sou · GWB3120 · 2008-12-15 00:00:00 — Då var sniffning oftast liktydigt med inha- lering av förtunningsmedel eller andra lättflyktiga kolväten, t.ex. toluen och xylen (finns i thinner), trikloretylen, bensen (finns i bensin), terpentin och aceton. Butangas, som används i cigaret- tändare, samt propangas, som ingår i gasol, har emellertid fått ökad användning som sniffningsmedel , liksom aerosoler, som tjänstgör som drivgas i sprayburkar.4 Även sniffning av lustgas i gräddsifoner är vanligt förekommande. 2.1.4Handel av narkotika m.m. via Internet har handel via Internet med substanser som är klassifi- cerade som narkotika eller hälsofarliga varor blivit mer vanligt förekommande. Detsamma gäller i fråga om dopningsmedel, lik- som substanser som (ännu) inte förklarats som narkotika eller hälsofarliga varor. Det har genom handeln via Internet, jämfört med tidigare, blivit lättare dels att komma över sådana substanser som angetts ovan, dels att handla sådana substanser mer anonymt. 2.1.5Beslagsstatistik avseende olika missbrukssubstanser Det sammanlagda antalet beslag i hela landet av svensk tull och polis , uppdelat på olika missbrukssubstanser, samt beslag- tagen mängd fördelar sig enligt följande5: 4 (), CAN Rapport 107, Drogutvecklingen i , s. 145. 5 Källa är f.d. kriminalinspektören vid och redaktören för , . Endast helt antal kg redovisas. SOU 2008:120 Kort om olika missbruksmedel samt missbrukets omfattning, m.m. Antal beslag av missbrukssubstanser samt beslagtagen mängd (tull och polis) 1 536 beslag, varav 190 beslag, varav Det är svårt att få grepp om det tunga eller mest problematiska narkotikamissbruket i . Olika skattningar har gjorts av hur många individer som injicerar narkotika eller tar narkotika eller så gott som , oavsett preparat. Den senaste skattningen gäller och ligger på närmare 26 000 individer, vilket innebär en minskning i förhållande till perioden –2002. Även om viss osäkerhet redovisas i fråga om denna skattning är dock bedömningen att trenden är fallande sedan år 2001.6 Tungt missbruk finns i hela landet, men de geografiska skillna- derna är stora. De tre storstadslänen ligger högst. fanns det enligt genomförda skattningar cirka 6 600 tunga missbrukare i , cirka 5 000 i och cirka 3 800 i , medan t.ex. redovisade cirka 1 000 tunga missbrukare.7 Den f.d. narkotikapolitiske samordnaren har till utredningen uppgett att drogsituationen i kan beskri- vas som färre fast värre. Enligt ger sig färre unga 6 Rapport 2007, Den nationella narkotikapolitiska samordnarens slutrapport för verk- samheten 2002–2007, s. 16 f. 7 Rapport 2007, Den nationella narkotikapolitiska samordnarens slutrapport för verk- samheten 2002–2007, s. 17. Kort om olika missbruksmedel samt missbrukets omfattning, m.m. i kast med traditionella droger jämfört med tidigare. Däremot tyder studier, enligt , på att missbruket av droger är mer frekvent och mer destruktivt . har presenterat nya uppgif- ter om sjukdomar i sluten vård 1987–2007. har sjukvården minskat för flertalet sjukdomar. Antalet sjukhusvårdade ungdomar i åldern 15–där sjukhusvistelsen i huvudsak förorsakats av narkotika har dock ökat från 578 till 2 659. 2.3Omfattningen av missbruk av hälsofarliga varor Statistik om i vilken omfattning hälsofarliga varor missbrukas finns, såvitt känt, inte. Även om statistik inte finns tillgänglig är det dock bl.a. genom uppgifter från polis samt hälso- och sjukvården klarlagt att missbruk av de hälsofarliga varorna GBL och 1,4- butandiol, som i stor omfattning även används för industriellt ändamål i , regionalt i landet är ett allvarligt problem som lett till ett antal dödsfall. 2.4Omfattningen av missbruk av dopningsmedel Osäkerhet råder i fråga om omfattningen av missbruk av dop- ningsmedel. Enligt en artikel i , skriven av professor emeritus , professor samt chefskemisten och enhetschefen , beräknas antalet personer i som missbrukat anabola steroider till mellan 50 000–100 000 personer. Siffrorna 50 000–100 000 dopnings- användare i som Lancet-artikeln presenterar avser med största sannolikhet det totala antalet användare, eftersom förfat- tarna gör denna beräkning bl.a. efter att ha redovisat siffror om det uppskattade missbruket av anabola androgena steroider i . I Lancet-artikeln anges i denna del följande: The use of doping agents is no longer restricted to competing athletes; young sportspeople in schools and non-competing amateurs also use them. Misuse of AAS is increasing among gym for whom bodily appearance is a priority. Estimates of misuse have to be inter- 8 Artikeln har rubriken doping agents, particularly anabolic steroids, in sports and society. Kort om olika missbruksmedel samt missbrukets omfattning, m.m. preted with great caution due to the difficulties of reliable studies of illicit drug use. In the , between 1 million and 3 million people are thought to have misused AAS; - - - the estimate for is 50 000– 100 000, among a population of 9 million. These estimates roughly equate to of the respective populations. Docenten och överläkaren har gjort en försiktig beräkning av antalet personer som har någorlunda aktuell erfarenhet av anabola androgena steroider (AAS). Han har vid denna beräkning kommit fram till att det kan röra sig om 8 000–40 000 personer. har utifrån en tolkning av olika data kommit fram till att vi har minst ca 10 000 mer eller mindre frekventa användare av AAS. En anledning till att olika enkätstudier indikerar färre användare kan enligt vara att många använ- dare är särskilt ovilliga att rapportera just AAS-bruk. Den gjorda uppskattningen är dock lägre än den beräkning på 50 000–100 000 användare som har nämnts i andra sammanhang. En förklaring till denna diskrepans skulle enligt kunna vara att de flesta som använder AAS gör detta , eftersom det vanligaste motivet är att förbättra resultaten i muskelbyggande träning, vilket tar månader innan resultatet blir avsevärt. Alltså kan det enligt vara så att sporadiskt använ- dande av AAS inte förekommer i nämnvärd grad. slutsats blir att – trots att det är svårt att ta fram tillförlitlig prevalensstatistik över AAS-bruk – olika datakällor (framför allt polisens och tullens beslagsstatistik) indikerar att omfattningen av AAS-missbruk är fullt jämförbar med, eller kanske till och med större, än den för andra illegala droger. () har ställt frågor om dopningserfarenhet till olika befolkningsgrupper och följt tillgänglig statistik om dopnings- utvecklingen i . I en rapport av CAN9 redovisas bl.a. siffror för årliga undersökningar bland skolungdomar i årskurs 9 (15–) och gymnasiets årskurs 2 (17–) samt mönstrande (). Dessutom redovisas undersökningar bland ungdomar 16–, samt unga män (18–). 9 (), CAN rapport 107, Drog- utvecklingen i . Kort om olika missbruksmedel samt missbrukets omfattning, m.m. I årskurs 9 har i genomsnitt av pojkarna och färre än av flickorna svarat att de prövat anabola steroider perioden –2007. För gymnasielever startade årliga undersökningar 2004 och –2007 har mellan av pojkarna och mellan av flickorna svarat att de prövat anabola steroider. Bland mönstrande unga män () har andelen som säger sig ha prövar anabola steroider minskat från till . För ungdomar 16–uppger av männen erfaren- het av anabola steroider –2003. I en bland 10 000 män (18–) som gjordes av svarade att de hade erfarenhet av anabola steroider. Sambandet mellan erfarenhet av anabola steroider och andra miss- brukspreparat som utredningen diskuterar i detta betänkande framgår också av de undersökningar CAN presenterar i sin rapport. 2.5Omfattningen av sniffning av flyktiga ämnen Kunskaper om omfattningen av missbruk av sniffningsmedel bland vuxna är tämligen begränsad10. Däremot finns kunskap om ungdomars sniffningsvanor. De bästa kunskapskällorna om sniff- ningens utveckling och omfattning bland ungdomar utgörs av för alkohol- och narkotikaupplysning (CAN) regelbundna skolundersökningar samt av CAN:s mönstrings- undersökning bland 18-åriga män. gör CAN istället för mönstringsundersökningar gymnasieundersökningar i årskurs 2. Av CAN:s undersökningar framgår bl.a. följande. skedde en markant nedgång av sniffningen, vilken fort- satte även . Omkring 1990 var sniffnings- erfarenheter tämligen ovanliga; då svarade av 10 (), CAN Rapport 107, Drogutvecklingen i , s. 147. Kort om olika missbruksmedel samt missbrukets omfattning, m.m. eleverna att de prövat att sniffa. var andelen fördubb- lad, men har sniffningen åter gått tillbaka och 2007 uppger av eleverna sådana erfarenheter. Även om situationen var den omvända 2005 är det normalt något vanligare med sniffningserfarenheter bland pojkarna än bland flickorna. Sniffningsfrågans svarsalternativ ändrades inför skol- undersökningarna 2007 för såväl årskurs 9 som gymnasiet. Detta kan möjligen påverka jämförbarheten med tidigare år.11 AV CAN:s undersökningar framgår även bl.a. följande. tillfrågades de mönstrande om de sniffat och 1998 återinfördes frågan. Liksom för skoleleverna sjönk nivå- erna relativt kraftigt . Åren 1998–2006 har andelarna legat klart lägre än , och dessutom minskat – från . I CAN:s gymnasieundersökningar i årskurs 2 –2006 är det av pojkarna och av flickorna som svarar att de sniffat, varav ca hälften bara gjort det en gång som någon enstaka procent säger att de fortfarande sniffar. Vid undersökning sjönk andelen till hos pojkarna och hos flickorna. Värt att notera är att gymnasieeleverna ibland rapporterar lägre livstidsprevalenssiffror12 för sniffning jämfört med elever i årskurs 9. Eftersom undersökningarna bygger på samma frågor och meto- dik i båda åldersgrupperna antyder det att sniffning kan vara ett fenomen som förtigs, glöms bort eller omvärderas allteftersom ungdomarna blir äldre. Det kan även förklaras med att ungdomar med sniffningserfarenhet inte studerar vidare efter i samma utsträckning som de utan sniffningserfarenhet. Liknande fenomen vad gäller rapportering av sniffning återfinns i nationella skolundersökningar i USA.13 Sniffning uppges vara ett lokalt fenomen som kommer och går. (CAN), CAN Rapport 107, Drogutvecklingen i , s. 146. 12Livstidsprevalens = livstidserfarenhet, här anmärkt. (CAN), CAN Rapport 107, Drogutvecklingen i , s. 146 f. 3 Vissa centrala begrepp De begrepp som här anges har i detta betänkande nedan angiven betydelse, om inte annat framgår av sammanhanget: Detta begrepp avser det ämne i en produkt, t.ex. ett läkemedel, som ger produkten dess effekt. Anabola androgena steroider (AAS) I kroppen finns ämnen som stimulerar uppbyggnaden av olika väv- nader. Det mest kända är det manliga könshormonet testosteron, som är en så kallad anabol steroid. Ett stort antal liknande ämnen har framställts på kemisk väg som också kallas för anabola andro- gena steroider, AAS. Anabola steroider har två effekter: den ana- bola, som betyder att ämnet bygger upp muskler och andra vävna- der i kroppen, och den androgena, som betyder att ämnet ger man- liga könsegenskaper som ökad skäggväxt, behåring, mörkare röst och grövre hy. Analog substans/vara Härmed avses en substans/vara som väsentligen liknar en annan substans/vara vad gäller kemisk struktur. Effekten för en analog substans/vara i jämförelse med ursprungssubstansen kan variera från att inte ha någon effekt till att uppvisa en betydligt högre effekt. Se även Designer drugs/drugs designing nedan. Med derivat avses en kemisk förening som uppvisar stora kemiska likheter med en ursprunglig substans. Begreppet derivat omfattas i huvudsak av definitionen analog, se ovan. Även om derivat till stor del ersatts med begreppet analog i den kemiska litteraturen förekommer förstnämnda begrepp fortfarande i exempelvis juri- diska sammanhang och i konventionstexter. Designer drugs/drugs designing Begreppet designer drugs omfattar substanser som uppsåtligen tillverkas syntetiskt i kemiska laboratorier med avsikten att ge en missbrukseffekt som liknar den för redan kontrollerade droger. Genom att framställa substanser som är mycket lika redan befint- liga kontrollerade sådana kan man på ett relativt enkelt sätt få fram nya ej kontrollerade varianter (analoger) av den narkotikaförkla- rade substansen. Detta sätt att tillverka nya analoger brukar kallas drugs designing och de droger som erhålls brukar benämnas designer drugs. Begreppet doping är ett inom idrotten väletablerat begrepp. Med doping avses inom idrottsrörelsen fusk genom tillsatser av otillåtna preparat eller användning av otillåtna metoder. , som är en ideell förening, består av specialidrotts- förbund med till dem anslutna ideella föreningar som bedriver idrottslig verksamhet. I stadgar anges att specialidrottsförbunden aktivt ska arbeta för en dopingfri verksam- het inom förbundet och anslutna föreningar samt upprätta en plan för antidopingarbetet. I stadgarna anges vidare att specialidrotts- förbundens tävlingsregler ska innehålla föreskrifter om vilka tävlingsbestraffningar utövare respektive lag ska ådömas vid brott mot regler mot doping. regler mot doping har till syfte att till- varata idrottsutövarnas grundläggande rätt att delta i en dopingfri idrott och på så sätt främja god hälsa och rättvisa för idrotts- utövare. Doping i samband med idrottsutövning är förbjudet. doping menas de förseelser som anges i Idrottens doping- reglemente. Den som gör sig skyldig till doping kan enligt Riks- idrottsförbundets stadgar bestraffas enligt detta reglemente. Idrottens dopingreglemente har samma dignitet som Riks- idrottsförbundets stadgar och fastställs av stämma. Reglementet är baserat på World Anti-Doping Code (WADC) som beslutas av (). Vid konflikt mellan reglementet och WADC:s tvingande regler har de sistnämnda reglerna företräde. I Idrottens dopingreglemente anges, som nämnts, vad som avses med doping, men även regle- mentets omfattning, idrottsutövares och ledares ansvar, vad som utgör dopingförseelser, m.m. , i vilken det ska finnas juridisk och medicinsk sakkunskap, har det övergripande ansvaret för idrottens antidopingverksamhet och ska bl.a. verka för och övervaka att idrottens antidopingpolicy och regelverk efterlevs, leda och övervaka dopingkontrollverksamheten, utfärda anvisningar för dopingkontrollverksamheten, samt anmäla förseelser enligt dopingreglementet till bestraffning. Enligt Riksidrottsförbundets stadgar ska som första instans pröva bestraffningsärenden enligt Riksidrotts- förbundets dopingreglemente. Listan över förbjudna substanser och metoder (den s.k. doping- listan) antas av och gäller alla idrotter. Aktuell lista finns införd på hemsida. Den aktuella dopinglistan ska också finnas införd på . Den finns där att läsas på svenska. dopinglista omfattar bl.a. följande förbjudna substan- ser, nämligen anabola androgena steroider (AAS), tillväxthormon, urindrivande och andra maskerande substanser, amfetamin, efedrin, kokain, hasch och marijuana. Enligt dopinglistan är även alkohol en förbjuden substans inom vissa idrotter. Bland förbjudna metoder enligt dopinglistan återfinns bloddoping och gendoping. När utredningen i detta betänkande använder sig av begreppet doping avses fusk inom idrottsrörelsen genom tillsatser av otillåtna preparat eller användning av otillåtna metoder i syfte att höja sin prestationsförmåga. Med begreppet dopning avser otillåten hantering av sådana medel som omfattas av lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel (den s.k. dopningslagen). De dopningsmedel som är förbjudna enligt dopningslagen är synte- tiska anabola steroider, testosteron och dess derivat, tillväxt- hormon och kemiska substanser som ökar produktion och frigö- relse av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. Dopningsbrott kan medföra fängelsestraff . Ett brott mot idrottens regler mot doping kan också utgöra ett brott mot i gällande lag. Utredningen kommer i detta betänkande huvudsakligen att uppehålla sig kring de enligt lag förbjudna dopningsmedlen enligt ovan. Med dopningsmedel avses de grupper av substanser som lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel omfattar, nämli- gen syntetiska anabola steroider, testosteron och dess derivat, till- växthormon samt kemiska substanser som ökar produktion och frigörelse av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. Med dopningspreparat avses de specifika preparat som innehåller ett dopningsmedel. Se även Dopningsmedel ovan. När utredningen använder begreppet drog avses, om inte annat anges, ett läkemedel, en kemisk substans, ett växtmaterial eller en beredning som används i missbruks- eller berusningssyfte. Dessa begrepp nämns narkotikakonvention för substan- ser som ingår i förteckning I. Estrar och etrar av en förtecknad sub- stans har uppkommit då den förtecknade substansen har reagerat med en annan substans. Det är alltså en helt annan produktgrupp som kan uppträda på helt andra sätt än ursprungssubstansen. Förklaring eller klassificering av en substans som narkotika eller hälsofarlig vara. Se även narkotikaförklaring/narkotikaklassificering. Förteckningar över narkotika/narkotikaförteckningar I föreskrifter (LVFS 1997:12) om förteckningar över narkotika1 förtecknas såväl nationellt som internationellt klassificerad narkotika. Genom den generiska definitionen klassificeras en hel grupp av varor med en gemensam kemisk grundstruktur (med en i definitionen närmare beskriven kemiskt aktiv substans). Det kan gälla t.ex. i fråga om dopningsmedel eller narkotika. Vilka enskilda varor som omfattas av definitionen anges inte. Generiska definitio- ner kan täcka in även ännu inte introducerade missbruksmedel, varigenom det inte behövs några särskilda författningsändringar om en ny vara, som omfattas av definitionen, skulle dyka upp. 1 Föreskrifterna senast ändrade genom LVFS 2008:10. Med kemisk substans avses kemiskt grundämne eller kemisk före- ning. Isomerer nämns narkotikakonvention för substanser som ingår i förteckning I och II. Två isomerer har samma kemiska summaformel men är strukturellt olika. De strukturella skillna- derna kan påverka egenskaperna hos de olika isomererna, men behöver inte göra det. När utredningen talar om missbruk/missbrukare åsyftas – om inget annat framgår av sammanhanget – den juridiska definitionen av begreppen. Den utgår från att de substanser som används är krimi- naliserade preparat som användaren inte har rätt att bruka. Missbruksdos (narkotika) Den dos som tas av en person utan tolerans för det aktuella narko- tikapreparatet (se NJA 1997 s. 193). Förklaring av eller klassificering av en substans som narkotika. Ett ämne som kan omvandlas till narkotika eller som används vid tillverkning av narkotika. Se artikel 9.7 i och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tek- niska standarder och föreskrifter (avsnitt 8.2 nedan). I vissa länder tillämpas kontroll genom s.k. nödförfaranden, en teknik för att snabbt kunna kontrollera en vara under narkotika- lagstiftningen. Ett beslut om att en vara ska omfattas av ett nöd- förfarande brukar gälla , i allmänhet omkring . I avvaktan på en mer fullständig utredning om varans egen- skaper omfattas den av narkotikalagstiftningens kontroll- och straffbestämmelser. Har man vid tidens utgång funnit att varan är att anse som narkotika fattas beslut om narko- tikaklassificering. Skulle så inte vara fallet kommer varan inte längre att omfattas av narkotikalagstiftningen. Begreppet avser Europeiska unionens (EU) grundläggande fördrag. Till primärrätten räknas också anslutningsfördragen mellan EU och nya medlemsländer. narkotikakonvention nämns att salter av substanser som ingår i förteckning I, II och IV ska utgöra narkotika. Detsamma gäller psykotropkonvention, att salter av substanser som ingår i förteckning I, II, III och IV ska utgöra narkotika. I bilagan till förordningen (1999:58) om förbud mot vissa hälsofarliga varor anges att även salter av de ämnen som finns för- tecknade i förordningen ska anses som hälsofarliga varor när sådana salter kan förekomma. En saltform av ett ämne gör det lösligt i vatten och därmed möjligt eller lättare att inta. Med sekundärrätt avses de rättsakter i EG-rätten som utarbetas och beslutas av de gemensamma institutionerna. Den sekundära EG- rätten består av förordningar, direktiv, beslut, rekommendationer och yttranden. En lag som reglerar individuella skyddsomhändertaganden av icke kontrollerade missbrukssubstanser föreslås i detta betänkande till skydd för enskildas liv och hälsa mot skador av sådana varor som regeringen kan komma att förklara som narkotika eller hälsofarliga varor. Detsamma gäller för varor som är förklarade som narkotika eller hälsofarliga varor enligt en författning som ännu inte trätt i kraft, eller som är förklarade som narkotika enligt en internationell överenskommelse som har biträtt, men där beslutet om tillägg till den internationella överenskommelsen ännu inte har trätt i kraft i . Ett skyddsomhändertagande föreslås gälla en vara som inte är förklarad som narkotika eller hälsofarlig vara enligt en författning som har trätt i kraft, eller som är förklarad som narkotika enligt en internationell överenskommelse som har biträtt men som ännu inte har trätt i kraft här i landet. En sådan vara får omhänder- tas, om det kan antas att varan har sådana egenskaper eller effekter som avses i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) eller att varan har sådana egenskaper som avses i 1 § lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, och det av omständigheter i det enskilda fallet kan antas att varan är avsedd att brukas så att den kan föror- saka skada eller dödsfall. Stereoisomerer nämns psykotropkonvention för substan- ser i förteckningarna I, II och III och IV. Stereoisomerer har samma kemiska formel men har strukturella skillnader som kan liknas vid spegelbilder. Dessa skillnader har stor betydelse för sub- stansernas egenskaper. En substans spegelbild kan vara helt overk- sam i förhållande till sin ursprungssubstans. Man kan inte utifrån en struktur säga om dess stereoisomer är aktiv eller inte. Substans är inom naturvetenskapen en samling materia som är kemiskt homogen och identisk. Begreppet substans används i detta betänkande synonymt med begreppet ämne (se nedan). Med begreppet varor avses i detta betänkande, om inte annat anges, ämnen och beredningar. Begreppet ämne används i detta betänkande synonymt med begreppet substans (se ovan). 4Den svenska regleringen av vissa farliga ämnen i ett historiskt perspektiv Någon narkotikalagstiftning i egentlig mening fick vi inte i . Att det förekommit missbruk av ämnen som, då eller senare, klassificerats som narkotika framgår av äldre författningar som avser hanteringen av gifter och andra farliga ämnen. I de Privilegier för som meddelades 1680 sägs bl.a. att venena1 och farliga medikamenter kan förorsaka stora olägenheter om de inte hanteras med omtänksamhet. Apote- kare och kryddkrämare ålades därför att själva ha dem i sitt förvar och att inte sälja sådana varor om inte köparen kunde uppvisa intyg från viss myndighet.2 I Privilegier som meddelades 1688 nämndes opium bland de medel som kunde föranleda missbruk och inte fick utges utom mot recept från läkare. Bestämmelserna skärptes efter hand. I en kun- görelse angavs att venena eller farliga droger, bland vilka arsenik och opium nämns, i fortsättningen endast fick försäljas av apotekare, eller i städer utan apotek, hos handlare utsedd av magistraten. Medlen skulle förvaras inlåsta. Genom en förordning 1786 förbjöds alla i städerna och på landet som inte var apotekare att saluhålla något slags gift.3 Denna förordning följdes av en förordning 1787 med bestämmelser om förvaring och försäljning av arsenik och andra giftiga medel4. I en kungörelse förbjöds gårdfarihandlare att medföra arsenik och 1827 kom en förordning med bestämmelser om ansvar för den som olovligen förskaffade sig eller innehade arsenik. 2Olle , Narkotikabrotten En straffrättslig studie, 3 uppl. 1993, s. 11 Den svenska regleringen av vissa farliga ämnen i ett historiskt perspektiv ämne användes inte bara som bekämpningsmedel mot råttor utan nyttjades också som brännvinskrydda.5