sou · GVB331 · 2008-01-01 00:00:00 — Vidare ansåg kommittén ansåg att en samlad lagstiftning om samhällets räddningstjänst är en förutsättning för att möta kraven och behoven samt att det på central statlig nivå borde bildas ett nytt räddningstjänstverk (dvs. den myndighet som sedermera blev SRV) genom en sammanslagning av och statens brandnämnd. Kommittén föreslog även att uppgifter gällande transport av farligt gods skulle föras över från till det föreslagna räddningstjänstverket. Propositionen Ledningen av befolkningsskyddet och räddningstjänsten m.m. Utredningens förslag behandlades i regeringens proposition Led- ningen av befolkningsskyddet och räddningstjänsten m.m. (prop. 1984/85:161). Regeringen ansåg att en samordning av räddnings- tjänsten i fred och civilförsvarsverksamheten innebar att total- försvarsprincipen infördes inom området. Regeringen konsta- terade, i likhet med utredningen, att samhället blir alltmer invecklat och beroende av försörjnings- och kommunikationssystem samt att urbaniseringen ökat olycksriskerna. Mycket talade därför för att effektivisera och förstärka det förebyggande arbetet. Det var även viktigt att redan i fred beakta civilförsvarsverksamhetens krav och behov av förebyggande åtgärder. Regeringen föreslog att en ny myndighet (SRV) skulle inrättas. Huvuduppgifter skulle vara att ansvara för befolkningsskyddet och räddningstjänsten i fred och krig. Myndigheten skulle vidare svara för samordning inom dessa områden och ha ett tillsynsansvar. Forskning och utveckling samt erfarenhetsåterföring skulle ges en framskjuten roll. Samordningen av beredskapen för kärnenergi- olyckor fördes till myndigheten som även skulle verka för att rädd- ningstjänstens intressen i samhällsutvecklingen tillvaratas samt bevaka riskutvecklingen i samhället. Vidare föreslog regeringen att ett statligt utbildningssystem för heltidsanställda brandmän och sotare skulle inrättas. Utbildning för deltidsanställda brandmän utvecklas och införs som en del inom den dåvarande civilförsvars- organisationen. beslutade i enlighet med regeringens proposition men förde därutöver ansvaret för frågor om transport av farligt gods till det föreslagna . Utredningen hade i uppdrag att analysera påfrestningar och risker i det fredstida samhället och vissa frågor inom totalförsvarets civila del. I slutbetänkandet Ett säkrare samhälle (SOU 1995:19) beskrivs genom olika scenarion vad som kan hända vid påfrestningar i det fredstida samhället. Syftet var att göra samhällsorganen medvetna om att de måste analysera hot och risker. Ett av de centrala pro- blemområden där utredningen bedömde att behovet av åtgärder var speciellt stort var ledning av samhällets åtgärder vid allvarliga stör- ningar i viktiga samhällsfunktioner och myndigheternas befogen- heter att ingripa med tvångsmedel. Utredningen underströk vikten av att det måste finnas en myndighet på respektive nivå som kan fatta beslut vid svåra påfrestningar och som kan leda och fatta beslut vilka är bindande för andra myndigheter och organ; kom- munstyrelsen på lokal nivå, på länsnivå och regeringen på central nivå. I annat fall bedömdes risken stor att oförenliga beslut skulle fattas. Bristen på avvägningar mellan olika hjälpbehov kunde enligt ut- redningen leda till att den personal och materiel som står till för- fogande inte utnyttjas på ett sätt som gagnar helheten. Det förut- sattes att regeringen skulle besluta i varje enskilt fall när befogen- heter enligt förslaget skulle användas. Utredningen ansåg att det var betydelsefullt att regeringen har en hög beredskap för åtgärder vid händelser som innebär stora påfrestningar på samhället. I betänkandet föreslogs att övningar regelbundet skulle genomföras på regeringsnivå i syfte att öka beredskapen inför olika scenarier. Vidare föreslogs att det i den dåvarande räddningstjänstlagen skulle införas bestämmelser som möjliggjorde för regeringen att fatta beslut. Mot bakgrund av utredningens arbete presenterade Försvars- departementet i promemorian Regeringens och myndigheternas befo- genheter vid svåra påfrestningar på samhället (Ds 1996:4) ett förslag till lag om särskilda befogenheter vid svåra påfrestningar på sam- hället. Promemorian byggde i sak på utredningens förslag men innehöll en annan lagteknisk lösning genom en särskild lag med övergripande bestämmelser. Lagförslaget gav regeringen eller den statliga myndighet som regeringen bestämmer rätt att, vid sidan av den då gällande räddningstjänstlagen, vid svåra påfrestningar på samhället besluta om olika former av ingrepp i annans rätt samt tjänsteplikt för personer . I promemorian Skyldigheter och befogenheter vid svåra påfrest- ningar på samhället i fred (DS 1998:32) redovisades skyldigheter och befogenheter vid svåra påfrestningar på samhället i fred för den så kallade ledningskedjan. En annan typ av författningsreglering än den ovan angivna föreslogs, nämligen att myndigheternas ansvar regleras i deras instruktioner samt att kommunernas och landsting- ens skyldigheter skulle framgå av kommunallagen respektive hälso- och sjukvårdslagen. Därefter skulle en komplettering ske av lag- stiftningen inom respektive sektor med de särskilda befogenheter och skyldigheter som kan erfordras i dessa sammanhang. Här- igenom markerades tydligt att samhället skulle ha beredskap och förmåga att hantera alla typer av händelser och att det är samhällets normala besluts- och ledningsfunktioner som ska användas. Utredning om räddningstjänst i Regeringen tillsatte en särskild utredare för att genomföra en översyn av mål och medel för SRV. Utredaren över- lämnade betänkande i , Rädda och skydda (SOU 1998:59) . Utredningen hade bl.a. att belysa omfattningen och inriktningen för det offentliga åtagandet inom verksamhetsområdet och att analysera fördelningen av uppgifter mellan stat och kommun samt mellan statliga myndigheter. Utredningen definierade området skydd mot olyckor som åtgär- der för att förhindra en olycka, vidta skadebegränsande åtgärder i förväg, åtgärder för att förbereda räddningsinsats, åtgärder för att genomföra räddningsinsats och åtgärder efter en räddningsinsats. Enskilda personer och företag har ansvar för att skydda sitt liv och sin egendom samt att inte förorsaka olyckor, medan det offentligas ansvarar för skydd av miljön och andra samhälleliga intressen. Först när den enskilda inte själv klarar av att skydda sitt liv eller egendom är det ett offentligt ansvar att ingripa. Utredningen ansåg vidare att det fanns behov av nationella och regionala förstärkningsresurser i form av personal och materiel. Den kommunala och statliga räddningstjänsten föreslogs också ha en skyldighet att genomföra olycksförloppsutredningar. Utred- ningen föreslog därutöver en översyn av räddningstjänstlagsstift- ningen. (SOU 2000:63, SOU 2001:42, Regeringen tillsatte en utredning med uppgift att lämna förslag till reformerad räddningstjänstlagstiftning. I upp- draget ingick att minska detaljregleringen av den kommunala rädd- ningstjänsten, precisera skyldigheter och att tydliggöra förhållandet mellan räddningstjänstlagstiftningens bestämmelser och annan lag- stiftning. Utredningen föreslog övergripande nationella mål för den kommunala räddningstjänsten som ett medel för att ge ökad flexi- bilitet i utformande av räddningstjänstens organisation och rädd- ningsinsatsens genomförande. De nationella målen ska omsättas för varje kommun genom att åtgärder dokumenteras i handlings- program för olycks- och skadeförebyggande och för räddnings- Utredningens förslag innebar även tydligare krav på doku- mentation av brandskyddet. beslutade regeringen om att tillkalla en särskild utredare med uppdraget att föreslå principer för att åstadkomma en förbätt- rad helhetssyn när det gäller planeringen för civilt försvar och beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred. I uppdra- get ingick också att bedöma vilken organisatorisk eller strukturell indelning som bör finnas och vilka mål som ska gälla för samhällets förmåga under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på sam- hället i fred. Utredningen redovisade sitt betänkande Säkerhet i en ny tid (SOU 2001:41) . I betänkandet lämnade utredningen förslag till ett nytt plane- ringssystem för samhällets insatser inom krishanteringsområdet. Den redovisade också huvuddragen i ett nytt system för arbetet med att leda och samordna hanteringen av allvarliga kriser i sam- hället. Beträffande de olika skedena i en kris ansåg utredningen att offentliga organ måste ta på sig ett ansvar för ledning, samordning och prioritering av krishanteringsinsatserna i akuta krissituationer. I betänkandet redovisades en grundstruktur för hur detta borde organiseras. Utredningen ansåg att det på varje nivå ska finnas ett organ som har det yttersta ansvaret för krishanteringen. På natio- nell nivå föreslogs att detta ansvar borde utövas av regeringen med stöd av ett nationellt krishanteringsorgan. Detta organ skulle kny- tas till och främst ha samordnande uppgifter. Organet skulle kunna aktiveras med kort varsel i allvarliga kris- situationer som berör den nationella nivån. Vid behov skulle kris- hanteringsorganet kunna tilldelas beslutsbefogenheter efter beslut av regeringen. Utredningen föreslog vidare att en särskild planeringsmyndighet skulle inrättas med uppgift att sköta vissa planeringsuppgifter samt samordna forsknings- och utvecklingsinsatser inom krishanter- ingsområdet. skulle organisatoriskt vara placerat inom . Under normala förhållanden skulle detta kansli ingå i planeringsmyndigheten. Denna myndighet skulle i en kris – tillsammans med andra myndigheter – avdela per- sonal för att ingå i krishanteringsorganets kriskansli. Sårbarhets- och säkerhetsutredningen konstaterade också att samhället har blivit starkt beroende av IT och att information är en av de mest värdefulla tillgångarna i dagens samhälle. Därför ansåg utredningen att det är motiverat att betrakta IT som ett separat men tvärsektoriellt område som behöver ägnas särskild uppmärksamhet ur krishanteringens alla aspekterTPF1FPT. Staten borde därför vidta följande åtgärderTPF2FPT: 1.Ta fram en övergripande strategi för samhällets hantering av IT-säkerhet och skydd mot informationsoperationer. 2.Inrätta ett tvärsektoriellt samordningsorgan inom . 3.Planeringsmyndigheten borde ges ett sammanhållande ansvar för samhällets IT-säkerhet. Den funktion för omvärldsanalys som inrättas inom myndigheten bör även ha kapacitet att bedriva omvärldsanalys inom detta område. 4.En funktion för teknikkompetens inom IT-säkerhet inrättas inom . 5.En funktion för IT-incidenthantering inrättas inom . 6.Ett system för evaluering och certifiering av IT-säkerhets- produkter byggs upp av Sårbarhets- och säkerhetsutredningens förslag behandlades i två propositioner; Fortsatt förnyelse av totalförsvaret och Samhällets säkerhet och beredskap. I rapporten struktur för ökad säkerhet – Nätverksförsvar och Krishantering (DS 2001:44) utgick Försvarsberedningen från Sår- barhets- och säkerhetsutredningens förslag om ett sammanhållet krishanteringssystem. Beredningen anförde bl.a. att regeringens krisledning och samordningen av och myndig- heternas arbete i akuta krissituationer måste utvecklas. beredningen ansåg att regeringens och roll som nationell krishanteringsfunktion är av utomordentlig betydelse vid allvarliga nationella kriser. 1TP PT SOU 2001:41, s. 187 2TP PT SOU 2001:41, s. 247 Propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret överlämnade regeringen propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10, bet. 2001/02:FöU 2, rskr. 91) till . I propositionen presenterade regeringen sin syn på utvecklingen av totalförsvaret (den verksamhet som behövs för att bereda för krig) och en övergripande beskrivning av ambitionen i arbetet med att möta svåra påfrestningar på samhället i fred. Där angavs att en ny planeringsstruktur borde utformas som förbättrade samordningen av planering för beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred och planering för höjd beredskap i enlighet med vad sårbarhets- och säkerhetsutredningen föreslagit. Regeringen ansåg vidare att en ny myndighet borde inrättas med samordnande planeringsuppgifter vad avsåg beredskap mot svåra påfrestningar på samhället i fred och civilt försvar (dvs. den myn- dighet som sedermera blev KBM). Vidare ansåg regeringen att vissa principer, ansvars-, likhets- och närhetsprinciperna, borde gälla för att uppnå en helhetssyn i han- teringen av en situation i kris och krig samt att dessa principer borde ta sin utgångspunkt i den fredstida verksamheten och även utgöra en grund för ledning under höjd beredskap. Samhällets krishanteringsförmåga skulle därmed bygga på en struktur med sektors- och områdesansvar. Områdesansvaret borde finnas på tre nivåer i samhället; lokal, regional och nationell. Det borde utövas av redan befintliga besluts- och ledningsorgan på respektive nivå. Områdesansvaret på nationell nivå skulle utövas av regeringen, som i sin tur kunde delegera vissa uppgifter till centrala myndigheter. Regeringen föreslog även att ett särskilt beslutsorgan, och säkerhetsutbildning, skulle skapas inom SRV från . Vidare föreslog regeringen att ett nytt utbildnings- system för den kommunala räddningstjänsten skulle införas. Utredningen om en ny myndighet för beredskapsplanering Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utre- dare med uppdraget att förbereda och genomföra bildandet av en ny myndighet med planeringsuppgifter för beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred och höjd beredskap. Utredningen förslog bl.a. mål för myndighetens verksamhet och angav vilka uppgifter den nya myndigheten skulle ha. Utredning vidtog även en rad praktiska förberedelser för inrättandet av den nya myndig- heten. Propositionen Samhällets säkerhet och beredskap Regeringen ansåg i propositionen Samhällets säkerhet och beredskap (2001/02:158, bet. 2001/02:FöU 10, rskr. 261) att målet bör vara att upprätthålla en hög informationssäkerhet i hela samhället som innebär att man ska kunna förhindra eller hantera störningar i samhällsviktig verksamhet. Principiellt borde den som ansvarar för informationsbehandlingssystem även ansvarar för att systemet har den säkerhet som krävs för att systemet ska fungera tillfredsställande. En viktig roll för staten var därför att se till hela samhällets behov av informationssäkerhet samt vidta åtgärder som rimligen inte kan åligga den enskilde systemägarenTPF3FPT. Regeringen bedömde vidare att de förslag som Sårbarhets- och säkerhetsutredningen föreslagit skulle genomföras och lämnade förslag på hur strukturerna för samhällets krishanteringsförmåga skulle stärkas. Vidare redovisades en handlingsplan för ett antal aktiviteter i avseende flera frågor såsom informationsberedskap, telekommunikationer och IT-stöd och elsäkerhet. Dessutom framhölls att avsikten var att lägga särskild vikt vid att utveckla utbildnings- och övningsverksamheten, främst inriktad på nyckelpersoner i med en betydligt ökad övningsfrekvens. I propositionen namngavs också den nya myndigheten med planeringsuppgifter för beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred och höjd beredskap – KBM. Utredningen om kommunernas och landstingens organisation och beslutsfattande vid extraordinära fredstida händelser i samhället. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i upp- drag att göra en översyn och lämna förslag till de lagändringar som behövs för kommunernas och landstingens beslutsfattande vid extraordinära händelser i samhället i fred. Utredningen antog nam- net Utredningen om kommunernas och landstingens organisation och beslutsfattande vid extraordinära fredstida händelser i sam- 3TP PT Prop. 2001/02:158, s. 103 Utredaren lämnade i slutbetänkandet Extraordinära händel- ser i kommuner och landsting (SOU 2001:105) förslag till en ny lag, vilken föreslogs reglera förfarande, kompetens m.m. hos kommu- ner och landsting vid extraordinära händelser i fredstid. Lagförsla- get innehöll att kommun- eller skulle inrätta krisledningsorgan (krisledningsnämnd). En nämnd som kan vara kommun- eller och träder i funktion när dess ordförande beslutar att situationen är sådan att kommunen eller har drabbats av en extraordinär händelse. föreslogs få överta verksamhetsområden eller delar därav från andra nämnder i den utsträckning som fullmäktige har beslutat i reglementet för nämnden. Proposition om ny räddningstjänstlagstiftning I propositionen Reformerad räddningstjänstlagstiftning (prop. 2002/03:119, bet. 2003/04:FöU2, rskr. 2003/04:26) behandlades räddningstjänstlagsutredningens förslag. Regeringens ställnings- tagande följde de förslag som angavs i utredningen och en ny lag, lagen om skydd mot olyckor. Materiella skillnader jämfört med tidigare lagstiftning var bl.a. att nationella mål infördes på området, krav på att kommunerna ska genomföra olycksundersökningar och upprätta program för olycks- och skadeförebyggande åtgärder, att staten kan överklaga domstols avgörande beträffande en kommuns rätt till statlig ersättning. Dessutom betonades kommunernas före- byggande verksamhet och bl.a. att kommunen kan medge att fas- tighetsägaren själv får utföra sotning på den egna fastigheten. Propositionen Transport av farligt gods Regeringen redovisade i propositionen (2005/06:51, bet. 2005/06:FöU3, rskr. 2005/06:170) ställningstaganden till en ny lag om transport av farligt gods. Den nya lagstiftningen innebär framför allt att lagen renodlats och begränsats till främst sådant som enligt regeringsformen ska regleras i lag. Vidare innehåller lagen regler som är grundläggande för förståelsen av regelsystemet om transport av farligt gods och för att myndigheterna genom bemyndiganden ska få kompetens att agera genom tillsyn och meddelande av föreskrifter. De närmare materiella reglerna har, liksom tidigare, sin grund i EG-direktiv och internationella konventioner som åtagit sig att följa. En nyhet är regler om transportskydd som ska skydda mot brottsliga angrepp mot det farliga godset. En ny lag (2006:263) och förordning (2006:311) om transport av farligt gods trädde i kraft . slog i sitt betänkande Informationssäkerhets- politik organisatoriska konsekvenser (SOU 2005:71) fast att det lig- ger inom varje myndighets ansvar att svara för informationssäker- heten i den egna verksamheten. Utredningen föreslog vidare att informationssäkerhetsarbetet bör organiseras så att kraftsamling kan ske till administrativa (exempelvis omvärldsanalys och publi- kationer) respektive tekniska (exempelvis utveckling av teknik för aktiv IT-kontroll) frågeställningar. Av detta drog utredningen slut- satsen att gemensamma behov och tvärsektoriella frågeställningar bör samlas under en myndighet för administrativa funktioner respektive en myndighet för tekniska funktioner.TPF4FPT föreslog vidare att ansvaret för signalskydd skulle överföras från Försvarsmakten till en ny myndighet. Den nya myndighetens uppgifter skulle bygga på nuvarande Försvarets radioanstalts uppgifter. Även KBM:s ansvar för nyckeldistribution skulle överföras till den nya myndigheten. Utredningen ansåg emellertid att det administrativa godkännandet för signalskydds- system liksom föreskriftsrätten för samhällsviktiga system skulle placeras hos KBM.TPF5FPT Försvarsberedningen utarbetade på regeringens uppdrag förslaget En strategi för säkerhet (DS 2006:1). I rapporten konsta- terar beredningen att det fortlöpande arbetet med säkerhet bör hållas samman bättre i samt att ansvarsfördel- ningen mellan departementen borde ses över. Försvarsberedningen konstaterade även att en mer samlad hantering av säkerhetsfrågorna 4TP PT SOU 2005:71, s. 17 5TP PT SOU 2005:71, s. 20 ligger i linje med den utveckling som sker inom EU. Beredningen lämnade också förslag på mål för samhällets säkerhet: att värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande vär- den så som demokrati, rättsäkerhet och mänskliga fri- och rät- tigheter, att värna befolkningens liv och hälsa, att värna samhällets funktionalitet.TPF6FPT Vidare ansåg beredningen att den enhet som inrättats i med uppgift att stödja regeringens krishantering borde utvecklas. För situationer med extra allvarliga sektorsövergripande konsekvenser ansåg beredningen att en utpekad krislednings- funktion på myndighetsnivå borde införas med uppgift att bedriva omvärldsbevakning och analys. Utredningen om Ny reglering om brandfarliga och explosiva varor Utredningen föreslog i betänkandet Ny reglering om brandfarliga och explosiva varor (SOU 2006:16) en ny lag avseende regleringen av brandfarliga och explosiva varor. Förslagen innebär generellt sett en modernisering och förenkling av nuvarande lag och bl.a. har vissa grundläggande begrepp setts över. Utredningen föreslog också att polisens ansvar för tillstånd och tillsyn av explosiva varor borde föras till kommunerna, eftersom polisens verksamhet då kunde renodlas i enlighet med förslag (SOU 2002:70). På samma gång gavs kommunerna också möjlighet till en samlad bild av samhällsplanering, tillstånd och tillsyn avseende verksamheter som bedrivs inom kommunen. Det föreslås också en justerad gränsdragning gentemot lagen om transport av farligt gods för att hantering i terminaler ska jämställas med sådan hantering som sker i lager och liknande som omfattas av lagen om brandfarliga och explosiva varor. Propositionen Samverkan vid kris – för ett säkrare samhälle I propositionen Samverkan vid kris – för ett säkrare samhälle instämde (prop. 2005/06:133, bet. 2005/06:FöU 9, rskr. 6TP PT DS 2006:1, s. 16 regeringen i de förslag som lämnades av Försvarsberedningen vad gäller den nationella krishanteringsförmågan. Regeringen anförde dock att den föreslagna krisledningsfunktion på central myndighetsnivå skulle ha som uppgift att leda den operativa krishanteringen och bestå av två komponenter. Den ena avser regeringens möjlighet att utse en krisledande myndighet. Den andra innebär att det bör finnas en funktion på myndighetsnivå som kan identifiera allvarliga kriser och förse aktörer på nationell, regional och lokal nivå med en samlad nationell lägesbild samt tvärsektoriell analys. Vidare ansåg regeringen att det för regeringens behov dessutom krävs en egen förmåga vid att ta fram en samlad lägesbild och sektorsövergripande analyser. Det s.k. geografiska områdesansvaret på nationell nivå utvecklades därmed, dvs. regeringens ansvar att säkerställa en tvärsektoriell samordning, samverkan och priori- tering vid kriser. Regeringen anförde vidare att förslaget om samordning och beslut av de centrala operativa insatserna delegerades till myndig- hetsnivå inte förändrade regeringens yttersta ansvar på nationell nivå. I stället skulle detta ses om ett sätt att tydliggöra vikten av att krishanteringen bör ledas av personer med stor kompetens vad gäller den operativa verksamheten. I propositionen anfördes vidare att den tidigare fastställda stra- tegin för informationssäkerhet bör utvecklas till att även omfatta att kunna upptäcka, ingripa mot och agera i samband med stör- ningar i samhällsviktiga system. Vidare föreslogs att en handlings- plan för informationssäkerhet bör utarbetas.TPF7FPT Slutrapport från Rådet för stöd och samordning efter flodvågskata- strofen Rådet för stöd och samordning efter flodvågskatastrofen inrättades för att bl.a. stödja dem som på olika sätt drab- bades av katastrofen i . Rådets arbete under första halv- året beskrivs i betänkandet Efter flodvågen – (SOU2005:60). Rådet inrättades som en kommitté och ombildades till en enhet inom Styrelsen för psykologiskt försvar. 7TP PT Prop. 2005/06:133, s. 89 I sin slutrapport Efter flodvågen – (SPF skrift- serie 2006:2) angav rådet att det varit värdefullt att inrätta en funk- tion med uppgift att ge anhöriga och drabbade information och stöd. Enligt rådets bedömning var det motiverat att vid en framtida katastrof återigen inrätta en tidsbegränsad organisation.