sou · GVB32 · 2008-01-01 00:00:00 — gör kommunerna olika bedömningar när det gäller hur stora inkomster från eget arbete en underårig tillåts ha utan att detta påverkar föräldrarnas rätt till ekonomiskt bistånd för den unge. I direktiven beskrivs farhågor för att motivationen för att ta ett feriearbete kan minska om den unge endast får behålla en mindre del av inkomsten för egen del. Med ferieinkomster menas i detta sammanhang inkomster av arbete , normalt sett , men även under högstadiet. Det kan bland annat röra sig om arbete under längre lov samt helgarbete under skolterminerna. Inledningsvis är det viktigt att slå fast att barn aldrig är under- hållsskyldiga gentemot sina föräldrar eller eventuella syskon. förordar i handboken bistånd – Stöd för rättstillämpning och handläggning av ärenden i den kommunala , att en underårig alltid bör få disponera en del av sina Förbättrade ekonomiska incitament för den enskilde inkomster för egen räkning utan att det påverkar föräldrarnas rätt till ekonomiskt bistånd för barnet. Det finns flera fördelar med att feriearbeta. Erfarenheter från arbete är ett sätt att skaffa sig en uppfattning om de villkor som finns på arbetsmarknaden. Genom feriearbete kan värdefulla kontakter knytas, som kan komma till nytta längre fram. Att få en egen arbetsinkomst ger även en känsla av egenvärde som kan vara värdefull. Det är rimligt att dessa fördelar även kommer de ungdomar till del som lever i familjer som är beroende av eko- nomiskt bistånd. Det är även väsentligt att de kan uppleva att det lönar sig ekonomiskt att arbeta . I tabell 25.1 framgår ungas inkomster, fördelade på ålder och på om man har ekonomiskt bistånd eller ej. Inkomster i olika åldrar Källa: Utredningens bearbetning av HEK-data . Av tabellen framgår att ungdomar i hushåll med ekonomiskt bistånd har lägre arbetsinkomster. 25.2.2Olika tillämpningar i kommunerna Kommunerna hanterar ungdomars ferieinkomster på olika sätt. En studie från visar att vissa kommuner inte räknar med några som helst ferie- Förbättrade ekonomiska incitament för den enskilde inkomster när det ekonomiska biståndet ska beräknas. Någon kommun låter ungdomen behålla inkomster . En annan kommun har en gräns för för ferieinkomster och för inkomster under övriga året. I andra kommuner räknar man bort ett belopp som motsvarar ungdomens fritidsdel (370–/månad) och kläddel (460– /månad) i riksnormen, innan en beräkning görs av bidragsbehovet. Den överstigande delen av ungdomens inkomst får den enskilde behålla. I en kommun räknas inte lönen som inkomst om den är låg. Enligt utredningens enkät var det av kommunerna som inte tog någon hänsyn till ferieinkomster när de beräknade ett hushålls behov av ekonomiskt bistånd. av kommunerna räknade med dessa inkomster om de översteg en viss beloppsgräns. Ur enkätsvaren kunde vi dock inte utläsa var denna nivå började. I av kommuner påverkade ungdomars ferieinkomster i sin helhet det utbetalade ekonomiskt biståndet.TPF4FPT Av det ovan sagda framgår att det finns stora skillnader i kom- munerna när det gäller beräkningen av ferieinkomster. Ur rättvise- och rättssäkerhetssynpunkt bör det införas en enhetlig regel i socialtjänstlagen för hur barns och ungdomars ferieinkomster ska hanteras vid prövningen av rätten till eko- nomiskt bistånd. Vi föreslår därför att ny paragraf införs i 4 kap. socialtjänstlagen (2001:453) som innebär att vid beräkning av skälig levnadsnivå för familjer som är beroende av ekonomiskt bistånd ska bortses från faktisk inkomst, dock högst ett halvt prisbas- belopp, för hemmavarande barn i och hemmavarande barn och ungdomar som inte fyllt och som studerar på gymnasienivå. Att helt bortse från hemmavarande barns och ungas inkomster vid beräkning av skälig levnadsnivå kan ge felaktiga signaler. Det är även viktigt att så långt som möjligt behålla det ekonomiska biståndets funktion som samhällets yttersta skyddsnät. Vi föreslår att ungdomars inkomster under ett halvt prisbas- belopp inte ska medräknas när det gäller hushållets eventuella behov av ekonomiskt bistånd. Det motsvarar med dagens prisbas- 4TP PT svarade inte på denna fråga. Förbättrade ekonomiska incitament för den enskilde Utgångspunkten för vår bedöm- ning är att ungdomarnas inkomster i regel inte överstiger denna nivå. Det kommer i praktiken att innebära att ungdomars ferie- inkomster i princip kommer att undantas i sin helhet vid en beräkning av det ekonomiska biståndet. Inkomster som överstiger denna nivå ska dock även fortsättningsvis beaktas på sedvanligt sätt. Förslaget innebär att ett avsteg görs från den grundläggande principen för hur ekonomiskt bistånd ska beräknas. Avsteget motiveras med att det ger ungdomar som studerar en tydlig signal om att arbete lönar sig. Vår uppfattning är att denna signal är av stor betydelse för möjligheterna att i ett senare skede komma in på arbetsmarknaden. Av den tidigare presenterade tabellen framgår att ungdomar i hushåll med ekonomiskt bistånd har lägre arbets- inkomster än andra. Det är ytterligare ett skäl till att förstärka de ekonomiska incitamenten för denna grupp. Förslaget omfattar ungdomar som feriearbetar . Det innebär att vi inte lägger några förslag rörande ungdomar som arbetar för sin huvudsakliga försörjning. 26Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen Enligt direktiven ska utredningen beakta utbildningsinsatsernas betydelse, särskilt när det gäller yngre personer. Ungdomar med brister i sin utbildning har generellt sett svårare att etablera sig på arbetsmarknaden, vilket ökar risken för att de ska bli bidrags- beroende. Det finns därför skäl att uppmärksamma utbildningen betydelse för att ge unga goda förutsättningar att få ett arbete och minska behovet av framtida samhällsinsatser. Både och gymnasieskolan har en avgörande och viktig roll för möjligheterna att senare kunna etablera sig på arbetsmarknaden. är det endast cirka två tredjedelar av alla ungdomar som får en fullständig gymnasiekompetens. Gymnasie- skolan måste, enligt vår mening, ha som en mer framträdande och tydligt uppgift att ge alla ungdomar en gymnasieutbildning. I utredningen har vi övervägt om det finns behov av att förtydliga denna målsättning i skollagen. Vi har dock valt att inte lägga några sådana förslag, dels för att en sådan förändring kräver en mer genomarbetad analys av hur styrningen av skolan ser ut, vilket inte ligger inom ramen för utredningens uppdrag, dels för att vi är tveksamma till värdet av sådana mer allmänna mål. Vi koncentrerar oss därför på att lägga förslag inom vissa avgränsade områden som vi tror har betydelse för att fler ska kunna få en fullständig ut- bildning, vilket i förlängningen underlättar inträdet på arbetsmark- naden. Beroendet av ekonomiskt bistånd hos åldersgruppen är stort. I åldersgruppen fick av samtliga ungdomar ekonomiskt bistånd . Totalt fick cirka 58 500 hushåll, där registerledaren är , ekonomiskt bistånd . statistikTPF1FPT visar att utrikes födda ungdomar antalsmässigt utgör en stor andel av ungdomarna med ekonomiskt bistånd, av ungdomar- 1TP PT , Ekonomiskt bistånd årsstatistik . Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen na i åldrarna 16–och i åldersgruppen 18–. Det innebär att de är kraftigt överrepresenterade. Vi kan konstatera att ungdomar med en bristande förankring på arbetsmarknaden som är beroende av ekonomiskt bistånd behöver insatser av olika karaktär och innehåll. Det faktum att en stor del av ungdomarna är födda utomlands får också betydelse för hur in- satserna bör utformas. behövs en kombination av studier, språkundervisning och aktiva arbetsmarknadsåtgärder. Dessa insatser utförs av olika myndigheter utan en tydlig samordning mellan varandra, vilket innebär att de inte alltid får den bästa effekten. Behovet av en fullständig utbildning Det har skett stora förändringar inom det svenska utbildnings- systemet . Den yrkesförberedande gymnasieutbild- ningen har omvandlats till treåriga program som ger behörighet för studier på högskolenivå. har studerandevolymerna på eftergymnasial nivå ökat väsentligt. Ungdomar som inte har studerat på gymnasiet eller som har avbrutit sina studier har svårast att få en förankring på arbets- marknaden. De som endast har en gymnasieutbildning har i sin tur svårare än de som har en högskoleutbildning. I budgetpropositionen för anger regeringen behovet av förändringar av utbildningen. De menar att fler ungdomar än inte bara ska påbörja en utbildning, utan ska också avsluta den.TPF2FPT Vi delar denna uppfattning. 2TP PT Prop. 2006/07:1, Utgiftsområde16. Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen 26.1Bättre profilering av de yrkesförberedande programmen Utredningens förslag: Regeringen ger Myndigheten för skol- utveckling i uppdrag att analysera förutsättningarna för hur de yrkesförberedande programmen kan profileras på ett tydligare sätt inom gymnasieskolan. Arbetet ska genomföras i nära samarbete med Kommuner och Landsting och ingå i det utvecklingsarbete som myndigheten redan bedriver i syfte att lyfta fram goda exempel på lokal samverkan mellan gym- nasieskolan och arbetslivet. Den utbildning som elever genomgår på gymnasieskolan stämmer inte alltid överens med vilken arbetskraft som efterfrågas på arbets- marknaden. På gymnasial nivå är elevvolymerna i många kommuner för små i program som är orienterade mot teknik, industri, byggnadsverksamhet och vård och omsorg. Däremot är volymerna för stora i relation till arbetsmarknadens behov av mer allmäninriktade utbildningar, såsom media, estetisk utbildning och samhällsvetenskap. Ett likartat mönster kan urskiljas inom hög- skole- och universitetsutbildningar.TPF3FPT Det råder således en obalans på gymnasienivå mellan yrkes- utbildande program och mer allmäninriktade utbildning. Enligt vår mening, som vi bl.a. delar med LO, och enligt vad som framkommer i 2006, är yrkesutbildningarna underrepresenterade i utbildningsutbudet på många håll. Även vi menar att större hänsyn måste tas till samhällets och arbetsmarknadens behov. Det är även viktigt att ge ungdomar bättre information om hur deras arbetsmarknadsutsikter påverkas av de val de gör. Ett ökat intresse från elevernas sida leder sannolikt till ett ökat utbud av dessa program från kommunernas sida. Kommunerna har ett ansvar att förbättra insatserna för de yrkesutbildande programmen.TPF4FPT Det handlar i huvudsak om kvalitativa åtgärder, exempelvis att ansvara för att det finns behö- riga lärare och modern utrustning inom de yrkesförberedande 3TP PT (2006), Vägar till en öppnare arbetsmarknad. 4TP PT Ibid. Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen Ett skäl till att kommunerna inte har gjort tillräckligt inom detta område är förmodligen att dessa utbildningar är mer kostsamma för kommunerna i förhållande till de relativt billiga allmäninriktade utbildningarna. Vi föreslår att regeringen ger Myndigheten för skolutveckling i uppdrag att analysera förutsättningarna för hur de yrkesför- beredande programmen kan profileras på ett tydligare sätt inom gymnasieskolan. Arbetet ska genomföras i nära samarbete med Kommuner och Landsting och ingå i det utvecklingsarbete på lokal nivå som myndigheten redan bedriver för att lyfta fram goda exempel på lokal samverkan mellan gymnasieskolan och arbetslivet. Utredningens bedömning: Lärlingsutbildning bör kunna er- bjudas inom gymnasieskolan. Utredningens förslag: Regeringen ger Myndigheten för skol- utveckling i uppdrag att inom det pågående utvecklingsarbetet och i samverkan med berörda myndigheter ge förslag på hur en lärlingsutbildning kan utformas i gymnasieskolan. I budgetpropositionen för anger regeringen att denna form av utbildning måste få en större omfattning. De begränsade tidigare effekterna beror enligt regeringen på att villkor och regelverk har varit otydliga och det har varit svårt att få företag intresserade av att upplåta lärlingsplatser. Dessutom har informationen om och marknadsföringen av verksamheten varit otillräcklig. 26.2.1Det finns ett behov av lärlingar I finns det mer än 300 registrerade hantverksyrken, exempelvis murare, snickare, rörmokare, tapetserare, skräddare, guldsmeder, urmakare, sömmerskor, konstvävare och båtbyggare. Medelåldern inom dessa olika hantverksyrken är hög och ett stort antal hantverkare kommer att lämna sitt yrkesverksamma liv . Det är stor risk att deras kunskaper inte hinner överföras till kommande generationer. Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen Ett hantverksyrke kräver lång utbildning under en välfungerande handledning. Jämför vi med andra europeiska länder har endast ett fåtal lärlingar anställda med lärlingskontrakt. I utbildar man exempelvis mer än 1,5 miljoner lärlingar och i över 300 000. 26.2.2Vad har gjorts ? har i uppdrag att utreda och föreslå utformning och regelverk för en lärlingsutbildning som en frivillig alternativ studieväg på alla yrkesinriktade gymnasieprogram. Skol- verket redovisade sitt uppdrag . I propositionen Kunskap och kvalitet – elva steg för utvecklingen av gymna- sieskolanTPF5FPT framhöll den dåvarande regeringen att en gymnasial lärlingsutbildning bör utvecklas som ett attraktivt och valbart alternativ inom gymnasieskolan. har gymnasieskolan ett allmänt inriktningsmål att erbjuda yrkesinriktade program, lärlingsutbildning, om en elev önskar det. Det är således frivilligt för kommunerna att utforma en gymnasial lärlingsutbildning och det krävs vanligtvis ett visst minsta antal av intresserade elever för att utbildningen ska starta. Utredningen menar att det är viktigt att ungdomar i gymnasie- skolan i större omfattning kan ges en lärlingsinspirerad utbildning. Det finns därför skäl att förstärka ambitionerna att utveckla lärlingsutbildningen. Dagens mer allmänna inriktningsmål är enligt vår uppfattning inte tillräckliga. Vår uppfattning är att denna form måste få ett verkligt genomslag, så att fler ges möjlighet att genom- gå denna utbildningsform. Vi tror att en gedigen yrkesutbildning ökar förutsättningarna för fler att få en förankring i arbetslivet. En lärlingsutbildning bör enligt vår mening vara kopplad till gymnasieskolan. På så sätt får eleven möjlighet att också läsa kärnämnen inom lärlingsutbildningen. En lärlingsutbildning kan vara en utbildningsinsats som ett företag kan sköta och ska ta betalt för, även om lärlingen också utför ett arbete i produktionen. Det ligger då i sakens natur att lärlingen inte kan förvänta sig hög ersättning för det arbete som utförs. 5TP PT Prop. 2003/04:140, bet. 2003/04: UbU13, rskr. 2004/05:4. Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen startade några utvalda modellskolor en gymnasial lärlingsutbildning. Dessa s.k. idéskolor har fått pengar för att utveckla och pröva lärlingsliknande arbetsformer inom den gymnasiala yrkesutbildningen. Tanken är att dessa modellskolor ska kunna fungera som goda exempel för andra. Det finns an- ledning att ta tillvara dessa skolors erfarenheter när det gäller att utforma ett program för hela landet. I och med regeringsskiftet har lärlingsutbildningen kommit mer i fokus. Grundtankarna i de förslag som vi föreslår ligger i linje med vad regeringen lyfter fram i budgetpropositionen för . Där anges att regeringen vill införa en modern och flexibel lärlingsutbildning, med huvuddelen av utbildningen förlagd till en arbetsplats. Den ska leda till en lärlingsexamen eller gesällbrev. Lärlingsutbildningen ska vara kopplad till en gymnasieskola för att de elever som vill ska ha möjlighet att läsa t.ex. behörighetsgivande kurser till högskolan. Vi instämmer i regeringens värdering när det gäller lärlings- utbildningen, men menar att det borde vara möjligt att snabba upp införandet av en lärlingsutbildning. Regeringen anger i budget- propositionen för att det först ska avsättas 70 mil- joner kronor medel för en lärlingsutbildning. Regeringen har dock gett Myndigheten för skolutveckling ett ansvar för att lyfta fram goda exempel på lokal samverkan samt att ge förslag på hur arbetsplatsförlagt lärande kan utformas, både på yrkesför- beredande program och på de program som inte har obliga- torisk arbetsplatsförlagd utbildning. För att snabba på processen föreslår vi att regeringen ger Myndigheten för skolutveckling ett tilläggsuppdrag att inom ramen för det pågående utvecklingsarbetet ge förslag på hur en lärlingsutbildning konkret ska utformas inom gymnasieskolan. Detta arbete föreslås ske i samverkan med berörda myndigheter. Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen 26.3Kommunernas skyldighet att tillhandahålla studie- och yrkesvägledning regleras i skollagen Utredningens förslag: Ett nytt kapitel, 14 a kap. införs i skol- lagen (1985:1100) som reglerar kommunernas skyldigheter att erbjuda elever i , gymnasieskolan, särskolan, gym- nasiesärskolan, specialskolan och sameskolan studie- och yrkes- vägledning. I det nya kapitlet lagstadgads att studie- och yrkesväg- ledningen ska ha till syfte att ge elever information om deras möjligheter inför framtida val samt att studie- och yrkesväg- ledare ska samverka med universitet och högskolor, arbets- förmedling, näringsliv, arbetsmarknadens parter, branschorga- nisationer och andra berörda parter. Slutligen regleras att samma kvalitetskrav ska gälla för studie- och yrkesvägledare i de fristående skolorna som inom den kommunala skolan. är väsentlig för ungdomar då de senare ska etablera sig på arbetsmarknaden eller välja utbildning. Det är därför viktigt att samtliga elever får tillgång till en vägledning av god kvalitet. Inte minst för att den mångfald av valmöjligheter som finns kan göra att många känner sig osäkra inför sina framtida val. En kvalificerad vägledningsuppgift är därför att ge en bild över individers intressen, resurser och förutsättningar. De studier som har gjorts kring studie- och yrkesvägledningen inom skolväsendet visar att verksamhetens inne- håll till stora delar bestäms lokalt och att det inte finns några övergripande mål.TPF6FPT Enligt saknar nästan hälften av kom- munerna en genomtänkt styrning och samordning av vägledningen. har dessutom visat på den stora skillnad och bristande likvärdighet som finns mellan och inom kommuner när det gäller tillgången till studie- och yrkesvägledning. Med anledning av dessa brister har återigen fått ett uppdrag att se över kvali- teten i studie- och yrkesvägledningen. Speciell fokus ska läggas på . Ett skäl är att det i finns ett större antal 6TP PT SOU 2001:45, Karriärvägledning.se.nu. Utredningen om vägledningen i skolväsendet. Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen studie- och yrkesvägledare som saknar relevant utbildning än vad som är fallet i gymnasieskolan. Sammanfattningsvis har det i de tidigare utvärderingarna fram- kommit följande när det gäller studie- och yrkesvägledningen: Brister i den kommunala styrningen och samordningen. Inga specialdestinerade medel till verksamheten. Ingen översättning av informationen till andra språk. Endast en liten del av kommunerna fördelar resurser efter elevsammansättning. Utvärderingarna pekar även på att studie- och yrkesvägledare har problem med att nå ut till vissa elever och föräldrar som är utrikes födda. Vi konstaterar med utgångspunkt i de utvärderingar som finns att det finns brister inom yrkes- och studievägledningen som får till följd att eleverna inte får en likvärdig studie- och yrkesvägledning. Kommunernas skyldigheter när det gäller studie- och yrkesväg- ledning regleras i läroplanerna för respektive skolform. Läro- planen är fastställd av regeringen och är därmed bindande för kommunerna. Kommunerna har i första hand ett huvudansvarTPF7FPT för de egna grund- och gymnasieskolorna. Friskolorna står under tillsyn och har ingen formell skyldighet att tillhanda- hålla studie- och yrkesvägledning för sina elever. är kommunen skyldig att tillhandahålla studie- och yrkesvägledning i någon form. Enligt Lp 94 sägs att studie- och yrkesvägledningen i skolorna ska syfta till att ge eleverna väg- ledning inför kommande utbildnings- och yrkesval. I skollagen (1985:1100) regleras dock endast den utbildning som en studie- och yrkesvägledare ska ha. I 2 kap. 6 § sägs att den som tillsvidare- anställs som studie- och yrkesvägledare ska ha relevant utbildning.TPF8FPT Vi anser att kommunens skyldigheter när det handlar om studie- och yrkesvägledningen bör framgå på ett tydligare sätt i skollagen. Vi förtydligar detta ansvar genom att införa ett nytt kapitel, 14 a kap., där det framgår att studie- och yrkesvägledning ska erbjudas elever i , gymnasieskolan, särskolan, gym- nasiesärskolan, specialskolan och sameskolan. I det nya kapitlet lagstadgads även att studie- och yrkesvägledning ska ha till syfte att 7TP SePT kap. 1 Lpo 1994 och Lpf1994. 8TP PT Kap. 2 § 6 skollagen: För att få anställas utan tidsbegränsning för studie- och yrkesorien- tering i det offentliga skolväsendet ska den sökande ha en utbildning avsedd för sådan verk- samhet. Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen ge elever information om deras möjligheter inför framtida val samt att studie- och yrkesvägledare ska samverka med universitet och högskolor, arbetsförmedlingar, näringsliv, arbetsmarknadens parter, branschorganisationer och andra berörda parter. 26.3.2Det behövs ett nytt arbetssätt Utredningens bedömning: Det behövs ett nytt arbetssätt när det handlar om studie- och yrkesvägledning för att fånga upp de ung- domar som inte går i skolan. Att endast föreslå en lagreglering av nuvarande yrkes- och studie- vägledning är inte tillräckligt. Det behövs även ett nytt arbetssätt. Ett problem som bland annat uppmärksammats av är att studie- och yrkesvägledningen i många fall är för traditionell och inte anpassad till en ny arbetsmarknad. För att den ska bli effektiv måste vägledarna ha god kännedom om yrkeslivets nya förutsättningar och de krav som finns i arbetslivet. Det kan endast ske genom ett nära samarbete med näringslivet och med arbetsför- medlingarna. Vi menar att vägledningens kvalitet ökar om studie- och yrkesvägledningen har ett strukturerat och nära samarbete med andra myndigheter, organisationer och det privata näringslivet. Ett nytt och mer samlat grepp från kommunens sida skulle också kunna möjliggöra att fler ungdomar kan erbjudas vägledning utan det nuvarande strikta sambandet till skolan. På så sätt kan man t.ex. fånga upp de elever som hoppar av gymnasiet och som ännu inte är etablerade i arbetslivet. Det behövs även kompetens från flera olika håll. Det vi föreslår finns redan i ett antal kommuner. I exempelvis finns ett väl fungerande samarbete mellan kom- munen och bl.a. arbetsförmedlingen, vilket kan tjäna som ett gott exempel i detta sammanhang. Vi föreslår att den studie- och yrkesvägledning som rör gym- nasieskolans elever ska ske i samverkan med de myndigheter och organisationer som kommunerna lokalt finner lämpligt. Även om kommunerna inte har någon reglerad skyldighet att erbjuda yrkes- och studievägledning till de ungdomar som inte går i skolan, kan en sådan samverkan även komma dessa ungdomar till del. En självklar samarbetspartner är Arbetsförmedlingen. Samarbetet behövs för att ge elever information från både kommun, arbetsförmedling och Förslag i förhållande till gymnasieutbildningen andra aktörer, t.ex. frivilligsektor och näringslivet. Samarbete kan även ske med universitet, högskolor och andra utbildningsanord- nare. Regeringen tar upp studie- och yrkesvägledningen i budget- proposition för , där man poängterar att ungdomar som ska göra ett val måste få stöd och tydlig information om såväl utbildningsvägar som möjligheterna att få ett arbete efter genomgången utbildning. Regeringen föreslår att 10 miljoner kro- nor avsätts för att utveckla studie- och yrkesvägledningen. Enligt utredningens mening skulle dessa medel kunna användas för att utveckla studie- och yrkesvägledningen på det sätt som vi beskrivit. 26.4Vidareutveckling av försöksverksamheten med Navigatorcentrum Utredningens förslag: Pågående försöksverksamhet – Navigator- centrum – ska vidareutvecklas i tio kommuner. får i uppgift att närmare utforma detaljerna och förutsättningarna för en sådan försöksverksamhet.