sou · GVB32 · 2008-01-01 00:00:00 — Definitionen ovan är utgångspunkten för det nationella arbetet med validering. För att främja utvecklingen av validering i allmän- het beslöt regeringen att tillsätta en valideringsdelegation vars uppdrag sträcker sig mellan och . Valideringsdele- gationens övergripande uppgift är att främja utvecklingen av valide- ring av vuxnas kunskap och kompetens och verka för att insatserna präglas av likvärdighet, legitimitet och kvalitet. Ambitionen är att skapa en samsyn kring begreppet validering, vilket är en stor ut- maning eftersom det råder olika perspektiv på validering och vilken organisationsform som är mest effektiv att arbeta med. Valide- ringsdelegationen har konstaterat att många har insett betydelsen av att synliggöra kompetensen, men att en stor del av verksam- heterna är fokuserade på att mäta kunskaper utifrån redan givna kunskapsmål.TPF2FPT Validering förknippas med en rad olika insatser som sträcker sig från att kartlägga allmän kompetens till att nivåbestämma specifika yrkeskunskaper. En förenklad modell kan beskrivas som att valide- ringsprocessen inleds med utforskande inslag där man främst kart- lägger individens generella kompetenser. I takt med att individens kompetenser synliggörs, ökar de kontrollerande inslagen där prov och avstämningar av yrkeskompetenser genomförs. Den kontroll- erande delen är oftast enklare att genomföra, eftersom det redan finns gott om fastställda kunskapskrav både inom utbildnings- och arbetsmarknadsområdet. Figur 12.1 Valideringsprocess med utforskande och kontrollerande insatser Det är viktigt att poängtera att alla personer inte behöver gå igenom alla stegen i en valideringsprocess. Vissa arbetssökande kan matchas mot ett arbete redan efter det utforskande stadiet. Arbets- sökande som har en tydlig arbetsanknytning behöver heller inte genomgå det utforskande stadiet, utan det räcker med en bedöm- 2TP PT Valideringsdelegationens årsredovisning 2005. Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter ning av vilken nivå deras kunskaper inom yrkesområdet motsvarar. Här tillhandahåller branscherna själva de verktyg och kompetens- beskrivningar som har utvecklats inom olika områden. Medan den utforskande fasen bedöms omfatta , kan den kontrolle- rande fasen sträcka sig . Totalt sett bör vali- deringsprocessen räknat i effektiv tid inte ta . Ett problem som har aktualiserats i samband med validering är frånvaron av modeller som kan fokusera på breda kompetenser. Det finns dock generella färdigheter som återkommer i de flesta yrkesområden, till exempel kommunikation, information, sam- arbete, planering och etik. För att tillgodose dessa behov har Valideringsdelegationen utarbetat en modell som ska fungera som ett stöd för den inledande och utforskande delen av valideringen.TPF3FPT Många nytillträdande arbetssökande saknar en klar bild av sin egen kompetens, och då blir det nödvändigt med en inledande kompetenskartläggning. Den första fasen i en valideringssituation innebär att en utforskande, orienterande process påbörjas. Genom strukturerade samtal mellan individ och vägledare formuleras den förres samlade kompetens, vilket lägger en grund för en realistisk självbild och fortsatta ställningstaganden. Kartläggningen bör resultera i en handlingsplan för personens framtid. En väl genom- arbetad och dokumenterad kartläggning av individens kompetens kan bidra till att valideringsprocessen blir mer kostnadseffektiv. Efter kartläggningen ska personen själv kunna identifiera sina behov, intressen och förutsättningar. På Valideringsdelegationens hemsida finns det webbaserade verktyget Provbanken tillgängligt, där den som vill kan jämföra sina kunskaper med yrkeskraven i arbetslivet. Ambitionen är att individen själv ska söka information och orientera sig om utbildningar och arbetsmarknad. Självskatt- ningen bör leda till att den arbetssökande sammanställer ett cv eller meritportfölj som innehåller referenser och utlåtanden. Avsikten är att visa att många generella kompetenser är allmän- giltiga och finns inom de flesta yrkesområden i större eller mindre utsträckning. Dessa generella kompetenser ska inte mäta individens kompetens, utan i stället synliggöra och beskriva de erfarenheter 3TP PT VALISTÖD, Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter och kunskaper individen har. Inom de flesta yrkesområden finns både yrkesspecifika och generellt överförbara kompetenser som är användbara inom flera yrken. En kompetensbedömning kan ske genom att individen praktiserar eller prövas på en arbetsplats. Arbetsgivaren skriver ett intyg om kompetensbedömningen, vilket kan fungera som en referens. De ovannämnda stegen i denna utforskande modell leder som synes inte till några konkreta avstämningar mot kraven för olika yrken, utan mäter snarare vad individen kan. Den utforskande delen kan således liknas vid längdhopp, snarare än höjdhopp. Man mäter hur långt en individs kompetens sträcker sig, inte om denne klarar eller inte klarar en viss nivå. Lägg för övrigt märke till att den utforskande delen måste ske individuellt, inte i grupp. Även om individuella lösningar kan uppfattas som kostnadsintensiva, leder det oftast till en kvalitet som inte kan uppnås vid vägledarsamtal i grupp. De flesta av landets kommuner erbjuder validering inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen. Därutöver finns ett antal studieförbund, folkhögskolor och inte minst valideringscentrum som tillhandahåller validering. Ungefär 10 000 personer får sin kompetens validerad.TPF4FPT En erfarenhet som Valideringsdelega- tionen dragit är att valideringsprocessen bör fördelas ut på olika aktörer. Det är mindre sannolikt att en och samma anordnare på ett effektivt sätt kan bedriva samtliga steg i processen, från den in- ledande kartläggande delen till en eventuell avslutande yrkescerti- fiering. Därför bör valideringsprocessen delas upp på de anordnare som är experter på respektive område. Den inledande utforskande fasen kan exempelvis utföras av väg- ledare på en arbetsförmedling, en vuxenutbildning eller på någon av de omkring tio valideringscentrum som etablerats i landet. Arbetsförmedlingen har möjlighet att låta en arbetssökande med begränsad erfarenhet av svenskt arbetsliv yrkesbedömas hos en arbetsgivare. Handledning och bedömning ska i detta fall inte behöva ta , och arbetsgivaren kan då få ersättning från Arbetsförmedlingen för handledningskostnaden. 4TP PT Valideringsdelegationens lägesrapport, (2005). Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter Den kontrollerande fasen handlar mer om att nivåbestämma en individs yrkeskunskaper, och för det kan Arbetsförmedlingen eller något av landets tio valideringscentrum upphandla validering av exempelvis en branschorganisation, vars kriterier för visst yrkes- kunnande redan är klargjorda och etablerade. Ett viktigt skäl till att bättre belysa valideringens roll är att oseriösa aktörer inte ska tillåtas verka inom validering. Validering är ett utvecklingsområde och det kan innebära att valideringen ibland kanske genomförs utan tillräckligt respekt för individen och samhället. Därför behövs bättre uppföljningsmodeller för valide- ringsinsatser, i syfte att påvisa hur validering leder till ett mer effektivt resursutnyttjande.TPF5FPT Samhällets kostnader och intäkter Validering i rätt utformning kan bli samhällsekonomiskt lönsam eftersom den förkortar vägen till arbete. Valideringen leder till att individen inte behöver genomgå vuxenutbildningsstudier på grund- skolenivå för att överhuvudtaget bli aktuell på arbetsmarknaden. Dessutom utökas möjligheterna att ta till vara det humankapital som finns i landet, vilket är en viktig förutsättning för en hållbar ekonomisk tillväxt. För att öka sysselsättningen och den ekonomiska tillväxten måste valideringen göras på ett sätt som är resurseffektivt för både individen och samhället. Om kostnads- och tidsvinsterna inte blir tillräckligt uppenbara så finns det en överhängande risk att valide- ring som insats inte får tillräcklig genomslagskraft. Konsekvensen kan bli att man på vissa håll i landet går tillbaka till traditionella utbildningssystemet, med utbildning för större grupper utan anpassning till deltagarnas kunskaps- och kompetensnivå. Validering används för så många olika insatser att det också blir svårt att få resurserna att räcka till för alla de individer som borde kunna komma ifråga för validering. Förmodligen skulle många arbetssökande behöva valideras, men utredningen anser att det i första hand är nytillträdande på arbetsmarknaden som har de största behoven. 5TP PT Ibid. Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter Ett utvecklingsarbete är ofta förknippat med extra resurser i inledningsskedet och det gäller även valideringen. Valideringsdele- gationen inriktar en stor del av sitt arbete på att utveckla stöd för vägledning och stöd för validering mot olika kunskaps- och kom- petensområden. När dessa stöd finns tillgängliga är förhoppningen att kostnadsbilden förändras och blir mer kostnadseffektiv. Vad som kan betraktas som ett bra resultat av valideringsinsatserna beror självfallet på utgångsläget. Individer som bedöms vara i behov av en utforskande process blir rimligtvis mer resurskrävande, vilket gör att resultatet kan dröja. Att validera kompetens som en person har förvärvats utomlands förväntas påskynda hans eller hennes inträde på den svenska arbetsmarknaden. Det finns dock en fara i att valideringen leder till en degradering av individens kunskaper. När betyg eller yrkes- erfarenheter förvärvade utomlands valideras mot fastställda krite- rier enligt svenska normer kan det leda till strukturella och institu- diskriminerande effekter. I vissa fall har valideringen gjort att akademisk kompetens nedklassats till motsvarande svenskt gymnasiebetyg, eller lett till kompetensbevis i ett angränsande yrke som har lägre formell status.TPF6FPT De flesta valideringar har gymnasie- skolans kriterier som mått på kompetens. Om personen har en bred kompetens som ligger inom yrkeskompetensområdet men utanför de kriterier som gymnasieskolan fastställt, synliggörs inte den breda kompetensen. Valideringen måste alltså belysa individens reella kompetens, inte frågan om kompetensen passar in i det svenska betygsystemet. Trots att valideringsverksamhet har pågått finns det inga genomförda utvärderingar av valideringens effekter på sysselsättningen. Verksamheterna har företrädesvis bedrivits och initierats på lokal eller möjligen regional nivå utan någon över- gripande struktur eller gemensam databashantering. Därför är det svårt att hitta jämförbara bakgrundsdata över deltagarna, vilket också försvårar en utvärdering. Det skulle dock vara önskvärt genomföra en utvärdering innan man upprättar de nationella ramar- na för valideringsverksamheten. 6TP PT (2006), Validering av kompetens förvärvad utomland. Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter Det finns vissa skillnader i hur olika länder använder begreppet validering. De flesta länder är dock överens om att för den del av befolkningen som står utanför arbetsmarknaden krävs en bättre och mer utforskande validering för att synliggöra individens kun- skaper och kompetenser. I en rapport från IntegrationsverketTPF7FPT jäm- förs några utvalda länders synsätt. I betraktas validering av utländsk yrkeskompetens ur ett tillväxtorienterat perspektiv. Det ligger i linje med landets nation- ella strategi att öka landets ekonomiska tillväxt genom att dra nytta av de kunskaper som befolkningen besitter. I betraktar man validering som ett sätt att ta till vara individens kom- petens och förbättra kopplingen mellan utbildning och arbetsmark- nad, samt stimulera till fortsatt lärande och utbildning. I går validering av yrkeskompetens främst ut på att värdera en individs kunskap, färdigheter och kompetenser, och bedöma dem i förhållande till nationella kvalifikationskrav inom yrkesutbildnings- systemet. I dessa länder och går utvecklingen mot ett ökat cen- traliserat och strukturerat förhållningssätt, i bemärkelsen att man alltmer uppmärksammar behovet av nationell samordning och styr- ning. Utvecklingen går mot att öka effektiviteten, legitimiteten, kvaliteten och rättsäkerheten, samt mot att öka tillgängligheten på olika platser i landet. Till skillnad från har de nämnda länderna haft utgångspunkten att individen själv ska finansiera valideringsinsatsen. Erfarenheterna visar emellertid att en fram- gångsfaktor är tillgängligheten, och därför måste individernas kostnader minimeras. Alltför höga egenavgifter resulterar i att många väljer bort valideringsprocessen. Så länge valideringsinsatser inte resulterar i motsvarande kompetensbevis och status som utbildningsexamina, ger det inte individerna tillräckliga incitament att själva finansiera insatsen. Med de utländska erfarenheterna som stöd finns det således goda skäl att bibehålla den finansieringsform som bedrivs i . 7TP PT Ibid. Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter 12.2Verktyg för kartläggning av arbetsförmåga Medan framför allt har koncentrerat intresset på validering för att bedöma kompetens, har våra grannländer utvecklat metoder för olika arbetsförmågeverktyg. Det finns flera länder i , inte minst i våra nordiska grann- länder, som använder olika redskap som hjälpmedel i syfte att bättre kunna bedöma vilka personer som behöver särskilt stöd för att finna ett arbete. Metoderna varierar från enklare frågeformulär till statistiska modeller och mer kvalitativa modeller, och flera av dessa metoder kan användas . I liksom i visar erfarenheterna att det finns stora lokala skillnader i hur man värderar de arbetslösas möjligheter att få arbete. Både för de arbetslösa och för beslutsfattarna är det problematiskt att personer som befinner sig i samma situation och har samma behov av stöd behandlas olika. Som en del i den danska förändringen att få fler i arbete enades man därför om att ta fram ett verktyg som skulle bidra till att alla arbetslösa ska värderas efter samma modell, oavsett var de bor eller hur de försörjer sig. Alla arbetslösa ska kunna räkna med att i mötet med det offentliga möta samma värderingskriterier. De viktigaste skälen var att kontakten mellan den arbetslöse och myn- digheten ska utformas rättvist och professionellt och att resurser ska frigöras till de personer som har störst behov av stöd. Verk- tyget skulle användas både för enskilda med ekonomiskt bistånd och för dem med A-kassa, oavsett om man har andra problem utöver arbetslösheten. Ett arbetsförmågeverktyg utvecklades därför i samarbete mellan danska AMS, Arbetsförmedlingen och kommunerna. Målsätt- ningen var att verktyget skulle förbättra kvaliteten i bedömningen och kontakterna med de arbetslösa. skulle verktyget vara lätt att använda och inte kräva mer tid samt fortfarande lämna plats till medarbetarnas yrkesmässiga värdering av den arbetslösa per- sonen. Arbetsförmågeverktyget skulle bidra till en mer helhets- orienterad och systematisk kontakt som gör det lättare att bedöma behovet av extra insatser. Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter påbörjades utvecklingen av verktyget. Inled- ningsvis gjordes fokusgruppsintervjuer och analyser av det sätt myndigheterna hitintills gjort sina bedömningar. Man tog därefter del av andra länders erfarenheter från implementering och använd- ning av statistiska modeller och dialogverktyg i samband med en kontroll av arbetsförmågan. Det gjordes också en forskningsmässig värdering av fördelar och nackdelar med olika visitationsverktyg. Arbetsförmågeverktyget testades först i några kommuner, vidareutvecklades därefter och testades av ytterligare ett antal arbetsförmedlingar, kommuner och arbetsmarknadscentrum. En slutlig version kunde införas . I figur 12.2 presenteras de fyra delarna i verktyget. Inför det första mötet mellan handläggaren och den arbetslöse kan hand- läggaren hämta uppgifter om den arbetslöses försörjning , och med hjälp av en jobbarometer kan handläggaren också få en fingervisning av den arbetslöses möjlighet att få ett arbete . Jobbarometern bygger på en statistisk modell som utvecklats av arbetsmarknadsforskare. Modellen ger kun- skaper om den enskilde har en stor, medelstor eller liten möjlighet att få arbete . Den arbetslösa personen för- bereder sig genom att tänka igenom ett antal frågor som rör den egna situationen. När handläggare och den arbetslösa personen träffas har hand- läggaren en dialogguide till sin hjälp. Dialogguiden är den viktigaste delen i arbetsförmågeverktyget och används vid det första mötet, men även vid de följande mötena. Dialogguiden består av en minneslista med fem konkreta områden. De fem områdena är den arbetslöses egna arbetsmarknadsperspektiv Genom att fokusera på dessa områden ska man få en bättre överblick över vad som krävs för att den arbetslösa personen ska få ett arbete. Alla områden är inte nödvändigtvis viktiga för alla personer. I de följande mötena behöver man bara gå igenom de områden som är relevanta. I samtalen ska fokus ligga på vad den arbetslöse kan. Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter Figur 12.2 Det danska arbetsförmågeverktyget FÖRBEREDELSE (inför första mötet) SAMTAL (vid möten) Det som kommit fram i förberedelsen och under samtalet ska resultera i en samlad kvalitativ värdering av personens syssel- sättningspotential, det vill säga i vilken grad personens resurser och arbetsmarknadens krav matchar varandra. I denna värdering ska individens egen uppfattning väga tungt. Värderingen sammanfattas i en av fem matchningskategorier. I ena änden finns de personer som befinner sig nära arbetsmark- naden. De behöver inte mer stöd än att bli mer effektiva i sitt jobbsökande. Det är personer som inte tidigare varit arbetslösa och som har en nära anknytning till arbetsmarknaden. I den andra änden finns de som behöver ett omfattande stöd för att få arbete. De kan ha många perioder av arbetslöshet bakom sig, sociala problem eller ett pågående missbruk. Matchningskategorierna påverkar hur omfattande stöd man får, men säger inte vilken typ av stöd personen behöver. Kategorierna används under hela kontaktförloppet och målet är att den arbets- löse så snabbt som möjligt ska flytta sig uppåt i kategorierna och därmed närmare arbetsmarknaden. Det betonas att matchnings- värderingen inte säger något om personens utvecklingspotential och möjligheter att få ett arbete . Ingen arbetslös ska automatiskt placeras i någon kategori. Syftet är att hävda arbets- marknadsperspektivet för alla, även för dem som har andra problem än arbetslöshet. Tillfälliga hinder som sjukdom eller föräldraledig- het är inte i sig grund för att bedöma att det finns en låg eller ingen grad av matchning. För de som inte placeras i omedelbar matchning ska man ange i vilka avseenden det finns brister i samband med matchnings- värderingen. Dessa brister anges i samma kategorier i dialogguiden Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter (eget arbetsmarknadsperspektiv, utbildning och yrkeserfarenhet, personlig kompetens, ekonomi och nätverk samt hälsa). Personen har kompetens och resurser som matchar arbetsmarknadens krav. Personens kompetenser och resurser är förenliga med att ta arbeten som i stor utsträckning finns på den ordinarie arbetsmarknaden. Personen har eventuellt kvalifikationer och kompetenser inom flaskhalsområden på arbets- marknaden. Hög grad av matchning. Personen har kompetenser och resurser som i väsentlig grad matchar arbetsmarknadens krav. Personens kompetenser och resurser är i hög grad förenliga med att arbeten som i stor utsträckning finns på den ordinarie arbetsmarknaden, men det kan dock i mindre grad finnas svårigheter med hänsyn till specifika kvali- fikationer eller liknande. Personen har kompetenser och resurser som endast delvis matchar arbetsmarknadens krav. Personen kan emellertid klara av arbeten som i viss utsträckning finns på den ordinarie arbetsmarknaden. Låg grad av matchning. Personen har så väsentliga begränsningar i kompetenser och resurser att han eller hon inte kan klara av ett arbete på den ordinarie arbetsmarknaden. Personens arbets- förmåga är så väsentligt nedsatt att arbeten som är förenliga med personens kompetens och resurser bara i mycket begränsad utsträck- ning finns på den ordinarie arbetsmarknaden. Personen har så väsentliga begränsningar i kompe- tens och resurser att han eller hon inte har någon arbetsförmåga som kan användas i arbeten på den ordinarie arbetsmarknaden. Matchningsvärderingen är i sig inte tillräcklig för att bedöma om en person står till arbetsmarknadens förfogande. För detta krävs både en viss arbetsförmåga, en vilja att arbeta och att det inte finns några faktiska hinder. För personer med ekonomiskt bistånd innebär en matchning i någon av de tre första kategorierna att man står till arbetsmarknadens förfogande och är anmäld på Arbetsförmed- lingen. Lägre grad innebär att man inte i samma utsträckning står till arbetsmarknadens förfogande.TPF8FPT 8TP PT Källa visitationsverktyget: Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter I påbörjades ett arbete med att utveckla ett verktyg för att kartlägga arbetsförmågan. Verktyget kallades KIS – Kartläggning i . Den information som framkommer i kartläggningen registreras i ett databaserat program. Den främsta målgruppen för KIS är enskilda med ekonomiskt bistånd. Övriga målgrupper för att använda verktyget är arbetsförmedlingarna, utförare av arbetsmarknadsåtgärder samt andra rehabiliterings- aktörer, som exempelvis och hälso- och sjuk- vården. De övergripande målsättningarna med KIS är att ge enskilda med ekonomiskt bistånd en bättre uppfattning om sin egen arbetsför- måga. Dessutom ger KIS ökade kunskaper om vilket stöd som den enskilde är i behov av samt stärker samordningen av insatserna och samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och . används KIS i 136 kommuner av totalt 396.TPF9FPT Dessutom planerar 73 kommuner att börja använda verktyget . En anledning till att inte fler använder KIS är att många avvaktar den nya orga- nisationen av arbetet med arbetslösa inom Nya arbets- och välfärds- förvaltningen. 81 kommuner anger detta som skäl till att de ännu inte har börjat använda verktyget. Utvärderingen visar vidare att många kommuner använder KIS inom vissa delar av och att KIS är vanligare i de stora kommunerna än i de små. Utvärderingen av instrumentet visar att kommunerna i stor omfattning är positiva. Verktyget fungerar särskilt bra när det gäller att få en bättre kunskap om den enskildes avstånd till arbets- marknaden. KIS är också värdefullt för att ge en bild över vilka insatser som behövs för att den enskilde ska få ett arbete. Även när det gäller att få en uppfattning om den personliga kompetensen och vad den enskilde själv ska förändra verkar KIS vara ett bra redskap. Sammantaget visar utvärderingen att verktyget ger en större kunskap om den enskilde. 9TP PT Sosial- och helsedirektoratet (2006), Evaluering av arbeid med implementering av et nasjonalt kartleggingsverktøy KIS, delrapport I. Bedömning av arbetssökandes kompetens och möjligheter I har intresset för bedömning av kompetens dominerat, vilket har medfört en fokusering på validering snarare än ett arbets- förmågeverktyg. Såvitt utredningen vet har inget verktyg för bedömning av arbetsförmågan utvecklats i . Däremot genomförde AMS en undersök- ningTPF10FPT där Arbetsförmedlingens handläggare fick bedöma chanserna till arbete för ett urval av sina arbetssökande som varit inskrivna . Likt den danska modellens matchningskategorier delades de arbetssökandes möjligheter att få arbete in i fem kategorier. bedömdes komma i arbete utan några extra insatser från Arbetsförmedlingen, medan det för uppskattades som tveksamt eller mycket svårt att få arbete, oavsett om extra insatser tillfördes från Arbetsförmedlingen. Enkätundersökningen genomfördes när arbets- marknaden fortfarande höll på att återhämta sig från krisåren tidigare , vilket sannolikt påverkade handläggarnas bedömning.