sou · GWB3120 · 2008-12-15 00:00:00 — I medlen kan t.ex. förekomma koffein, guaranaextrakt (ursprungligen brasiliansk koffeindryck som tillsammans med socker ger en uppiggande effekt), nootropa medel (vilka påstås förbättra mentala processer), vitaminer och . Den enda klart urskiljbara gemensamma faktorn för dessa preparat är att de utbjuds till försäljning under uppgivande av en beru- sande effekt. – – – Örtdrogerna används för sig men ibland även som komplement till MDMA eller LSD. Det förekommer även att ört- droger kombineras med anabola steroider. Regeringen anförde i propositionen vidare bl.a. följande27. Då varken de ovan nämnda kemiska substanserna eller örtdrogerna uppfyller kriterierna i 8 § narkotikastrafflagen för vad som anses som narkotika kan de inte kontrolleras med hjälp av narkotikalagstift- ningen (om en örtdrog innehåller något narkotikaklassificerat ämne omfattas den dock av nämnda lagstiftning). Däremot kan de olika pre- paraten falla in under andra regelverk och den kontroll dessa erbjuder, t.ex. läkemedelslagen (1992:859), lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel (dopningslagen) eller livsmedelslagen (1971:511)28. 1997/98:183 föreslog regeringen att en ny lag – lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor – skulle antas, som syftar till att åstadkomma ett effektivare kontrollförfarande för nya droger. Regeringen framhöll att den föreslagna lagen utgör ett regelverk som är mer begränsat men har ett vidare tillämpningsområde än narkotikalagstiftningen och anförde att lagen ska ge möjlighet att ingripa mot nya hälsofarliga missbruksmedel i fall där nuvarande regler är otillräckliga.29 Man anförde vidare bl.a. följande30. I , liksom i andra länder, kan man märka en allt aggressivare marknadsföring av olika typer av droger. Huvudparten av dessa droger är redan narkotikaklassade medan andra, framför allt nya syntetiska droger, ännu inte har kunnat narkotikaklassas. Syftet med den ändrade narkotikadefinition som har presenterats – – – är bl.a., som tidigare beskrivits, att möjliggöra ett snabbare klassificeringsförfarande. Trots den ändrade narkotikadefinitionen kommer det inte att bli möjligt att narkotikaklassa alla varor som marknadsförs eller används i 1997/98:183, s. 30 f. 28Här anmärkt; Livsmedelslagen (1971:511) är ersatt av livsmedelslagen (2006:804). 1997/98:183, s. 1 Något om bakgrunden till gällande rätt i fråga om narkotika, dopningsmedel har flera dödsfall inträffat med sådana varor som inte varit reglerade enligt någon lagstiftning. Flera företag utnyttjar detta förhållande för att fullt lagligt sälja sådana varor där effekten framställs på ett sådant sätt att man skall tro att de är narkotikaliknande. Enligt regeringens mening bör det vara möjligt att framför allt begränsa handeln med sådana varor. Förutsättningar för ett förbättrat kontrollförfarande av nya droger kan åstadkommas bl.a. genom införande av en särskild lag med förbud mot vissa hälsofarliga varor, i första hand syftande till att få kontroll över handeln med hälsofarliga varor som i princip saknar något mera allmänt användningsområde för enskilda eller för industri, vetenskap eller sjukvård. För att en vara skall omfattas av lagen bör krävas att den på grund av sina inneboende egenskaper medför fara för människors liv eller hälsa och att den används, eller kan antas användas i berus- ningssyfte eller liknande påverkanssyfte. Då det kan röra sig om varor med vitt skilda egenskaper och varierande effekter kan någon mer exakt definition inte göras i lag. Regeringen bör på samma sätt som beträffande narkotika göra en fullständig uppräkning av de kontrolle- rade varorna i en särskild förordning. Med den nya lagens hjälp kommer man att kunna kontrollera vissa kemiska ämnen som används i berusningssyfte, men som aldrig kan uppfylla de kriterier som krävs för narkotikaklassificering. Under- strykas bör dock att lagen endast är avsedd att tillämpas på varor som medför fara för den enskildes liv eller hälsa och som därför behöver ställas under kontroll. Exempel på sådana varor som skulle kunna komma i fråga för att omfattas av den nya lagen är MBDB, BDB, MDDM (samtliga varianter av fenetylaminer, vars egenskaper ännu ej kunnat utredas) och amyl- nitrit (vilket tidigare användes som läkemedel men som endast brukas i missbrukssyfte). Vidare skulle vissa substanser och bered- ningar ingående i örtdroger kunna omfattas. Den utredning som föregår ett beslut om kontroll av en vara enligt lagen torde normalt kunna göras betydligt mindre omfattande än en utredning inför narkotikaklassificering. I många fall torde en ny varas egenskaper likna de redan narkotikaklassificerade varornas. Kan man efter en mera ingående utredning av varans egenskaper och verkningar i ett senare skede konstatera att förutsättningar föreligger för narkotikaklassificering, bör varan flyttas över till narkotikalagstift- ningen. Om så inte sker kan varan även fortsättningsvis kontrolleras Något om bakgrunden till gällande rätt i fråga om narkotika, dopningsmedel genom den särskilda lagen. Visar utredningen redan inledningsvis att det rör sig om narkotika skall naturligtvis narkotikalagstiftningen tillämpas från början. Som framgått är det inte avsett att den nya lagen skall tillämpas på varor som klassificerats som narkotika. Inte heller dopningsmedel förutsätts omfattas av lagen. För dessa två varugrupper gäller de strängare reglerna i narkotikalagarna respektive dopningslagen. Det bör inte heller komma i fråga att låta läkemedel som godkänts inom Europeiska unionen omfattas av lagen, eftersom dessa har medi- cinska användningsområden. Sådana varor kan kontrolleras med hjälp av läkemedelslagstiftningen. Däremot skulle det vara möjligt att förordna att ett tidigare läkemedel, som endast används för missbruksändamål, omfattas av den nya lagen. Härigenom kan både läkemedelslagstiftningens regler och den nya lagen vara tillämpliga på varan. I den mån särskilda regler inte ges i den nya lagen skall läkemedelslagstiftningens regler i första hand gälla, men i övrigt skall den nya lagen tillämpas. Flera av remissinstanserna har framfört kritik mot att den i prome- föreslagna lagen har en alldeles för vid definition för att upp- fylla de krav som ur rättssäkerhetssynpunkt kan ställas på en strafflag- stiftning. Mot detta kan dock anföras att lagen har samma konstruk- tion som narkotikastrafflagen och för att en vara skall omfattas av lagen krävs inte bara att den uppfyller de grundläggande rekvisiten utan även att regeringen i förordning förklarat den som hälsofarlig vara. Härigenom och genom de ändringar som företagits i förhållande till förslaget i promemorian blir definitionen enligt regeringens mening tillräckligt tydlig och exakt för att anses tillfredsställande från rätts- säkerhetssynpunkt. Lagrådet har anmärkt att lagtexten inte ger någon närmare avgräns- ning av de hälsofarliga varor som avses men har betonat att ämnet är ett sådant som är särskilt lämpat för en ramlagstiftning, som ger möjlighet att vid ändringar i missbruksmönster snabbt ingripa mot nya droger. Regeringen vill i anslutning härtill understryka att bemyn- digandet i lagen skall tillämpas endast för varor som är konstaterat hälsofarliga och som i princip saknar några mer allmänna användnings- områden i samhället. I författningskommentaren i prop. 1997/98:183 uttalade regeringen bl.a. följande31. Lagen är i huvudsak avsedd att tillämpas på varor som inte har några mer allmänna användningsområden, t.ex. vissa narkotikaliknande sub- stanser som ännu inte har kunnat förklaras som narkotika. Även varor beträffande vilka det redan från början står klart att de inte kan narkotikaklassificeras, kan dock komma att omfattas av lagen om förutsättningarna i 1 § är uppfyllda. 31 A.a. s. 47 f. Något om bakgrunden till gällande rätt i fråga om narkotika, dopningsmedel Lagen är således inte avsedd att tillämpas på varor eller ämnen med erkända användningsområden, t.ex. metanol, etanol eller tobak. I propositionen 2004/05:127 Vissa lagändringar beträffande hälso- farliga varor och narkotikaprekursorer, föreslog regeringen vissa ändringar i den antagna lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, som trätt i kraft . Regeringen anförde därvid bl.a. följande32. – – – Ändringarna föreslås mot bakgrund av att lagen vid sin tillkomst inte förutsågs behöva tillämpas på varor som har en omfattande användning inom bl.a. industrin. Det ökande missbruket av substan- serna gammabutyrolakton (GBL) och 1,4-butandiol har gjort att detta uppmärksammats som en brist. För att kunna klassificera ett ämne som en hälsofarlig vara utan att dess normala användning förhindras måste möjligheterna att ge tillstånd för en enskild användare kom- pletteras bl.a. med en möjlighet att meddela föreskrifter om undantag från kravet på tillstånd, t.ex. för ett visst användningsområde eller om ämnet denaturerats, dvs. fått ett annat ämne tillsatt i syfte att omöjlig- göra missbruk, på visst sätt. Föreskrifter för detta, liksom tillstånd att bl.a. inneha hälsofarliga varor, föreslås få meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. antog regeringens förslag till ändringar i lagen om för- bud mot vissa hälsofarliga varor. Ändringarna trädde i kraft . 2004/05:127, s. 1 f. 7Gällande rätt beträffande narkotika, narkotikaprekursorer, dopningsmedel, hälsofarliga varor och flyktiga ämnen, m.m. 7.1Narkotikastrafflagen (1968:64) I 8 § narkotikastrafflagen definieras vad som avses med narkotika. Där anges följande. Med narkotika förstås i denna lag läkemedel eller hälsofarliga varor med beroendeframkallande egenskaper eller euforiserande effekter eller varor som med lätthet kan omvandlas till varor med sådana egen- skaper eller effekter och som 1.på sådan grund är föremål för kontroll enligt en internatio- nell överenskommelse som har biträtt, eller 2.av regeringen har förklarats vara att anse som narkotika enligt lagen. I avsnitt 6.1.2 har utredningen närmare redogjort för innebörden av begreppen beroendeframkallande egenskaper och euforiserande effekter. I 9 § narkotikastrafflagen definieras vad som avses med narko- tikaprekursorer. Med narkotikaprekursorer förstås i denna lag ämnen som kan användas vid framställning av narkotika och som är förtecknade enligt Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 273/2004 av om narkotikaprekursorer eller rådets förordning (EG) nr 111/2005 av om regler för övervakning av handeln med narkotikaprekursorer mellan gemenskapen och tredjeländer. De båda EG-förordningarna ovan behandlas närmare i avsnitt 7.3.1 och 7.3.2. Gällande rätt beträffande narkotika I 1 § första stycket narkotikastrafflagen anges att den som olov- ligen 2.framställer narkotika som är avsedd för missbruk, 3.förvärvar narkotika i överlåtelsesyfte, 4.anskaffar, bearbetar, förpackar, transporterar, förvarar eller tar annan sådan befattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk, 5.bjuder ut narkotika till försäljning, förvarar eller befordrar vederlag för narkotika, förmedlar kontakter mellan säljare och köpare eller företar någon annan sådan åtgärd, om förfarandet är ägnat att främja narkotikahandel, eller 6.innehar, brukar eller tar annan befattning med narkotika döms, om gärningen sker uppsåtligen, för narkotikabrott till fängelse i högst . Är brott som avses i 1 § första stycket med hänsyn till arten och mängden narkotika samt övriga omständigheter att anse som ringa, döms till böter eller fängelse (2 § lagen). Om brott som avses i 1 § första stycket i stället är att anse som grovt, ska för grovt narkotikabrott dömas till fängelse, lägst och högst (3 § första stycket lagen). Vid bedömande huruvida brottet är grovt ska särskilt beaktas, om det har utgjort ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller yrkes- mässigt, avsett särskilt stor mängd narkotika eller eljest varit av sär- skilt farlig eller hänsynslös art (3 § andra stycket lagen). Den som av grov oaktsamhet begår gärning som avses i 1 § första stycket 1–5 döms för vårdslöshet med narkotika till böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska dock inte dömas till ansvar. (3a § lagen.) Narkotikastrafflagen (1 § andra stycket) hänvisar till att det finns bestämmelser om straff för olovlig införsel och utförsel av narkotika och olovlig befattning i vissa fall med narkotika i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Denna lag behandlas nedan i avsnitt 7.5. I narkotikastrafflagen, närmare bestämt i 3b § första stycket, finns också bestämmelser om straff för olovlig befattning med narkotikaprekursorer. Där anges följande. a)överlåter, framställer, förvärvar, anskaffar, bearbetar, förpackar, transporterar eller tar annan liknande befattning med narkotika- prekursorer som är avsedda för olovlig framställning av narkotika, eller Gällande rätt beträffande narkotika b)förvarar, innehar eller tar annan befattning med sådana narkotika- prekursorer döms för olovlig befattning med narkotikaprekursorer till fängelse i högst . Om brottet med hänsyn till arten och mängden narkotika som avses framställas samt övriga omständigheter är att anse som ringa, döms till böter eller fängelse (3b § andra stycket). Om brottet är att anse som grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om brottet har utgjort ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, avsett framställning av särskilt stor mängd narkotika eller annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. (3b § tredje stycket.) I narkotikastrafflagen finns även bestämmelser om försök eller förberedelse till brott (4 § lagen). 7.2FN:s konventioner om narkotika 7.2.11961 års allmänna narkotikakonvention och konvention om psykotropa ämnen Som nämnts i kapitel 5 är tre gällande på narkotikaområdet. Det är bl.a. allmänna narkotika- konvention och konvention om psykotropa ämnen. Den allmänna narkotikakonventionen kontrollerar främst de traditio- nella, växtbaserade, narkotiska medlen som t.ex. heroin och kokain. Konventionen om psykotropa ämnen kontrollerar i största utsträckning syntetiska substanser, t.ex. amfetamin. Konventio- nerna använder sig således av två olika begrepp: narkotika och psykotropa ämnen. Någon helt klar distinktion mellan begreppen låter sig inte göras på annat sätt än genom att hänvisa till förteckningarna i respektive konvention. De båda konventionernas syfte är, som nämnts i kapitel 5, att medverka till att narkotika endast används för medicinska och vetenskapliga ändamål, att förebygga missbruk och att i vart fall begränsa de skadliga effekterna av missbruk. Konventionsparterna åtar sig att begränsa tillverkning och import till vad som behövs för den legala förbrukningen samt åläggs att genomföra olika former av Gällande rätt beträffande narkotika kontroll för tillverkning, handel och distribution. Det åligger par- terna att straffbelägga vissa förfaranden för att motverka illegal narkotikahantering. Parterna har alltid rätt att införa striktare eller strängare kontrollbestämmelser än vad konventionerna föreskriver. 7.2.21988 års konvention om olaglig hantering av narkotika på narkotikaområdet – Narkotikabrotts- konventionen – har också nämnts i kapitel 5. Den konventionen tillskapades för att förstärka det internationella samarbetet ytterli- gare och för att effektivisera insatserna mot den internationella narkotikabrottsligheten. De straffbestämmelser parterna åtar sig att införa sträcker sig längre än åtagandena enligt de båda andra kon- ventionerna (se 7.2.1 ovan). Parterna förbinder sig att straffbelägga en mängd förfaranden, bl.a. illegal produktion, tillverkning och för- säljning samt förfaranden som innebär att vinsterna från den ille- gala narkotikamarknaden döljs eller omsätts. Konventionen beto- nar betydelsen av bistånd mellan parterna och behandlar bl.a. frågor om internationellt rättsligt samarbete. 7.3EG-rättsliga förordningar om narkotikaprekursorer 7.3.1Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 273/2004 av om narkotikaprekursorer Genom den aktuella EG-förordningen om narkotikaprekursorer upprättas harmoniserade åtgärder för kontroll och övervakning inom gemenskapen av vissa ämnen som ofta används vid olaglig framställning av narkotika eller psykotropa ämnen, i avsikt att för- hindra att sådana ämnen sprids. I förordningen finns ett drygt 20- tal ämnen förtecknade, däribland efedrin. Gällande rätt beträffande narkotika 7.3.2Rådets förordning (EG) nr 111/2005 av om regler för övervakning av handeln med narkotikaprekursorer mellan gemenskapen och tredjeländer I denna EG-förordning fastställs regler för övervakning av handeln med vissa ämnen som ofta används vid olaglig framställning av nar- kotika och psykotropa ämnen (i förordningen kallade narkotika- prekursorer) mellan gemenskapen och tredjeländer i syfte att hindra avledningen av sådana ämnen. Förordningen är tillämplig på import, export och verksamhet av mellanhänder. Samma ämnen som är förtecknade i och rådets förordning (EG) nr 273/2004 av om narkotika- prekursorer (avsnitt 7.3.1 ovan) omfattas av den i detta avsnitt aktuella förordningen. 7.3.3Kommissionens förordning (EG) nr 1277/2005 av om tillämpningsföreskrifter för och rådets förordning (EG) nr 273/2004 av om narkotikaprekursorer och för rådets förordning (EG) nr 111/2005 av om regler för övervakning av handeln med narkotikaprekursorer mellan gemenskapen och tredjeländer I den aktuella förordningen av kommissionen fastställs tillämp- ningsföreskrifter för förordningarna (EG) nr 273/2004 och (EG) nr 111/2005 när det gäller ansvarig person, tillstånd för och regi- strering av marknadsaktörer, tillhandahållande av uppgifter, under- rättelse före export samt export- och importtillstånd i fråga om narkotikaprekursorer. Utöver narkotikastrafflagen (avsnitt 7.1) och de tre FN-konven- tionerna ovan (avsnitt 7.2) finns även beslut av EU om kontroll- åtgärder och straffrättsliga sanktioner avseende vissa nya syntetiska droger och om informationsutbyte, riskbedömning och kontroll av vissa droger, nämligen: Gällande rätt beträffande narkotika -rådets beslut /847/RIF av om kontrollåtgärder och straffrättsliga sanktioner avseende de nya syntetiska drogerna 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 och TMA-2, och -rådets beslut /387/RIF av om informations- utbyte, riskbedömning och kontroll avseende nya psykoaktiva ämnen. De droger som angetts i rådets beslut /847/RIF har av regeringen förklarats som narkotika här i landet. 7.5Lagen (2000:1225) om straff för smuggling Enligt 1 § första stycket innehåller lagen bestämmelser om ansvar m.m. för gärningar som rör införsel till eller utförsel från landet av varor. Där anges också att om det i lag eller annan författning före- skrivits straff för den som bryter mot ett förbud mot eller villkor för att föra in eller ut en vara, gäller i stället bestämmelserna i den författningen om inget annat är föreskrivet. I 2 § andra stycket lagen anges vad som förstås med narkotika. Där framgår att med narkotika förstås sådana varor som anges i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64). I lagen finns straffbestämmelser rörande bl.a. smugglingsbrott och narkotikasmugglingsbrott. Enligt 3 § första stycket lagen gäller att den som, i samband med införsel till landet av en vara som omfattas av ett särskilt föreskrivet förbud mot eller villkor för införsel, uppsåtligen bryter mot förbu- det eller villkoret genom att underlåta att anmäla varan till tull- behandling, döms för smuggling till böter eller fängelse i högst . För smuggling döms också, enligt 3 § tredje stycket 1., den som uppsåtligen från landet för ut en vara i strid med ett särskilt före- skrivet förbud mot eller villkor för utförsel eller efter utförseln förfogar över varan i strid med förbudet eller villkoret. Om ett brott som avses i 3 § är att anse som ringa, döms till penningböter (4 § lagen). Om ett brott som avses i 3 § i stället är att anse som grovt, döms för grov smuggling till fängelse, lägst och högst (5 § första stycket). Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning, om gärningen med hänsyn till omständigheterna kring införseln, utförseln eller förfogandet varit av särskilt farlig art eller Gällande rätt beträffande narkotika om gärningen annars inneburit en allvarlig kränkning av ett bety- dande samhällsintresse. Särskilda regler gäller vid smuggling av narkotika. Om en gärning som avses i 3 § gäller narkotika, döms för narkotika- smuggling till fängelse i högst (6 § första stycket lagen). Om brottet däremot är ringa, döms till böter eller fängelse (andra stycket samma lagrum). Om brottet är att anse som grovt, döms för grov narkotikasmuggling till fängelse, lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen avsett en särskilt stor mängd narko- tika, om gärningen ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, eller om verksamheten eller gärningen annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art (tredje stycket samma lagrum). 7.6Lagen (1992:860) om kontroll av narkotika Enligt 1 § första stycket lagen (1992:860) om kontroll av narkotika avses med narkotika enligt lagen detsamma som i 8 § narkotika- strafflagen (1968:64). Enligt andra stycket samma lagrum ska regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Läkemedels- verket upprätta och kungöra förteckningar över narkotika. Enligt 2 § lagen om kontroll av narkotika får narkotika importe- ras, tillverkas, exporteras, bjudas ut till försäljning, överlåtas eller innehas endast för medicinskt, vetenskapligt eller annat samhälls- nyttigt ändamål som är särskilt angeläget. Enligt 3 § lagen gäller följande i fråga om import och export av narkotika. Narkotika får importeras eller exporteras endast av den som har till- stånd till det. Om inte regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Läkeme- delsverket föreskriver något annat, får dock resande utan tillstånd föra in narkotiska läkemedel i och föra ut sådana läkemedel från landet, om de är avsedda för medicinskt ändamål och den resandes per- sonliga bruk. Narkotika får inte utan tillstånd sändas genom landet eller, i annat fall än som avses i andra stycket, föras ut ur landet. I övrigt gäller lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. Enligt 4 § lagen gäller följande i fråga om tillverkning av narkotika. Gällande rätt beträffande narkotika Med tillverkning avses i denna lag framställning, omvandling, bearbet- ning, avvägning, uppräkning, förpackning eller ompackning av narko- tika samt framställning av sådan beredning som innehåller narkotika utan att beredningen anses som narkotika. Tillverkning av narkotika får bedrivas endast av den som har till- stånd till det. Tillstånd behövs dock inte för att på apotek göra en beredning med narkotiskt ämne som verksam beståndsdel eller för att i vetenskapligt syfte framställa narkotika vid en vetenskaplig institution, som ägs eller stöds av staten. Enligt 5 § lagen gäller följande i fråga om handel med narkotika. Handel med narkotika får bedrivas endast av 1.den som med tillstånd antingen har infört varan till riket eller har vidtagit sådan åtgärd med varan som innebär tillverkning, 2.den som enligt 4 eller 5 § lagen (1996:1152) om handel med läke- medel m.m. får bedriva detaljhandel med läkemedel, eller 3.någon annan som har tillstånd att handla med varan. Enligt 6 § lagen gäller följande i fråga om förordnande och utläm- nande av narkotika. Narkotiska läkemedel får lämnas ut endast efter förordnande av läkare, tandläkare eller veterinär. Sådant förordnande skall ske med största försiktighet. Om dragit in eller begränsat en läkares eller en tandläkares behörighet att förskriva narkotiska läkemedel enligt 5 kap. 11 eller 12 § lagen (1998:531) om yrkes- verksamhet på hälso- och sjukvårdens område får sådant läkemedel inte lämnas ut på ordination av läkaren eller tandläkaren.