sou · GWB3114 · 2008-12-01 00:00:00 — Bostadskravet anses uppfyllt om det finns utrymme att bekosta en bostad som är tillräcklig för den sökande och hans eller hennes familjemedlemmar. Om en person som har beviljats ställning som varaktigt bosatt därefter inte uppfyller försörjningsvillkoren kan ställningen inte återkallas eller på annat sätt gå förlorad därför att kravet på försörjningsförmåga är uppfyllt. Medan prövningen av om en EU/EES- medborgare uppfyller försörjningsförmågan avser att utröna om medborgaren vid det aktuella tillfället har tillräckliga tillgångar måste prövningen beträffande tredjelandsmedborgaren även inbegripa en prövning av den långsiktiga försörjningsförmågan.TPF1FPT För en tredjelandsmedborgare som ansöker om ställning som varaktigt bosatt i enligt 5 a kap. UtlL är utgångspunken enligt 2 § att den sökande ska kunna försörja sig själv och sina familjemedlemmar. Av förarbetena till lagbestämmelserna framgår dock att man vid bedömningen av försörjningsförmågan inte bör se endast till försörjningsförmågan hos den som ansöker om ställning som varaktigt bosatt utan att man även bör beakta den anhöriges ekonomiska förmåga. Det ska således inte vara ett oeftergivligt krav för att få ställning som varaktigt bosatt att den sökande måste visa på förmåga att kunna försörja både sig själv och familjemedlemmen, om den sist nämnde har sådan förmåga.TPF2FPT Enligt artikel 7.1 i familjeåterföreningsdirektivet får medlems- staterna som villkor för familjeåterförening kräva bevis bl.a. för att anknytningspersonen har stabila och regelbundna försörjnings- medel som är tillräckliga för att försörja anknytningspersonen och hans eller hennes familjemedlemmar utan hjälp från systemet för socialt bistånd i den berörda medlemsstaten. Medlemsstaterna ska bedöma dessa försörjningsmedel med hänsyn till vilken typ av medel det rör sig om och inkomsternas regelbundenhet och får beakta nivån på minimilöner och pensioner samt antalet familjemedlemmar. 1TP PT Jfr. 2005/06:77 s. 191. 2TP PT SOU 2005:15 s. 183 och prop. 2005/06:77 s. 143. Enligt direktivet får medlemsstaterna även kräva bevis för att anknyt- ningspersonen har en bostad som anses normal för en familj av jämförbar storlek i samma område och som uppfyller medlems- statens gällande allmänna bestämmelser om säkerhet och sanitära förhållanden. Försörjningskravet enligt familjeåterföreningsdirektivet riktar sig alltså mot anknytningspersonen. (För utförligare redo- görelse om försörjningskravet enligt familjeåterföreningsdirektivet, se ovan kap. 2.8.2). 7.2Kravet på regelbundna försörjningsmedel Bedömning: För att en anknytningsperson ska anses ha tillräckliga försörjningsmedel ska han eller hon ha regelbundna ekonomiska medel som räcker för att klara sitt eget livs- uppehälle samt kostnad för egen bostad. Inkomsterna ska i normalfallet vara arbetsrelaterade. Nivån på anknytningspersonens försörjningsförmåga ska anknyta till förbehållsbeloppen vid utmätning av lön, som uppgår till , samt erforderliga medel som täcker kostnaden för en egen bostad. 7.2.1Anknytningspersonen ska klara sitt eget livsuppehälle En utgångspunkt enligt utredningsdirektiven är att försörjnings- kravet är uppfyllt om det finns regelbundna inkomster som tillgodoser livsuppehället för anknytningspersonen. Det försörjnings- krav som utredningen föreslår innebär ett krav på att anknyt- ningspersonen ska klara sin egen försörjning, men inte att han eller hon ska försörja sina familjemedlemmar. Det kan därför sägas att det snarare är fråga om ett krav om egen försörjning i stället för ett försörjningskrav med innebörd att en person ska svara för någon annans försörjning. Utredningens försörjningskrav skiljer sig på detta sätt från både det försörjningskrav som uppställs enligt gällande svensk rätt som villkor för att tredjelandsmedborgare ska beviljas ställning som varaktigt bosatta här i landet (se 5 a kap. UtlL) och från det försörjningskrav som föreskrivs i familjeåterförenings- direktivet (artikel 7.1). Det skiljer sig även från reglerna i 3 a kap. UtlL om att studerande och andra icke ekonomiskt aktiva EU/EES- medborgare ska ha tillräckliga tillgångar för sin och sina familje- Innebörden av dessa försörjningskrav är – som framgått av redogörelse – att anknytningspersonen ska försörja sig själv och, i förekommande fall, sina familje- medlemmar. Det kan således konstateras att det försörjningskrav som utredningen föreslår är mindre omfattande än de försörjnings- krav som gäller för att tredjelandsmedborgare ska kunna få ställning som varaktigt bosatta liksom för icke ekonomiskt aktiva EU/EES- medborgare. Det är även mindre omfattande än familjeåter- föreningsdirektivets försörjningskrav. Utredningen har övervägt om det vid prövningen av om anknyt- ningspersonen uppfyller ett försörjningskrav även bör tas hänsyn till den anhöriges (sökandens) inkomster förutom anknytnings- personens egen försörjningsförmåga. Om försörjningskravet skulle ha inneburit att anknytningspersonen skulle försörja sina anhöriga skulle det vara rimligt att – i likhet med vad som gäller enligt 5 a kap. UtlL för varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare – anse att försörjningskravet för en anknytningsperson minskar med mot- svarande mån som en make eller sambo som själv har ekonomisk förmåga. Eftersom det försörjningskrav som utredningen föreslår endast ställer krav på att anknytningspersonen ska klara sin egen försörjning saknas det dock skäl att även beakta den anhörigas försörjningsförmåga. Vidare anser utredningen att försörjnings- kravet inte skulle öka drivkrafterna till arbete och egenförsörjning om andra än anknytningspersonens egna inkomster kunde beaktas vid prövningen av om anknytningspersonen klarar sitt eget livs- uppehälle. Det kan snarare antas att de bakomliggande ändamålen med ett försörjningskrav skulle motverkas om hänsyn togs även till en makes eller sambos inkomster vid prövningen av försörjnings- kravet. Mot bakgrund av det anförda anser utredningen att det endast ska vara anknytningspersonens försörjningsförmåga som ska bedömas vid prövningen av om det finns tillräckliga medel för anknytningspersonens livsuppehälle. 7.2.2Vilka inkomster ska räknas som regelbundna försörjningsmedel? När det gäller bedömningen av vilka typer av inkomster som bör godtas vid prövningen av anknytningspersonens försörjningsförmåga kan viss vägledning hämtas från det försörjningskrav som gäller enligt 5 a kap. UtlL som villkor för att en tredjelandsmedborgare ska beviljas ställning som varaktigt bosatt i . I linje med att försörjningskravet ska skapa incitament för arbete ska en anknytningsperson i arbetsför ålder i första hand ha inkomster från eget arbete; anställning eller företagande. Med hänsyn till att prövningen av anknytningspersonens för- sörjningsförmåga endast prövas vid ansökningstillfället ska en bedöm- ning göras av att han eller hon har en långsiktig försörjningsförmåga. Detta överensstämmer även med att utgångspunkten är att försörj- ningsförmågan endast ska prövas vid ansökningstillfället. Det är dessutom av intresse att utreda om några (och i så fall vilka) andra inkomster än arbetsinkomster bör godtas vid bedöm- ningen av försörjningsförmågan. Den svenska socialförsäkringen är en allmän och obligatorisk försäkring. Den omfattar alla som är bosatta eller arbetar i . I socialförsäkringslagen (1999:799), SofL, skiljer man mellan bosättningsbaserade förmåner respektive arbetsbaserade förmåner, 1 kap. 1 § andra stycket SofL. De bosättningsbaserade förmånerna avser garantibelopp och bidrag. Dit hör förmåner såsom föräldra- penning på lägstanivå och grundnivåTPF3FPT samt barnbidrag, bostads- bidrag och bostadstillägg till pensionärer, underhållsstöd och äldre- försörjningsstöd.TPF4FPT Alla som bor i omfattas av de bosätt- ningsbaserade förmånerna. En person anses vara bosatt i om han eller hon har sin egentliga hemvist här i landet. Den som kommer till och kan antas komma att vistas här ska, om inte synnerliga skäl talar emot det, anses vara bosatt här enligt SofL.TPF5FPT För personer som enligt utlännings- lagen behöver uppehållstillstånd i , kan bosättningsbaserade förmåner tidigast lämnas från och med den dag då ett sådant till- stånd har beviljats.TPF6FPT De arbetsbaserade förmånerna syftar till att kompensera inkomst- förlust. Till dessa hör t.ex. sjukpenning, havandeskapspenning, föräldrapenning över lägstanivå, inkomstrelaterad sjukersättning och aktivitetsersättning, inkomstgrundad ålderspension och arbets- 3TP PT 3 kap. 1 § SofL. 4TP PT 3 kap. 2 § SofL. 5TP PT 2 kap. 1 § andra stycket SofL. 6TP PT 3 kap. 3 § SofL. skadeförsäkring.TPF7FPT Den som arbetar i är, oberoende av bosätt- ning, omfattad av de arbetsbaserade socialförsäkringsförmånerna. Den som enligt utlänningslagen behöver ha arbetstillstånd i har rätt till arbetsbaserade förmåner (med undantag för arbets- skadeersättning) först då ett sådant tillstånd har beviljats.TPF8FPT En person som omfattas av svensk lagstiftning enligt reglerna i EG-förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familje- medlemmar flyttar inom gemenskapen är försäkrad för samtliga ersättningar som omfattas av EG-förordningen. Detta gäller oavsett om det rör sig om bosättnings- eller arbetsbaserade förmåner enligt socialförsäkringslagen. Enligt EG-förordningen (EG) nr 859/2003 är den nämnda förordningen under vissa förutsättningar till- lämplig också på tredjelandsmedborgare. Arbetslöshetsförsäkringen består av en allmän grundförsäkring och en frivillig inkomstbortfallsförsäkring.TPF9FPT För att ha rätt till arbets- löshetsersättning (såväl grundförsäkring som inkomstbortfallsför- säkring) krävs att den sökande uppfyllt ett arbetsvillkor. I korthet innebär arbetsvillkoret att den sökande måste ha arbetat (i viss omfattning) av de som ligger närmast före arbetslösheten.TPF10FPT För att erhålla arbetslöshetsersättning krävs dessutom att den sökande uppfyller vissa grundvillkor enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring.TPF11FPT För att erhålla inkomstbortfallsförsäkring krävs utöver att den sökande uppfyllt arbetsvillkoret och grundvillkoren även att den sökande varit medlem i eller anslutit sig till en arbetslöshetskassa av . Äldreförsörjningsstöd utgår till personer som är bosatta i och står utan annan försörjning. 7TP PT 3 kap. 4–5 §§ SofL. 8TP PT 3 kap. 11 § SofL. 9TP PT 4 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. 10TP PT För att uppfylla arbetsvillkoret ska den sökande av ha arbetat och minst i varje kalendermånad, eller inom ramtiden ha arbetat minst under sex sammanhängande kalendermånader och minst i var och en av månaderna. 11TP PT Enligt 9 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring innebär grundvillkoren att den sökande ska 1) vara arbetsför och oförhindrad att åta sig arbete för en arbetsgivares räkning minst varje arbetsdag och i genomsnitt minst , 2) vara beredd att anta erbjudet lämpligt arbete under tid för vilken han eller hon inte anmält hinder som kan godtas av arbetslöshetskassan, 3) vara anmäld som arbetssökande hos den offentliga i den ordning som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, 4) medverka till att en individuell handlingsplan upprättas i samråd med den offentliga Arbetsförmedlingen, och 5) aktivt söka ett lämpligt arbete men inte kan få ett sådant arbete. till personer som inte kan få sina försörjningsbehov tillgodosedda inom pensionssystemet, t.ex. på grund av att de inte har bott till- räckligt länge i . Äldreförsörjningsstödet garanterar personer som är bosatta i och är eller äldre en viss lägsta levnadsnivå. Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller få dem till- godosedda på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning och sin livsföring i övrigt. Bistånd enligt social- tjänstlagen är ett komplement till de generellt riktade ekonomiska stödsystemen för människor som av olika skäl är i behov av särskilt stöd. I lagen finns inga krav på bosättning eller uppehållstillstånd. Enligt 2 kap. 2 § SoL har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Det innebär att kommunen har det yttersta ansvaret för alla som vistas inom kommunens gränser, oavsett skälet till vistelsen. Där- emot kan bedömningen av vilket bistånd som ska ges vara beroende av vistelsens art. När det gäller dem som inte har rätt att vistas i kan socialnämnden fullgöra sin skyldighet att utge bistånd genom att betala en biståndssökandes resa till hemlandet. Bistånd enligt socialtjänstlagen är samhällets yttersta skyddsnät och utbetalas först efter att alla andra utvägar är uttömda. Det är ett individuellt behovsprövat stöd där hushållets gemensamma inkomster och utgifter ligger till grund för bedömningen av om bistånd skall utgå. Med utgångspunkt i försörjningskravets syfte är det i första hand inkomster från arbete och andra arbetsrelaterade ersättningar som utgör godtagbara försörjningskällor vid prövningen av anknytnings- personens försörjningsförmåga. Även andra typer av försörjnings- källor, t.ex. vissa typer av pensioner och äldreförsörjningsstöd, kan godtas. Med regelbundna försörjningsmedel avses således i första hand arbetsinkomster. I likhet med vad som gäller beträffande försörjnings- kravet för varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare anser utred- ningen att arbetsinkomsterna bör vara av viss varaktighet och inte endast sporadiska från tillfälliga korttidsanställningar. Arbets- inkomster från tillsvidareanställning eller liknande anställning eller överskott från eget arbete av mer varaktig karaktär tyder i sig på en god etablering på arbetsmarknaden. En tillsvidareanställning på hel- tid som genererar inkomster av viss storlek är därför en omständ- lighet som bör medföra att försörjningsförmågan anses uppfylld. Om lönen är låg eller på gränsen till vad som kan godtas bör viss hänsyn tas till en eventuell framtida löneökning. Utredningen anser även att det är rimligt att inkomster från tidsbegränsade anställningar och från olika typer av deltidsarbeten räknas med vid bedömningen av en anknytningspersons försörj- ningsförmåga. Att beakta inkomster från andra anställningar än tillsvidare- och heltidsanställningar ligger i linje med att försörj- ningskravet ska utgöra ett incitament för arbete och egen- försörjning. När det gäller inkomster från andra arbeten än tillsvidare- anställningar under heltid måste det dock göras en bedömning av inkomsternas varaktighet i varje enskilt fall. Vid tidsbegränsade anställningar kan det vid denna bedömning beaktas om det finns någorlunda säkra garantier för att anställningsförhållandet kommer att förnyas eller kan leda till en annan anställning. En särskild form av tillsvidareanställning som förekommer är timanställning vid behov. Vid sådana anställningar kan det vara särskilt svårt att bedöma vilka inkomster som är regelbundna och varaktiga. Om en anknyt- ningsperson har flera mindre omfattande arbeten parallellt bör samtliga arbeten beaktas. Hänsyn bör tas till om det arbetet kan förväntas leda till arbete i större omfattning. Om anknytnings- personen har klarat sin försörjning genom inkomster från motsvarande anställningar kan det tillmätas betydelse vid bedöm- ningen av anknytningspersonens försörjningsförmåga. Eftersom utgångspunkten är att en anknytningsperson har till- räcklig försörjningsförmåga om han eller hon klarar sitt eget livs- uppehälle och bostadskostnad kan det generellt sägas att arbetets omfattning (hel eller deltid) har mindre betydelse än om arbetet inbringar tillräckliga inkomster. Egna företagares försörjningsförmåga är i regel svårare att bedöma än arbetstagares, särskilt om rörelsen startats. Prognoser om storleken på det överskott en näringsverksamhet kan ge är svåra att göra. Är däremot rörelsen etablerad eller hör hemma i en framgångsrik bransch är prognosen lättare att göra. Även här bör ledning kunna hämtas från det försörjningskrav som gäller för varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare. En särskild fråga är om andra typer av inkomster än från arbete, t.ex. socialförsäkringar och andra ekonomiska ersättningar, bör räknas som inkomst vid bedömningen av om en anknytningsperson har tillräcklig försörjningsförmåga för att uppfylla försörjnings- kravet. Alla som arbetar i är omfattade av den arbets- baserade socialförsäkringen. För att en person ska kunna ha rätt till en inkomstrelaterad kontantersättning krävs att personen i fråga har eller har haft en viss anknytning till arbetsmarknaden. Det- samma gäller för arbetslöshetsförsäkringen. Med hänsyn härtill och till att försörjningskravet syftar till ökat incitament för arbete och egenförsörjning anser utredningen att det är rimligt att arbets- relaterade ersättningar godtas som försörjningskälla vid prövningen av anknytningspersonens försörjningsförmåga. Exempel på sådana ersättningar är inkomstrelaterad sjukpenning, arbetslöshetsersättning samt inkomstrelaterat aktivitetsstöd. Anknytningspersoner som uppbär sådana inkomstrelaterade ersättningar bör alltså anses ha en sådan anknytning till arbetsmarknaden som medför att de uppfyller det integrationsfrämjande syftet med arbetsmarknadsetablering. Vid bedömningen av anknytningspersonens försörjningsförmåga måste dock även en prövning av inkomsternas nivå göras, se nedan kap. 7.2.3. Detsamma ska gälla om anknytningspersonen uppbär pension eller andra regelbundna inkomstrelaterade kontantförmåner från utlandet. Utredningen anser även att det är rimligt att äldreförsörjnings- stöd kan godtas som inkomst. En särskild fråga är om studiemedel ska anses vara en godtagbar försörjningskälla. Utredningen anser att så normalt inte bör vara fallet. Att generellt godta studiemedel skulle kunna öppna upp för ett kringgående av försörjningskravet, men å andra sidan skulle ett absolut förbud också kunna leda till ett orimligt resultat och bl.a. ett försvårande av utnyttjande av hög kompetens. Utredningen anser vidare att det är rimligt att säker avkastning från förmögenhetstillgångar, t.ex. från värdepapper eller fastigheter av viss volym, bör godtas som försörjningskälla, även om innehav av sådana inkomster inte i sig leder till att syftet med försörjnings- kravet uppnås. Det vore nämligen orimligt att kräva att en person som kan försörja sig på förmögenhetstillgångar skulle vara tvungen att ha andra arbetsrelaterade inkomster för att uppfylla ett försörj- ningskrav. Avkastning från förmögenhetstillgångar beaktas även vid prövningen av om en tredjelandsmedborgare har tillräcklig försörj- ningsförmåga för att hon eller han ska beviljas ställning som varaktigt bosatt enligt 5 a kap. UtlL.TPF12FPT När det gäller vilket underlag som bör krävas att anknytnings- personen eller den sökande ska presentera för att visa att anknytnings- personen har tillräcklig försörjningsförmåga kan ledning hämtas från det försörjningskrav som gäller som villkor för att tredjelands- medborgare ska beviljas ställning som varaktigt bosatta i 5 a kap. UtlL. Exempel på dokumentation som kan visa anknytnings- personens försörjningsförmåga är för arbetstagare anställningsbevis eller skattedeklaration och för egna företagare , regi- streringsbevis för rörelse eller hyreskontrakt för rörelselokal. Vidare kan dokumentation som visar kontanta medel eller intyg om banktillgodohavanden utgöra underlag som visar att anknytnings- personen har tillräckliga medel att klara sin egen försörjning inklusive egen boendekostnad. Bedömningen av inkomster från en anställ- ning kan även behöva baseras på ett underlag som visar att arbets- givaren har sådan omsättning att det finns utrymme för en sådan anställning. Oavsett på vilket sätt anknytningspersonen avser att försörja sig måste garantier finnas för att försörjningsförmågan har en viss minsta nivå för att han eller hon ska anses klara sitt eget livs- uppehälle och kostnad för egen bostad. I familjeåterförenings- direktivet och i direktivet för varaktigt bosatta tredjelandsmed- borgare uttrycks nivån på försörjningsförmågan som att det ska finnas stabila och regelbundna försörjningsmedel som är tillräckliga för att försörja anknytningspersonen utan hjälp från systemet för socialt bistånd. En person som uppbär behovsprövat försörjningsstöd enligt socialtjänstlagen (ekonomiskt bistånd) klarar inte sin försörjning. Mot denna bakgrund bör det avgörande för bedömningen av för- sörjningsförmågan vara om anknytningspersonen har sådana regel- bundna inkomster att han eller hon inte behöver ta i anspråk ekonomiskt bistånd. Det blir således i första hand fråga om att göra en prognos av om anknytningspersonen kommer att vara i behov av ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen. 12TP PT Prop. 2005/06:77 s. 171. Även rätten till bostadsbidrag enligt lagen (1993:737) om bostads- bidrag och enligt lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer m.fl. förutsätter en prövning av den enskildes ekonomiska förmåga. Bostadsbidraget har emellertid såväl bostadspolitiska som familjepolitiska syften. Bidragets uppgift är att ge ekonomiskt svaga hushåll möjligheter att hålla sig med goda och tillräckligt rymliga bostäder. Det är vidare en viktig del i det ekonomiska familje- stödet, som främst syftar till att ge en ekonomisk grundtrygghet för barnfamiljer i tider av stor försörjningsbörda.TPF13FPT (Bostadsbidrag är dessutom ganska vanligt förekommande bland barnfamiljer. Enligt budgetpropositionen för fick av landets drygt en miljon hushåll med barn bostadsbidrag under år 2007.TPF14FPT Nästan en femtedel av barnfamiljerna uppbar således bostadsbidrag.) Även systemet för bostadstillägg till pensionärer syftar till att tillgodose behovet av en tillfredsställande bostad. Bostadstillägget för pensionärer utgör en del av det allmänna pensionssystemet. När det gäller anknytningspersonens förmåga att bekosta en egen bostad bör, med hänsyn till vad som ovan sagts om syftet med bostadsbidrag, en viss avvägning göras där hänsyn tas till om eko- nomisk förmåga att bidra till bostadskostnaden helt eller nästan helt saknas. Detta kan vara ett tecken på att anknytningspersonens inkomster är för låga för att försörjningskravet ska anses uppfyllt. Den omständigheten att bostadsbidrag utbetalas till anknytnings- personen, t.ex. för att han eller hon har barn som bor i bostaden, ska dock inte ensam vara en faktor som medför att anknytnings- personen inte uppfyller försörjningskravet. Att bostadsbidrag lämnas ska således inte utesluta att anknytningspersonen anses ha förmåga att betala sina egna bostadskostnader. Detta överensstämmer även med det försörjningskrav som gäller som villkor för att tredjelands- medborgare ska beviljas ställning som varaktigt bosatta i Utredningen anser således att försörjningsförmågan ska bedömas med utgångspunkt i behovet av att ta i anspråk ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen. Det finns redan nu normer utarbetade i författning som hänför sig till sättet att beräkna storleken av ett medelsbehov för att täcka löpande utgifter för det dagliga livs- uppehället och bostadskostnaden. 13TP PT Prop. 1995/96:186, s. 19. 14TP PT Prop. 2008/09:1, Utgiftsområde 12, s. 25. 15TP PT Prop. 2005/06:77 s. 146.. Den som enligt 4 kap. 3 § SoL inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till ekonomiskt bistånd. Enligt 4 kap. 3 § första stycket 1 SoL utgår ekonomiskt bistånd för skäliga kostnader för livsmedel, kläder, skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa, hygien, dagstidning, telefon och TV-avgift. Enligt andra stycket samma bestämmelse bestäms beloppen enligt punkten 1 med ledning av en riksnorm, som återfinns i 2 kap. socialtjänstförordningen (2001:937). Enligt riksnormen för beräknas t.ex. en ensamstående vuxen behöva och samboende för personliga kostnader samt respektive för gemensamma hushållskostnader, allt . Belopp för personliga kostnader för har fastställts till 2 800 för en ensamstående vuxen, för sam- boende, respektive för gemensamma hushållskost- nader.