sou · GVB385 · 2008-01-01 00:00:00 — Ett uttalande av Conseil constitutionnel om att en antagen lag strider mot grundlagen medför att lagen, helt eller delvis, varken får promulgeras eller tillämpas (artikel 62). Av ett sådant uttalande följer dock inte att lagen upphävs. Det förekommer också att Conseil constitutionnel förklarar att lagen godtas under förutsätt- ning att de rättstillämpande myndigheterna godtar den tolkning av de omtvistade paragraferna som Conseil constitutionnel har gjort i sitt beslut (conformité sous réserves) Conseil constitutionnels utta- lande är bindande för alla myndigheter och domstolar och kan inte överklagas. Uttalandena publiceras löpande och sammanställs även i en årsbok. Förutom kontrollen av antagna lagar granskar Conseil constitutionnel bland annat genomförda presidentval, senatsval och folkomröstningar (artiklarna 58–60). Normkontroll i – författningsdomstolen Den nuvarande grekiska konstitutionen trädde 1975, således året efter det att militärjuntans styre (åren 1967–1974) hade upphört. Den nya konstitutionen innebar att det inrättades en författningsdomstol (Supreme Special Court) med de huvudsakliga uppgifterna att pröva besvär avseende giltigheten av allmänna val och att avgöra konflikter i konstitutionella frågor mellan landets domstolar och/eller myndigheter. Det kan nämnas att de ordinarie domstolarna i det grekiska rättssystemet ska kontrollera grundlagsenligheten av lagbestäm- melser när dessa tillämpas i enskilda mål. Om domstolen finner att en bestämmelse strider mot konstitutionen har den möjlighet att besluta att inte tillämpa bestämmelsen. En väsentlig uppgift för den grekiska författningsdomstolen är att avgöra fall där domstolarna har kommit till olika slut när det gäller en lagbestämmelses för- enlighet med konstitutionen. 2.Domstolens organisation och sammansättning Författningsdomstolen är inte permanent utan ledamöterna har kvar sina ordinarie tjänster. Enligt artikel 100 i den grekiska konstitutionen består författningsdomstolen som huvud- regel av elva ledamöter. Dessa ledamöter hämtas från det ordinarie domstolsväsendet. Domstolen är sammansatt av presidenterna i de tre högsta dömande instanserna: Supreme Court (den högsta allmänna dom- stolen), (den högsta förvaltningsdomstolen som även har vissa centrala myndighetsfunktioner) och Council of Auditors (ett slags revisionsrätt som även har vissa rådgivande och granskande uppgifter). De övriga ledamöterna är fyra domare från Supreme Court och fyra domare från . Dessa utnämns efter lottdragning och tjänstgör . Ordförande i författningsdomstolen är den av presidenterna i Supreme Court och som är äldst i tjänst. I vissa mål har författningsdomstolen ytterligare två ledamöter, vilka båda ska vara professorer i juridik. Det gäller mål där dom- stolen avgör konflikter mellan domstolar och/eller myndigheter, t.ex. rörande frågor hur konstitutionen ska tolkas (se nedan). Även dessa ledamöter utnämns genom lottdragning enligt ett särskilt förfarande som bestäms i lag. Prövning av valfrågor m.m. Författningsdomstolen prövar överklaganden rörande giltigheten och resultatet av allmänna val och folkomröstningar. Domstolen prövar även frågor om parlamentsledamöters bristande valbarhet enligt konstitutionens bestämmelser. Det är vidare domstolens uppgift att pröva om en parlamentsledamot ska skiljas från upp- draget till följd av att denne har agerat på ett sätt om är oförenligt med konstitutionen (här avses främst olika jävssituationer av eko- nomisk natur). Prövning av konflikter mellan domstolar m.m. Enligt artikel 100 i konstitutionen har författningsdomstolen dess- utom följande uppgifter. Prövning av kompetenskonflikter mellan domstolarna och administrativa myndigheter eller mellan förvaltningsdomstolar och allmänna domstolar eller mellan och övriga domstolar. De sätt på vilka dessa frågor kan bli föremål för författningsdomstolens regleras i detalj i lagen om författ- ningsdomstolen. I huvudsak innebär regleringen att författ- ningsdomstolens prövning vid kompetenskonflikter mellan domstolar och myndigheter initieras av en lokal prefekt eller, om konflikten avser någon av de högsta domstolarna, en minister i regeringen. Vid konflikter mellan domstolar är det som huvudregel parterna som kan påkalla författningsdom- stolens prövning. Att klargöra den konstitutionella statusen eller innebörden av en lagbestämmelse i fall när motstridiga avgöranden från de högsta domstolarna föreligger. Föreligger på det här sättet oförenliga avgöranden tillkommer – enligt lagen om författningsdomstolen – möjligheten att initiera författningsdomstolens prövning justitieministern och vissa offentliga funktionärer inom rättsväsendet (Supreme Court Prosecutor, General at och General of Administrative ) samt enskilda med ett rättsligt intresse i saken. Om en domstol i högsta instans dömer på ett sätt som strider mot tidigare avgöranden från de andra domstolarna har den dessutom i vissa fall en skyl- dighet att hänskjuta frågan till författningsdomstolen. Målet avslutas inte i den hänskjutande domstolen innan författnings- domstolen har meddelat dom Den hänskjutande domstolen har en skyldighet att ompröva målet med beaktande av författnings- domstolen avgörande (se även nedan i avsnitt 4). Att klargöra den närmare innebörden av en bestämmelse i den allmänna folkrätten. Författningsdomstolens uppgifter i det här avseendet har samband med det förhållandet att den allmänna folkrätten och internationella konventioner automatiskt blir en del av det grekiska rättssystemet utan krav på införlivande (artikel 28 i konstitutionen), jfr principen om s.k. monism. Prövningen sker efter ansökan av en behörig minister (om saken handläggs av en myndighet) eller av en domstol. Även enskilda parter i administrativa förfaranden eller rättegångar har möjlighet att påkalla författningsdomstolens prövning. 4.Effekterna av författningsdomstolens domar och beslut Som framgår ovan har de ordinarie domstolarna möjlighet att underlåta att tillämpa lagbestämmelser som bedöms strida mot konstitutionen. Dessa domstolar kan dock inte upphäva en bestäm- melse. Den här begränsningen gäller även de högsta dömande instanserna. Författningsdomstolen, däremot, har möjlighet att förordna att en bestämmelse som anses oförenlig med konstitutionen ska upphöra att ha effekt för avgörandet eller ett senare datum. Ett sådant avgörande har således inte retroaktiv verkan i den meningen att lagbestämmelsen aldrig anses ha varit en del av rättssystemet (se dock nedan). Författningsdomstolens domar och beslut innebär ett slutgiltigt avgörande av den aktuella frågan och är bindande för alla grekiska domstolar. Ingen domstol har således rätt att efter avgörandet döma i strid med vad författningsdomstolen har uttalat. En dom- stol har efter författningsdomstolens dom eller beslut en skyl- dighet att ompröva tidigare avgöranden som står i strid med för- fattningsdomstolens bedömning. Normkontroll i – författningsdomstolen (Corte Costituzionale della Republica Italiana) Efter ansågs det i finnas ett behov av en särskild domstol som kunde säkerställa skyddet av de mänskliga rättigheterna och balansen mellan olika statsorgan. Denna uppgift ansågs inte kunna anförtros de vanliga domstolarna eftersom de inte bedömdes ha den erforderliga kompetensen och inte tillräck- ligt väl ansågs representera det italienska samhället. Den italienska författningsdomstolen inrättades genom den grundlag som trädde 1948. Det dröjde dock innan komplette- rande lagar – bland annat om vem som har behörighet att väcka talan i domstolen – hade antagits och innan alla ledamöter var utsedda. 2.Domstolens organisation, sammansättning och beslutförhet 2.1Allmänt om domstolens organisation och ledamöter Den italienska författningsdomstolen består av femton ledamöter som har en mandattid , utan möjlighet till omval. Leda- möterna har en bakgrund som domare vid de tre högsta dom- stolarna, juridikprofessorer eller advokater med minst tjugo års erfarenhet. Efter mandattidens slut återgår ledamöterna i regel till sina tidigare arbeten. Domstolen väljer bland sina ledamöter en president för en mandattid . Presidenten representerar domstolen och ansvarar för dess administration och samordning. Han eller hon deltar i dömandet på samma sätt som de andra ledamöterna men har utslagsröst vid omröstningar. Omval är möjligt efter de tre åren. Den nioåriga mandatperioden som ledamot i domstolen får dock inte överskridas. I praktiken är dock omval ovanligt eftersom det ofta är den ledamot som har suttit längst i domstolen som väljs till president. Författningsdomstolens ledamöter får inte utöva något annat yrke och får då inte heller vara politiskt aktiva. Det finns en tradition som innebär att en ledamot av författningsdomstolen under sin mandattid bör avstå från att uttrycka sina åsikter i politiska frågor. De får inte avkrävas några uttalanden om meddelade domar, utöver vad som framgår av de aktuella domskälen. De får inte åtalas för brott eller frihetsberövas utan författningsdomstolens medgivande. Deras lön bestäms i lag och motsvarar den högsta lönegraden för domare. 2.2Utnämningen av domstolens ledamöter Fem av de femton ledamöterna utses av de tre högsta domstolarna – tre av högsta domstolen och en var av den högsta förvaltnings- domstolen (Consiglio di Stato) och revisionsdomstolen. Beslut på respektive domstol fattas genom omröstning, där den eller de kandidater som erhåller absolut majoritet vinner. Skulle sådan majoritet inte uppnås i en första omgång genomförs en andra omröstningsomgång mellan de kandidater som har fått flest röster. Fem ledamöter väljs gemensamt av parlamentets båda kamrar. Ofta krävs flera omröstningar för att en kandidat ska uppnå erforderlig majoritet – i de två första omröstningarna krävs två tredjedels majoritet för beslut, i eventuella ytterligare omröstnings- omgångar krävs stöd av tre femtedelar. De kvalificerade majoritets- kraven medför att den politiska majoriteten i parlamentet sällan kan utse författningsdomare på egen hand. Det brukar i stället krävas kompromisser och överenskommelser mellan de politiska partierna. Den sista tredjedelen av domstolens ledamöter tillsätts av presi- denten. Presidentens rätt att utse ledamöter sägs fylla funktionen av att balansera parlamentets val, så att domstolens sammansättning på ett korrekt sätt ska återspegla det italienska samhället, både poli- tiskt och kulturellt. Alla domar och beslut fattas i plenum, dvs. av de femton leda- möterna tillsammans. Eftersom valet av en ny ledamot p.g.a. omröstningsreglerna kan ta tid, förekommer det relativt ofta att det finns vakanser. Domstolen är trots detta beslutför om minst elva närvarande ledamöter är närvarande. I riksrättsmål mot presidenten med påstående om brott mot grundlagen, ska domstolen bestå av ytterligare sexton ledamöter som utses genom lottdragning från en lista sammanställd av parla- mentet. På listan upptas personer som är valbara till senaten. Enligt 134 § i den italienska konstitutionen beslutar författnings- domstolen i frågor om grundlagsenligheten av lagar antagna av staten eller regionerna genom konkret normprövning i pågående mål, kompetenskonflikter mellan olika delar av statsförvaltningen, mellan stat och region och mellan olika regioner, samt om riksrättsåtal mot republikens president. Prövningen av lagars grundlagsenlighet kan ske i form av konkret prövning. Behörighet att anhängiggöra ett sådant mål vid författ- ningsdomstolen tillkommer endast vanliga domstolar som vid prövningen av ett enskilt mål har ställts inför frågan om en lags grundlagsenlighet. Domstolen ska då hänskjuta frågan till författ- ningsdomstolen för prövning och måste i avvaktan på författnings- domstolens avgörande vilandeförklara målet. Om yrkandet om för- fattningsdomstolens prövning väcks av någon av parterna i det pågående målet, ska frågan hänskjutas till författningsdomstolen endast om den vanliga domstolen bedömer att den aktuella lagen är av betydelse för målets utgång och att påståendet om grundlags- stridighet inte är uppenbart ogrundat. Det är således bara författningsdomstolen som har behörighet att pröva frågor om lagars grundlagsenlighet. Enskilda parter har inte rätt att väcka talan om en lags grundlagsstridighet och författ- ningsdomstolen utför inte någon abstrakt prövning av lagar eller lagförslag. I mål som rör kompetenstvister mellan olika institutioner i sam- hället är det dessa institutioner som har rätt att väcka talan. Så kan t.ex. en region begära författningsdomstolens prövning av om en statlig lag har inkräktat på regionens självbestämmande eller staten väcka talan på motsvarande sätt med påståendet att en region med- delat en lag i en fråga som är en statlig angelägenhet. Talan måste i båda fallen väckas från det att den aktuella lagen har publicerats. Författningsdomstolen avvisar relativt många ansökningar på den grunden att en ansökan har någon form av brist. Så kan bli fallet t.ex. om en domare som har hänskjutit en fråga om en lags grundlagsenlighet inte i ansökan har förklarat på vilket sätt den aktuella lagen har betydelse för prövningen i målet eller, i frågor om kompetenstvister, om sextiodagarsfristen för ansökan om pröv- ning har gått ut. 3.2Något om effekterna av en dom om en lags grundlagsstridighet Om författningsdomstolen förklarar en lag eller annan föreskrift grundlagsstridig, upphör den att gälla från och med dagen för beslutet. Beslutet om författningsstridighet publiceras och expedi- eras dessutom till parlamentet eller vederbörande regional försam- ling för att erforderliga åtgärder med anledning av lagens ogiltighet ska vidtas. Normkontroll i – författningsdomstolen (Satvermes tiesa) Den lettiska konstitutionen antogs . komplettera- des konstitutionen med bestämmelser om de grundläggande mänskliga rättigheterna. Den lettiska författningsdomstolen inrättades och verk- samheten kom igång året därpå. Enligt konstitutionen (artikel 85) är författningsdomstolen en oberoende dömande instans, skild från det övriga domstolssystemet, med uppgift att avgöra mål angående lagars och andra författningars förenlighet med grundlagen. Sär- skilda bestämmelser om domstolens verksamhet finns i Constitutional Court Act. Vidare har domstolen själv beslutat detaljerade regler om den egna verksamheten i Rules of the Constitutional Court. 2.Domstolens organisation, sammansättning m.m. 2.1Allmänt om domstolens organisation och sammansättning Författningsdomstolen har sju ledamöter. Mandatperioden är utan möjlighet till omval. En domare i författningsdomstolen måste dock lämna sin post när han eller hon fyller . Domarna kan skiljas från tjänsten endast om de är oförmögna att utföra arbetet, döms för brott eller begår en klandervärd hand- ling som är oförenlig med uppdraget. Varje lettisk medborgare med juridisk universitetsexamen och juridisk arbetslivs- erfarenhet kan vara domare i författningsdomstolen. författningsdomstolen får inte vara ledamot av parla- mentet eller en lokal församling och inte heller medlem i någon politisk organisation. 2.2Utnämningen av domstolens ledamöter Domarna i författningsdomstolen utses av parlamentet genom beslut av minst 51 ledamöter. Tre av domarna utses efter förslag från minst tio parlamentsledamöter, två på förslag av regeringen och två på förslag av i plenum. Ledamöter som föreslås av måste vara lettiska domare. Domarna i författningsdomstolen utser själva ordförande i domstolen. Till författningsdomstolen inkomna ansökningar granskas av tre ledamöter, som beslutar om talan ska tillåtas eller avvisas. för avvisning kan bland annat vara att talan faller utanför författ- ningsdomstolens behörighet eller att sökanden inte har talerätt. En tillåten talan prövas av författningsdomstolen i plenum om frågan i målet avser bland annat lagars förenlighet med grundlagen. I annat fall är domstolen domför med tre domare. 3.Domstolens behörighet, handläggning m.m. Domstolens behörighet framgår av artikel 16 i Constitutional Court Act. Behörigheten innefattar bland annat prövning av lagars för- enlighet med grundlagen, lägre normers förenlighet med högre normer samt grundlagens förenlighet med internationella åtaganden genom avtal och konventioner. Talerätt i författningsdomstolen tillkommer en förhållandevis vid krets samt beror av och varierar med typen av författning som författningsdomstolen ska pröva. Till exempel har presidenten, minst tjugo parlamentsledamöter, regeringen och Högsta dom- stolen i plenum rätt att begära prövning av lagars förenlighet med grundlagen samt grundlagens förenlighet med internati- onella åtaganden (artikel 17.1–3). kan även domstol, inom ramen för mål som handläggs där, samt enskilda per- soner, vars rättigheter enligt grundlagen har kränkts, få till stånd en sådan prövning. Talan vid författningsdomstolen ska väckas skriftligen samt i övrigt uppfylla vissa i lag angivna krav. 3.2Författningsdomstolens handläggning och avgöranden Författningsdomstolen tillämpar de processuella reglerna för hand- läggning av tvistemål om inte annat är föreskrivet i Constitutional Court Act. Beredningen av ett mål för avgörande ska avlutas . När beredningen har avslutats har parterna rätt att ta del av författningsdomstolens handlingar. Parterna har rätt att anlita juridiskt ombud. Som huvudregel avgör författningsdomstolen mål efter huvud- förhandling, som är offentlig. Undantagna från principen om offentlighet är mål som rör rikets säkerhet, affärshemligheter eller personliga angelägenheter. Vidare har domstolen möjlighet att besluta om avgörande av mål utan huvudförhandling om det är motiverat av målets beskaffenhet. Domstolens avgörande (dom) beslutas genom omröstning där majoritetens uppfattning gäller. Vid lika röstetal blir domstolens domslut att den prövade författningen är förenlig med den högre . Ordföranden har således inte någon utslagsröst. Skilj- aktiga meningar är tillåtna och redovisas skriftligen, dock efter domens meddelande. Författningsdomstolens dom är slutlig och vinner laga kraft när den meddelas. Den är bindande för alla statliga och lokala myndig- heter, liksom för domstolar och fysiska och juridiska personer. Domen publiceras i vissa i lag föreskrivna tidskrifter från att den har meddelats. Domstolen ger också ut en års- bok. En författning som har bedömts som grundlagsstridig av författ- ningsdomstolen blir ogiltig i och med att domen meddelas, om inte författningsdomstolen bestämmer annat. Om ett internationellt åta- gande inte är förenligt med grundlagen åligger det den lettiska regeringen att se till att avtalet/konventionen ändras eller frånträds. hade författningsdomstolen avgjort 92 ärenden. Normkontroll i – författningsdomstolen (Konstitucinis teismas) I samband med självständighet fördes tidigt diskussioner om att inrätta en författningsdomstol. Den nya grundlagen, som godkändes efter en folkomröstning , kom också att inne- hålla bestämmelser om en sådan domstol. Efter antagandet av en särskild lag om författningsdomstolen inledde domstolen sin verk- samhet . 2.Domstolens organisation och sammansättning Författningsdomstolen består av nio ledamöter som väljs för en mandattid , utan möjlighet till omval. En av ledamöterna tjänstgör som domstolens president. Presidenten är ordförande för domstolens förhandlingar och andra sammanträden, ansvarar för domstolens administration och fördelar arbetet mellan de övriga ledamöterna. En ledamot av författningsdomstolen ska enligt lagen om författningsdomstolen ha en lön som överstiger den högsta lönen för en ledamot av . För- fattningsdomstolens president ska i sin tur ha en lön som över- stiger övriga ledamöters . Ledamöterna i författnings- domstolen får inte vara politiskt aktiva och inte inneha någon annan avlönad sysselsättning under sin mandattid, bortsett från undervisning. Ledamöterna i författningsdomstolen kan inte utan författ- ningsdomstolens medgivande ställas till ansvar straffrättsligt eller administrativt och får inte frihetsberövas. 2.2Utnämningen av domstolens ledamöter Författningsdomstolens ledamöter väljs av parlamentet. Parla- mentet utser tre av ledamöterna på förslag av republikens presi- dent, tre på förslag av parlamentets talman och tre på förslag av högsta domstolens president. En tredjedel av författningsdom- stolens ledamöter ska väljas , så att ledamöterna successivt byts ut. Skulle en ledamot avbryta sin tjänstgöring före den nioåriga mandattidens slut, tillsätts en ny ledamot för den tid som återstår av mandattiden. Denna nya ledamot får därmed en mandattid som understiger . Om mandattiden understiger , kan ledamoten väljas om för en hel mandattid när det har gått den första, kortare mandattiden tog slut. Författnings- domstolens president utses av parlamentet, på förslag av republi- kens president, ur kretsen av domstolens ledamöter. Personer med oklanderligt rykte, juristutbildning och erfarenhet från juridiskt arbete är valbara till författnings- domstolen. Författningsdomstolen sammanträder i plenum och är beslutför om minst två tredjedelar av ledamöterna är närvarande. Den mening som vinner stöd av minst hälften av de närvarande leda- möterna utgör domstolens beslut. Skiljaktiga meningar antecknas inte. Författningsdomstolens främsta uppgift är att pröva lagars och andra författningars förenlighet med grundlagen. Härutöver har författningsdomstolen vissa andra uppgifter. Författningsdom- stolens behörighetsområden presenteras i det följande avsnittet. Författningsdomstolen prövar om lagar och andra författningar antagna av parlamentet är förenliga med grundlagen samt om för- ordningar antagna av republikens president eller av regeringen är förenliga med grundlagen och andra lagar. Någon förhandskon- troll av lagförslag förekommer inte. Ett mål om prövning av lagars grundlagsenlighet kan anhängiggöras av regeringen, en grupp om minst en femtedel av parlamentets ledamöter och av vanliga domstolar. Mål om prövning av regeringsförordningar kan dessutom anhängiggöras av republikens president. Prövning av om fel har begåtts vid val av republikens president eller vid parlamentsval. Prövning av om republikens president är oförmögen att fort- sätta sitt ämbete p.g.a. bristande hälsa. Prövning av om de internationella fördrag som har anslutit sig till är förenliga med grundlagen. Prövning av riksrättsåtal mot parlamentsledamöter eller vissa andra högre statliga befattningshavare. Vidare kan parlamentet eller republikens president hänskjuta diverse frågor till författningsdomstolen för yttrande, t.ex. ett internationellt fördrags förenlighet med den litauiska grund- lagen inför en eventuell anslutning. 3.2Författningsdomstolens domar och beslut och effekterna av en dom om grundlagsstridighet Grundlagen anger att författningsdomstolen meddelar sina domar på republikens vägnar. Domarna, som inte går att överklaga, har ställning som lag och är bindande för alla medborgare, domstolar, myndigheter, organisationer och företag. Skulle författningsdom- stolen i en dom förklara en lag eller annan författning grundlags- stridig, är den aktuella lagen eller författningen ogiltig från den dag domen publiceras. En dom om en lags ogiltighet p.g.a. grundlags- stridighet får dock inte retroaktiv verkan. 4.Något ytterligare om författningsdomstolens ställning i det konstitutionella systemet För att säkerställa författningsdomstolens oberoende finns regler som utesluter att ledamöterna har andra uppdragsgivare än dom- stolen. Det har också gjorts olagligt att i vissa fall försöka påverka författningsdomstolen. Försök till inblandning i författningsdom- stolens arbete och dömande av parlamentet, regeringen, offentliga myndigheter, politiska partier, organisationer eller enskilda indi- vider är förbjudet och kan medföra åtal. Sådana försök till påverkan ska alltid rapporteras av författningsdomstolen till parlamentet och ska offentliggöras av massmedia.