sou · GVB387 · 2008-01-01 00:00:00 — Detta innebär att avtalet mellan staten och kommun om utbildning inom omförhandlas så att det även omfattar elever med synskada och ytterligare funktions- hinder. 3.Möjligheten till förlängd skolgång återinförs genom ändring i skollagen. 14.Myndigheten för specialpedagogik ges i uppdrag att omför- handla och ansvara för avtalet mellan staten och kom- mun om utbildning inom . Avtalet ska omfatta utvecklingsstörda elever med dövhet, hörselskada eller synskada och ytterligare funktionshinder från hela landet som på grund av sitt eller sina funktionshinder inte kan undervisas tillsammans med andra elever i gymnasiesärskolan. 15.7 kap. 6 § skollagen (1985:1100) kompletteras med en bestäm- melse med innebörden att elever i som på grund av synskada och ytterligare funktionshinder inte kan gå i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan får efter skolpliktens upphörande i mån av plats genomgå ytterligare utbildning i specialskolan intill utgången av vårterminen det kalenderår då de fyller . Syftet med utbildningen är bl.a. att ge elever som har kommit till under senare skolår en möjlig- het till optimal utveckling. En statlig specialskola för elever i gymnasieåldern med synskada Skälen för mina förslag Enligt 10 kap. 3 a § skollagen (1985:1100) får barn som bl.a. är syn- skadade fullgöra sin skolplikt i särskilda resurscenter. Utbildningen ska med nödvändiga avvikelser motsvara utbildningen i respektive särskolan. Enligt förordning om visstidsutbildning vid särskilda resurscenter (2004:203) ska visstidutbildning finnas vid bl.a. Resurscenter syn (). Utbildningen vid resurs- centret ska syfta till att ge elever med synskada och ytterligare funk- tionshinder en utbildning som är anpassad till varje elevs förutsätt- ningar. Utbildningen ska vidare syfta till att ge eleven förutsättningar för fortsatt utbildning i hemskolan eller hemkommunen. Utbild- ningen ska så långt det är möjligt motsvara den utbildning som ges i grundskola eller särskola. Verksamheten vid påverkas i mycket stor utsträckning av att eleverna har omfattande och komplexa funktionshinder. Det gör att behovet av individuella anpassningar är mycket stort samt att kontinuiteten i elevernas kontakt med personalen är viktig. finns det totalt 21 elever i . Av dessa är 10 special- skoleelever, dvs. elever som hade tagits emot i innan den fasta skoldelen började att avvecklas och som har möjlighet att avsluta sin utbildning där, och 11 elever går i visstids- utbildning. Den äldsta eleven är född och den yngsta 1998. Förutom grav synskada, synnedsättning eller Cerebral Visual Impairment (hjärnsynskada) har eleverna ett eller flera ytterligare funktionshinder. Sådana funktionshinder är utvecklingsstörning, olika autistiska diagnoser, andra syndrom, koncentrationssvårigheter, döv- het/hörselskada, språkstörning eller olika grader av rörelsehinder. De äldre elevernas behov De flesta eleverna i är i behov av ADL (aktiviteter i dagligt liv) och mobilityträning. Därutöver utmärks elevernas behov av att En statlig specialskola för elever i gymnasieåldern med synskada undervisningen måste vara helt individuell, undervisningen är en integrerad del av den totala verksamheten inom , verksamheten bör inriktas på att utveckla elevens identitet och att medvetandegöra elevens egna förutsättningar, den individuella utvecklingsplanen har en långsiktig målsättning som innefattar utskolning mot ett vuxenliv utskolningen sker i nära samarbete med elevens vårdnadshavare och hemkommun, och framtida livskvalitet ofta behöver prioriteras före faktiska skol- kunskaper. För att kunna erbjuda möjligheter till en optimal utveckling behöver eleverna inte sällan vid även efter skolpliktens upphörande. I Betänkandet Funkis – funktionshindrade elever i skolan (SOU 1998:66) konstaterades att det föds ca 15 gravt synskadade barn i . Resurscenter syn uppskattar antalet elever med synskada och ytterligare funktionshinder till ca 100 elever per skolår. Det är dock endast en liten del av dessa elever som är aktuella för . har antalet elever i varit ca 30–35 per läsår. Utbildning för elever i gymnasieåldern med synskada och ytterligare funktionshinder Efter avslutad utbildning i den obligatoriska skolan har eleverna möjlighet att fortsätta sin utbildning i en gymnasieskola eller gym- nasiesärskola som kommunerna enligt skollagen (1985:1100) är skyldiga att anordna. En elev i eller specialskolan som inte tillfredsställande har slutfört sista årskursen när skolplikten upphör men bedöms ha förmåga att fullfölja utbildningen ska dess- utom enligt skollagen (1985:1100) beredas tillfälle att göra detta under högst efter att skolplikten upphörde. Detta gäller dock inte om eleven är utvecklingsstörd. En statlig specialskola för elever i gymnasieåldern med synskada För barn/elever med synskada och ytterligare funktionshinder finns det i många fall goda möjligheter för hemkommunen att med stöd från Resurscenter syn ordna bra verksamhet särskilt under de tidiga skolåren. har dock efter många års erfarenhet kunnat konstatera att svårigheterna i skolan ökar med stigande ålder. Detta har inneburit att allt fler elever kommer till under senare skolår. Den korta kvarvarande skoltiden tillsammans med komplexiteten när det gäller funktionshindren gör att det ofta krävs än vad skolpliktsåldern medger för att ge eleven förutsätt- ningar för en optimal utveckling. När det gäller elevernas möjligheter till fortsatt skolgång upp- skattar att sammanlagt 11 elever av dagens 21 har möjlig- heter att fortsätta sin utbildning i hemkommunens gymnasiesär- skola. För några elever har riksgymnasiesärskolan för döva/hörselskadade elever i (Rgysär D/H) kunnat erbjuda utbildning som ett komplement till den utbildning som kan erbjuda. Sam- verkan med Rgysär D/H har dessutom förekommit genom att resurs- centret har skolat in elever knutna till länet för fortsatt skolgång i Rgysär D/H. Om möjligheten fanns bedömer att många av eleverna i visstidsutbildning skulle välja en fortsatt skolgång i efter- som andra alternativ som står till buds oftast inte kan ge de förutsätt- ningar och den kvalitet som har att erbjuda utifrån sin specialkompetens. Framtida utbildning för elever i gymnasieåldern med synskada och ytterligare funktionshinder Ingen elev ska förnekas utbildning om eleven bedöms ha förutsätt- ningar att nå utbildningens mål. Därför är det självklart att elever som bedöms ha förutsättningar för en fortsatt skolgång i en gym- nasieskola eller gymnasiesärskola ska erbjudas den möjligheten. Med den råd- och stödverksamhet som Resurscenter syn har att erbjuda kan eleverna få en utbildning av hög kvalitet i hemkommunens gymnasieskola eller gymnasiesärskola. Det kan dock finnas elever som bedöms ha förutsättningar för en fortsatt skolgång i en gymnasieskola eller gymnasiesärskola men vars funktionshinder är så komplexa att man inte kan förutsätta att hemkommunens gymnasieskola eller gymnasiesärskola har den En statlig specialskola för elever i gymnasieåldern med synskada kompetens eller de hjälpmedel som krävs för att kunna erbjuda ut- bildning av hög kvalitet. Utifrån elevens behov kan det dessutom t.ex. finnas önskemål om en viss ämneskompetens eller tillgång till en viss aktivitet som finns på Rgysär D/H, men som Resurscenter syn inte kan erbjuda. Staten har tecknat ett avtal med kommun om utbildning inom för döva/hörselskadade utveck- lingsstörda elever från hela landet som på grund av sitt funktions- hinder inte kan undervisas tillsammans med andra elever i gymnasie- särskolan (U 1998/4354/G). Målgruppen omfattar även elever med mycket komplexa funktionshinder, t.ex. dövblinda elever. Enligt uppgifter från kommunen skulle även elever med synskada och ytterligare funktionshinder kunna ingå i målgruppen. Det har under utredningen därutöver framkommit att det finns ytterligare en grupp elever vars behov inte kan tillgodoses av ovan- nämnda alternativ. Det kan t.ex. handla om elever med mycket komplexa funktionshinder som har kommit till under senare skolår. För att dessa elever ska få möjlighet till en optimal utveckling och för att ska ha möjlighet att ge råd och stöd till hemkommunen inför mottagandet av eleven borde det finnas en möjlighet för eleven att få ytterligare utbildning vid även efter skolpliktens upphörande. fanns det en möjlighet enligt 7 kap. 6 § då gällande skollag (1985:1100) för ungdomar som efter skolpliktens upphörande inte bedömdes kunna gå i gymnasieskolan därför att de var utvecklingsstörda, i mån av plats, genomgå annan utbildning i specialskolan intill utgången av vårterminen det år de fyllde . I och med beslut om regeringens proposition Elever med funktionshinder – ansvar för ut- bildning och stöd (prop. 1998/99:105) togs denna möjlighet bort. Jag kan dock konstatera att det även finns elever som är i behov av fortsatt utbildning i specialskolan efter skolpliktens upp- hörande. har betonat att en specialskola med möjlighet till en förlängd skolgång till är en bra lösning för vissa elever. Jag anser därför att dessa elever ska kunna genomgå ytterligare ut- bildning i intill utgången av vårterminen det kalenderår då eleven fyller . Utbildningen kan innehålla t.ex. ADL, individuell träning och samverkan med hemkommunen inför mottagandet av eleven. Mot bakgrund av ovanstående föreslår jag att Myndigheten för specialpedagogik ges i uppdrag att omförhandla och ansvara för avtalet mellan staten och kommun om utbildning inom En statlig specialskola för elever i gymnasieåldern med synskada Avtalet ska omfatta utvecklingsstörda elever med dövhet, hörselskada eller synskada och ytterligare funk- tionshinder från hela landet som på grund av sitt eller sina funktions- hinder inte kan undervisas tillsammans med andra elever i gymnasie- särskolan. Därutöver föreslår jag att skollagen (1985:1100) kom- pletteras med en bestämmelse med innebörden att elever i som på grund av synskada och ytterligare funktionshinder inte kan gå i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan får efter skolpliktens upphörande i mån av plats genomgå ytterligare utbildning i special- skolan intill utgången av vårterminen det kalenderår då de fyller . De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Skälen för mitt förslag De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Med beaktande av den tid som kommer att förflyta innan kan fatta beslut i lagstiftningsärendet är en lämplig ikraftträdande- tidpunkt . Mina förslag innebär en ökad kostnad på sammanlagt 68,6 mnkr för den myndighet som ges i uppdrag att genomföra förslagen. Skälen för min bedömning Bidrag enligt förordning (1991:931) om statsbidrag till särskilda insatser på skolområdet Jag har föreslagit att bidrag enligt förordning (1991:931) om stats- bidrag till särskilda insatser på skolområdet (SIS-bidrag) till kost- nader för insatser av regional art som kommuner eller huvudmän för sådana fristående skolor som avses i 9 kap. skollagen (1985:1100) vidtar för döva eller hörselskadade elever i respektive motsvarande utbildning vid fristående skola höjs med i genomsnitt . För motsvarar detta ett belopp om 28,1 mnkr. Därutöver har jag föreslagit att Myndigheten för specialpedago- gik ges i uppdrag att i samband med behandling av en ansökan om SIS-bidrag ange vilket eller vilka krav som ställs på den regionala in- satsen för att bidrag ska beviljas samt att följa upp att de krav som ställts på regionala insatser följs. För att kunna fullfölja förslagen har uppgett att det behövs en helårstjänst till en kostnad för ca 650 tkr. Uppdraget till Myndigheten för specialpedagogik att utreda Malva- projektets fortsatta inriktning och behov av ett stimulansbidrag bör inte innebära omfattande kostnadsökningar för myndigheten. Special- skolemyndigheten har uppskattat kostnaden till ca 500 tkr. Nationell samordning och regionala resurscenter Jag har föreslagit att Myndigheten för specialpedagogik ges i upp- drag att inom sin verksamhet skapa en organisation som innebär både nationell samordning och regionala resurscenter när det gäller döva eller hörselskadade elevers utbildning i sin helhet. Jag anser att för att kunna skapa en välfungerande organisation behövs i varje region en samordnare av regionens hörsellärare, en hörselpedagogisk rådgivare, en samordnare för FOU-arbete inklusive kompetens- utveckling samt samverkan med brukarorganisationer, en hörsel- teknisk samordnare samt en kurator och en psykolog. För att detta ska bli möjligt bör myndighetens anslag ökas med ca . Jag har föreslagit att Myndigheten för specialpedagogik ges i upp- drag att ansvara för avtalen mellan staten och kommun om gymnasial utbildning i för döva och hörselskadade samt döv- blinda ungdomar från hela landet (RGD/RGH) samt för döva/hörsel- skadade utvecklingsstörda elever från hela landet (Rgysär D/H). Dessutom har jag föreslagit att myndigheten ges i uppdrag att an- svara för avtalen om verksamheten med rörelsehindrade ungdomar som antagits till gymnasieskola med Rh-anpassad utbildning, både när det gäller utbildning i RgRh och särskilda omvårdnadsinsatser för elever i RgRh. När det gäller elever i gymnasieåldern med synskada och ytter- ligare funktionshinder har jag föreslagit att staten ska teckna avtal med kommun när det gäller utbildning i Rgysär D/H så att avtalet även omfattar denna målgrupp. Enligt har denna möjlighet inte varit efterfrågad mer än i några enstaka fall. Jag har i mina beräkningar antagit att det eventuellt kan bli fråga om fem elever som skulle vara intresserade av en gymnasie-utbildning i Rgysär D/H. har staten betalat ca 541 tkr per elev till kommun för kostnader för elever i Rgysär D/H. Statens kostnader för elever i gymnasieåldern med synskada och ytterligare funktions- hinder skulle således enligt denna beräkning öka med ca 2,7 mnkr. Det är dock en fråga om förhandling när avtalet mellan staten och kommun upprättas. Uppdragen innebär bl.a. upprättande, revidering och uppföljning av avtalen. För att kunna hantera avtalen på detta sätt har både Special- skolemyndigheten och angett att det behövs två helårstjänster till en kostnad för ca 1,3 mnkr. Myndig- hetens anslag bör därför ökas med ca 1,3 mnkr. Andra utbildningsinsatser av regional art Jag har föreslagit att Myndigheten för specialpedagogik ges i upp- drag att utreda om bidrag enligt förordning (1991:931) om stats- bidrag till särskilda insatser på skolområdet till kostnader för insatser av regional art som vidtas för andra elevgrupper än döva eller hörsel- skadade elever i eller motsvarande utbildning vid fri- stående skola behöver höjas för att utbildningsinsatserna ska hålla hög kvalitet. Någon uppgift om vilka merkostnader detta uppdrag skulle medföra för myndigheten har jag inte. Jag anser dock att kost- naden kan uppskattas till 650 tkr, vilket motsvarar en helårstjänst. Därutöver har jag föreslagit att Myndigheten för specialpedago- gik ges i uppdrag att i samband med behandling av en ansökan om SIS-bidrag avseende dessa elevgrupper ange vilket eller vilka krav som ställs på den regionala insatsen för att bidrag ska beviljas samt att följa upp att de krav som ställts på regionala insatser följs. För att kunna fullfölja förslagen har upp- gett att det behövs en helårstjänst till en kostnad för ca 650 tkr. Jag har föreslagit att skollagen (1985:1100) kompletteras med en bestämmelse med innebörden att elever i som på grund av synskada och ytterligare funktionshinder inte kan gå i gymnasie- skolan eller gymnasiesärskolan får efter skolpliktens upphörande, i mån av plats, genomgå ytterligare utbildning i specialskolan intill utgången av vårterminen det kanlenderår då de fyller . har angivit att elevkostnaden vid skolan är ca . eleven dessutom bor på skolan ökar kostnaden med ytterligare . har vi ingen säker kunskap om hur många elever som skulle välja möjligheten till förlängd skolgång vid . Jag utgår därför från att det kan handla om ca 5 elever för en kostnad på 5–. Mina förslag innebär en politisk reform med ett tydligt statligt an- svar för elever med funktionshinder. Förslagen innebär också ökade kostnader för staten. Vissa budgetomprioriteringar behöver sannolikt göras för att kunna genomföra förslagen. (U 2007:03) har emellertid föreslagit att Specialpedagogiska insti- tutet (SIT), () och för särskilt utbildningsstöd (SiSUS) ska bilda en gemensam ny myndighet, Myndigheten för specialpedagogik. Skolmyndighets- utredningen har bedömt sammanslagningen som kostnadsneutral på kort sikt. Enligt utredningen bör dock förändringen medföra vissa samordningsvinster. Jag har bedömt att mina förslag innebär en ökad kostnad på sammanlagt 68,6 mnkr. Bedömningen grundar sig i huvudsak på SIT:s och SPM:s egna uppgifter och uppskattningar. Mina förslag bör sammanlagt inte medföra ökade kostnader för kommunerna. Förslagen ska finansieras inom utgiftsområde 16. Förslag till lag om ändring i skollagen I första stycket ändras ordet skall till ska. Andra stycket är nytt och innebär att det införs möjlighet att efter fullgjord skolplikt genomgå ytterligare utbildning i specialskolan. Förslaget har behandlats i avsnitt 4.2. Elever som bedöms ha förutsättningar för en fortsatt skolgång i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan ska erbjudas utbildning i någon av dessa skolformer. Dessutom har jag i detta betänkande föreslagit att avtalet mellan staten och kommun om utbild- ning inom kommunens gymnasiesärskola ska omförhandlas så att det även omfattar utvecklingsstörda elever med synskada och ytter- ligare funktionshinder från hela landet som på grund av sina funk- tionshinder inte kan undervisas tillsammans med andra elever i gym- nasiesärskolan. Härigenom ökar möjligheten för elever i att kunna gå i en gymnasiesärskola. Det finns dock i elever med så komplexa funktions- hinder att kommunerna inte har möjlighet att erbjuda dem tillfreds- ställande förhållanden i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan. Det är för dessa elever det i andra stycket införs möjlighet att genomgå ytterligare utbildning i specialskolan. Möjligheten införs endast för elever i . Förslaget inne- bär således inte att andra ungdomar ska kunna inleda sin skolgång i efter skolpliktens upphörande. Något krav på att eleven ska ha bedömts ha en utvecklingsstörning finns, tillskillnad från tidigare möjlighet1, inte. En förutsättning är dock att det i 1 Se 7 kap. 6 § andra stycket skollagen (1985:1100) i dess lydelse före kan beredas plats för eleven. Platserna bör således erbjudas endast de elever som har störst behov av utbildningen. Utbildningens innehåll måste vara flexibelt och utformas efter varje enskild elevs förutsättningar och behov. Syftet med utbild- ningen är dock att eleven ska få möjlighet till optimal utveckling och förberedas inför utskolning. Utbildningen kan innehålla t.ex. ADL (aktiviteter i dagligt liv) och individuell träning. Ändringen föranleds av ändringen i 6 § genom vilken möjlighet att efter fullgjord skolplikt genomgå ytterligare utbildning i införs. För att få denna möjlighet måste olika förutsättningar vara uppfyllda. En förutsättning är att eleven bedöms på grund av sina funktionshinder inte kunna få tillfredsställande förhållanden i gym- nasiesärskolan eller gymnasieskolan. För att garantera en rättvis be- dömning ska det finnas möjlighet för eleven eller företrädare för denne att överklaga ett beslut i frågan hos Skolväsendets över- klagandenämnd. Statliga specialskolor – bättre förutsättningar Regeringen anser att alla elever har rätt till en bra skola där de kan trivas och utvecklas. Elever har dock olika behov. För att kunna tillgodose de olika behoven behövs olika utbildningsalternativ, ibland med specialistkompetens eller specifika hjälpmedel. Re- geringen anser därför att elevers och vårdnadshavares möjligheter att välja skolform bör öka. En särskild utredare skall därför få i uppdrag att utreda och före- slå hur och skall återetableras som stat- liga specialskolor för elever med synskada och ytterligare funk- tionshinder respektive grav språkstörning. Utredaren skall också kartlägga och analysera hur stort behovet av utbildningsplatser kan förväntas bli vid inrättande av en statlig specialskola för elever i gymnasieåldern med synskada och ytterli- gare funktionshinder samt lämna förslag på lämplig dimensionering och organisationsform för en sådan specialskola. Utredaren skall vidare granska ansvarsfördelningen mellan staten och kommunen när det gäller utbildning för döva, hörselskadade eller dövblinda elever och om det finns anledning till ändring lämna nödvändiga förslag. Uppdraget omfattar även utbildning vid riks- gymnasieskolor för döva eller hörselskadade elever samt elever med svåra rörelsehinder. Den del av uppdraget som avser återetablering av och som statliga specialskolor skall redovisas till reger- ingen . Uppdraget i övrigt skall redovisas . Enligt 7 kap. 1 § skollagen (1985:1100) skall utbildningen i special- skolan syfta till att ge barn och ungdomar med dövhet eller hörsel- skada en till varje elevs förutsättningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den utbildning som ges i grundsko- lan. Av 7 kap. 5 § skollagen framgår att utbildningen i specialskolan skall bedrivas vid flera särskilda enheter samt att regeringen med- delar föreskrifter om enheterna och deras upptagningsområden. Enligt 1 kap. 3 § specialskoleförordningen (1995:401) skall special- skolan ha fem skolenheter med regionala upptagningsområden (re- gionskolor) och en skolenhet för elever från hela landet (riksskola). Till grund för nuvarande reglering ligger beslut med anledning av förslagen i propositionen Elever med funktionshinder – ansvar för utbildning och stöd (prop. 1998/99:105, bet. 1999/ 2000:UbU4, rskr. 1999/2000:14). Som en följd av beslutet gavs en organisationskommitté i uppdrag att utveckla och lägga fram för- slag om den konkreta utformningen av en förändrad organisation för statens stöd i specialpedagogiska frågor. Beslutet innebar bl.a. att statens råd och stöd i specialpedagogiska frågor skulle samlas till en myndighet – – varvid även verk- samheterna vid och föreslogs överföras till myndigheten. För innebar beslutet att de fasta skoldelarna vid Eke- skolan skulle avvecklas successivt med början fr.o.m. . Beslutet innebar också att verksamheterna vid resurscenter och Tomtebodaskolans resurscenter skulle slås ihop till ett gemensamt resurscenter. Även för innebar beslutet att de fasta skoldelarna skulle avvecklas successivt fr.o.m. som det vid skolan skulle finnas ett resurscenter för barn och ungdomar med grav språkstörning. Både för och innebar beslutet att resurs- centerverksamheten skulle stärkas i takt med att skolverksamheten minskade. Vid resurscentren skulle det dessutom enligt beslut finnas en mindre skoldel för visstidsplaceringar. Med en sådan placering avsågs att en elev, som ett led i sin utbildning i hemkommunens skola, erbjuds insatser från resurscentrets sida. Beslutet innebar att barn och ungdomar med synskada och ytter- ligare funktionshinder samt barn och ungdomar med grav språk- störning inte längre omfattades av specialskolans målgrupp. Specialskola för döva, dövblinda och hörselskadade Gruppen döva, dövblinda och vissa hörselskadade barn har tecken- språket som sitt första språk. Dessa elevers behov av kommunika- tion och undervisning i teckenspråk är, i de allra flesta fall, inte möjliga att möta i den kommunala skolan. Som en följd av den ovan nämnda propositionen förblev staten huvudman för dessa special- skolor och en gemensam myndighet under ledning av en styrelse inrättades. Möjligheten att anordna utbildning i specialskolan i särskilda undervisningsgrupper förlagda till togs sam- tidigt bort. Enligt 7 kap. 6 § andra stycket skollagen i paragrafens lydelse före får ungdomar som efter skolpliktens upphörande inte bedöms kunna gå i gymnasieskolan därför att de är utvecklings- störda, i mån av plats, genomgå annan utbildning i specialskolan intill utgången av vårterminen det år de fyller .