sou · GWB390 · 2008-10-13 00:00:00 — Ingen myndighet eller organisation har ensamt ansvar för att utveckla innehåll för marknadsföringen av svenskt näringsliv och svenska kunskapsområden utomlands. Här ser utredningen möjlighet att genom en tydlig arbetsfördelning mellan existerande myndigheter och organisationer skapa ett mer slagkraftigt innehåll. Utredningen har också noterat att många företag efterfrågar större insatser på detta område. I synnerhet har mindre och medelstora företag svårt att på egen hand nå potentiella kunder på stora utländska marknader: de fasta kostnaderna för att synas i det kon- tinuerliga informationsflödet är för stora. Implementeringen av främjandet sker både i och på utländska marknader. Detta bör organiseras för att på ett effektivt sätt överföra den kunskap som genereras inom arbetet med att skapa främjandets innehåll. Huvudformen för att överföra exportkompetens och export- marknadskunskap inom är det regionala främjandet. Den nuvarande regionala främjandestrukturen inom är frag- menterad. Antalet aktörer är för stort för att lätt kunna överblickas av småföretag med behov av exportkompetens och exportmark- nadskunskap. En struktur där regioner, så som redan sker i Göte- borgsregionen, i samverkan med regionala främjare gemensamt skapar arbetsformer för att möta internationellt inrik- tade företags behov av exportrådgivning. Statliga insatser för regio- nalt främjande bör koncentreras till de regioner där denna typ av samverkan sker. Främjandet på utlandsmarknaderna utgörs både av insatser som riktas mot svenska företag och insatser mot utländska företag och myndigheter. De flesta främjandetjänster som riktas direkt till svenska företag rör information om lokala marknadsförhållanden eller mera specifika tjänster som bygger på exportmarknadskun- skap. Tjänsterna genomförs i första hand av och bör med undantag för enkla och standardiserade tjänster vara avgifts- belagt. Den kompetens som krävs för denna typ av tjänster är i för- sta hand relaterad till marknadsförhållanden och affärsmannaskap snarare än detaljerad branschkunskap. Främjandet är en viktig uppgift för utlandsmyndigheterna. I många länder har ambassaden en viktig roll som dörröppnare för att skapa kontakter mellan svenska företag och potentiella utländska kunder. Detta är särskilt betydelsefullt där staten har en dominant position och där statliga företag, investeringar och upp- handling utgör en stor andel av ekonomin. Utlandsmyndigheterna fyller även en funktion som problemlösare. Även sådana företag som inte behöver offentligt stöd för att bygga upp kunskap om utländska marknader och för att nå sina utländska kunder kan vara beroende av ambassaden om det uppstår konflikter med lokala motparter eller myndigheter. Ambassadens engagemang signalerar tydligt att uppmärksammar de problem som uppstått och följer utvecklingen. Behovet av denna typ av främjande och stöd är störst i länder där rättssystemet är mindre välutvecklat, men kan efterfrågas även i andra länder. Inom ett begränsat antal prioriterade marknader och sektorer finns det utrymme för ett proaktivt främjande som förutsätter kunskap både om svenska varor och tjänster inom den prioriterade branschen och de specifika förhållandena på den utländska mark- naden. Detta främjararbete bör utgå från Exportrådskontor eller utlandsmyndigheter och ska inte enbart baseras på uppdrag av enskilda svenska företag, utan också bevaka den lokala marknaden för att identifiera potentiella affärsmöjligheter för svenska företag. De specifika uppdrag som genomförs för enskilda företag bör vara avgiftsbelagda, men arbetet för att utveckla specifik branschkun- skap bör ingå i det offentliga uppdraget. Utredningens uppfattning är att denna typ av främjande är särskilt viktigt på stora prioriterade marknader där utvecklingen av den svenska exporten varit relativt svag. kan detta gälla små och medelstora företags export till . 7.2.4Bilden av svenska företag och kunskapsområden på utländska marknader De främjandeinsatser som är riktade till utländska företag och myndigheter kan delas upp i tre olika grupper, beroende på vilken typ av information som förmedlas. Figur 7.2 visar hur dessa olika grupper av främjande – som här benämns makro-, meso- och mik- rofrämjande – avser att skapa uppmärksamhet och kunskap om , svenska företag och svenska kunskapsområden. Figur 7.2 Främjande på olika nivåer i utlandet Främjandet på makroplanet avser att stärka den allmänna Sverige- bilden och riktar sig till en bred målgrupp utomlands. Syftet är att marknadsföra det moderna progressiva , ett öppet land i framkant av den tekniska utvecklingen, ett utvecklingsinriktat land på människans och miljöns villkor.TPF1FPT Innehållet i detta främjande utvecklas av och implementeringen utomlands sker i första hand i samarbete med officiella representanter för Sve- rige. Utlandsmyndigheterna spelar en central roll i detta främjande, bland annat på grund av sin status och trovärdighet. De externa effekterna av insatserna är betydande. Många enskilda företag och organisationer drar nytta av de budskap som kommuniceras genom makrofrämjandet. Sverigebilden betonar till exempel ett antal nyckelord – hållbarhet, ny kreativitet, öppenhet och gränslös utveckling – som inte endast återspeglar den bild som vill bli förknippad med, utan också kvaliteter som är viktiga delar av olika branschers och enskilda företags egen marknadsföring. Det är därför naturligt att en stor del av kostnaderna finansieras genom offentliga medel. Utredningens uppfattning är att det allmänna Sverigefrämjandet fungerar väl. Främjandet på mikroplanet rör enskilda företag. Mikrofrämjan- det är en del av de företagsspecifika tjänster som erbjuds svenska företag och omfattar olika insatser för att identifiera potentiella utländska kunder och samarbetspartner och marknadsföra företa- gets utbud av varor och tjänster på den utländska marknaden. Dessa insatser riktas till en snäv krets av potentiella motparter och genomförs i huvudsak av om det är representerat på den utländska marknaden. Undantagen rör särskilda områden så som export av försvarsmateriel och stora affärer där motparten är en statlig aktör, då offentliga insatser kan vara nödvändiga. Det är främst det enskilda företaget som gynnas av främjandet på mikro- nivå, även om det kan förekomma positiva externa effekter. Kost- naderna täcks i stor utsträckning av avgifter vilket garanterar behovsorientering. Utredningens uppfattning är att mikrofrämjan- det är effektivt och en styrka för svenska företags tillväxt på utländska marknader. Mesofrämjandet ligger mellan dessa två nivåer och avser att förmedla kunskap om sektorer och kunskapsområden snarare än enskilda företag eller hela landet. Målet är att sprida bilden av svenska kunskapsområden och av svenska företag som attraktiva 1TP PT Citat från , Sverigebilden , , . affärspartner med högkvalitativa och konkurrenskraftiga produkter och tjänster. Målgruppen är bredare än för mikrofrämjandet, men kan även inkludera specifika motparter, såsom statliga aktörer eller multilaterala organisationer. Utlandsmyndigheterna är viktiga för implementeringen av insatserna genom kontaktnät och den status som de besitter och som gör det möjligt att nå beslutsfattare och företag. Dessutom har betydande resurser investerats i flera länder för att stärka den allmänna Sverigebilden och etablera mötesplatser i anslutning till de svenska ambassaderna. Dessa mötesplatser är naturliga plattformar för evenemang avsedda att skapa uppmärk- samhet kring svenska kunskapsområden. Det är på mesonivån som näringslivsfrämjandet kan utvecklas. Marknadsföringen av svenska kunskapsområden kräver tydliga uppdrag till främjandeorganisationer baserat på strategiska priorite- ringar. För att garantera ett företagsperspektiv och tillräckliga resurser bör kostnaderna delas mellan deltagande företagen eller branschorganisationerna och offentliga medel. 7.3Ett effektivt framtida främjande Avsnittet sammanfattar utredningens rekommendationer och för- slag. Både den kvantitativa analysen och de mer principiella resone- i denna utredning har tydligt markerat företagsklimatets och näringspolitikens betydelse för näringslivets internationalise- ring. Utan ett gott inhemskt företagsklimat finns inga förutsätt- ningar för att skapa internationell konkurrenskraft, vare sig denna utnyttjas för export av varor, export av tjänster, direktinvesteringar utomlands eller inflöden av utländska investeringar i . Utredningen betonar behovet av reformer på några av de områden som framstår som viktigast för att behålla och stärka det svenska näringslivets internationella konkurrenskraft. Goda förutsättningar för att bedriva forskning och utveckling i är ett nödvändigt villkor för konkurrenskraft både i tra- ditionellt kunskapsintensiva industrier och branscher som van- ligtvis inte räknas till de FoU-intensiva sektorerna. De ökningar i export av kläder och livsmedel som åstadkommits är till exempel intimt sammankopplade med kunskapsutveckling inom områden som design, kvalitet och marknadsföring. hör till världens mest FoU-inten- siva länder , med FoU-investeringar som motsvarar av BNP, och fortsatta investeringar är nöd- vändiga för att behålla denna framstående position vilket också betonas av i dess första rapport, Ds 2007:38. Forskning och innovation är avgörande för företagens framtida konkurrenskraft och för framväxten av nya företag måste bygga på ett högt kunskapsinnehåll i exporten. Utredningen ansluter sig till forskningspropositionens inriktning av resurstillskott till områden där den svenska forskningen håller världsklass, samt till områden där det finns företag i som bedriver egen FoU-verksamhet och där de statliga insatserna stärker närings- livets konkurrenskraft. Utredningen betonar särskilt behovet att utnyttja delar av resurstillskottet för att stärka den behovsmoti- verade forskningens omvandling till kommersiella lösningar genom fortsatt uppbyggnad av de svenska industriforskningsin- stituten. Beskattningens effekter på företagens FoU bör undersökas. Det är önskvärt att svenska regler harmoniseras med vad som gäller i jämförbara länder. God tillgång på kvalificerad arbetskraft är ett nödvändigt villkor för att utveckla verksamheter med högt förädlingsvärde och en förutsättning för att både svenska och utländska multinationella företag ska lokalisera kvalificerad produktion till . I sammanhanget är det positivt att en Teknikdelegation skapats (Dir. 2008:96). I synnerhet delegationens uppdrag att öka intresset för och deltagandet i högskoleutbildningar inom matematik, naturvetenskap, teknik och informations- och kommunikationsteknik är betydelsefullt. Fortsatta satsningar på kvalificerad yrkesutbildning och högre utbildning är nödvän- diga, med särskild betoning på program som utvecklas i samver- kan mellan staten, utbildningsanordnarna och industrin. På områden där utbudet av kvalificerad arbetskraft är otillräck- ligt bör möjligheterna till arbetskraftsinvandring förbättras, vil- ket också uppmärksammats bland andra av (Legrain 2008, 2007). Den så kallade Kaki-utred- ningen (SOU 2006:87) rekommenderade en liberalisering av regelsystemet för arbetskraftsinvandring. En rekommendation som denna utredning ansluter sig till. God infrastruktur är en förutsättning för effektiv näringsverk- samhet. De exempel som diskuterats i Kapitel 4 illustrerade några av kostnaderna för enskilda företag av svagheter i den fysiska infrastrukturen. Den infrastrukturproposition som pre- senteras innehåller bland annat satsningar på transportinfrastruktur med fokus på investeringar i regioner med störst tillväxtpotential. Utredningen ser stort värde av att även framtida infrastruktursatsningar ges ett tillväxt-, företags- och internationaliseringsperspektiv. På skatteområdet har de senaste årens reformprogram fokuserat på att reducera skillnader i beskattning mellan och omvärlden på områden där internationell skattekonkurrens kan vara betydelsefull. Fortsatta reformer bör inriktas på att öka incitamenten för att starta och driva växande företag. Det är viktigt att främjande och handelspolitik samordnas. Sve- rige har profilerat sig som ett frihandelsinriktat land, och arbetet med fortsatt handelsliberalisering och regelförenkling utgör en viktig del av främjandet, både på det globala, regionala och nationella planet. bör uppmuntra fortsatt handelsliberalisering inom ramarna för WTO – bland annat vore ett ryskt WTO-medlem- skap av stort värde för svenska företag. Särskilda ansträngningar bör göras för att främja kunskapen om EU:s inre marknad och dess regelsystem bland svenska företag och svenska myndigheter, i enlighet med de förslag som pre- senterats i (2005). 7.3.2Främjandets strategi och resurser Främjandet utgör den inhemska näringspolitikens internationella dimension och bör bygga på en noggrann ekonomisk analys av för- utsättningar och möjligheter på internationella marknader, samt ta hänsyn till strategier och målsättningar även inom andra politikom- råden. Den viktigaste komponenten i främjandear- bete bör vara utvecklingen av en internationaliseringsstrategi som integrerar näringspolitik, handelspolitiken och invester- ingsfrämjandet. Ett permanent Globaliseringsråd bör ges uppgift att skapa denna internationaliseringsstrategi för hur bäst ska ta tillvara på möjligheterna och möta utmaningarna i den interna- ekonomin. Ett framtida Globaliseringsråd bör vara pla- cerat vid Statsrådsberedningen. Utöver strategisk planering, bör ansvara för resursallokering, samordning och utvärdering. Detta omfattar även kapacitet att formulera tydliga uppdrag för de myndigheter och organisationer som genomför främjandet. Utredningen rekommenderar att genomför de organisato- riska förändringar som är nödvändiga för att uppfylla dessa funktioner. är en tillkommande funktion som behandlas nedan. Näringspolitiska prioriteringar inklusive de regionala tillväxtprogrammen och forsknings- och innovationspolitiken ska vägleda prioriteringar i internationaliseringsstrategin. God strategi förutsätter goda kunskapsunderlag. Bättre statistik om svenska företags utlandsverksamhet och tjänsteflöden i svenska företag är önskvärt för bättre framtida beslutsunderlag gällande ekonomisk politik, näringspolitik och främjande. Både forskningsresultat och erfarenheter från företag visar att främjandet ger positiva resultat i form av handel och invester- ingar. Därmed bör anslagsnivån till internationaliseringsfräm- jandet upprätthållas på nuvarande nivå. Strategin för främjandet bör specificera vilka kunskapsområden som kan ingå i de satsningar som finansieras med offentliga medel. Geografiska prioriteringar är nödvändiga och bör omfatta (i) viktiga handelspartner, (ii) stora tillväxtmarknader och (iii) världsekonomiska centrum. Dessutom finns länder där särskilda ekonomiska och politiska skäl kan motivera främjarinsatser. Sär- skild vikt bör fästas vid insatser i stora biståndsländer och länder som är på väg att fasas ut ur det bilaterala biståndssamarbetet. Vidare bör den japanska marknaden, där den svenska exporten utvecklats anmärkningsvärt svagt under det senaste årtiondet, ges särskild uppmärksamhet. För att möjliggöra positiv samverkan är det önskvärt att Sverige- främjandets geografiska prioriteringar följer näringslivsfrämjan- dets prioriteringar. Internationaliseringsfrämjandet bör prioritera små och medel- stora företag samt temporära exportörer, det vill säga företag som varit engagerade i export utan att lyckas etablera sig som permanenta exportörer. 7.3.3Ett offentligt åtagande gentemot företagen Exportfrämjandeinsatser avser att underlätta näringslivets interna- tionalisering och sänka de trösklar som bromsar små och medel- stora företags tillväxt på utländska marknader. Det är viktigt att tydligt slå fast vilken typ av offentliga insatser enskilda företag kan förvänta sig. Dessa sammanfattas i Tabell 7.1 nedan. Näringspolitik och stöd till företagsutveckling Informationsinsatser för små och medelstora företag (, kommuner och regioner*) Grundläggande exportservice (Exportråd och Finansieringslösningar (, EKN, SEK*) Företagsinriktad affärsutveckling* (Exportråd, Marknadsföring av svenska kompetensområden kommuner och regioner) på utländska marknader* (Exportråd och Finansiering* (SEK och EKN) Projektexport* (PES, Exportråd och Utlands- Problemlösning* (Utlandsmyndigheter) Dörröppning* (Utlandsmyndigheter) Basservice omfattar de insatser alla företag ska erbjudas. Inom näringspolitiken är det insatser för att stödja entreprenörskap och företagsutveckling: i dagens globaliserade omgivning bör den internationella dimensionen ses som en integrerad del av tillväxtstrategin i stort. och ambassadernas grund- läggande exportservice finns också tillgänglig avgiftsfritt för alla företag. Utöver denna grundläggande service utför företagsspecifik affärsutveckling mot avgift. Alla företag har också möjlighet att vända sig till SEK och EKN för exportkre- diter och exportkreditgarantier på kommersiella villkor. Vidare bör alla företag vid behov kunna få tillgång till assistans från utlandsmyndigheter för problemlösning och dörröppning. Dessa tjänster bör vara avgiftsbelagda. Dessutom bör det finnas ett antal riktade insatser för vissa typer av verksamheter, marknader och företag. Småföretagens inter- nationalisering stöds genom subventionerade tjänster, såsom kompetensutveckling via regionala exportrådgivare och AffärsChansprojekt på olika destinationsmarknader. De främjarinsatser som genomförs på mesonivå för att marknads- föra utvalda svenska kunskapsområden på prioriterade markna- der räknas också till denna kategori. Vidare ingår särskilda sats- ningar på projektexport, som också kan omfatta kvalificerat stöd för kontaktskapande och dörröppning. saknas ett tydligt uppdrag för att skapa innehållet i sektorsfrämjandet på utländska marknader, med ett undantag: marknadsför som en attraktiv lokalisering för investeringar. Utredningens uppfattning är att marknadsföringen av det svenska näringslivet utomlands är ett viktigt komplement till övriga delar av export- och internationaliseringsfrämjandet, och att verksamheten på detta område bör utvecklas. Insatserna bör så långt som möjligt utformas så att de främjar svenska kompetensområden snarare än enskilda företag. Utredningen rekommenderar att ansvaret för att samordna marknadsföringen av det svenska näringslivet bör fortsatt ligga inom . Detta omfattar strategisk planering, resursfördelning, uppdragsbeskrivningar och utvärdering. bör mer systematiskt ge främjandeorganisationer och myndigheter uppdrag att skapa innehållet i det främjande som förs ut genom utlandsmyndig- heter, exportrådskontor och andra officiella kanaler. För att garantera ett företagsperspektiv och tillräckliga resurser bör kostnaderna delas mellan deltagande företagen eller branschor- ganisationerna och offentliga medel. Inom ett begränsat antal prioriterade marknader och sektorer finns utrymme för ett proaktivt främjande som bör utgå från exportrådskontor eller utlandsmyndigheter. Detta arbete ska inte enbart utföras på uppdrag av specifika svenska företag, utan också bevaka den lokala marknaden för att identifiera potentiella affärsmöjligheter för svenska företag. De specifika uppdrag som genomförs för enskilda företag bör vara avgiftsbelagda, men arbetet för att utveckla specifik branschkunskap bör vara offentligt finansierat. Utredningens uppfattning är att denna typ av främjande är särskilt viktigt på stora prioriterade marknader där utvecklingen av den svenska exporten varit relativt svag: kan detta till exempel gälla och . Mobilisera tekniska och vetenskapliga attachéer som den del i främjandet av bilden av som en kunskapsnation. Ett främjandeuppdrag kan bidra till effektivare omvärldsbevakning genom att bidra till kontaktskapande. För att effektivt kunna uppfylla sin roll som förmedlare av kunskap till bör de på ett tydligare sätt identifieras som repre- sentanter för viktiga svenska kunskapsområden, med uppdrag att främja svenska företags och forskares internationalisering. Erfarenheterna från , där TEKES tekniska attachéer har ett tydligare främjandeuppdrag, tyder på att detta arbetssätt är effektivt. I förestående myndighetsreformer bör ansvaret för tek- niska attachéer överlåtas till en myndighet med tydlig koppling till spjutspetsområden inom forskning och företagande. Formerna för att överföra framgångsrika främjandesatsningar från en utländsk marknad till en annan bör utvecklas. Det inne- håll som utvecklas för prioriterade sektorer och marknader bör utnyttjas effektivt, vilket innebär att insatserna i normalfallet bör genomföras på flera marknader. Program som utvecklats med utgångspunkt i behoven i prioriterade kunskapsområden och marknader bör kunna genomföras även på icke-prioriterade marknader. En av de största utmaningarna i verksamheten på hemmaplan rör samordningen av exportfrämjandet. Svårigheterna att överblicka de många insatser och aktörer som identifierades i Kapitel 6 är en indikation på de problem som möter småföretag som har ambitio- nen att exportera och som vill använda de insatser som det offent- liga erbjuder. En starkare samordning och tydligare arbetsfördelning mellan aktörerna bör vara en absolut prioritet. Utredningen konstaterar att den satsning på en virtuell one- stop-shop i form av som genomförts är ett föredömligt steg i rätt riktning, men att ytter- ligare insatser är önskvärda. Statliga insatser bör integreras med regionala initiativ. Det samarbete som etablerats inom ramarna för och omfattar 13 kommuner i är ett gott exempel. Statliga resurser till regionalt exportfrämjande bör styras till regioner som aktivt utvecklar integrerade program för internationaliseringsfrämjande anpassat till behoven hos företagen i regionen. 7.3.6Företagsspecifikt främjande på utlandsmarknader har ansvar för att förmedla exportkompetens och exportmarknadskunskap och repre- senterar en styrka i svenskt behovsstyrt främjande. Dessa uppgifter kräver den kompetens och affärsinriktning som präglar Export- rådets verksamhet. Arbetet med att utveckla attraktiva former för företagsspecifika rådgivning bör fortsätta. Den exportkompetens som förmedlas genom främjandet är i första hand inriktat på små och medelstora företag, och bör ingå i det offentliga främjandeuppdraget. Därmed bör tjänsterna vara avgiftsfria. Med undantag av grundläggande standardiserad information om specifika exportmarknader bör de tjänster som ingår i termen exportmarknadskunskap vara avgiftsbelagda. verksamhet omfattar både ett offentligt uppdrag och konsultverksamhet som bedrivs på kommersiella villkor. För att undvika oklarheter och ineffektivitet är det viktigt att det offentliga uppdraget formuleras på ett tydligt sätt och med väldefinierade mål som kan följas upp och utvärderas. Utredningen ser ett behov av att upprätthålla nuvarande anslags- nivå i det statliga uppdraget. främjandeverksamhet bör i större utsträckning samverka med andra främjandeorgan och i synnerhet samordnas med ISA:s marknadsföring av som investeringsland, för att möjliggöra ett effektivare utnyttjande av det informations- material som produceras av . Utredningen ser stor vikt av fortsatt fokus på små och medel- stora företag i statliga uppdrag. Utlandsmyndigheternas arbete med främjande av företag med anknytning till är generellt sett effektivt och målinriktat. Utredningen har dock identifierat tydliga skillnader mellan olika utlandsmyndigheter. För att stärka utlandsmyndigheternas främ- jande föreslår utredningen följande åtgärder. Bredda rekryteringen till utlandsmyndigheternas främjartjänster för att trygga kompetensförsörjningen. I synnerhet bör framtida främjandesatsningar öppna för rekrytering av personer med önskvärd företags- och landkompetens även utanför . Utlandsmyndigheternas främjandeuppdrag bör tydliggöras. Främjandet är en central uppgift, och kapacitet för att agera som problemlösare och dörröppnare bör finnas på samtliga utlands- myndigheter.