall förflyta , såvitt inte med fem sjättedels majoritet medger undantag från tidsfristen (8 kap. 15 § RF). Nästa riksdagsval äger rum . Grundlagsändring- arna i TF och YGL bör därför kunna träda i kraft . Förslagen till ändring i grundlagarna avser frågan om vad som utgör barnpornografi, dvs. förslagen har ett direkt samband med utredningens förslag om att en bestämd 18-årsgräns skall införas i straffbestämmelsens definition av barnpornografi. För att undvika diskrepans är det lämpligast att ändringen i straffbestämmelsens definition träder i kraft som ändringarna i TF och YGL. Utredningen anser således att ändringen i 16 kap. 10 a § andra stycket BrB bör träda i kraft . Övriga förslag till ändringar i straffbestämmelsen om barnporno- grafibrott har inte ett sådant samband med ändringarna i grund- lagarna att det är nödvändigt att också dessa ändringar träder i kraft Samma gäller ändringarna i 2 kap. och 35 kap. BrB. Dessa ändringar bör träda i kraft , vilket bör kunna ske . Förslaget rörande juridisk rådgivning för den som utsatts för barnpornografibrott lämnar utredningen under förutsättning att förslag om juridisk rådgivning för den som utsatts för sexualbrott leder till lagstiftning. Det är lämp- ligt att dessa förslag träder i kraft . Detta bör kunna ske . Förslag: Bestämmelsen i 35 kap. 4 § BrB om att preskriptions- tiden för barnpornografibrott i vissa fall löper från det avbildade barnet fyller eller skulle ha fyllt skall gälla för de gärningar som inte är preskriberade enligt tidigare preskriptionsbestämmelser. Några särskilda övergångsbestämmelser skall inte meddelas i övrigt. 17.2.1Förlängd preskriptionstid vid barnpornografibrott i vissa fall Av artikel 7 i och 2 kap. 10 § RF följer bl.a. att straff eller annan påföljd inte får ådömas för en gärning som var tillåten då den företogs samt att det inte får ådömas ett svårare straff för gärningen än vad som var föreskrivet vid tiden för gärn- ingen. Motsvarande regel finns i 5 § lagen (1964:163) om införande av (BrP). Av 12 § BrP följer att en lagändring som medför att preskrip- tionstiden för ett brott blir förlängd inte skall tillämpas på brott som har begåtts före ikraftträdandet. Bestämmelsen tar sikte på brott som har begåtts före ikraftträdande, men är avsedd att tillämpas analogt också på senare ändringar av lagstift- ningen (prop. 1964 nr 10 s. 3). Om inte annat föreskrivs kommer således förslaget till förändrad preskriptionsbestämmelse att bli tillämplig endast för brott som begås efter det att ändringen har trätt i kraft. Departementspromemorian Preskription vid allvarliga brott I departementspromemorian Preskription vid allvarliga brott (Ds 2007:1) behandlas frågan om det är möjligt att förlänga preskrip- tionstiden för redan begångna brott (dock inte brott som redan preskriberats enligt gällande bestämmelser), dvs. om det är möjligt att ändra preskriptionstiden med retroaktiv verkan. I promemorian görs den bedömningen att ordalydelsen i 2 kap. 10 § RF inte kan anses hindra att en förlängning av en straffrättslig preskriptions- bestämmelse ges tillbakaverkande kraft, eftersom bestämmelsen talar om straff; att preskriptionstiden för en gärning förlängs på- verkar inte straffet som sådant, utan endast möjligheten att döma till påföljd. När det gäller motsvarande bestämmelse i artikel 7 i har enligt promemorian såväl Högsta dom- stolen (NJA 1963 s. 284) som (Coëme m.fl. mot , se , SvJT 2000 s. 595 ff.) funnit att den inte hind- rar att en bestämmelse om förlängd preskriptionstid tillämpas även för en gärning som begicks innan den nya bestämmelsen trätt i kraft. Mot denna bakgrund dras i promemorian den slutsatsen att varken regeringsformen eller förbjuder att nya bestämmelser om preskription görs tillämpliga på brott som begås innan de nya bestämmelserna träder i kraft under förutsättning att brottet inte redan preskriberats enligt tidigare bestämmelser (Ds 2007:1 s. 49 ff.). Förlängd preskriptionstid för barnpornografibrott i vissa fall I ovan nämnda departementspromemoria görs den bedömningen att det är både möjligt och förenligt med gällande rätt att besluta att nya bestämmelser om preskription även skall gälla för redan begångna, men inte preskriberade, gärningar. Utredningen ansluter sig till denna bedömning. Eftersom frågan har analyserats i prome- , finns det ingen anledning för denna utredning att tränga djupare in i frågan. Enligt huvudregeln i 12 § BrP skall ändrade regler om preskrip- tion inte gälla för brott som begåtts innan de nya reglerna trätt i För att frångå denna huvudregel bör det finnas goda skäl. Principen om förutsebarhet inom straffrätten får vägas mot de skäl som talar för att de nya bestämmelserna skall gälla för redan be- gångna brott (Ds 2007:1 s. 201 f.). infördes en särskild preskriptionsbestämmelse för vissa allvarligare sexualbrott mot barn. Enligt den då gällande bestäm- melsen skulle utgångspunkten för preskriptionstidens beräkning för sådana brott vara den dag barnet fyllde eller skulle ha fyllt . I samband med sexualbrottsreform förlängdes preskrip- tionstiden ytterligare i och med att en 18-årsgräns infördes. Vid båda dessa tillfällen gjordes den bedömningen att preskriptions- tiden skulle förlängas för samtliga gärningar som vid ikraftträdandet av lagändringen inte var preskriberade enligt den gamla preskrip- tionsbestämmelsen, dvs. preskriptionsbestämmelserna gavs retro- aktiv verkan. Barnpornografiska bilder utgör en dokumenta- tion av sexuella övergrepp mot barn, dvs. begås också ett sexualbrott enligt 6 kap. BrB mot det barn som avbildas i pornografisk bild. Med hänsyn till att den föreslagna preskriptions- bestämmelsen begränsas på det sättet att den endast är tillämplig vid barnpornografibrott som består i skildring av ett verkligt barn i pornografisk bild finns det i och för sig ingen anledning att inte också denna bestämmelse, på motsvarande sätt som preskriptions- bestämmelsen vid vissa sexualbrott, skall tillämpas retroaktivt. En retroaktiv tillämpning får betydelse för de barn som skildrats i pornografisk bild före lagens ikraftträdande. Det finns då möjlighet att lagföra detta brott fram till dess att det avbildade barnet fyllt (normalgraden) resp. (grovt brott). Den som skildrar barn i pornografisk bild utsätter barnet för en betydande integritets- kränkning. Brottet kan ge upphov till livslånga psykiska skador för barnet. Det finns stor risk för att bilderna inte försvinner utan att de för alltid kommer att vara i cirkulation. Till detta kommer att barn inte alltid förmår att berätta, eller inse, att de varit utsatta för denna typ av brottslighet förrän de blivit tillräckligt mogna. nämnda omständigheter väger enligt utredningens uppfattning så tungt att det finns skäl att frångå huvudregeln i 12 § BrP. Mot denna bakgrund anser utredningen att det av en övergångs- bestämmelse bör framgå att preskriptionstiden förlängs även för gärningar som inte är preskriberade enligt tidigare preskriptionsbestämmelser. Ingen får dömas för gärning för vilken inte var stadgat straff när den begicks. Straff skall bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs, men om annan lag gäller när dom meddelas skall enligt huvudregeln den lagen tillämpas om den leder till frihet från straff eller lindrigare straff (5 § BrP). Några särskilda övergångsbestämmelser såvitt gäller bestämmel- serna i 2 kap. och 16 kap. BrB behövs inte. Av 5 § BrP följer att de nya reglerna inte får ges retroaktiv verkan till den tilltalades nack- del. Inte heller behövs några särskilda övergångsbestämmelser när det gäller ändringarna i grundlagarna och i lagen om målsägande- biträde. 18 Kostnads- och konsekvensanalys Bedömning: De föreslagna ändringarna torde inte leda till annat än begränsade kostnadsökningar. Dessa bör kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag. När det gäller straffbestämmelsen om barnpornografibrott föreslås att det införs en bestämd 18-årsgräns i definitionen av barnporno- grafi och en ny gärningsform. Utredningen föreslår också att ansvarsfrihetsbestämmelser skall införas och att ett av de kriterier som särskilt skall beaktas vid bedömandet av om ett barnporno- grafibrott är grovt skall förtydligas. Vidare föreslås att kravet på dubbel straffbarhet vid barnpornografibrott, som inte är ringa, slopas och att preskriptionstiden för barnpornografibrott i vissa fall förlängs. Grunden för förslagen är att möjliggöra en mer effektiv be- kämpning av barnpornografi och att förstärka barnets skydd mot att utnyttjas i sådana sammanhang. Förslagen om införandet av en bestämd åldersgräns och en ny gärningsform medför att det krimi- naliserade området utvidgas. Det kan inte uteslutas att denna ut- vidgning på lång sikt kan komma att leda till att barnpornografi- brottsligheten generellt sett minskar, men på kort sikt blir troligt- vis följden att antalet brott ökar. Att den nedre gränsen för vad som är straffbart som barnpornografibrott sänks kan bidra till att vissa personer avhåller sig ifrån att över huvud taget försöka komma i kontakt med olagligt material. Samma effekt kan införandet av en bestämd 18-årsgräns få. Borttagandet av kravet på dubbel straffbar- het och förlängningen av preskriptionstiden i vissa fall utgör ytter- ligare åtgärder som förbättrar möjligheterna att bekämpa barn- pornografibrott. Det är troligt att utvidgningen av det kriminaliserade området, i vart fall på kortare sikt, sammantaget leder till att antalet brotts- utredningar ökar, vilket i sin tur kan leda till en ökad måltillström- ning vid domstolarna. Det senare skulle i så fall kunna påverka Även förslagen som rör kravet på dubbel straffbar- het och preskriptionstiden kan leda till samma effekter som för- slagen rörande utvidgning av det straffbara området. Utredningen gör den bedömningen att det troligen inte blir fråga om några större kostnadsökningar. I många av fallen skulle polis och åklagare troligtvis ändå ha företagit en utredning i anledning av det barn- pornografiska materialet. Vidare torde det ibland kunna bli på det sättet att en eventuell gärningsman också gjort sig skyldig till någon annan gärningsform som redan är straffbar enligt nu gällande rätt, vilket betyder att en domstolsprocess i dessa fall ändå skulle ha ägt rum. Det merarbete, och därmed den kostnadsökning, som nämnda ändringar sammantaget kan komma att föranleda ryms enligt ut- redningens bedömning inom den vanliga verksamheten hos aktuella myndigheter. Genomförandet av förslagen kan således finansieras inom ramen för befintliga anslag. När det gäller förslaget som rör det grova barnpornografibrottet är avsikten att detta skall leda till en uppstramning av rättspraxis. Förslaget kan därför medföra att statens utgifter för kriminalvård i anstalt ökar. Det rör sig emellertid om så små förändringar för kriminalvården generellt sett att den eventuella ökningen av kost- naderna kan finansieras inom ramen för nuvarande anslag. Ändringsförslagen som gäller grundlagarna medför i sig ingen kostnadsförändring, utan är en följd av att definitionen av barn- pornografi ändras i straffbestämmelsen om barnpornografibrott. Utredningen har också föreslagit att den som gör gällande att han eller hon utsatts för barnpornografibrott skall ha rätt till kostnadsfri juridisk rådgivning av advokat under högst . Detta förslag hänger samman med det förslag som Sexualbrotts- offerutredningen (Ju 2004:I) har lämnat om kostnadsfri juridisk rådgivning för den som utsatts för ett sexuellt övergrepp. Sexual- brottsofferutredningen anser att en uppskattning av kostnadernas omfattning är förenad med mycket stor osäkerhet, men gör den bedömningen att reformen skulle kunna medföra en kostnadsökning avseende själva rådgivningen om . Därtill kommer eventuella kostnader för utlägg och tidsspillan. Det är svårt att spekulera i om förslaget om att rådgivning också skall ges till den som utsatts för barnpornografibrott kommer att medföra några större kostnader. utgör barnpornografiska bilder en dokumentation av sexuella övergrepp mot barn. Många barn som utsatts för barnpornografibrott har således också utsatts för ett sexuellt övergrepp. I sådana fall medför förslaget i sig inga ökade Endast de fall då det barn som avbildats i pornografisk bild inte utsatts för ett sexuellt övergrepp skulle medföra ytter- ligare kostnader för samhället. Utredningen gör den bedömningen att dessa fall inte är så många att de inte kommer att kunna finansieras inom ramen för det anslag som kommer att beviljas om förslag genomförs. Sammantaget gör utredningen den bedömningen att genomför- andet av de föreslagna lagändringarna inte kommer att leda till annat än mycket begränsade kostnadsökningar för berörda myndigheter. Dessa kan därför tas om hand med befintliga resurser. 19.1Förslaget till lag om ändring i 2 kap. Om tillämpligheten av svensk lag För brott som begåtts utom riket döms efter svensk lag och vid svensk domstol, om brottet begåtts 1.av svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i , 2.av utlänning utan hemvist i , som efter brottet blivit svensk medborgare eller tagit hemvist här i riket eller som är dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare och finns här, eller 3.av annan utlänning som finns här i riket och på brottet enligt svensk lag kan följa fängelse . Första stycket gäller inte, om gärningen är fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten eller om den begåtts inom område som inte till- hör någon stat och enligt svensk lag svårare straff än böter inte kan följa på gärningen. I fall som avses i denna paragraf får inte dömas till påföljd som är att anse som strängare än det svåraste straff som är stadgat för brottet enligt lagen på gärningsorten. De inskränkningar av svensk domsrätt som anges i andra och tredje styckena gäller inte för brott som avses i 6 kap. 1–6 §§, 8 § tredje stycket och 12 § eller försök till sådana brott, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . Inskränkningarna gäller inte heller för barnpornografibrott, som inte är ringa, och grovt barnpornografibrott eller försök till sådana brott. Paragrafen, som har behandlats i kapitel 16, innehåller huvudregler om svenska domstolars behörighet i fråga om brott som begåtts utom riket. Ändringen i fjärde stycket innebär att de inskränkningar av svensk domsrätt som föreskrivs i andra och tredje styckena inte gäller för barnpornografibrott, som inte är ringa, och grovt barnpornografi- brott eller för försök till sådana brott. För angivna brott medför ändringen dels att kravet på dubbel straffbarhet slopas, dels att på- följd som är att anse som strängare än det straff som gärningsortens lag stadgar får dömas ut. Bestämmelser om krav på tillstånd för att väcka åtal för brott begångna utom riket finns i 2 kap. 5 §. 16 kap. Om brott mot allmän ordning 1.skildrar barn i pornografisk bild, 2.sprider, överlåter, upplåter, förevisar eller på annat sätt gör en sådan bild av barn tillgänglig för någon annan, 3.förvärvar eller bjuder ut en sådan bild av barn, 4.förmedlar kontakter mellan köpare och säljare av sådana bilder av barn eller vidtar någon annan liknande åtgärd som syftar till att främja handel med sådana bilder, 5.innehar en sådan bild av barn, eller 6.mot betalning, enligt en uppgjord plan, vid upprepade tillfällen, i stor omfattning eller på annat liknande sätt skaffar sig tillgång till en så- dan bild av barn döms för barnpornografibrottU U till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Med barn avses en person vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som, när det framgår av bilden och omständigheterna kring den, är . Den som i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte av oaktsamhet sprider en sådan bild som avses i första stycket, döms som sägs där. Förbuden mot skildring och innehav gäller inte den som tecknar, målar eller på något annat liknande hantverksmässigt sätt framställer en sådan bild som avses i första stycket, om bilden inte är avsedd att spridas, överlåtas, upplåtas, förevisas eller på annat sätt göras tillgänglig för andra. Även i andra fall skall en gärning inte utgöra brott, om gärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Den som skildrar eller innehar en sådan bild som avses i första stycket skall inte dömas till ansvar om den som skildras på bilden vid avbildnings- tillfället hade fyllt och skillnaden i ålder och utveckling mellan den avbildade och den som har begått gärningen är ringa samt omständig- heterna i övrigt inte påkallar att den som har begått gärningen döms till ansvar. Den som begår en gärning enligt första stycket innan han eller hon fyllt , skall inte dömas till ansvar om bilden skildrar den som har begått gärningen när han eller hon fyllt samt omständigheterna i övrigt inte påkallar att han eller hon döms till ansvar. Det straffbara området har utvidgats genom att en ny gärningsform har införts i första stycket. I femte och sjätte styckena har två nya bestämmelser om ansvarsfrihet införts. Den nya gärningsformen, som införts i första stycket sjätte punkten, har behandlats i avsnitt 11.4. Gärningsformen – att mot betalning, enligt en uppgjord plan, vid upprepade tillfällen, i stor omfattning eller på annat liknande sätt skaffa sig tillgång till pornografisk bild av barn – ställer krav på aktivitet hos gärningsmannen. Det krävs så- ledes att gärningsmannen har vidtagit handlingar som visar att han eller hon har ansträngt sig – i vid mening – för att få tillgång till just barnpornografiska bilder. Den som t.ex. erlägger betalning för att få titta på barnpornografiska bilder eller vid upprepade tillfällen besöker en eller flera webbsidor som tillhandahåller sådana bilder uppfyller kraven för en objektivt sett straffbar handling. Motsvaran- de gäller den som efter planering har skaffat sig tillgång till barn- pornografiska bilder även om det bara kan styrkas att detta skett vid enstaka tillfällen. Bevisning om planering kan vara t.ex. att gärnings- mannen har sparat adresser till webbsidor innehållande barnporno- grafiska bilder som bokmärken (se avsnitt 4.2) eller att gärnings- mannen har upprättat en förteckning över sådana webbsidor. Den som emellertid endast av en tillfällighet tittar på barnpornografiska bilder utan att avsikten varit att komma i kontakt med sådana bilder, t.ex. på grund av att vederbörande oavsiktligt har kommit in på en webbsida innehållande sådana bilder eller fått motta oönskade e- postmeddelanden innehållande barnpornografiska bilder, kan inte straffas för detta. Ett förfarande som således straffbeläggs genom den nya gärnings- formen är att någon via en betalsida köper ett abonnemang på barn- pornografiska bilder, men väljer att endast titta på bilderna via sin dators skärm. Motsvarande gäller den som skaffar sig tillgång till – utan att aktivt spara ned – barnpornografiska bilder via webbsidor som tillhandahåller bilderna gratis. Ett annat förfarande som straff- beläggs är då någon deltar i en community som tillhandahåller barn- pornografiska bilder, men inte själv bidrar med sådana bilder. det förfarandet att någon tittar på barnpornografiska bilder i realtid, t.ex. via en webbkamera, omfattas av det straffbara området. Efter- som begreppet skaffa sig tillgång till är teknikneutralt kan även andra förfaranden än sådana som är förknippade med tekniken falla inom det straffbara området. Liksom vid övriga gärningsformer i straffbestämmelsen krävs att gärningsmannen har uppsåt i förhållande till såväl att han eller hon har skaffat sig tillgång till bilden som till bildens innehåll.