sou · GWB333 · 2008-04-02 00:00:00 — För att bestämmelserna om nikotin- läkemedel ska korrespondera med vad som föreslås gälla vid detalj- handel med vissa andra receptfria läkemedel enligt 3 kap., föreslås att anmälan, i stället för vad som gäller , ska göras till Läkeme- delsverket. En anmälan behöver dock inte göras av den som beviljats tillstånd att bedriva detaljhandel på apotek enligt 2 kap. Enligt andra stycket ska underrätta den kommun där handeln ska bedrivas om anmälan. I tredje stycket finns ett bemyndigande för regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, att meddela ytterligare före- skrifter om anmälan. Motsvarande bemyndigande finns i 14 § i lagen om detaljhandel med nikotinläkemedel. I övrigt hänvisas till författningskommentaren till 3 kap. 2 §. Paragrafen motsvarar 4 § lagen om detaljhandel med nikotinläke- medel. Paragrafen motsvarar 5 § lagen om detaljhandel med nikotinläke- medel. I paragrafen, som gäller information till konsumenten, hänvisas till 3 kap. 8 §. Första stycket i 3 kap. 8 § motsvarar 6 § lagen om detalj- handel med nikotinläkemedel. I andra stycket finns en ytterligare be- stämmelse enligt vilken den som bedriver detaljhandel med läkemedel enligt bestämmelserna i tredje kapitlet ska kunna upplysa konsumen- ten om var han eller hon kan få ytterligare information om läkemed- let. Utredningen föreslår att motsvarande ska gälla beträffande de- taljhandel med nikotinläkemedel. Se vidare kommentaren till 3 kap. 8 §. Det kan också i sammanhanget påpekas att med detaljhandel med nikotinläkemedel avses inte bara försäljning utan även annat utlämnande i näringsverksamhet till den som är konsument. Bestämmelsen har en motsvarighet i 7 § lagen om detaljhandel med nikotinläkemedel. Utredningen har i sitt huvudbetänkande, Om- reglering av apoteksmarknaden, SOU 2008:4 s. 322 ff., föreslagit att statistik avseende försäljning av läkemedel ska lämnas till . Av 3 kap. 7 § och 2 kap. 6 § 4 fram- går att den som bedriver detaljhandel med vissa receptfria läkemedel på andra platser än apotek ska lämna försäljningsstatistik till Apo- tekens . Utredningen föreslår att detsamma ska gälla för den som bedriver detaljhandel med nikotinläkemedel. Bestämmelsen motsvarar 14 § lagen om detaljhandel med nikotin- läkemedel. Ett bemyndigande avseende försäljningsstatistik har inte ansetts som nödvändigt eftersom det som är aktuellt är verkställig- hetsföreskrifter, som regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer kan meddela med stöd av 8 kap. 13 § regeringsformen. Utredningens överväganden finns i kapitel 13. Det föreslås ett nytt andra stycke i bestämmelsen. Bestämmelsen innebär att den som arbetar eller har arbetat inom inte obehörigen får röja vad han eller hon i sin verksamhet har fått veta om enskilds affärs- eller driftförhållanden om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Presumtionen är att upp- gifterna är offentliga men om det görs antagligt att den enskilde lider skada om uppgifterna lämnas ut ska tystnadsplikt gälla. Det föreslås att rubriken ändras för att bättre återspegla innehållet i kapitlet. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 11.1. Enligt bestämmelsen har kommunerna ansvar för kontroll av ett antal krav som finns i tredje kapitlet i lagen och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Uppräkningen av dessa krav är uttömmande. Kraven är kom- menterade under respektive bestämmelse som det hänvisas till i para- grafen. Av 9 kap. 1 § framgår att är tillsynsmyn- dighet över handeln. Kommunen ska därför rapportera brister i efterlevnaden till verket. har inget tillsynsansvar över kommunerna. Bestämmelsen reglerar kommunernas kontroll av detaljhandeln med nikotinläkemedel och motsvarar 9 § första, tredje och fjärde stycket lagen (2007:1455) om detaljhandel med nikotinläkemedel. Jämfört med den nuvarande lydelsen är emellertid samtliga apotek och inte bara undantagna från kommunernas kontroll. Änd- ringen är föranledd av utredningens förslag i huvudbetänkandet (SOU 2008:4) att andra aktörer än ska få bedriva detaljhandel med läkemedel på apotek. Enligt det förslaget ska apo- tek inspekteras av inom ramen för verkets tillsyn av andra läkemedel. Bestämmelsen i 9 § andra stycket återfinns i 5 §. Utredningens överväganden finns i avsnitt 11.1. I bestämmelsen reg- leras kommunens rätt att i sin kontroll få del av upplysningar och handlingar samt dess rätt att få tillträde till olika utrymmen. Bestäm- melsen motsvarar 9 § andra stycket lagen (2007:1455) om detalj- handel med nikotinläkemedel, men har utsträckts till att även gälla kontroll enligt 9 kap. 3 § i lagförslaget, dvs. kontroll som avser detaljhandel med andra läkemedel än nikotinläkemedel som bedrivs på andra platser än apotek. Handläggning, återkallelse av tillstånd samt avgifter I rubriken har en språklig justering gjorts. I paragrafen har det lagts till ett nytt, första stycke där det framgår att beslut av får förenas med villkor. Läkemedels- verket har denna möjlighet enligt läkemedelslagen (1992: 859) och verket bör ha samma möjlighet enligt denna lag. I andra stycket har en följdändring gjorts med anledning av att det har förts in två nya kapitel jämfört med förslaget i huvudbetänkandet. Enligt fjärde stycket får vid handläggning av anmälningar inte ställa krav och vidta kontroller som är likvärdiga eller i allt väsentligt har jämförbara syften som de krav och kontroller den sökande redan omfattas av i en annan stat i Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet. handläggning ska också, om det behövs, ske i samråd med myndigheter i en annan stat i Europeiska ekono- miska samarbetsområdet. Utredningens överväganden finns i denna del i kapitel 19. Bestämmelsen är föranledd av det s.k. tjänstedirek- tivets krav i dessa hänseenden. 4 och 5 §§ I paragraferna har hänvisningar ändrats jämfört med förslagen i huvudbetänkandet som en följd av att det i lagen har tagits in två nya kapitel. Utredningens överväganden finns i avsnitt 11.2. I paragrafen finns bestämmelser om avgift för den som bedriver detaljhandel med re- ceptfria läkemedel enligt 3 kap. Syftet med avgifterna är att finan- siera tillsyn och den kommunala kontrollen. Bestämmelsen har en motsvarighet i 10 § lagen (2007:1455) om detalj- handel med nikotinläkemedel. I förevarande bestämmelse hänvisas till 6 § som gäller vid detaljhandel med vissa receptfria läkemedel enligt 3 kap. Enligt 6 § ska en årsavgift betalas till . Dessutom får en kommun ta ut avgift. Utredningen föreslår att be- stämmelserna om avgift för detaljhandel med nikotinläkemedel ändras så att samma regler gäller som vid detaljhandel enligt 3 kap. Den kommunala kontrollen gäller inte på apotek. Den som bedriver detaljhandel med nikotinläkemedel på apotek ska därför i stället betala avgift enligt 5 §. 11 kap. Ansvar m.m. Hänvisningar har ändrats jämfört med förslagen i huvudbetänkandet som en följd av att det föreslås att det i lagen tas in två nya kapitel. Utredningens överväganden finns i kapitel 18. Genom paragrafen blir det straffbart att uppsåtligen eller av oaktsamhet sälja receptfria läke- medel på annan plats än apotek utan att först ha anmält verksam- heten till . Genom paragrafen blir det även straff- bart att uppsåtligen eller av oaktsamhet sälja receptfria läkemedel enligt 3 kap. till den som ännu inte fyllt . Paragrafen motsvarar 11 § första stycket lag (2005:1455) om detalj- handel med nikotinläkemedel. Bestämmelsen i 11 § andra stycket återfinns i 5 §. 4–6 §§ Paragraferna har numrerats om jämfört med förslagen i huvudbe- tänkandet som en följd av att det i kapitlet har tagits in nya bestäm- melser. 12 kap. Övriga bestämmelser 1 och 2 §§ motsvarar 9 kap. 4 och 5 §§ i huvudbetänkandet. Be- stämmelserna, som avser överklagande och bemyndigande, bör ha en egen rubrik. Av första punkten framgår att lagen träder i kraft så som den förslogs i SOU 2008:4. De ändringar i lagen som före- slås i detta betänkande, och alltså är kommenterade ovan, träder i kraft . Lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. ska upphöra att gälla . Lagen (2007:1455) om detaljhandel med nikotinläkemedel ska upphöra att gälla , då bestämmelserna inordnas i lagen om handel med läkemedel m.m. Av sjätte punkten framgår att anmälningar om handel som har gjorts enligt lagen om detaljhandel med nikotinläkemedel ska anses ha gjorts enligt motsvarande bestämmelse i lagen om handel med läkemedel m.m. om inte annat förordnas. 2Förslaget till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859) I bestämmelsen erinras om att det finns bestämmelser om handel med läkemedel även i annan lag. Det föreslås att lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. ska upphöra att gälla och ersättas med lagen (xxxx:xx) om handel med läkemedel m.m. Det föreslås att paragrafen ändras i enlighet härmed. 3Förslaget till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859) I bestämmelsen erinras om att det finns bestämmelser om handel med läkemedel även i annan lag. Eftersom det föreslås att lagen (2007:1455) om detaljhandel med nikotinläkemedel upphör att gälla och bestämmelserna inordnas i lagen (xxxx:xx) om handel med läkemedel m.m. bör para- grafen ändras i enlighet härmed. 4Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. I nuvarande lydelse av bestämmelsen definieras hälso- och sjukvård bl.a. som detaljhandel med läkemedel och verksamhet som bedriver enligt lagen (2007:1455) om detaljhandel med nikotin- läkemedel. har enligt 6 kap. 1 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (LYHS) tillsyn över hälso- och sjukvården och dess personal. Detaljhandel med re- ceptfria nikotinläkemedel på andra platser än apotek anses alltså inte som hälso- och sjukvård. Det ses i stället som handel, då det endast handlar om att sälja varan. Det föreslås att lagen (1996:1152) om handel med läkemedel ska upphöra att gälla och att apoteksmarknaden ska omregleras. Som en följd härav föreslås att det i förevarande bestämmelse –hänvisas till lagen (xxxx:xx) om handel med läkemedel m.m. och till sådan verksamhet som apotek bedriver enligt lagen om detaljhandel med nikotinläkemedel m.m. 5Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område Det föreslås att sådan detaljhandel med läkemedel som enligt 3 kap förslaget till lag (xxxx:xx) om handel med läkemedel m.m. får ske på andra platser än apotek inte ska an- ses vara hälso- och sjukvård enligt lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (LYHS). Vidare föreslås att lagen om detaljhandel med nikotinläkemedel inordnas som kapitel 4 i den föreslagna lagen om handel med läkemedel m.m. Som en följd härav föreslås att det av förevarande paragraf framgår att sådan detaljhandel med läkemedel som enligt 3 eller 4 kap. lag (xxxx:xx) om handel med läkemedel m.m. bedrivs på andra platser än apotek undantas från begreppet hälso- och sjukvård enligt LYHS. kommer därmed enligt 6 kap. 1 § LYHS inte att ha tillsyn över sådan verksamhet. 6Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område I bestämmelsen anges vad som avses med hälso- och sjukvårdsper- sonal enligt lagen. Eftersom bestämmelsen har ändrats sedan förslaget i utredningens huvudbetänkande, Omreglering av apoteksmark- naden, SOU 2008:4, tas förslaget upp även i detta betänkande. Av bestämmelsen följer att sådan personal som, utan att ha legitimation som hälso- och sjukvårdpersonal enligt första punkten, bedriver detaljhandel med läkemedel på andra platser än apotek inte är att anse som hälso- och sjukvårdspersonal. Sådan personal omfattas därmed inte av bestämmelserna i . 7Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:1455) om detaljhandel med nikotinläkemedel 2, 3 och 9 §§ Utredningen har i huvudbetänkandet, Omreglering av Apoteks- marknaden, SOU 2008:4, föreslagit att apoteksmarknaden ska omregleras så att även andra än Apo- teket AB ska få bedriva detaljhandel med läkemedel. Som en följd härav föreslås i detta betänkande att lagen om detaljhandel med niko- tinläkemedel anpassas till en omreglerad marknad och att lagen upphör att gälla då bestämmelserna in- ordnas som kapitel 4 i den föreslagna lagen (xxxx:xx) om handel med läkemedel m.m. Följdändringar föreslås i läkemedelslagen (1992:859) och lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Vi konstaterar inledningsvis att vi inte heller har ett färdigt utkast till betänkande som grund för vårt yttrande. Som ut- gångspunkt har vi de handlingar som fanns tillhands vid sista sam- manträdet om försäljning av vissa receptfria läkemedel utanför apotek. Vi anser det vara av yttersta vikt att tillsyn och kontroll av recept- fria läkemedel sköts av kompetent och kvalificerad personal. Det är naturligtvis också av vikt att de som bedriver tillsyn har en stor volym av ärenden för att bibehålla och utveckla sin kompetens. God tillgång till ett nätverk med andra som arbetar med samma frågor samt utveckling av stödmaterial inom organisationen är också av vikt. Kommunerna har inte den kompetens som krävs för att ha kontroll över receptfria läkemedel. Att bygga upp kompetensen kommer att ta och kräva mycket resurser som kommuner- na sannolikt inte kan få kostnadstäckning för. Vi bedömer vidare att många kommuner kommer att få svårt att upprätthålla kompe- och inspektionsvolymer för en farmaceutisk kontrollant. Vi bedömer att har den kompetens och det nätverk som krävs för både tillsyn och kontroll av receptfria läke- medel. har ingen regional organisation men samarbete och samlokalisering med Länsstyrelser och Social- styrelsens regionala tillsynsenheter skulle stödja dem i detta arbete. kan också göra bedömningen att verket i en av- monopoliserad apoteksmarkand med ett flertal aktörer ändock har behov av viss regional organisation. Förbud för landsting och kommuner att sälja receptfria läkemedel Under utredningens gång har det påpekats fördelar för konsumen- terna med att kunna köpa vissa receptfria läkemedel i samband med besök hos specialist. Detta kan vara allt från besök hos tandläkare och optiker till besök i en specialiserad sportbutik. Utredaren föreslår att alla utom landsting och kommuner ska få sälja de receptfria läkemedel som finns upptagna på den förteckning som ska besluta om. Det innebär alltså att samt- liga privata vårdgivare kan sälja receptfria läkemedel till sina patienter men inte de landstingsdrivna vårdinrättningarna. Det finns ingen logik i det resonemanget. Det är inte heller konkurrensneutralt. Privata vårdgivare kan ha den servicen visavi sina patienter medan det föreslås vara förbjudet för landstingen. Förbundet anser att lagen (2004:1225) om vissa kommunala befogenheter i fråga om sjuk- transporter, som trädde ikraft , kan tjäna som förebild för en lag som ger landsting och kommuner möjligheter att sälja receptfria läkemedel. Vi ser att den framtida apoteksmarknaden skulle kunna skapa en nisch mellan apotek som måste ha dyr infrastruktur och förhandlings- organisation, och övrig handel. Dessa så kallade egenvårdsbutiker skulle ha farmaceutisk personal och kunna ha ett fullständigt sorti- ment av receptfria läkemedel. Direktiven till utredningen medger, enligt utredarens uppfattning, inte att han lägger ett förslag som skulle innebära att ett försäljnings- ställe skulle få tillhandahålla samtliga receptfria läkemedel om det fanns farmacevtisk kompetens tillgänglig på plats under hela den tid försäljningsstället håller öppet. Vi tycker att detta är beklagligt då butiker med god kompetens inom egenvårdsområdet skulle kunna innebära en icke oväsentlig avlastning på hälso- och sjukvården. Utredarens förslag medför såvitt vi förstår att verksamheten som bedrivs i måste upphöra. De har utgjort ett värde- fullt tillskott ur egenvårdssynpunkt med förbättrad tillgänglighet till både produkter och framförallt rådgivning. Åldergräns vid köp av receptfria läkemedel Vi delar inte utredarens bedömning att det ska införas en åldersgräns för inköp av receptfria läkemedel. Det är enligt förbundets mening olyckligt att införa en sådan gräns för inköp av receptfria läkemedel. Eventuella missbruksproblem, som vi ser allvarligt på, försvinner knappast genom att åldersgränser införs för receptfria varor som säljs av andra än apotek Dessa problem får angripas på annat sätt än genom en åldersgräns som gäller utanför apoteken. Det skulle också förhindra ungdomar att bedriva egenvård, något vi anser är viktigt. Att avgöra vid vilken ålder en eventuell gräns ska dras är dessutom vanskligt. Förslaget medför t.ex. att en 17-åring vid sitt optikerbesök inte kan få handla ögondroppar medan en 18-åring däremot tillåts göra det. Förslaget medför också att en affär som säljer sportutrustning o. dyl. inte får sälja smärtlindrande geléer till en 16-årig hockeyspelare men väl till en 18-årig. 17-åringen resp 16- åringen i exemplen ovan måste alltså uppsöka ett apotek, som kanske inte ens finns på orten, och får där handla ögondropparna resp den smärtlindrande gelén. Apoteken kan inte vägra att sälja dessa pro- dukter. Vi anser inte att utredaren har presenterat tillräckliga skäl för förslaget i denna del. Beslut vid regeringssammanträde . 1 Sammanfattning av uppdraget I syfte att åstadkomma effektivisering, bättre tillgänglighet för kon- sumenterna, prispress samt en säker och ändamålsenlig läkemedels- användning skall apoteksmarknaden omregleras. En särskild utredare skall i ett första steg lämna förslag som möjliggör även för andra aktörer än att bedriva detaljhandel med receptbelagda och receptfria läkemedel. En grundförutsättning för att denna handel skall få bedrivas är att tillstånd beviljas. Ett villkor för att tillstånd skall beviljas är att den som bedriver verksamheten har tillgång till farmacevtisk kompetens. Uppdraget skall i denna del redovisas . I ett andra steg skall utredaren lämna förslag som möjliggör för- säljning av ett begränsat sortiment receptfria läkemedel på andra plats- er än på apotek. Farmacevtisk kompetens hos ägare, driftansvarig eller personal på försäljningsställena skall inte vara nödvändig för denna handel. Uppdraget skall slutredovisas . Det är av vikt att utredarens förslag medverkar till sänkta konsu- mentpriser på läkemedel utan att det leder till ökade utgifter för det allmänna. Om utredaren bedömer att prissättningsmodellen av läke- medel bör förändras redan före omregleringen av apoteksmarknaden är utredaren fri att när som helst före redovisningen av det första delbetänkandet komma in med ett sådant förslag. Utredaren skall också lämna förslag som möjliggör för andra än att distribuera godkända läkemedel och prövnings- läkemedel till slutenvården. Utredaren skall också lämna förslag på hur andra än skall få driva sjukhusapotek. Även be- träffande dessa områden kan utredaren när som helst inkomma med förslag. Utredaren skall utgå ifrån ett patient- och konsumentperspektiv i sitt arbete. Ytterligare en förutsättning är att den höga kompetens, säkerhet och kvalitet som utmärker handeln med läkemedel bibehålls. Det är av vikt att tillgängligheten till detaljhandel med läkemedel i bl.a. glesbygd tryggas. Det är också av stor betydelse att handeln även fortsättningsvis bedrivs på ett sådant sätt att människor, djur, egendom eller miljö inte skadas och att läkemedlens kvalitet bibe- hålls. Läkemedelsförsörjningen skall bedrivas rationellt och främja en säker och ändamålsenlig läkemedelsanvändning. Utredaren skall också beakta att förslag som berör enskilda företag utformas så att företagens administrativa börda blir så liten som möjlig. Utredaren skall dessutom bedöma vilka konsekvenser en omreg- lering av apoteksmarknaden får när det gäller kompetensförsörjning- en av apotekare och receptarier. I utredarens uppdrag ingår vidare att analysera och lämna förslag inom bl.a. följande områden. Hur delar av verksamhet, såsom vaccinations- försörjning, drift av Giftinformationscentralen, tillhandahållan- de av licens- och extemporeläkemedel och dosdispensering skall organiseras och finansieras. Hur en översyn av prissättningen på läkemedel kan bidra till sänkta konsumentpriser på läkemedel samt vilka effekter detta kan få på förmånssystemet. Hur distanshandeln med läkemedel skall vara utformad. Om en åldersgräns för inköp av receptfria läkemedel i detalj- handeln bör införas. Hur kasserade läkemedel bör tas om hand. Utredaren skall analysera och beskriva vilka ekonomiska kon- sekvenser omregleringen får för . Utredaren skall lämna förslag till författningsändringar som krävs. Läkemedel utgör en viktig del av hälso- och sjukvården eftersom en stor del av de behandlingar som erbjuds patienter består av olika läkemedelsterapier. Kvaliteten hos och tillgängligheten till parti- och detaljhandeln med läkemedel har följaktligen stor betydelse för så- väl enskilda personer som andra aktörer inom hälso- och sjukvård- Handeln med läkemedel präglas av hög kompetens, säker- het och kvalitet. Vid en omreglering av apoteksmarknaden är det av stor vikt att den höga nivån bibehålls i dessa avseenden. Detaljhandeln med läkemedel kan dock förbättras, framförallt ifråga om tillgängligheten för konsumenterna. finns cirka 900 öppenvårdsapotek i . Med en folkmängd om cirka nio mil- joner människor innebär det att varje öppenvårdsapotek har att om- besörja läkemedelsförsörjningen för i genomsnitt cirka 10 000 per- soner. Antalet invånare per apotek varierar i . Jämfört med flera EU-länder har förhållandevis många invånare per apotek. Befolkningsunderlaget i är så pass stort att det finns utrym- me för fler apotek. En ökad konkurrens på apoteksmarknaden kan leda till förbättrade öppettider, fler öppenvårdsapotek, lägre läkemedelspriser och ökad service. Erfarenheten från andra länder som förändrat lagstiftning- en på detta område är positiv. I har antalet apotek ökat sedan omregleringen av apoteksmarknaden. I har priserna på receptfria läkemedel sjunkit efter omregleringen. Regelverket för handel med läkemedel är emellertid mycket kom- plext och mångfacetterat. Många delar av apoteksmarknaden måste ses över noga innan den kan förändras. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild ut- redare med uppdrag att utarbeta förslag till en särskild författnings- reglering av inom hälso- och sjukvården (dir. 2003:42). Utredningen antog inledningsvis namnet Kvalitets- registerutredningen (S 2003:03). Namnet ändrades till Patientdata- utredningen efter det att regeringen beslutat om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2004:95). Enligt tilläggsdirektivet skall utredaren bl.a. göra en generell översyn av lagen (1996:1156) om receptregister. Vidare skall utredaren redovisa hur landstingens möjligheter till uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring kan till- godoses utifrån utredningens förslag om behandling av person- uppgifter. skall lämna sitt slutbetänkande . De förslag som utredningen kan komma att lämna i dessa delar kan få betydelse för detaljhandeln med läke- medel och skall därför beaktas av utredaren. 3 Författningsreglering på läkemedelsområdet Läkemedelslagen (1992:859) innehåller bl.a. bestämmelser om läke- medels kvalitet och ändamålsenlighet och om försäljning av läke- medel. Lagen definierar vad ett läkemedel är och vad som menas med t.ex. prövningsläkemedel och generiska läkemedel. Syftet med lagen är att värna om den enskilda konsumentens intressen och säkerställa att läkemedlen är säkra, effektiva och av god kvalitet. Läkemedel avsedda för livsmedelsproducerande djur måste uppfylla högt ställda krav för att undanröja risker till följd av restsubstanser i livsmedel från behandlade djur. Krav ställs även på hantering av läkemedel. Enligt läkemedelslagen skall den som yrkes- mässigt hanterar läkemedel bland annat vidta de åtgärder och i övrigt iaktta sådan försiktighet som behövs för att hindra att läkemedlen skadar människor, djur, egendom eller miljö.