sou · GVB374 · 2008-01-01 00:00:00 — Av direktiven framgår också att avsikten med översynen är att öka privatpersoners intresse av att tillfälligt hyra ut den egna bostaden i andra hand eller att ha inneboende i den. Den fråga som bör övervägas är därför om de hyresrättsliga regler som gäller för privatpersoners upplåtelse av den egna bostaden kan antas hindra eller försvåra sådana upplåtelser eller på något annat sätt inverka negativt på viljan att hyra ut bostaden och om det således finns ett behov av att ändra dessa regler. I det sammanhanget måste dock beaktas att direktiven också anger att hyresgästernas intres- sen, t.ex. av godtagbara hyresvillkor, inte får åsidosättas och att de förslag som lämnas ska vara väl förenliga med de regler som gäller för övriga slag av upplåtelser. En upplåtelse av den egna bostaden till en utomstående person motiveras ofta av att upplåtaren ska studera eller arbeta på en annan ort och därför inte kan använda lägenheten eller huset för egen del. Ett alternativ kan då vara att hyra ut den egna bostaden som den annars skulle stå obebodd. Ofta vet upplåtaren redan från början bostaden åter kommer att behövas för egen del. I en sådan situation är det vanligt att upplåtaren, i syfte att försäkra sig om att hyresförhållandet kommer att pågå , i hyresavtalet anger en bestämd hyrestid, t.ex. ett eller , som motsvarar den tid under vilken upplåtaren avser att bo på annat håll. Som framgår av redo- visningen i avsnitt 4.2.1 är upplåtaren, men inte hyresgästen, i ett sådant fall bunden av den avtalade hyrestiden. kan alltså sägas upp av upplåtaren bara om hyresgästen har misskött sig och hyresrätten därför har förverkats. Även om upp- låtarens förhållanden av någon oförutsedd anledning skulle ändras och han eller hon skulle få behov av bostaden för egen del, kan upplåtaren säga upp hyresavtalet till upphörande först till den avtalade hyrestidens utgång. Hyresgästen kan däremot, oav- Uppsägning av hyresavtal avseende den egna bostaden sett vad som bestämts i hyresavtalet, alltid säga upp hyresavtalet till upphörande vid det månadsskifte som infaller närmast från uppsägningen. För en privatperson som hyr ut sin bostad kan det således finnas vissa nackdelar med att i hyresavtalet ange en bestämd hyrestid, åtminstone om den är lång. I många fall är det i stället bättre för upplåtaren att träffa ett hyresavtal som gäller med obestämd hyrestid, dvs. tills vidare, med en bestämd uppsägningstid. Den som har för avsikt att hyra lägenheten kan däremot ha ett intresse av att komma överens med upplåtaren om en bestämd hyrestid för att därigenom försäkra sig om att få bo i lägenheten under hela . De nu angivna problemen som kan uppkomma för den som hyr ut sin bostad beror inte på några brister i de hyresrättsliga reglerna utan är snarare en konsekvens av att reglernas innehåll är okända för de allra flesta privatpersoner. Problemen kan alltså lätt undvikas, om den som står i beredskap att hyra ut sin bostad informerar sig om vilka regler som gäller för uthyrningen. Sådan information kan fås kostnadsfritt vid landets hyresnämnder. Trots de olägenheter som ett tidsbestämt hyresavtal således kan innebära för upplåtaren finns det enligt min mening inte skäl att införa särskilda regler om hyrestid och uppsägningstid som bara skulle gälla vid privatpersoners upplåtelse av den egna bostaden. En sådan särreglering skulle sannolikt bara göra det ännu svårare för den som inte är särskilt insatt i hyresrätten att få klarhet i vilka regler som gäller i det aktuella fallet. Då det inte heller i övrigt har kommit fram att det finns något behov av att ändra hyreslagens bestämmelser om hyrestid, uppsägningstid, formerna för uppsägningen och hyresgästens uppsägningsrätt, bör dessa en- ligt min mening kvarstå oförändrade. En annan fråga som har betydelse för viljan att upplåta den egna bostaden rör hyresgästens besittningsskydd. Vid upplåtelse av en privatbostad uppstår en nära personlig kontakt mellan hyresvärden och hyresgästen. Upplåtarens personliga förhållanden måste alltså ges större tyngd vid en sådan upplåtelse än i andra fall. Den som hyr en lägenhet av en privatperson är också i de allra flesta fall införstådd med att hyresförhållandet endast är tillfälligt och inte kommer att pågå . Det har därför ansetts att det finns skäl att lämna vissa hyresgäster helt utan besittnings- skydd. Som redovisats i avsnitt 4.2.2 har den som bor inneboende inte något besittningsskydd alls, oavsett hur hyresför- hållandet har pågått. Av samma skäl har den som hyr ett möblerat rum eller en hel lägenhet i andra hand inte rätt till förlängning av Uppsägning av hyresavtal avseende den egna bostaden hyresavtalet respektive av hyresförhållandet. Den som hyr en hyres- eller bostadsrättslägenhet i andra hand har alltså inte något besittningsskydd om hyresförhållandet upphör innan det har varat längre än i följd. Av redovisningen i av- snitt 4.2.2 framgår emellertid att en sådan hyresgäst, liksom den som hyr en bostadslägenhet i ett en- eller tvåfamiljshus, utan sär- skilt godkännande från hyresnämnden kan avstå från besittnings- skyddet av hyresförhållandet, om skälet för uppsägningen är att upplåtaren ska bosätta sig i lägenheten eller överlåta den eller huset. Denna generella möjlighet för parterna att vid andrahandsupplåtelse förlänga den tid då hyresgästen inte har något besittningsskydd med och att vid förstahandsupp- låtelse av den egna bostaden helt avtala bort hyresgästens besitt- ningsskydd under de fyra inledande åren infördes . Sådana överenskommelser godtogs tidigare regelmässigt av hyresnämnden och det ansågs därför att ett slopande av kravet på hyresnämndens godkännande inte skulle leda till någon försämring av hyresgästernas ställning (se prop. 2005/06:13 s. 13). En gemensam uppfattning inom samrådsgruppen har varit att det inte finns skäl att införa ytterligare generella undantag från huvudprincipen om hyresgästens besittningsskydd (se 45 § hyres- lagen) eller att utvidga de möjligheter som en privatperson enligt nuvarande regler har att vid upplåtelse av den egna bostaden i vissa fall avtala bort hyresgästens besittningsskydd utan hyresnämndens godkännande (se 45 a § hyreslagen). En fråga som däremot bör övervägas är om det skulle underlätta för den privatperson som har för avsikt att hyra ut sin bostadslägenhet om överenskommelsen skulle kunna gälla . Inom samrådsgrup- pen har det emellertid rått enighet om att en sådan utvidgning sanno- likt inte skulle få någon praktisk betydelse. När en privatperson hyr ut den egna bostaden är nämligen upplåtelsen sällan avsedd att pågå som . Och i de enstaka fall då hyresvärden har ett behov av att hyresgästen avstår från sitt besittningskydd , kan parterna alltid träffa en överens- kommelse och begära att hyresnämnden godkänner den. En sådan överenskommelse godtas i regel av hyresnämnden, om skälet för överenskommelsen är att hyresvärden exempelvis ska bo utomlands eller studera på annan ort ytterligare . Med hänsyn till det anförda gör jag den bedömningen att det inte heller finns något Uppsägning av hyresavtal avseende den egna bostaden behov av att ändra reglerna om hyresgästens besittningsskydd och avstående från besittningsskydd. När det därefter gäller hyresgästens besittningsskydd vid hyres- värdens uppsägning av ett hyresavtal som avser en lägenhet i ett en- eller tvåfamiljshus eller en bostadsrättslägenhet framgår av den redovisning som lämnats i avsnitt 4.2.2 att hyresgästen i ett sådant fall har ett svagare besittningsskydd än annars, om skälet för upp- sägningen är att hyresvärden har behov av bostaden för egen del. De besittningsbrytande grunder som finns intagna i 46 § hyres- lagen täcker väl de situationer då hyresvärden har ett beaktansvärt skäl för att säga upp hyresavtalet och få tillgång till lägenheten för egen del. Utgångspunkten i dessa fall är att hyresförhållandet, åt- minstone , ska upphöra. Hyresgästen får dock skälig tid på sig för att skaffa en annan bostad. Det har inte kommit fram någonting som påkallar en ändring av det rättsläge som gäller i detta avseende De aktuella bestämmelserna i 46 § hyreslagen bör därför enligt min mening kvarstå oförändrade. 5Hyran vid upplåtelse av den egna bostaden En av de väsentligaste frågorna för den som är part i ett hyresavtal är vilken hyra som ska utgå vid upplåtelsen av lägenheten. Om lägen- heten inte omfattas av kollektiva förhandlingar i enlighet med hyresförhandlingslagens (1978:304) bestämmelser, får hyresvärden och hyresgästen i samband med att de ingår hyresavtalet komma överens om med vilket belopp hyran ska utgå. I fråga om bostads- lägenheter som hyrs ut i andra hand gäller dock att hyran inte alltid behöver bestämmas till beloppet utan att den i stället kan knytas till den hyra eller den avgift som upplåtaren betalar (se 19 § hyres- lagen). I hyreslagen finns bestämmelser som anger hur hyresvärden och hyresgästen ska gå tillväga för att få till stånd en ändring av hyran och hur hyran bestäms för det fall parterna inte kan enas i frågan. Även om hyresvärden och hyresgästen inledningsvis vid uthyr- ningen har varit överens om hyrans storlek, kan hyresnämnden i vissa fall efter en ansökan från hyresgästen förplikta hyresvärden att betala tillbaka en del av hyran. I samband med ett sådant beslut kan hyresnämnden också i vissa fall sänka hyran retroaktivt. I avsnitt 5.2 lämnas en kort redogörelse för de nu angivna reglerna. Frågan om de bör ändras i något avseende behandlas i avsnitt 5.3. Hyran vid upplåtelse av den egna bostaden 5.2.1Hyran för en bostadslägenhet Den hyresvärd eller hyresgäst som vill att hyran för en bostads- lägenhet ska ändras måste skriftligen meddela detta till sin motpart. Om parterna inte kan komma överens i frågan, får den part som tagit initiativ till villkorsändringen tidigast en månad därefter vända sig till hyresnämnden och ansöka om ändring av hyran (54 § hyres- lagen). I vissa fall kan hyresvärden tillämpa ett förfarande som innebär att den hyresgäst som inte motsätter sig hyresvärdens skriftliga meddelande med begäran om hyreshöjning ska anses ha ingått ett avtal med hyresvärden om att betala den begärda hyran (se 54 a § hyreslagen). Utgångspunkten för hyresnämndens prövning är att hyran ska fastställas till ett skäligt belopp (se 55 § hyreslagen). Enligt den s.k. bruksvärdesregeln är hyran inte att anse som skälig, om den är på- tagligt högre än hyran för lägenheter som med hänsyn till bruks- värdet är likvärdiga. För att lägenheter ska anses likvärdiga krävs bara att de i stora drag motsvarar varandra. Jämförelsen ska ske med lägenheter på samma ort som prövningslägenheten och vid prövningen ska i första hand beaktas hyran för lägenheter i hus som ägs och förvaltas av allmännyttiga bostadsföretag. Om det inte finns några likvärdiga lägenheter som ägs av allmännyttiga företag på orten, kan andra likvärdiga lägenheter i det privata fastighets- beståndet på orten användas som jämförelseobjekt. I de fall det inte finns sådana likvärdiga lägenheter heller, får hyresnämnden i stället beakta hyran för lägenheter på en annan ort med jämförbart hyres- läge och i övrigt likartade förhållanden på hyresmarknaden. Vid prövningen ska den hyra som prövas av nämnden jämföras med den hyresnivå som de högsta hyrorna i jämförelsematerialet bildar. Det är endast då hyran för prövningslägenheten påtagligt överstiger denna nivå som hyran sänks till ett skäligt belopp. Den hyra som bestäms brukar kallas bruksvärdeshyra. Med bruksvärde avses vad lägenheten objektivt sett kan antas från hyresgästens sida vara värd i förhållande till andra likvärdiga lägenheter. Vid denna bedömning ska man bortse från produk- tions-, drifts- och förvaltningskostnader. Hänsyn ska inte heller tas till upplåtarens lånekostnader, förmögenhetsvärdet eller annat som är av betydelse för hyresvärden då han eller hon kalkylerar vilken hyra som måste tas ut för att de egna kostnaderna ska täckas. Hyran vid upplåtelse av den egna bostaden emot beaktas lägenhetens yta, antal rum, modernitetsgrad, planlös- ning samt standard i kök och badrum. Andra trivselhöjande fakto- rer som kan beaktas är öppen spis, kakelugn och varmgarage. Bruksvärdet påverkas också av husets allmänna läge, utomhus- miljön och närhet till allmänna kommunikationer. Om det inte finns några jämförbara lägenheter bestämmer hyresnämnden hyran efter en allmän skälighetsbedömning. En sådan prövning görs mot bakgrund av hyresnämndens allmänna kännedom om hyresläget på orten. När det gäller hyresavtal som löper tills vidare får hyresnämn- dens beslut normalt inte avse tiden före det månadsskifte som in- träffar närmast för ansökningen. Ett beslut får i ett sådant fall inte heller avse tiden innan har förflutit efter det att den hyra som gällde förut började tilläm- pas. För tidsbestämda hyresavtal som inte sagts upp gäller att hy- resnämndens beslut inte får avse tiden före den tidpunkt till vilken uppsägning hade kunnat ske, om hyresavtalet hade sagts upp då ansökningen gavs in till hyresnämnden. Beträffande hyresavtal som löper än gäller dock att hyresnämndens beslut i anledning av en ansökan från hyresgästen får avse tiden efter det månadsskifte som inträffar närmast efter det att ansökan gavs in (se 55 d § hyreslagen). De nu redovisade reglerna gäller inte vid upplåtelse av ett möblerat rum, om ansökan till hyresnämnden görs innan hyresför- hållandet har varat i följd, eller då lägenheten utgör en del av upplåtarens egen bostad, dvs. i vissa fall då hyresgästen sak- nar besittningsskydd (se 53 § hyreslagen). Reglerna gäller inte heller då den aktuella hyran för lägenheten ska fastställas vid kollektiva förhandlingar. En bostadslägenhet som hyrs ut i första eller andra hand av en privatperson omfattas dock så gott som aldrig av det kollektiva förhandlingssystemet. Vid sådana upplåtel- ser gäller därför att en ändring av hyran i regel måste ske i enlighet med hyreslagens bestämmelser. Hyran vid upplåtelse av den egna bostaden I ett läge då det är brist på bostadslägenheter finns det en uppenbar risk för att ungdomar och andra som av olika anledningar är hän- visade till att vara inneboende eller att hyra en bostad i andra hand känner sig tvingade att godta en oskälig hyra för att få någonstans att bo. För att stärka hyresgästernas skydd mot oskäliga hyresvill- kor infördes därför i hyreslagen en tvingande regel som innebär att den hyresvärd som har tagit emot en hyra som inte är skälig i vissa fall kan bli återbetalningsskyldig gentemot hyres- gästen (se 55 e § hyreslagen). En sådan återbetalningsskyldighet kan komma ifråga då upplåtelsen avser ett möblerat eller omöblerat rum och vid upplåtelse i andra hand av annan bostadslägenhet, dock inte vid upplåtelser för fritidsändamål. Paragrafen är tillämplig oavsett om hyresgästen har besittningsskydd eller inte och den gäller både vid uthyrning av en hyreslägenhet och när hyresavtalet avser en lägenhet som upplåtaren innehar med bostadsrätt. Paragra- fen gäller däremot inte vid upplåtelse av en bostadslägenhet i första hand, t.ex. då en andelslägenhet hyrs ut av innehavaren eller då ett småhus hyrs ut av ägaren. Om upplåtelsen avser ett möblerat eller omöblerat rum i ett sådant småhus, är bestämmelserna dock tillämpliga. Med möblerat eller omöblerat rum avses normalt varje bostad, oberoende av antalet rum, som inte kan anses som en fullständig bostadslägenhet, dvs. en bostad som har ett eller flera rum, kök eller kokvrå samt hygienutrymmen. Det innebär att den som hyr ett rum och ett badrum anses hyra ett möblerat eller omöblerat rum. Om även ett kök ingår, anses uthyrningen däremot avse en fullständig bostadslägenhet. Den som är inneboende i hyresvärdens bostadslägenhet torde oftast hyra ett möblerat eller omöblerat rum. Som framgår av redovisningen i avsnitt 5.2.1 kan den hyresgäst som hyr en lägenhet som utgör en del av upplåtarens egen bostad inte få hyresvillkoren prövade med stöd av bruksvärdesregeln i 55 § hyres- lagen. En sådan hyresgäst kan däremot få hyrans skälighet prövad genom att väcka talan vid hyresnämnden enligt bestämmelserna i 55 e § hyreslagen. Om hyresvärden har tagit emot en hyra som inte är skälig enligt 55 § första – tredje styckena och 55 c § hyreslagen, ska hyresnämn- den på ansökan av hyresgästen besluta att hyresvärden ska betala tillbaka vad han tagit emot utöver skäligt belopp tillsammans med ränta. Hänvisningen till 55 c § hyreslagen innebär att om det för Hyran vid upplåtelse av den egna bostaden lägenheten har bestämts hyra i en förhandlingsöverenskommelse som har presumtionsverkan, ska det beaktas vid bedömningen av om hyran är skälig. Utgångspunkten är därvid att den hyra som har bestämts i förhandlingsöverenskommelsen ska anses som skälig. Samma utgångspunkt gäller för sådana hyror som har fastställts i andra förhandlingsöverenskommelser. De principer som gäller för prövningen innebär att hyresvärdens egna kostnader normalt inte påverkar bedömningen av om den hyra som utgår för lägenheten är skälig. Hyresvärdens lånekostnader är alltså inte relevanta för den prövning som hyresnämnden ska göra. Om lägenheten hyrs ut möblerad, beaktas det däremot vid hyres- nämndens prövning. Hyresvärden kan således göra ett visst påslag på den hyra som motsvarar bruksvärdet för lägenheten. Ett sådant påslag kan i vissa fall, beroende på möblernas omfattning och standard, beräknas till 5–av bruksvärdeshyran. På mot- svarande sätt kan det förhållandet att den överenskomna hyran innefattar kostnad för el, vatten, telefon, bredband, kabel-TV eller andra konsumtionsavgifter beaktas vid prövningen av frågan om hyresvärden ska bli återbetalningsskyldig. Hyresgästens ansökan kan bara prövas om den har kommit in till hyresnämnden från det att hyresgästen läm- nade lägenheten. Denna frist motiveras av att frågan om en even- tuell återbetalningsskyldighet för hyresvärden inte bör hållas öppen alltför länge efter det att hyresförhållandet har upphört. Vidare gäller att hyresnämndens beslut om återbetalning inte får avse tillbaka än före dagen för ansökningen. Skälet till denna begränsning är att återbetalningsskyldigheten annars skulle kunna bli alltför betungande för hyresvärden (se prop. 1987/88:162 s. 13). I ett ärende om återbetalning av hyra kan hyresgästen också be- gära att nämnden fastställer vilken hyra som ska gälla för ansökningen och under den fortsatta uthyrningen. Även vid denna prövning ska hyresnämnden bestämma hyran med utgångs- punkt i bruksvärdet för lägenheten. Hyran vid upplåtelse av den egna bostaden Mitt förslag: Ett beslut från hyresnämnden om att hyresvärden är skyldig att till hyresgästen återbetala viss del av den hyra som tagits emot ska inte få avse tillbaka än . Min bedömning: Hyreslagens regler om bestämmande av hyran vid upplåtelse av en bostadslägenhet bör inte ändras på så sätt att det vid fastställandet av skälig hyra för en lägenhet ska vara möjligt att förutom bruksvärdet för lägen- heten även beakta upplåtarens egna kostnader för den. Vid uthyrning av en privatbostad gäller regelmässigt att hyres- värden och hyresgästen kommer överens om vilken hyra som ska utgå för lägenheten. Den hyra som parterna inledningsvis enats om kan överstiga bruksvärdet för lägenheten och innefatta ersättning för de kostnader som hyresvärden har för lägenheten, t.ex. ränte- och amorteringskostnader samt fastighetsskatt, och ersättning för nyttjandet av möbler m.m. Även om parterna från början har varit ense om hyran, kan hyresgästen enligt de regler som redovisats i avsnitt 5.2.1 begära sänkning av hyran samt enligt de bestämmelser som beskrivits i avsnitt 5.2.2 i vissa fall ansöka om återbetalning av den del av hyran som överstiger bruksvärdet för lägenheten och i samband därmed också begära att hyran sänks. Inte i något av dessa fall kan hyresvärden enligt nu gällande regler med framgång hävda att en skälig hyra för lägenheten ska innefatta ersättning för hans eller hennes egna kostnader för bostaden och till följd härav över- stiga bruksvärdet, så som det bestäms enligt hyreslagens regler. Enligt de ursprungliga direktiven ska jag se över reglerna om återbetalning av hyra. I tilläggsdirektiven har uppdraget utvidgats på så sätt att jag också ska överväga om det vid uthyrning av den egna bostaden bör vara möjligt att ta hänsyn till uthyrarens kostna- der för bostaden när hyrans storlek bestäms, t.ex. i de fall då uthy- raren innehar bostaden med bostadsrätt eller äger den själv. Den första fråga som ska övervägas – och som hänför sig till både hyres- sättning och återbetalning av hyra – är alltså om skälig hyra för en bostadslägenhet som hyrs ut av en privatperson i första eller andra hand bör fastställas inte bara med hänsyn till bruksvärdet för lägen- heten utan också med beaktande av upplåtarens egna kostnader för lägenheten. Hyran vid upplåtelse av den egna bostaden Frågan om de kostnader som en privatperson har för den egna bostaden ska kunna beaktas då hyrans skälighet prövas av hyres- nämnden har varit föremål för livlig diskussion alltsedan regeln om återbetalning av hyra infördes . I förarbetena till bestämmel- sen angavs att Sveriges bostadsrättsföreningars centralorganisation (SBC) i en skrivelse till regeringen hade begärt att hyreslagen skulle ändras så att en bostadsrättshavare alltid skulle ha rätt att få sina rimliga självkostnader täckta vid en andrahandsuthyrning (prop. 1987/88:162 s. 9). Departementschefen förordade emellertid att bruksvärdesreglerna i hyreslagen borde tillämpas vid prövningen av hyran även när hyresavtalet avser upplåtelse i andra hand av en bo- stadsrättslägenhet och angav vidare (a. prop. s. 13 f.): Det skulle för övrigt bereda stora svårigheter att i det enskilda fallet fastställa vad som är bostadsrättshavarens självkostnader för lägen- heten. En sådan prövning förutsätter en noggrann genomgång av bostadsrättshavarens ekonomiska förhållanden, bl.a. för att man skall kunna ta hänsyn till skatteeffekterna av ränteavdragen för lån som bostadsrättshavaren tagit upp för förvärv av bostadsrätten. I praktiken torde det inte heller vara möjligt att avgöra om lån som upptagits med bostadsrätten som säkerhet har avsett förvärvet av bostadsrätten eller om lånet använts för annat ändamål. Många bostadsrättshavare, som har förvärvat sin bostadsrätt innan de stora prisstegringarna började, har betydligt lägre kostnader för sin lägenhet än den hyra som kan tas ut för lägenheten med stöd av bruks- värdereglerna. I dessa fall är alltså bruksvärdereglerna fördelaktiga för bostadsrättshavaren. I andra fall kan emellertid, som SBC framhållit, bostadsrättshavarens kostnader för lägenheten vara så höga att en till- lämpning av bruksvärdereglerna innebär att han inte kan få dem täckta vid en andrahandsupplåtelse. I den angivna propositionen redovisades också en synpunkt som hade förts fram av HSB och som innebar att en bostadsrättshavare som upplåter sin lägenhet i andra hand alltid bör ha rätt att ta ut en hyra som motsvarar årsavgiften till bostadsrättsföreningen, även om avgiften är högre än vad som skulle anses som skälig hyra enligt bruksvärdereglerna. Enligt HSB kunde det nämligen i föreningar som äger nyproducerade fastigheter eller fastigheter som har genomgått en större ombyggnad förekomma att den årsavgift som bostadsrättshavaren betalar till föreningen är högre än bruks- värdeshyran för lägenheten. Departementschefen ansåg inte att det fanns skäl att tillmötesgå HSB:s synpunkt, eftersom det inte torde vara särskilt vanligt att årsavgiften för en lägenhet överstiger lägen- hetens bruksvärdeshyra (a. prop. s. 14). Hyran vid upplåtelse av den egna bostaden Frågan om hyressättning vid upplåtelse av vissa bostadslägen- heter har också behandlats av Ägarlägenhetsutredning, som i betänkandet Att äga sin lägenhet (SOU 2002:21) lämnat för- slag till en reglering som är tänkt att gälla för en ny boendeform, ägarlägenheter. När det gäller uthyrning av en ägarlägenhet har föreslagit att hyreslagens bruksvärdes- regler ska gälla (se betänkandet s. 173 och 177 f.).