sou · GWB383 · 2008-10-01 00:00:00 — I artikel 4 sista stycket anges vidare att denna rättighet ska säkerställas antingen genom fritt ingångna kollektivavtal eller genom författningsreglerad lönesättning eller på annat lämpligt sätt med hänsyn till nationella 1962:175, SÖ 1962:57. 15Tilläggsprotokollen ratificerades av 1989, prop. 1988/89:106, SÖ 1989:22, och 1998, prop. 1997/98:82, SÖ 1998:36, och ändringsprotokollet ratificerades , SÖ 1994:20. 1997/98:82, SÖ 1998:35. Formerna för att betala medlemsavgift Artikel 4 ingår inte bland de nio kärnartiklarna, som ansetts vara särskilt betydelsefulla. Bestämmelsen om löneavdrag i stadgans artikel 4.5 motsvarar innehållsmässigt första meningen i artikel 8 i om rättsskydd för lön. Även bestämmelsen i stadgan förutsätter att det finns en huvudregel som innebär att löneavdrag inte får ske. Som framgår av sista stycket i stadgans artikel 4 kan dock huvudregeln slås fast såväl genom lagstiftning som i kollektivavtal. På detta sätt skiljer sig stadgans bestämmelse från artikel 8, som förutsätter att frågan ska vara reglerad i lag. I ett tillägg till den sociala stadgan anges beträffande artikel 4.5 att en part kan göra det åtagande som krävs i denna punkt om det stora flertalet arbetstagare inte tillåts vidkännas avdrag på lön vare sig enligt lag, kollektivavtal eller skiljedom och att undantag endast får göras beträffande de personer som inte omfattas av sådan lag- stiftning, kollektivavtal eller skiljedom. Stadgan kräver alltså inte att en stats samtliga arbetstagare är skyddade mot löneavdrag, som saknar stöd i lagstiftning, kollektivavtal eller skiljedom, utan det räcker med att det stora flertalet arbetstagare omfattas av ett sådant skydd. har inte ratificerat artikel 4.5. Som skäl mot att ratificera artikeln har anförts det principiella argumentet om att undvika statlig inblandning i avtalsfrågorna på detta område. När frågan om ratifi- cering av stadgan underställdes 1962 motiverades undan- tagandet av artikel 4.5 således med att svensk tradition i fråga om lönebildning och reglering av vissa andra frågor genom arbetsmark- nadens parter utan statlig inblandning stod i vägen för en ratificering. Frågan om ratificering av artikel 4.5 diskuterades därefter bl.a. vid den genomgång av icke ratificerade artiklar som gjordes 1979. I den promemoria som upprättades i samband härmed17 konstaterades det att det borde ankomma på arbetsmarknadens parter att ta ställning i frågan. Vid remissbehandlingen av promemorian var det bara en remissinstans, nämligen det dåvarande verk, som tillstyrkte ratificering av artikel 4.5. Arbetsmarknadens organisationer framhöll att en ratificering av förpliktelser som kan uppfyllas genom avtal mellan arbetsmarknadens parter innebär att staten påtar sig ansvar för hur dessa avtal ska utformas helt eller delvis. Detta uppfattades av organisationerna som ett 17 PM 1979 01 23, dnr IS 286/79. 1997/98:82 s. 14 och 20 f. SOU 2008:83 Formerna för att betala medlemsavgift avsteg från principerna om arbetsmarknadsparternas frihet från statlig inblandning i avtalsfrågor. Vid remissbehandlingen av den promemoria som föregick prop. 1997/98:82 om ratificering av bl.a. den reviderade stadgan var det enbart som argumenterade för att skulle ratificera artikel 4.5. Institutet instämde visserligen i uppfattningen att arbetsmarknadens parters ansvar för regleringen av vissa områden inte borde inskränkas och att denna argumentation hade särskild bärighet bl.a. inom områden som rörde lönefrågor. Som skäl för att ändå borde ratificera artikel 4.5 påpekade institutet att det finns lagregler angående skydd mot avdrag på lön, bl.a. i lagen (1970:215) om arbetsgivarens kvittningsrätt, och att dessa visserligen är dispositiva till förmån för kollektivavtal, men att även kvittnings- regler som fastställts i kollektivavtal uppfyller stadgans krav. Institutet påpekade också att det angivna principiella argumentet inte följts i fråga om den grundläggande artikeln i 4.1 om rätt till skälig lön. Regeringen anförde i propositionen (s. 21) att den delade uppfattning om hur rättsläget var att bedöma i fråga om uppfyllandet av stadgans krav. Regeringen ansåg dock inte att detta var tillräckligt för att ratificering borde ske, utan ansåg att avgörande vikt även nu borde ges åt parternas ställningstagande i frågan. Det principiella argumentet om att undvika statlig inbland- ning i avtalsfrågorna kvarstod enligt regeringens mening alltså. Att principen inte följts i fråga om artikel 4.1 förklarade regeringen med att den bestämmelsen ansetts allmänt hållen och självklar och att det var fråga om en undantagssituation. Regeringen fann alltså att ratificering av artikel 4.5 inte borde ske.18 har ifrågasatt argument mot att ratificera artikel 4.5.19 Enligt hade det såvitt han visste inte tidigare hävdats att regleringen av arbetsgivares befogenhet att göra avdrag på lön uteslutande borde falla inom området för arbets- marknadsparternas självbestämmanderätt. anförde vidare att ett svenskt undantag för artikel 4.5 med långt större fog hade kunnat motiveras med att varken lagstiftning, kollektivavtals- reglering eller annan metod för tjänsteavtalsreglering ger flertalet arbetstagare ett sådant skydd mot löneavdrag som bestämmelsen kräver. 1997/98:82 s. 20 f. 19Lönefordran, 1967 s. 134 f. Formerna för att betala medlemsavgift Hur medlemsavgiften kan betalas beror dels på vilka betalnings- former som arbetslöshetskassan erbjuder20, dels på medlemmens per- sonliga val. Inom ramen för utredningen har en kartläggning gjorts av hur vanligt förekommande olika sätt att betala medlemsavgift till arbetslöshetskassorna är. Kartläggningen har gjorts genom telefon- intervjuer med de 33 arbetslöshetskassornas kassaföreståndare. samordnas inbetalningen av medlemsavgift till arbets- löshetskassan med medlemsavgiften till bakomliggande organisation i 15 arbetslöshetskassor. Trots att det alltså är något mindre än hälften av arbetslöshetskassorna som har sådan samordning är det av medlemmarna som betalar sin medlemsavgift till arbets- löshetskassan via bakomliggande organisation. Detta beror på att flera av de större arbetslöshetskassorna har samordnad medlemsavgifts- hantering. I flera arbetslöshetskassor har denna samordning dock upphört . Den kartläggning som gjorts av hur medlemmarna betalar sina medlemsavgifter har främst avsett hur arbetslöshetskassorna tar in sådana avgifter som betalas direkt till kassan, men vid intervjuerna har utredningen ofta fått uppgifter även avseende betalning av medlemsavgifter i de fall den bakomliggande organisationen sköter administrationen. I det följande beskrivs vilka olika betalningsformer som används för medlemmarnas betalning av medlemsavgift. Det kan handla om kontant betalning på expedition eller motsvarande, avdrag på arbetslöshetsersättning, löneavdrag som administreras av arbetsgivaren, inbetalningskort per post som medlemmen sedan använder för att betala i bank, genom betalorder i kuvert eller via Internet, e-faktura, dvs. inbetalningskort som skickas elektroniskt till medlemmen och som betalas elektroniskt, och 20 Det kan noteras att vilka möjligheter arbetslöshetskassorna har att erbjuda olika betalnings- alternativ till viss del hänger samman med vilket tekniskt system kassan använder i sin med- lemshantering. Detta varierar mycket mellan olika kassor, men arbete pågår mellan kassorna gemensamt och med Arbetslöshetskassornas med att ta fram gemensamma lösningar som kan innebära att de tekniska systemen blir mer lika och att det blir lättare att erbjuda fler alternativa betalningsmetoder. Formerna för att betala medlemsavgift autogiro, dvs. när banken överför efter medlemmens medgivande pengar automatiskt från dennes konto till arbetslöshetskassans konto varje betalningsdag utan att medlemmen behöver vidta några åtgärder. Mot bakgrund av kartläggningen har det uppskattats att de olika betal- ningsformerna används i följande utsträckning av det totala antalet inbetalningar av medlemsavgift: Knappt hälften, varav inte erbjuds autogiro, löneavdrag eller e-faktura – Avdrag på arbetslöshetsersättning I detta avsnitt (avsnitt 5.3) beskrivs de olika betalningsformerna ur dels betalningsmottagarens (arbetslöshetskassans), dels betalarens (medlemmens) perspektiv bl.a. med avseende på vilka för- och nack- delar betalningsformerna kan ha. Man hade givetvis kunnat anlägga även andra perspektiv – t.ex. betalningsförmedlarens eller samhällets – men jag har ansett att de valda perspektiven är de som rimligen kan ha störst relevans vid en utredning om arbetslöshetsförsäkringen. I några arbetslöshetskassor kan det i ett fåtal undantagsfall före- komma att en medlem betalar sin medlemsavgift kontant till före- trädare för kassan. Det är inte i någon arbetslöshetskassa som detta sätt att betala på något sätt framhålls. I det fall en medlem emeller- tid uppsöker arbetslöshetskassan med kontanter uppger flera kassor att man tar emot betalning på detta sätt, i förekommande fall enligt uppgifter från kassorna på grund av att medlemmen ligger efter med sin betalning och vill försäkra sig om att inte en banktransaktion blir fördröjd i sådan grad att han eller hon riskerar att anses ha utträtt på grund av bristande betalning. Formerna för att betala medlemsavgift Flertalet arbetslöshetskassor uppger att de i vissa fall kan ta initiativ till att medlemsavgifter betalas via avdrag på medlemmens arbetslös- hetsersättning. I de fall det förekommer är det om medlemmen ligger efter med sina medlemsavgiftsinbetalningar. Bland de kassor som upp- ger att denna betalningsmetod används varierar det mycket hur aktivt metoden utnyttjas. I de kassor där avdrag på arbetslöshetsersättning används allra mest kan det röra sig om att några procent av med- lemmarna betalar medlemsavgifter på detta sätt. Några kassor uppger att de i varje aktuellt fall kontaktar med- lemmen inför den utbetalning på vilken avdraget ska göras, medan andra inte tar någon särskild kontakt utan hänvisar till det medgi- vande om sådant avdrag som medlemmen gör i samband med ansökan om arbetslöshetsersättning. I 11 arbetslöshetskassor förekommer löneavdrag som betalnings- metod för medlemsavgiften för en del medlemmar. var det vanligare. Metoden används med ett undantag i kassor där betalningen av medlemsavgiften till arbetslöshetskassan görs sam- ordnat med betalningen av avgiften till bakomliggande organisation. I 6 arbetslöshetskassor är löneavdrag den vanligaste betalnings- metoden medan den i övriga kassor används av allt från av medlemmarna till mindre än 100 medlemmar. Sammanlagt bedöms av medlemsavgifterna betalas på detta sätt. Någon kassa har uppgivit att kassan försökt att få till stånd löne- avdrag genom avtal mellan arbetsgivare och arbetslöshetskassan, men arbetsgivarna har inte velat teckna sådant avtal. Flera andra kassor uppger att de inte bedömer det möjligt att sluta avtal om löne- avdrag mellan kassan och medlemmarnas arbetsgivare, utan att denna betalningsmetod förutsätter samordning av avgiftshanteringen mellan den bakomliggande organisationen och arbetslöshetskassan. Någon kassa som har samordning av hanteringen av medlemsavgiften med den bakomliggande organisationen har uppgivit att arbetsgivarna även är obenägna att teckna avtal i sådana fall. Ur ett praktiskt perspektiv har löneavdrag sannolikt stora förde- lar jämfört med kanske alla andra betalningsformer för både med- lemmen och arbetslöshetskassan. Medlemmen behöver inte vidta Formerna för att betala medlemsavgift några åtgärder för att avgiften ska betalas så länge han eller hon får lön från arbetsgivaren men får ändå löpande information om avgiften genom sina löneavier. Arbetslöshetskassan får in medlemsavgifterna till en låg administrativ kostnad och utan nämnvärd risk för att inbetalning uteblir. Det bör dock påpekas att löneavdragen innebär ökad administration för arbetsgivarna i samband med löneutbetal- ningar. En risk vid löneavdrag är emellertid att arbetsgivaren inte vill eller kan betala in det avdragna beloppet. Betalning via löneavdrag förutsätter att arbetslöshetskassan – direkt eller indirekt – har ett avtal med medlemmens arbetsgivare om löneavdrag och att medlemmen medger, eller i vart fall inte motsätter sig, att betalning sker på det sättet, se närmare avsnitt 5.2.3 om de rättsliga förutsättningarna för löneavdrag. Många av de tillfrågade arbetslöshetskassorna som erbjuder med- lemmarna betalning via löneavdrag, och även vissa kassor som tidigare gjort det, framhåller att denna betalningsmetod har stora fördelar i enlighet med vad som beskrivits ovan. Vissa nackdelar har dock också framställts, särskilt från de kassor som övergivit denna metod i samband med att samordningen med betalning av medlems- avgifter till bakomliggande organisation upphört. Med denna betal- ningsmetod kan det förekomma att både de inbetalda pengarna och särskilt redovisningen av vem som betalat avgift blir något försenad. Förseningen kan bero på såväl tiden för bankernas överföring som den bakomliggande organisationens och i undantagsfall även arbets- givarens administrativa hantering. Vid en försening av antingen medlen som sådana eller uppgifter om vilka medlemmar som har betalat sin avgift kan problem uppstå i arbetslöshetskassan, särskilt i förhållande till staten avseende de avgifter som kassan ska betala. Ett annat problem som flera arbetslöshetskassor påpekat kan finnas med löneavdrag är att den enskilde medlemmen i många fall inte uppmärksammar att medlemsavgiften inte betalas om löneutbetal- ningarna tillfälligt eller mer varaktigt upphör. Det kan handla om personer som är lediga från arbetet utan lön eller personer vars anställning har upphört. Någon arbetslöshetskassa har också lyft fram detta som ett särskilt problem i samband med att möjligheten till löneavdrag i kassan upphörde. Många medlemmar kan då ha missat att de i stället skulle betala medlemsavgiften på annat sätt, och några av dem kanske till och med så länge att de blev uteslutna på grund av bristande betalning (se avsnitt 3.3.2). Formerna för att betala medlemsavgift Det vanligaste sättet för medlemmar att betala sin medlemsavgift till arbetslöshetskassorna är med hjälp av inbetalningskort som sänds till medlemmarna med post. I samtliga tillfrågade arbetslöshets- kassor finns det medlemmar som sköter sin betalning av medlems- avgifter på detta sätt, även om det i vissa kassor bara är en mindre andel av medlemmarna. Sammantaget betalar dock nästan hälften av medlemmarna på detta sätt. av medlemmarna erbjuds varken löneavdrag, autogiro eller e-faktura, vilket motsvarar av dem som betalar med inbetalningskort. Jämfört med betalning via löneavdrag (se avsnitt 5.3.4) samt e-faktura och autogiro (se avsnitt 5.3.6 och 5.3.7) är hanteringen av inbetalningskort per post mer kostsam. Ett sätt att något begränsa kostnaden är att avisera med en lägre frekvens än . Enligt den undersökning som utredningen genomfört skickar ungefär hälften av arbetslöshetskassorna ut inbetalningskort och en tredjedel kvartalsvis. I några kassor förekommer avisering mera sällan. I de fall kassan inte skickar avier avser dessa ändå enskilda månader, dvs. de kassor som skickar inbetal- ningskort en gång per kvartal skickar inbetalningskort avseende var och en av de som ingår i kvartalet. Flera kassor har förändrat sina rutiner avseende såväl hur ofta utskicken av inbetalningskort sker som hur respektive inbetalningskort avser. I vissa fall har en kassa hunnit ändra dessa rutiner mer än en gång . En del arbetslöshetskassor uppfattar att bestämmelserna om begränsningarna av möjligheten att ta ut medlemsavgifter från arbets- lösa medlemmar för att finansiera den tidigare förhöjda finansierings- avgiften och nuvarande arbetslöshetsavgiften (se avsnitt 3.2) gör att avisering inte kan ske med annan frekvens än . I samband med att den förhöjda finansieringsavgiften infördes anförde nämligen arbetsmarknadsutskottet att regleringen innebär att det inte ska vara möjligt för den enskilda arbetslöshetskassan att ta ut avgifter av med- lemmarna i förskott för att kunna betala den förhöjda finansierings- avgiften till staten.21 godkände vad utskottet hade anfört.22 Flera av de kassor som inte aviserar har anpassat sig genom att skicka ut inbetalningskort avseende både medlemsavgift med det högre och medlemsavgift med det lägre beloppet (alterna- 2006/07:AU3 s. 25 och bet. 2006/07:AU4 s. 25. 2006/07:86. Formerna för att betala medlemsavgift tivt med beloppet öppet) och med information på avin om vem som ska betala vilket belopp. Ett sådant förfarande förekommer även bland de kassor som skickar avier . Ur arbetslöshetskassans perspektiv torde det vara betydelselöst hur den medlem som med posten fått sitt inbetalningskort sedan praktiskt går till väga när han eller hon betalar sin avgift (jämför dock vad som sägs i avsnitt 5.3.7 om risken för att medlemmens konto vid autogiro har för liten behållning vid betalningstillfället). För medlemmen finns det ett antal olika sätt att göra inbetalningen. Ur medlemmens privatekonomiska perspektiv kan detta val vara nog så betydelsefullt som den kostnad som arbetslöshetskassans hante- ring av inbetalningskort innebär och som påförs medlemsavgiften.23 För det första kan medlemmen mot en relativt hög avgift besöka ett bankkontor eller motsvarande och betala avgiften över disk med kontanter eller från sitt konto i banken. Med detta följer förutom den höga avgiften24 också en kostnad för tid och besvär att ta sig till bankkontoret under dess öppettider. För det andra kan medlemmen genom att ha sitt bankkonto knutet till betalservice via kuvert (tjänsten har en mängd olika benämningar och skilda villkor i olika banker) få betalningen utförd genom att skicka inbetalningskort tillsammans med en betalorder till sin bank som utför betalningen. För sådan betalservice får medlemmen i de flesta banker betala en (vanligen årlig) avgift25 som sammantaget är betydligt lägre än avgifterna för betalning på bank- kontor, åtminstone förutsatt att medlemmen utför ett antal andra girobetalningar . För det tredje kan medlemmen använda betalservice på Internet, om sådan service är knuten till medlemmens bankkonto. Även för denna service tar flera banker ut en avgift26 som normalt dock är lägre än den för betalservice via kuvert. De svar som utredningen fått från arbetslöshetskassorna tyder på att inbetalningskorten medför en betydande kostnad för arbets- 23Det är omvittnat att det kan vara svårt för en konsument av banktjänster, av vilka betalningsförmedling är en, att genomskåda den faktiska kostnaden för olika alternativ i olika banker, se t.ex. Tillträdesvillkor för betalsystem rapportserie 2006:1 och Competition issues in retail banking and payments systems markets in the EU ECA Financial services subgroup, 18–. 24Enligt Konsumenternas Bank- och varierar avgiften mellan de olika jämförda bankerna per inbetalning. 25Konsumenternas Bank- och jämförelser framgår att alla banker utom en tar ut avgift för denna betalservice och att avgiften typiskt sett ligger . 26I Konsumenternas Bank- och jämförelser framgår att tre av de fyra stora bankerna tar ut avgift för denna betalservice och att avgiften typiskt sett ligger mellan cirka Formerna för att betala medlemsavgift löshetskassorna, mycket på grund av portokostnader. En typisk kostnad vid avisering för utskrift av inbetalningskort, kuvertering och porto är i storleksordningen per medlem och månad. Att vissa kassor valt att minska antalet utskick, genom att skicka inbetalningskort i ett kuvert, innebär lägre kostnader. Därutöver tillkommer en kostnad på i storleksord- ningen 1 till i avgifter till banken för varje betalning. Generellt leder betalning via inbetalningskort till fler missade betalningar, och därmed fler påminnelser m.m.27 De flesta kassor uppfattar att det är nästan enbart bland personer som betalar via inbetalningskort som missade inbetalningar är ett problem. Vissa arbetslöshetskassor beskriver också hur t.ex. kvartalsvisa utskick av inbetalningskort tenderar att innebära en risk för att antalet missade inbetalningar ökar . Hanteringen av uteblivna betal- ningar innebär tillsammans med övrig administration, t.ex. avseende felaktigt inbetalda belopp, att arbetslöshetskassornas sammantagna kostnader för hantering av avgiftsinbetalningar genom inbetalningskort är väsentligt högre än de som ovan redovisats avseende avisering och avgifter till bank. för intervjuerna med respektive arbetslöshetskassa (vilket i vissa fall var och i andra fall ) var det bara tre kassor som gav sina medlemmar möj- lighet att betala sin medlemsavgift mot e-faktura (elektronisk fak- tura, tidigare även benämnt e-giro). I två av dessa tre kassor fanns möjligheten till betalning mot e-faktura endast för de medlemmar som också var medlemmar i bakomliggande organisation. Flera kassor sade sig dock överväga att erbjuda e-faktura som betalnings- metod . Det är av svaren att döma därför sannolikt ytter- ligare någon eller några kassor som erbjuder detta i dags dato. Betalning med e-faktura är i de flesta avseenden lik betalning med inbetalningskort via Internet (se avsnitt 5.3.5). Skillnaden består i att inbetalningskortet inte skickas per post utan elektroniskt, till medlemmens Internetbank. Kostnaden för avisering minskar 27 Inom ramen för rundfrågningen till arbetslöshetskassorna har utredningen efterfrågat be- dömningar av i vilken utsträckning betalning uteblir från medlemmarna. Typiskt uppskattar kassorna att avgiften i 1 av 20 fall inte betalas . Några kassor bedömer dock att det är mindre andelar, i vissa fall betydligt mindre, men vanligare är att kassorna bedömer att det är större andelar som inte betalar , i vissa fall så mycket som 1 av 5 eller mer. Formerna för att betala medlemsavgift För att betalning ska kunna ske med e-faktura krävs det dock att såväl betalningsmottagaren som betalaren är anslutna till denna tjänst. Ett antal kassor vittnar om att det kan vara svårt att få vissa medlemskategorier att använda e-faktura samt om att införande av e-faktura kan innebära inte obetydliga initiala kostnader för kassan. ser många kassor e-faktura som ett bra kom- plement till inbetalningskort och autogiro, men som sannolikt inte kommer att utnyttjas i så stor utsträckning. Flera kassor uppger också att det finns tekniska problem med införande av e-faktura.28 Eftersom erfarenheterna av e-faktura ännu är relativt begränsad, har få för- och nackdelar med e-faktura lyfts fram. E-faktura uppfattas emellertid som ett i alla väsentliga avseenden bättre alternativ än betalning med inbetalnings- kort av såväl de kassor som redan infört e-faktura som de som planerar ett införande. Även uppgifter om kostnaderna för e-faktura är osäkra, men uppfattas av några kassor vara något högre än vid autogiro – kanske per medlem och månad. Enligt utredningens undersökning erbjuder 19 arbetslöshetskassor sina medlemmar möjlighet att betala medlemsavgiften via autogiro. I ett fåtal fall ges denna möjlighet bara till dem som också är med- lemmar i bakomliggande organisation. Drygt en fjärdedel av alla med- lemmar betalar via autogiro. De kassor som inte erbjuder autogiro har i de flesta fall mer eller mindre långt gångna planer på att införa autogiro som betalningsmöjlighet. Autogiro innebär att medlemmen ger sitt medgivande till att avgiften dras från medlemmens konto automatiskt på betalnings- dagen. För betalningsmottagare, betalningsförmedlare (bankerna) och betalare finns det en rad fördelar med att avgiften betalas med autogiro. Aviseringen kan göras billigare (observera dock att detta inte är en automatisk följd av att betalningen sker med autogiro – information om avgiftens storlek m.m. kan fortfarande meddelas eller med annan frekvens per post). De allra flesta arbets- löshetskassor uppger för utredningen att de endast skickar ut nya avier, eller informerar på annat sätt, till de medlemmar som betalar 28 Se dock fotnot 84. Formerna för att betala medlemsavgift