sou · GVB397 · 2008-01-01 00:00:00 — Dessa båda direktiv anger de grundläggande krav som de mät- instrument som omfattas av dem skall uppfylla innan instrumenten släpps ut på marknaden. Med utsläppande på marknaden avses enligt MID det första tillfälle då ett instrument avsett för en slutanvändare mot eller utan betalning görs tillgängligt inom gemenskapen. Eftersom direktiven är utformade enligt den nya metoden så anger de väsentliga krav – som tar sikte på instrumen- tens prestanda – och inte detaljerade konstruktionsspecifikationer. Dessa krav anger för berört mätinstrument sådant som vilken mått- enhet som skall användas, hur stora mätfel instrumentet maximalt får uppvisa under de normala betingelser under vilka det används och i frånvaro av störningar, m.m. Vidare anger direktiven bl.a. vilka rutiner som skall följas vid bedömning av överensstämmelse med direktivens krav. För de instrument som omfattas av mätinstrumentdirektivet var det tidi- gare vanligt att ett oberoende organ (ofta en myndighet) i förväg skulle godkänna mätarkonstruktionen i form av ett typgodkän- nande för att instrumentet skulle få säljas och användas. Genom införandet av mätinstrumentdirektivet är tillverkarna inte längre bundna till systemet med typgodkännanden, utan kan – på det sätt som beskrivits ovan – välja mellan olika förfaranden för att visa överensstämmelse med de krav som ställs. De olika förfaranden som kan tillämpas varierar från tillverkardeklaration till att ett oberoende tredjepartsorgan (anmält organ) i vissa fall skall granska produktionen. För EU totalt finns ca 80 anmälda organ under MID och drygt 300 anmälda organ under direktivet om icke-automatiska vågar. Under såväl MID som direktivet om icke-automatiska vågar finns ett svenskt anmält organ – i båda fallen handlar det om SP . Överväganden och förslag om legal metrologi Den offentliga tillsynen av om kraven i de båda direktiven följs, sker i efterhand genom marknadskontroll. Mätinstrumentdirektivet omfattar ett tiotal grupper av mätinstrument (se faktaruta 3.1 nedan). Direktivet har dock karaktären av ett ramdirektiv (som dels innehåller allmänna bestämmelser som gäller för alla instrument, dels instrument- specifika bestämmelser) och tanken är att direktivet skall kunna utökas till ytterligare instrumentgrupper. Faktaruta 3.1 Mätinstrument som omfattas av mätinstrumentdirektivet Mätinstrument utformat för att mäta, registrera och visa volymen av det vatten som passerar genom mätgivaren (beräknat vid mätningsförhållandena). Gasmätare och volymomvandlare. Gasmätaren är ett mätinstrument utformat för att mäta, registrera och visa den bränslegasmängd (volym eller massa) som passerat genom mätaren. Omvandlaren är en anord- ning som är kopplad till en gasmätare och som automatiskt räknar om den uppmätta mängden vid rådande mätbetingelser till motsvarande mängd vid normalförhållanden. En anordning som mäter den aktiva elektriska energi som förbrukas i en krets. Ett instrument som är utformat för mätning av värme, som i en värmeväxlarkrets upptas eller avges av en vätska som kallas värmebärande medium. En värmemätare är antingen ett komplett instrument eller ett kombinerat instrument bestående av under- enheterna flödessensor, temperatursensorpar samt räknare eller en kombination av dessa. Mätsystem för kontinuerlig och dynamisk mätning av mängder av andra vätskor än vatten. Mätinstrument som konstruerats för att kontinuer- ligt mäta, registrera och visa den vätskemängd (volym eller massa) som passerar genom mätgivaren (beräknat vid mätningsförhållandena). Flödet skall passera i en sluten ledning med full belastning. Till denna kategori hör t.ex. mätare på bensinpumpar. Mätinstrument som utan ingripande av en operatör bestämmer massan av en vara och som följer ett på förhand fastställt program av automatiska förlopp som är kännetecknande för mät- instrumentet. Ett flertal typer tas upp i direktivet: Automatiska catchweighers: bestämmer massan av i förväg sam- mansatta diskreta laster (till exempel färdiga förpackningar) eller av enstaka laster av löst material. Överväganden och förslag om legal metrologi Automatiska kontrollvågar: automatiska catchweighers som delar in artiklar av olika massa i två eller flera undergrupper alltefter värdet på skillnaden mellan deras massa och ett nominellt inställt värde. Viktmärkningsvågar respektive vikt- och prismärkningsvågar: auto- matiska catchweighers som märker enstaka artiklar med vikt respek- tive med vikt och pris. Automatiska fyllningsvågar: fyller behållare med en förinställd och praktiskt taget massa av en bulkvara. Icke-kontinuerliga summeringsvågar (summerande behållarvågar): bestämmer massan hos en bulkvara genom att dela in den i separata satser. Massorna av de separata satserna bestäms i en följd och summeras. Varje diskret sats töms sedan över till bulkform. Kontinuerliga summeringsvågar (bandvågar): bestämmer kontinuer- ligt massan av en bulkvara på en bandtransportör, utan att det sker någon systematisk uppdelning av varan och utan att avbryta band- transportörens rörelse. Järnvägsvågar: automatiska vågar med lastgivare och spår där spår- bundna fordon kan passera. En anordning som tillsammans med en signalgenerator blir ett mätinstrument som används i taxibilar. De mäter varaktighet, beräknar avståndet på basis av en signal som ges från en distans- signalgenerator. De beräknar och visar också den färdavgift som skall betalas för transporten, baserad på den beräknade sträckan och den uppmätta färdtiden. Längd- och volymmått. Ett längdmått är ett mätinstrument försett med skalmärken vars inbördes avstånd anges i en författningsreglerad mått- enhet för längd. De volymmått som tas upp i direktivet avser sådana som används för utskänkning, dvs. ett volymmått (till exempel dricks- glas, kanna eller fingerborgsmått) konstruerat för bestämning av en angiven volym av en vätska (med undantag för farmaceutiska pro- dukter) som säljs för omedelbar förbrukning. Dessa finns av flera typer, såsom streckmått (vilka är försedda med en streckmärkning för nominell volym), bräddmått (där innervolymen är lika med den nominella volymen) och volymmått för överhällning (i vilka vätskan är avsedd att hällas upp innan förbrukning sker). Dessa inkluderar flera olika typer, såsom längdmätningsinstrument (bestämmer automatiskt längden på löpande material, t.ex. textilier, band, kablar, under den uppmätta produktens matningsrörelse), ytmätningsinstrument (bestämmer automatiskt ytan hos oregelbundet formade objekt, t.ex. av läder), mätinstrument för flera dimensioner (bestämmer automatiskt kantlängderna – längd, bredd och höjd – för den minsta rätvinkliga parallellepipedTPF8FPT som innesluter en produkt). 8TP PT En parallellepiped är en tredimensionell geometrisk figur vars sidor är parallellogram, dvs. fyrhörniga, plana figurer vars motstående sidor är parallella (kvadrater och rektanglar är exempel på parallellogram). En tändsticksask är t.ex. en parallellepiped. Överväganden och förslag om legal metrologi Ett mätinstrument som fastställer halterna av vissa ämnen (kolmonoxid, koldioxid, kolväten och syre) som ingår i avgaserna från motorfordon med gnisttändning vid det analyserade provets fukthalt. Mätinstrumentdirektivet – liksom direktivet om icke-automatiska vågar – har i genomförts genom föreskrifter framtagna av SWEDAC, i enlighet med vad som beskrevs i avsnitt 3.1.1. En utgångspunkt har varit att föreskrifterna i första hand skall vara befogade från konsumentsynpunkt, och inte i onödan reglera för- hållanden mellan näringsidkare. Beträffande längd- och volymmått och dimensionsmätinstru- ment finns inga tvingande regler i . Detta gäller också vissa automatiska vågar, vissa flödesmätare, vissa vatten- och värmemätare samt vissa avgasmätare. För t.ex. auto- matiska vågar är reglerna tillämpliga endast vid framställning av färdigförpackningar och vid vägning av hushållsavfall. Denna ord- ning – liksom begränsningen till konsumenthänsyn – möjliggörs av att mätinstrumentdirektivet, som framgått av kapitel 2, är utformat som ett optionellt direktiv, vilket ger en medlemsstat möjlighet att självständigt besluta vilka av direktivets instrument som i landet skall vara ett lagligen kontrollerat mätinstrument. 3.1.3Krav på mätinstrument inom det rent nationellt reglerade området Som framgått ovan kan i huvudsak självständigt besluta om krav på i drift varande mätinstrument. Detta omfattar i första hand krav på återkommande kontroll. Sådana krav innebär att mät- instrumentet med vissa tidsmellanrum skall genomgå föreskriven verifiering, dvs. en granskning av om dess felvisning ligger inom ett tillåtet toleransintervall. Beträffande mätinstrument hade SWEDAC tidigare föreskrifts- och tillsynsansvar för vågar och mätare som används vid försäljning till enskild konsument av bränsle som drivmedel eller för upp- värmning av bostäder. Genom överföringen av arbetsuppgifter från , och har SWEDAC nu även ansvar för vatten-, värme-, gas-, el- och avgasmätare samt taxametrar. SWEDAC har i tillämpliga fall tagit fram föreskrifter Överväganden och förslag om legal metrologi om återkommande kontroll både för de mätinstrument man ansvarat för och för de instrument för vilka ansvaret överförts från de andra myndigheterna. I det senare fallet ersätter alltså SWEDAC:s föreskrifter tidigare föreskrifter från , och . För avgasmätare sak- nas dock författningsreglerade krav på återkommande kontroll. En utgångspunkt för SWEDAC:s regelgivningsarbete har varit att föreskrifterna i första hand skall vara befogade från konsument- synpunkt, och inte i onödan reglera förhållanden mellan närings- idkare. I något fall har SWEDAC dock funnit behov av att även ta fram föreskrifter som reglerar mättekniska relationer mellan närings- idkare. För elmätare gäller t.ex. att tillämpningsområdet för mät- instrumentdirektivet (MID) är mätare avsedda för bostäder, butiks- och kontorslokaler samt lätt industri. I praktiken innebär detta mätare för elanvändare som har ett säkringsabonnemang om högst . Erfarenheten i är dock att det finns behov av föreskrifter för mätare även hos elanvändare som har ett säkrings- abonnemang som överskrider , dvs. för mätare som faller utanför tillämpningsområdet för MID och för vilka därmed självständigt kan besluta om krav. Som framgått av avsnitt 3.1.1 har SWEDAC i förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el bemyndigats att ta fram föreskrifter även avseende sådana elanvändare. Arbete med att ta fram före- skrifter för elmätare över pågår inom SWEDAC. Då implementeringen av mätinstrumentdirektivet krävde ett om- fattande föreskriftsarbete från SWEDAC:s sida, tvingades myndig- heten initialt att ge lägre prioritet åt arbetet med att ta fram nya föreskrifter om återkommande kontroll. Detta innebär bl.a. att SWEDAC:s utgångspunkt har varit att på de områden som över- tagits från , och i huvudsak endast föra över tidigare gällande regler. Det innebär också att SWEDAC i vissa fall inte hann ta fram föreskrifter om åter- kommande kontroll till den tidpunkt då ansvaret övertogs från de övriga myndigheterna, dvs. I dessa fall kan det i princip sägas ha rått ett laglöst tillstånd i avvaktan på SWEDAC:s nya föreskrifter, men i realiteten har dock de tidigare myndigheternas regler fungerat som informella övergångsregler. Denna försening tycks därmed inte ha inneburit några problem i praktiken, vilket också är den bild som samstämmigt förmedlats till Överväganden och förslag om legal metrologi utredningen vid kontakter med berörda myndigheter, bransch- organ m.fl. De föreskrivna, återkommande kontrollerna skall i allmänhet utföras av oberoende kontrollorgan, som tävlar om uppdragen i konkurrens. Dessa organ måste vanligen uppfylla vissa föreskrivna kompetenskrav. Således föreskrivs ofta att den återkommande kon- trollen skall utföras av ett organ som av SWEDAC är ackrediterat för uppgiftenTPF9FPT eller innehar motsvarande kompetens. I något fall är kraven på ackreditering indirekta på så vis att det t.ex. anges att mätningar i samband med fastställande av ett mätsystems mät- osäkerhet skall vara spårbara till ett ackrediterat kalibreringslabora- torium eller annat organ med motsvarande kompetens. Ansvaret för att den återkommande kontrollen kommer till stånd åvilar i normalfallet säljaren av den tjänst som mäts, dvs. den handlare som utnyttjar en våg för sin försäljning, den distributör som levererar el, gas, värme eller vatten, etc. Det är alltså dessa aktörer som skall se till att anlita de oberoende kontrollorganen enligt ovan. SWEDAC skall utöva tillsyn över att systemet fungerar och att reglerna följs, dvs. såväl att mätinstrumenten uppfyller de mät- tekniska kraven som att de genomgått föreskriven återkommande kontroll. SWEDAC:s tillsyn har bedrivits som stickprovs- kontroller i projektform. SWEDAC upphandlar utförandet av stickprovskontrollerna av företag på den privata marknaden, vilka rapporterar resultaten till SWEDAC. Resultatet av stickprovs- kontrollerna utvärderas sedan av SWEDAC och enskilda ärenden initieras vid behov. För de olika mätinstrument som omfattas av krav på åter- kommande kontroll råder i flera avseenden varierande förutsätt- ningar, t.ex.: Det totala antalet mätinstrument varierar mellan olika områden. Spännvidden är i detta avseende betydande, från några enstaka mätare i något fall till flera miljoner i andra (se tabell 3.1 nedan). Risken för förslitning varierar mellan olika mätinstrument. Detta beror bl.a. på att olika mätinstrument har olika tekniska kon- struktioner och att de används under olika klimatmässiga- och 9TP PT Den ackreditering det här är fråga om prövas och beviljas inom ramen för SWEDAC:s roll som nationella ackrediteringsorgan. Ackrediteringsverksamheten är skild från myndighetens verksamhet inom området legal metrologi, och är inte föremål för föreliggan- de utrednings arbete. För en gjord redogörelse för ackrediteringsverksamheten och dess förutsättningar, se SOU 2006:113. Överväganden och förslag om legal metrologi andra förhållanden, t.ex. sitter vissa mätare inomhus och andra utomhus. Mätningssituationen ser olika ut inom olika områden. Till exem- pel rör det sig i vissa fall om endast en kund per mätare och om löpande mätning av ett pågående flöde; detta gäller t.ex. för el- och värmemätare. I andra fall handlar det om många olika kunder per mätare och om mätning av många, enstaka händel- ser; detta är t.ex. fallet med bensinpumpar och icke-automatiska vågar, dvs. sådana som används i snabbköp, torghandel o.d. Mot denna bakgrund finns också – av naturliga skäl – vissa varia- tioner i hur kraven på återkommande kontroll ser ut för olika mätinstrument, med avseende bl.a. på hur ofta och på vilket sätt kontrollen skall ske (se tabell 3.1 nedan). Som framgår av tabellen är stickprovsundersökningar tillåtna för vissa mätinstrument. I övriga fall handlar det om allkontroller, dvs. att samtliga instru- ment skall kontrolleras inom föreskrivet tidsintervall. Antal mätare och intervall för återkommande kontroll för olika Uppskattning av totalt antal 1 beroende på typ och användning; för butiksvågar gäller t.ex. omverifiering vart annat år, medan vågar som används utomhus vid torghandel m.m. ska kontrolleras . Några enstaka (< 5 st) Vart annat år. av drivmedel (bensinpumpar Vart annat år. av uppvärmningsbränsle (på 10TP PT I kolumnen anges uppskattningar baserade på vad som framkommit vid utredningens kontakter med berörda myndigheter och branschorgan. Dessa avser sådana mätinstrument som omfattas av offentligrättsligt reglerade krav på återkommande kontroll. Som framgått finns sådana krav i huvudsak för situationer där försäljning sker till konsumenter. Det kan dock inte uteslutas att det i vissa av instrumentkategorierna också kan finnas mätinstrument som används för ändamål som inte omfattas av offentligrättsligt reglerade krav på åter- kommande kontroll. Det totala antalet i förekommande mätinstrument av de upp- räknade typerna kan därför vara större än vad sammanställningen visar. SOU 2007:97 Överväganden och förslag om legal metrologi Uppskattning av totalt antal 5 beroende på mätarstorlek. plockas alla mätare i ett definierat parti ned. Stickprov, , för återkommande kontroll är 5 beroende av storlek för mätarens temperaturgivare och integreringsverk. Kontrollen sker regelbundet. revisionsintervall plockas alla mätare i definierat parti ned. Stickprov, , i partiet är tillåtet för återkommande kontroll. och temperaturgivare, . 8 beroende på mätartyp. flödesgivare, , är tillåtet. 5 200 000 (varav 5 miljoner För kategori 1, dvs. kategori 1 och resten mättransformatorer (hushåll): 6 . kategori 2 5) Stickprovsförfarande, , är tillåtet där statistiska metoder används för att beräkna lämpliga revisionsintervall för mätare med För kategori 2 5 med mättransformatorer: Som kommentar till tabellen bör sägas att kontroller i vissa fall skall ske även mellan de angivna tidsintervallen. För flera av mät- instrumenten gäller t.ex. att en plombering skall anbringas efter genomförd kontroll. Om plomberingen bryts, oavsett orsak, skall en ny kontroll göras. Därtill kan naturligtvis mätinstrumentets innehavare frivilligt välja att låta kontrollera sitt instrument oftare än vad som är föreskrivet. Enligt vad som framförts till utredningen är sådana tätare, frivilliga kontroller t.ex. vanliga inom bensin- handeln. Vidare bör påpekas att antalet mätinstrument i en viss kategori inte är statiskt över tiden, utan givetvis förändras i takt med sam- hällets utveckling. Som exempel kan nämnas att antalet verifie- 11TP PT De krav som återges är hämtade från Svenska gasföreningens anvisning, Gasmätning – Anvisningar för den svenska energibranschen () som i praktiken är den som används då föreskrifterna upplevs som svårtolkade. Överväganden och förslag om legal metrologi ringspliktiga icke-automatiska vågar har minskat relativt kraftigt under de senaste 10 15 åren. bedömdes antalet sådana vågar uppgå till 35 000TPF12FPT, att jämföra med dagens 20 000. Att antalet har minskat beror bl.a. på att butikerna har blivit större och färre och att därmed också behovet av vågar har minskat. Därtill har också sättet som vågar används på förändrats. Till exempel hade i stort sett varje livsmedelsbutik tidigare en charkdisk, med uppvägning av varor, medan dagens försäljning oftare utgörs av varor som färdigförpackats vid en central distributionsanläggning. Med hänsyn till att kontrollintervallen varierar mellan olika typer av mätinstrument och att stickprovsundersökningar är tillåt- na för några instrument, så är antalet mätare som behöver kon- trolleras i vissa fall långt mindre än det totala antalet mätare. Att döma av vad som framkommit vid utredningens kontakter med berörda myndigheter och branschorgan kan det t.ex. uppskattas att antalet mätare som kontrolleras uppgår till ca 10 000 för elmätare i kategori 1 och ca 30 000 för vattenmätare. Som sades ovan utförs de återkommande kontrollerna i allmän- het av oberoende (oftast ackrediterade) kontrollorgan, som tävlar om uppdragen i konkurrens. För flertalet av mätinstrumenten är antalet företag som (med någon omfattning) i är verk- samma inom området återkommande kontroll relativt begränsat, oftast färre än tio stycken. Kostnaden för en kontroll varierar mellan olika mätinstrument, uppskattningsvis mellan ca 100 och per kontroll för olika instrument. Reglerna om förpackningar avser färdigförpackade varor som säljs efter volym eller vikt. Med en färdigförpackad vara menas en vara som förpackats utan att köparen varit närvarande och där volymen/vikten inte kan ändras utan att förpackningen öppnas eller genomgår en märkbar förändring. Inom EU finns gemensamma regler om förpackningar i form av tre direktiv.TPF13FPT De svenska reglerna på området är lagen om mått- 12TP PT SWEDAC (1993c). 13TP PT Rådets direktiv /106/EEG av om tillnärmning av medlems- staternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa vätskor efter volym; Rådets direktiv /211/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa varor efter vikt eller volym; Rådets direktiv /232/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om de nominella vikter och volymer samt volymer för behållare som är tillåtna för vissa färdigförpackade varor. Överväganden och förslag om legal metrologi enheter, mätningar och mätdon samt förordningen med samma namn. SWEDAC har med stöd av lagen utfärdat två föreskrifter och därmed införlivat EG-reglerna i svensk rätt. Reglerna, som bland annat skall värna att det genomsnittliga innehållet i ett parti färdigförpackade varor inte är mindre än vad som anges på förpackningarna, anger bl.a. hur stor avvikelse från det angivna värdet som är tillåten. Vidare anger reglerna bl.a. att volym- och viktuppgifter på färdigförpackningar skall anges enligt det metriska systemet, dvs. i gram, milliliter, kilogram, liter osv. Det skall också finnas uppgift om vem som är ansvarig för att innehållet i förpackningen är korrekt. Regler finns också om s.k. e-märkning. Detta märke på en vara skall utgöra en garanti för att en förpackning inte innehåller mindre mängd än vad som är tillåtet. Märket är till för att underlätta den fria cirkulationen av varor inom EU/EES. Märkningen är frivillig och grundar sig på EG-direktiv. För att få använda e-märket måste dock en förpackare låta ett utomstående företag kontrollera produktionen. I kallas dessa organ anmälda organ och bedöms och utses av SWEDAC efter en kompetensprövning.TPF14FPT Det anmälda organet skall godkänna det system som förpackaren har för att själv kontrollera att alla e- märkta varor uppfyller kraven i föreskrifterna. SWEDAC ansvarar för tillsynen av att förpackningar som finns på marknaden uppfyller föreskrivna krav vad gäller mängd. SWEDAC har huvudansvaret för föreskrifter för och tillsyn av färdigförpackade varor som säljs efter volym eller vikt. Tillsyn över färdigförpackningar som innehåller livsmedel utövas av Livsmedels- verket och kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder e.d. 3.2Utredningens överväganden om regleringens omfattning Enligt sina direktiv skall utredningen analysera och vid behov föreslå ändringar när det gäller nuvarande omfattning av den tvingande metrologiska regleringen. Framför allt bör restriktionen att föreskrifter endast får meddelas om de är befogade från kon- sumentskydd ses över. 14TP PT Denna kompetensprövning är skild från SWEDAC:s verksamhet inom området legal metrologi, och är inte föremål för föreliggande utrednings arbete. Överväganden och förslag om legal metrologi 3.2.1Omfattning på dagens reglering Som framgått av avsnitt 3.1.1 anger lagen (1992:1514) om mått- enheter, mätningar och mätdon, att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på mätningar och mättekniska metoder samt krav på och kontroll av mätdon. En förutsättning för att föreskrifter skall få meddelas är att dessa behövs för att uppfylla internationella överens- kommelser. Om föreskrifterna inte behövs för att uppfylla sådana överenskommelser så måste de vara befogade från konsument- synpunkt. Föreskrifterna skall också avse skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, kommunikationer eller näringsverksamhet. Vidare anger lagen att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på och kontroll av förpackningsstorlek och kontroll av mängduppgifter på färdigförpackade varor samt krav i fråga om särskild kundvåg i detaljhandeln. Begränsningen till konsumentskydd i lagen om måttenheter, mätningar och mätdon har bland annat sin grund i en önskan om att inte i onödan reglera förhållanden mellan näringsidkare. Att ha en sådan begränsning är relativt ovanligt i ett internationellt per- spektiv, t.ex. i jämförelse med såväl övriga nordiska länder som i stort. Det bör dock poängteras att begränsningen till konsument- intresse inte är strikt genomförd inom området legal metrologi.