sou · GWB363 · 2008-06-11 00:00:00 — I dessa fall och när det gäller arbetstagare (av skäl som framgår ovan) bör det således inte införas någon utökad kriminalisering. Utökas straffansvaret är det viktigt att inte lindriga överträd- elser omfattas – utrymmet för att bedöma en överträdelse som ringa bör således inte göras för smal. Av rättsäkerhetsskäl är det viktigt att i förarbeten ge konkreta exempel på vad som faller utan- för det straffbara området. I fråga om straffansvaret för en gärning som ägt rum sedan anställningen eller uppdraget i en verksamhet upphört förutsätter vi att den skrivning som föreslås av utred- ningen inte är vidare än de synnerliga skäl som krävs . Vi an- ser också att ansvaret därutöver ska begränsas till maximalt efter det att anställningen eller uppdraget har upphört. Vid straffpåföljdens bestämmande måste alltid beaktas om den tilltalade drabbas av arbetsrättliga sanktioner (29 kap 5 § brotts- balken), vilket också påpekats i avsnitt 4.12.2. Avslutningsvis vill vi understryka att det inte finns något som talar för att arbetsgivare skulle erhålla ett reellt starkare skydd mot angrepp genom den utvidgning av straffansvaret som föreslås. Definitionen av en företagshemlighet Reglerna om vad som är en företagshemlighet måste göras förut- sägbara och rättssäkra – detta gäller i synnerhet om kriminaliser- ingen utökas. Istället för att arbetsgivaren definierar vad som är företagshem- lighet bör det tydligt anges att lagen endast avser sådan information som arbetsgivaren typiskt sett har ett intresse av att hemlighålla och faktiskt hemlighåller och att den som objektivt sett är skyddsvärd. Den nya regeln bör göras semidispositiv dvs. det ska vara möjligt att avvika genom kollektivavtal på förbundsnivå. Detta ska gälla både informationen om vad som är en företagshemlighet och hur kravet på hemlighållande ska uppfyllas. I lagens förarbeten bör definitionen tydliggöras – såväl vad som är en företagshemlighet respektive vad som inte är en företagshem- lighet. Begränsning av allmänt skadestånd Enligt vår uppfattning bör inte något allmänt skadestånd för brott mot lagen kunna utdömas gentemot en arbetstagare som har dömts för brott enligt FHL Det bör tydligt klargöras i förarbetena. Det bör i lagens förarbeten utvecklas vilket utrymme det föreligger för domstolarna att på grund av skälighet sätta ned skadestånd helt eller delvis (9 §). Talan om skadestånd enligt FHL bör begränsas ytterligare; från dagens regel (10 §) om skada till . Vi är mycket tveksamma till att det införs bevissäkringsåtgärder på civilrättslig grund i FHL. Vår uppfattning är att det föreligger alltför stora risker med att införa bevissäkring som nära påminner om intrångsundersökningar i annan immaterialrättslig lagstiftning. Vi anser inte att utredningen haft tillräckligt med tid för att utreda konsekvenserna av att en sådan möjlighet införs i FHL. Alltför många frågetecken kvarstår. Vi vill särskilt peka på integritets- aspekten för den enskilde arbetstagaren och den uppenbara risk för läckage av företagshemligheter som förfarandet i sig innebär samt förenlighet med m.m. En civilrättslig möjlig- het att göra bevissäkringsåtgärder i en enskild arbetstagares hem är inte acceptabel. Det framgår inte på vilket sätt den enskildes integritet i verkligheten kommer att vägas mot näringsidkarens intresse av att säkra bevisningen eller hur integriteten ska skyddas vid eventuell bevisundersökning. Särskilt yttrande av (Svenskt Näringsliv) och (Teknikföretagen) Utredningen har föreslagit en ny bestämmelse (3 a §) om straff- ansvar för den som fått del av en företagshemlighet med anledning av att han eller hon på grund av anställning, uppdrag eller liknande grund deltagit i näringsidkarens verksamhet och som därefter olov- ligen röjer eller i näringsverksamhet utnyttjar näringsidkarens före- tagshemlighet. Vi anser att denna utvidgning av straffansvaret har mycket goda skäl för sig eftersom det, som utredningen framhåller, är mycket angeläget att förstärka skyddet för företagshemligheter. Äldre straff- bestämmelser leder i det sammanhanget fel eftersom de medför att en arbetstagare inte är straffbar om han olovligen röjer företags- hemligheter som han arbetar med eftersom tillgången är lovlig medan straffansvar kan bli aktuellt om arbetstagaren olovligen be- reder sig tillgång till företagshemligheter som inte har ett naturligt samband med de egna arbetsuppgifterna. Vi anser emellertid att den begränsning av straffansvaret som finns i 3 a § tredje stycket i förslaget inte är bra och bör tas bort. Den begränsning vi vänder oss mot innebär att en otillåten gärning enligt första stycket som begås efter det att grunden för deltag- andet i näringsidkarens verksamhet har upphört enbart är straffbar om gärningsmannen har agerat särskilt illojalt eller om gärningen är att bedöma som grovt brott. I 3 a § tredje stycket sista meningen finns en begränsning som innebär att en otillåten gärning som begås efter det att deltagandet i verksamheten har upphört, inte är straffbar. Vi delar bedömningen att den sistnämnda begränsningen bör finnas efter- som den bygger på en schabloniserad livslängd av en företagshem- lighet. Skälen för vår inställning redovisas kort i det följande. Arbetstagarens lojalitetsplikt i ett anställningsförhållande består av en mängd förpliktelser av ganska olika slag men kärnan kan be- skrivas som en skyldighet för arbetstagaren att sätta arbetsgivarens intresse framför sitt eget samt att undvika lägen där han eller hon kan komma i intressekollision. Lojalitetsplikten upphör, utan annan avtalsreglering, när anställ- ningsavtalet upphör att gälla. Den tanke som ligger bakom den begränsningen av straffansvaret som vi är emot, är att åstadkomma en koppling mellan straffansvaret och den arbetsrättsliga lojalitets- Tanken är att domstolarna vid tillämpningen av den nu behandlade regeln i förslaget ska ta ledning av den nuvarande lagens 7 § andra stycket. Den bestämmelsen bygger på tanken att en arbetstagare som slutar sin anställning därmed är löst från sin lojali- tetsplikt. Skadeståndsansvar efter anställningens upphörande förut- sätter att synnerliga skäl föreligger, vilket t.ex. anses vara fallet om en arbetstagare under anställningen förberett ett överförande av hemlig information till en konkurrerande verksamhet. Andra om- ständigheter som anses konstituera synnerliga skäl är att företags- hemligheten missbrukats med hjälp av hemlig dokumentation i någon form, t.ex. en teknisk förebild eller då den anställde innehaft och missbrukat en särskild förtroendeställning, t.ex. som verk- ställande direktör eller som produkt- eller forskningschef (jfr dock trolöshet mot huvudman). Den nu beskriva kopplingen till lojalitetsplikten i anställnings- förhållandet har dock inte alls någon relevans om man som i för- slaget vill skapa ett förstärkt och självständigt skydd för företags- hemligheter. Den leder i stället till tillämpningssvårigheter och otillfredsställande resultat. I det fall en arbetstagare begår en otillåten gärning enligt 3 a § första stycket efter att anställningen har upphört ska bedömningen uppenbarligen bli en annan än om gärningen begicks . Anställningens upphörande kan emellertid inte anses medföra att näringsidkarens skyddsintresse med avseende på före- tagshemligheten blivit svagare. Det finns inte heller något befogat intresse på gärningsmannens sida som talar för att en otillåten gärn- ing ska bli mildare bedömd efter anställningens upphörande, om utgångspunkten är att företagshemligheter är starkt skyddsvärda. Det kan illustreras tydligt av exemplet att anställningen upphört efter avskedande på grund av att arbetstagaren stulit i tjänsten och att arbetstagaren därefter olovligen röjer företagshemligheter. Ett annat exempel där en bedömningsskillnad ter sig helt svårförståelig är om en näringsidkare har hyrt in arbetskraft och därefter med- delat uthyrningsföretaget att vissa av de inhyrda arbetstagarna inte är lämpliga varefter dessa arbetstagares anställningar av ett eller annat skäl avslutas. Det går att räkna upp otaliga fall där det skulle vara orimligt att en gärningsman gick fri från ansvar enbart av det skälet att grunden för deltagandet i verksamheten har upphört medan straff hade utdömts om så inte vore fallet. I själva verket är det typiskt sett i nära anslutning till anställ- ningens upphörande som risken för otillåtna gärningar enligt 3 a § är som störst. Det kan inte rimligen vara avsett att begreppet sär- skild illojalitet i rättspraxis ska uttolkas så att sådan illojalitet alltid föreligger om den otillåtna gärningen ligger i nära anslutning till att grunden för deltagandet upphörde. Vidare innebär förslagets regel att den avgörande tidpunkten inte är när deltagandet i verksamheten rent faktiskt upphörde utan i stället när det avtal som ligger till grund för deltagandet upphört att gälla. Det är en konsekvens av förslagets konstruktion men det leder till egendomliga skillnader mellan inhyrning och inlåning av arbets- kraft i förhållande till självständiga uppdragstagare och andra som på grund av individualiserade avtal deltar i verksamheten. Om en arbetstagare som inhyrd eller inlånad har deltagit i en näringsidkares verksamhet består för hans del grunden för deltagandet så länge anställningen i det uthyrande eller utlånande företaget består. Det har i det sammanhanget ingen be- tydelse att arbetstagaren kanske inte deltar i verksam- heten hos den näringsidkares vars företagshemlighet angrips. För- hållandet blir ett annat om den som deltar i verksamheten är en själv- ständig uppdragstagare (konsult) eftersom grunden för deltagandet upphör när konsultavtalet upphör. Ur aspekten skyddsintresse eller straffvärde framstår denna skillnad som helt omotiverad. Slutligen anser vi att begreppet särskilt illojalt ur systematisk synvinkel inte är lämpligt eftersom det är mycket generellt och torde omfatta samma förhållanden som avses i 29 kap. 2 § . Den sistnämnda bestämmelsen innehåller en exemplifierande upp- räkning av försvårande omständigheter som ska beaktas vid be- dömningen av straffvärdet vid sidan av vad som gäller för varje sär- skild brottstyp. Förslagets konstruktion medför därmed att exakt samma omständigheter efter att grunden för deltagandet i verk- samheten har upphört ska användas för att bedöma straffbarheten som sådan men gärningens straffvärde utan att det finns någon logisk förklaring till det. Som framgått ska särskild illojalitet anses föreligga om någon under deltagande i verksam- heten förberett ett överförande av hemlig information till en kon- kurrerande verksamhet och efter att grunden för deltagandet upp- hör genomför överföringen. Det torde leda till en urvattning av begreppet särskild illojalitet, en märklig straffvärdebedömning för otillåtna gärningar som begås under det att grunden för deltagandet i verksamheten består samt således till svårigheter att förstå tankarna bakom regleringen. (endastT källor som vi hänvisar till)T 1973:129 Trygghet i anställningen 1975/76:176 om ändring i m.m. Prop. 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. 1979/80:176 om ändring i (spioneri m.m.) Prop. 1980/81:84 Följdlagstiftning till utsökningsbalken 1985/86:65 med förslag till ändring i m.m. (vissa frågor om datorrelaterade brott och ocker) 1985/86:86 om ändring i patentlagen (1967:837) m.m. Prop. 1986/87:89 Ett reformerat tingsrättsförfarande 1987/88:155 om skydd för företagshemligheter 1988/89:124 med redogörelse för den svenska krigsmateriel- exporten 1993/94:65 En ändrad lagstiftning för statsanställda m.fl. Prop. 1993/94:122 Skärpta åtgärder mot immaterialrättsliga intrång Prop. 1994/95:23 Ett effektivare brottmålsförfarande 1994/95:35 anslutning till m.m. 1994/95:152 Regler för godkända och auktoriserade revisorer . 1997/98:44 Personuppgiftslag 1997/98:99 Aktiebolagets organisation 1997/98:130 Ändringar i konkurrenslagen (1993:20) m.m. 1998/99:11 Ny skyddsåtgärd vid immaterialrättsintrång 2002/03:74 Hemliga tvångsmedel – offentliga ombud och en mer ändamålsenlig reglering 2003/04:177 Ändringar i mönsterskyddslagen på grund av EG- förordningen om gemenskapsformgivning 2004/05:85 Ny aktiebolagslag 2004/05:110 Upphovsrätten i informationssamhället – genom- förande av direktiv /29/EG, m.m. 2004/05: 117 Skadestånd enligt konkurrenslagen, m.m. 2005/06:89 ingripanden mot varor som misstänks göra intrång i vissa immateriella rättigheter 1986/87:LU10 om skyddet för kretsmönster i halvledarprodukter . 1988/89:LU30 Skydd för företagshemligheter 1988/89:LU37 Skydd för företagshemligheter . 1994/95:JuU2 Ett effektivare brottmålsförfarande 1997/98:LU11 Vissa frågor om s.k. kunskaps- och tjänsteföretag Nytt juridiskt arkiv avd. II (NJA II) NJA II 1942 nr 2 Lagstiftning om förmögenhetsbrott och om straff för försök till brott (s. 217 f.) NJA II 1943 nr 1 Den nya (s. 1 f.) NJA II 1948 nr 3 Den nya lagstiftningen om brott mot staten och allmänheten samt ny strafflagstiftning för krigsmakten (s. 154 f.) NJA II 1962 nr 1 (s. 1 f.) NJA II 1980 nr 17 Lag (1980:101) om ändring i (s. 634 f.) NJA II 1990 nr 11 Skydd för företagshemligheter (s. 562 f.) SOU 1966:71 Otillbörlig konkurrens. Betänkande av Utredningen om illojal konkurrens. SOU 1971:15 Förslag till aktiebolagslag m.m. SOU 1974:37 Mut- och bestickningsansvaret. Betänkande av mutansvarskommittén. SOU 1983:52 Företagshemligheter. Betänkande av Utredningen om skydd för företagshemligheter. SOU 1984:54 Tvångsmedel: anonymitet: integritet. SOU 1990:12 Meddelarrätt – Meddelarfrihet i företag och föreningar, m.m. SOU 1992:60 Enklare regler för statsanställda. SOU 1995:47 Tvångsmedel enligt 27 och 28 kap. RB samt polislagen. SOU 1996:40 Elektronisk dokumenthantering. Betänkande av IT- utredningen. SOU 1999:53 Ekonomisk brottslighet och sekretess. SOU 2001:26 Ny varumärkeslag – och ändringar i firmalagen. SOU 2001:28 Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet. Utvidgat grund- lagsskydd och andra frågor om tryck- och yttrandefrihet. SOU 2001:68 Förslag till formskyddslag. Slutbetänkande av Mönster- utredningen. SOU 2003:99 Ny sekretesslag. Huvudbetänkande av Offentlighets- och sekretesskommittén. SOU 2004:10 Rätten till skadestånd enligt konkurrenslagen. Delbetän- kande av Utredningen om en modernisering av konkurrensreglerna. SOU 2006:96 Ett nytt grundlagsskydd för tryck- och yttrandefriheten? – Tryck- och yttrandefrihetsberedningen inbjuder till debatt. Delbetänkande av Tryck- och yttrandefrihetsberedningen. Ds 2001:9 Yttrandefrihet för privatanställda. Ds 2002:56 arbetsrätt – för ett föränderligt arbetsliv. Ds 2005:6 Brott och brottsutredning i IT-miljö – konvention om IT-relaterad brottslighet med tilläggsprotokoll. Ds 2007:19 Civilrättsliga sanktioner på immaterialrättens område – genomförande av direktiv /48/EG. Adlercreutz, Axel, Flodgren, , Om konkurrensklausuler i anställningsavtal och vid företagsöverlåtelse, 1992. Axberger, , Tryckfrihetens gränser, 1984. , , , , Företagshemligheter i domstolarnas praxis, Ny Juridik 4:02. , , , , Företagshemligheter i domstolarnas praxis, – del 2, Ny Juridik 3:05. , , , , Åtgärder vid immaterialrätts- intrång, 2006. , , , Per , Rättegång – fjärde häftet, 6:e uppl. , , Bolagsledningens skadeståndsansvar, 1999. , Per , , , , Rättegång – tredje häftet, 6:e uppl. Fahlbeck, , Egenmäktigt förfarande, olovligt förfogande, olovligt brukande, företagsspioneri – eller vad?, Juridisk , JT 2001–02 s. Fahlbeck, , Lagen om skydd för företagshemligheter – En kommentar och rättsöversikter, 2:a uppl. Fitger, , , lagkommentarer. , , Editionsföreläggande i civilprocesser och skiljetvister, Del 1, Juridisk , JT 1989–90 s. 3–46. Harms, LTC, The Enforcement of Intellectual Property Rigths: A Case Book, 2005. , , Affärshemligheter i samtid och framtid, 2000. , , , Bo, Förvaltningslagen med kommentarer, Hinn, , , , Offentlig arbetsrätt, 2005. , , , , , Per , , , – En kommentar, Blå bibliotek (benämnd Brottsbalkskommentaren) Jareborg, , Allmän kriminalrätt, 2001. Jareborg, , Brotten – Andra häftet, 2:a uppl. Jareborg, , Brotten – Tredje häftet, 2:a uppl. , , Nials associationsrätt i huvuddrag, 9:e uppl. , , med lagen om skydd för företagshemligheter, till Hans Stark, 2001, s. 153 ff. , , Trolöshet mot huvudman – Straffansvar vid förtroendebrott, särskilt i aktiebolag, 2007. , , Bolagsrevisorn, 2006. Nerep, , , Per, Aktiebolagslagen – en kommentar, 2007. , , Exklusivitetsfrågan. Om förhållandet mellan tryckfrihet, yttrandefrihet och annan rätt, 2002. , , , , , , Sekretesslagen – En kommentar, Gula bibliotek. , , Löntagarrätt, 1994. Svensäter, , Anställning och upphovsrätt, 1991. Svernlöf, , Ansvarsfrihet, 2007. , , , , , , Utsökningsbalken – En kommentar, 3:e uppl. Zethreaus, , Konkurrensklausuler i anställningsavtal – särskilt vid kunskapsföretag; ett försök till rättslägesbeskrivning, till Hans Stark, 2001, s. 397 ff. Rättsfall från (Nytt juridiskt arkiv, avd. I) NJA 1952 s. 188 NJA 1960 s. 628 NJA 1984 s. 665 NJA 1995 s. 347 NJA 1998 s. 633 NJA 2001 s. 362 NJA 2005 s. 180 Rättsfall från Regeringsrätten () RÅ 1998 ref. 34 RÅ 2001 ref. 27 AD 1977 nr 118 AD 1989 nr 90 AD 1993 nr 18 AD 1994 nr 79 AD 1997 nr 57 AD 1998 nr 80 AD 2000 nr 3 AD 2003 nr 21 AD 2006 nr 49 Rättsfall från hovrätterna (RH) dom , ./. , Requete No 39293/98. dom i mål B 5221-03. dom i mål B 5480-03. Hovrättens över och dom i mål B 250/78, DB 2246. Hovrättens över och dom i mål B 81/94, DB 2210. Hovrättens för Nedre dom i mål B 832-03. Hovrättens för dom i mål B 3146-04. tingsrätts dom i mål B 466-91. Lagrådsremiss Åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott m.m. Dir. 2007:120 Insyn och sekretess inom vissa delar av rättsväsendet, m.m. JK-Beslut A.2, s. 23. offentlige utredninger, NOU 2002:4 Ny straffelov Säkerhetspolisens rapport , 2005:1 Överenskommelse 1969 angående begränsning av användningsom- rådet för och innehållet i s.k. konkurrensklausuler i tjänsteavtal promemoria Minnesanteck- ningar från hearing om lagen om skydd för företagshemligheter, dnr Ju 98/1160. Översyn av vissa frågor om skyddet för Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall se över vissa frågor om skyddet för före- tagshemligheter. I utredarens uppdrag ingår att analysera straffbestämmelserna i lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter. En särskild fråga som skall uppmärksammas i det sammanhanget är om straff- ansvaret bör utvidgas till att omfatta även den som obehörigen utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som han eller hon har fått tillgång till inom ramen för sina arbetsuppgifter. Utredaren skall också uppmärksamma lagens skadeståndsbestäm- melser. I den delen skall utredaren överväga bl.a. om bestämmel- serna om anställdas skadeståndsansvar skall utvidgas till att omfatta inhyrd personal. Översynen skall också omfatta frågan om grund- erna för beräkning av skadestånd på grund av överträdelser av lagen. I uppdraget ingår vidare att ta ställning till om det bör införas bestämmelser om bevissäkring i lagen. Utredaren skall även analy- sera frågor om myndigheters befattning med företagshemligheter. Utredaren skall lämna de författningsförslag som övervägandena ger anledning till. Uppdraget skall redovisas . Lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter trädde i kraft (jfr prop. 1987/88:155 och bet. 1989/90:LU37). Med företagshemlighet avses sådan information om affärs- eller driftför- hållanden i en näringsidkares rörelse som näringsidkaren håller hemlig och vars röjande är ägnat att medföra skada för honom eller henne i konkurrenshänseende. Lagen innehåller bestämmelser om straff för den som olovligen bereder sig tillgång till en företagshemlighet eller som på annat sätt tar olovlig befattning med en företagshemlighet. Andra obehöriga angrepp på en företagshemlighet grundar skade- ståndsskyldighet. Detta gäller både för den som missbrukar en före- tagshemlighet som har anförtrotts honom eller henne i en affärsför- bindelse och för en anställd som missbrukar en företagshemlighet som han eller hon har fått del av i sin anställning. aktualiserades frågan om en översyn av lagen. I fokus stod då frågan om huruvida lagen i tillräcklig grad mötte kunskapsföretagens speciella behov. Det diskuterades bl.a. om inte skyddet för företagshemligheter borde utsträckas till att inkludera också affärsidéer och tjänstekoncept som i och för sig inte alltid var hemliga och om inte skyddet borde utsträckas till att gälla efter det att en anställning upphört. Vidare diskuterades, liksom vid lagens tillkomst, frågan om huruvida lagen innebar en hämsko på en kritisk diskussion om eventuella missförhållanden i ett företag. har lagen uppmärksammats från andra utgångs- punkter. I den s.k. Ericsson-domenTPF1FPT friades en anställd från straff- ansvar eftersom den information som han hade lämnat ut var infor- mation som han hade tillgång till för att utföra sina arbetsuppgifter. Han hade således inte, såsom lagen föreskriver, olovligen berett sig tillgång till informationen i fråga. Domen gav upphov till en diskus- sion om huruvida lagen ger ett tillräckligt skydd mot att en arbets- tagare utnyttjar eller röjer en företagshemlighet. Det har också häv- dats att lagen inte skulle uppfylla internationella åtaganden som har gjort när det gäller skyddet för företagshemligheter. Det gäller framför allt de åtaganden som följer av det internatio- nella avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter () såvitt gäller frågor om bevissäkring. En annan fråga som har uppmärksammats i lagstiftningssamman- hang gäller myndigheters befattning med företagshemligheter (se prop. 1998/99:11 s. 78 och prop. 2005/06:89 s. 19). I vissa fall kan myndigheter vara skyldiga att lämna ut handlingar och uppgifter som innehåller företagshemligheter. Det har ifrågasatts om det i sådana fall inte borde finnas begränsningar när det gäller hur infor- 1TP PT , dom i mål nr B 5221-03. mationen får användas och sanktioner mot en otillbörlig använd- ning av informationen. har i en skrivelse till lagt fram förslag till ändringar i lagen (dnr Ju2005/1965/L1; jfr Svensk Näringslivs skrift av lagen om skydd för företagshem- ligheter, ). Även Riksåklagaren har gett in en fram- i ämnet (dnr Ju2003/9260/L1). har uttalat att regeringen bör ta initiativ till en översyn av lagen (bet. 2004/05:LU12 och rskr. 2004/05:179). Lagen om skydd för företagshemligheter har varit i kraft . Sedan lagen kom till har förutsättningarna för före- tagande förändrats i flera avseenden. bygger sin verksamhet på information och kunskap snarare än på traditionell industriell produktion. Vidare bedrivs kvalificerad forskning och utveckling inom en mängd nya samhällsviktiga områden såsom informationsteknik och bioteknik. Teknikens utveckling har med- fört att information kan lagras och överföras på helt andra sätt . Den internationella konkurrensen har hårdnat på många områden. Detta har ökat risken för att svenska företag utsätts för internationellt företagsspioneri. har också sedan lagen kom till gjort internationella åtaganden som gäller skyddet för företags- hemligheter. Bland annat mot denna bakgrund finns det anledning att över- väga om lagen om skydd för företagshemligheter i vissa delar bör ändras och anpassas till utvecklingen. Det bör överlämnas till en särskild utredare att göra sådana överväganden. Utredaren skall i första hand ta upp de frågor som anges nedan. Det står emellertid utredaren fritt att ta upp även andra frågor som aktualiseras under utredningsarbetet, om det bedöms motiverat och det finns utrymme för det . Om översynen ger vid handen att det finns behov av författ- ningsändringar, skall utredaren lägga fram förslag till sådana. Utredaren skall i sitt arbete ta särskild hänsyn till de små och medelstora företagens behov av en reglering som är ändamålsenlig, förutsebar och lätt att tillämpa. Vidare skall utredaren beakta intresset av att lagstiftningen ger svenska företag ett skydd som motsvarar det som utländska konkurrenter har.