sou · GWB385 · 2008-10-15 00:00:00 — Av förarbetena till lagändringar framgår att strafflindrings- grunderna ska tolkas extensivt, medan straffskärpningsgrunderna av rättssäkerhetsskäl bör tolkas mer restriktivt.TPF4FPT I 6 kap. 5 § förskrivs följande straffskärpningsgrunder: 1.att den brottsliga verksamheten varit planmässig, 2.att gärningsmannen har begått brottet som medlem av en grupp som har organiserats för att begå allvarliga brott, 3.att brottet har begåtts mot ersättning, 4.att brottet har riktat sig mot en person som hör till en nationell, raslig eller etnisk folkgrupp eller någon annan sådan folkgrupp och att det har begåtts på grund av denna grupptillhörighet, och 5.gärningsmannens tidigare brottslighet, om förhållandet mellan den tidigare brottsligheten och det nya brottet visar att gärnings- mannen, med anledning av att brotten är likartade eller annars, är uppenbart likgiltig för förbud och påbud i lag. 3TP PT A. prop. 4TP PT A. prop. Straffmätning i några andra europeiska länder Att planmässighet (p. 1) är straffskärpande motiveras i förarbetena av såväl skuld- som preventionshänsyn. Planerade brott anses ut- göra tecken på en intensiv brottslig vilja, och dessutom anses skärpta straffhot just i dessa situationer kunna ha en större preventions- effekt. För att straffskärpningsgrunden ska vara tillämplig räcker det inte att gärningsmannen kort överväger situationen, utan det krävs en mer långsiktig planering. Om brottsbeskrivningen redan i sig förutsätter planering i någon mån, ska planmässigheten ha en styrka som överskrider det övervägande som normalt hör till brotts- typen. Vid brott som regelmässigt begås utan överväganden i förväg, såsom t.ex. de flesta våldsbrott, anses bestämmelsen däremot kunna tillämpas under knappare förutsättningar. I synnerhet långvariga förberedelser inför ett brott anses vara tecken på planmässighet. Planmässighet kan också föreligga om gärningsmannen har vidtagit åtgärder som ska garantera att brottet lyckas.TPF5FPT Straffskärpning för den som är medlem i en grupp som organi- serats för att begå brott (p. 2) har funnit i finsk rätt . För att bestämmelsen ska vara tillämplig krävs att det är frågan om en organiserad grupp med en viss hierarki och arbetsordning. Det är alltså inte möjligt att på denna grund skärpa straffet för ung- domar som gemensamt begår exempelvis snatterier eller skadegör- elser. Straffskärpningsgrunden kan dock användas även vid mindre allvarliga brott, om det är klarlagt att den grupp som gärnings- mannen tillhör har organiserats i syfte att begå allvarliga brott.TPF6FPT Återfall i brott (p. 5) anses enligt förarbetena vara den i prak- tiken viktigaste straffskärpningsgrunden. Syftet är inte att varje åter- fall ska leda till strängare straff, utan det ska vara fråga om situa- tioner där gärningsmannen fortsätter att begå brott på ett sätt som visar att han eller hon är uppenbart likgiltig för vad lagen före- skriver. En faktor som anses innebära likgiltighet är att brotten är likartade, en annan är att gärningsmannen har återfallit efter det tidigare brottet.TPF7FPT 5TP PT A. prop. 6TP PT A. prop. 7TP PT A. prop. Straffmätning i några andra europeiska länder I 6 kap. 6 § strafflagen finns de allmänna strafflindringsgrund- erna, nämligen: 1.att betydande påtryckning eller hot eller någon annan liknande omständighet har medverkat till att brottet begåtts, 2.stark mänsklig medkänsla som har lett till brottet eller en excep- tionell och oförutsedd frestelse, målsägandens exceptionellt stora medverkan eller någon annan motsvarande omständighet som har varit ägnad att minska gärningsmannens förmåga att följa lag, 3.att förlikning har ingåtts mellan gärningsmannen och målsägan- den, att gärningsmannen annars har strävat efter att förhindra eller avlägsna verkningarna av sitt brott eller att gärningsmannen har strävat efter att främja utredningen om brottet, och 4.de grunder som nämns i 8 § 1 och 3 mom., dvs. att det förelegat sådana omständigheter som utgör skäl att tillämpa en lindrigare straffskala än vad som är föreskrivet för brottet. Strafflindring för att gärningsmannen har utsatts för påtryckning eller hot (p. 1) har sin grund i skuldbedömningen; en gärningsman som har utsatts för påtryckning, hot eller liknande anses inte ha haft full frihet att välja hur han eller hon ska agera. Gärningen har inte kommit till på gärningsmannens eget initiativ eller efter dennes önskan. Enligt förarbetena är bestämmelsen inte avsedd att tillämpas vid sådant grupptryck som kan uppstå vid t.ex. ungdomsbrotts- lighet.TPF8FPT Strafflindring på grund av stark mänsklig medkänsla (p. 2) kan komma ifråga vid s.k. barmhärtighetsmord. Ett annat exempel som nämns i förarbetena är när en mor stjäl matvaror för sina nöd- lidande barns skull. Strafflindring på grund av frestelse är avsedd att tillämpas för brott som begås i stundens ingivelse. Frestelsen ska ha varit oförutsedd för gärningsmannen. Begreppet målsägandens exceptionellt stora medverkan syftar på situationer där gärnings- mannen har provocerats till brottet. Någon annan motsvarande omständighet kan enligt förarbetena föreligga t.ex. om brottet har föregåtts av att målsäganden har kränkt någon tredje part, såsom en medlem av gärningsmannens familj.TPF9FPT Enligt tredje punkten kan strafflindring bl.a. komma ifråga vid förlikning mellan gärningsmannen och målsäganden. Bestämmelsen kan tillämpas både om gärningsman och målsägande har förlikts efter 8TP PT A. prop. 9TP PT A. prop. Straffmätning i några andra europeiska länder medling i regi, som har tillämpats i , och vid privata överenskommelser dem emellan. Även om förlik- ningsförsöken inte resulterat i någon förlikning kan det finnas skäl för strafflindring, om gärningsmannen genom sin förlikningsvilja anses ha strävat efter att förhindra eller avlägsna verkningarna av brottet. Liksom i är strafflindring på grund av att gärnings- mannen har strävat efter att främja utredningen av brottet inskränkt till att avse gärningsmannens eget brott. Något kronvittnessystem finns alltså inte i Finland.TPF10FPT Utöver strafflindringsgrunderna i 6 kap. 6 § ska rätten enligt 6 kap. 7 § vid straffmätningen beakta följande s.k. skälighetsgrunder: 1.de andra följder som brottet har lett till eller domen medför för gärningsmannen, 2.gärningsmannens höga ålder, svaga hälsotillstånd eller andra per- sonliga förhållanden, samt 3.om en anmärkningsvärt har förflutit sedan brottet begicks. En förutsättning för att skälighetsgrunderna ska beaktas är att det straff som hade mätts ut enligt vedertagen praxis skulle leda till ett oskäligt eller exceptionellt skadligt slutresultat. Skälighetsgrunderna siktar inte in sig på brottets svårhet eller gärningsmannens skuld, utan vikten läggs vid vilka verkningar på- följden får för gärningsmannen. Begreppet andra följder som brottet har lett till eller domen medför (p. 1) syftar i första hand på myndig- hetsbestämda påföljder, såsom avsevärda skadestånd, tvångsåtgärder inom barnskyddet, konfiskatoriska åtgärder och disciplinära åtgärder för tjänstemän. Också inofficiella påföljder, såsom förlust av arbete och en exceptionellt stor offentlighet kring brottet, samt faktiska påföljder, som t.ex. om gärningsmannen i samband med brottet ådragit sig allvarliga skador, omfattas dock av bestämmelsen.TPF11FPT Särskilt om straffskalorna för vissa brott De finska brottsbeskrivningarna är uppbyggda på samma sätt som brottsbeskrivningarna i svensk rätt. I kapitel 21 i strafflagen regleras brotten mot liv och hälsa. För dråp döms till fängelse , . Den som begår ett dråp med berått mod, på ett synnerligen rått eller grymt sätt, så att 10TP PT A. prop. s. 190 och s. 210 f. 11TP PT A. prop. Straffmätning i några andra europeiska länder allvarlig fara förorsakas eller genom att en tjänsteman dödas i tjänsten döms, om brottet som helhet är grovt, för mord till fängelse på livs- tid. Det finns även en mildare form av dråp, dråp under förmildrande omständigheter, där straffskalan är fängelse i minst fyra och högst . För misshandel döms till böter eller fängelse i högst . Om målsäganden tillfogas svår kroppsskada eller allvarlig skada eller försätts i livshotande läge, om brottet begås på ett synnerligen rått eller grymt sätt eller om gärningsmannen använder skjut- eller egg- vapen eller annat jämförbart livsfarligt hjälpmedel döms, om brottet som helhet bedöms som grovt, för grov misshandel till fäng- else i minst ett och högst . Oaktsamt förorsakande av någons död rubriceras som döds- vållande och föranleder böter eller fängelse i högst . Om brottet är grovt döms för grovt dödsvållande till fängelse och högst . Härutöver bör även brottet deltagande i slagsmål nämnas. Den som genom fysiskt våld eller någon annan gärning deltar i ett slags- mål eller ett överfall som flera tar del i och där någon antingen dödas eller allvarligt tillfogas svår kroppsskada eller allvarlig sjuk- dom döms, om han hade anledning att befara en sådan följd av slagsmålet eller överfallet, för deltagande i slagsmål till böter eller fängelse i högst . I kapitel 31 regleras bl.a. rån. För rån döms till fängelse och högst . Om målsäganden tillfogas svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom eller försätts i livshotande läge, brottet begås på ett synnerligen rått eller grymt sätt, gärnings- mannen använder skjut- eller eggvapen eller annat sådant livsfarligt hjälpmedel eller brottet riktas mot någon som på grund av sitt arbete inte kan försvara sig eller sin egendom, ska gärningen rubri- ceras som grovt rån. Straffskalan för grovt rån är fängelse i minst två och högst . I tycks, liksom i , de straff som döms ut huvudsak- ligen ligga i den nedre delen av straffskalan. I propositionen till de lagändringar som genomfördes anförs att straffen vanligen rör sig under straffskalans mitt och att den mest använda delen av Straffmätning i några andra europeiska länder straffskalan ofta förefaller vara skalans nedersta fjärdedel. Att straffen koncentreras till straffskalans nedre del och inte t.ex. till skalans mitt, som vid första anblicken eventuellt kunde förväntas, säger egentligen ingenting om att domstolarnas inställning skulle vara lindrig. Det som främst framgår är ett visst slags skevhet i hur brotten fördelar sig i praktiken: det finns alltid fler lindrigare fall än grova. Det begås t.ex. färre exceptionellt råa mord än vanliga dråp, färre fall av grov misshandel än vanlig eller lindrig misshandel och färre stöldbrott med stora egendomsmängder än brott mot små ekonomiska värden. Av denna skeva brottsfördelning följer också att största delen av straffen befinner sig på straffskalans nedre del. Maximistraffen har i sin tur reserverats för de allra grövsta tänkbara fallen. Om domstolarna blev tvungna att tillämpa maximistraffen i praktiken, skulle detta sam- tidigt vara ett tecken på att straffskalan inte längre lämnade ett tillräck- ligt spelrum, eftersom det alltid är möjligt att föreställa sig ett ännu grövre fall än det brott som har lett till straff. I regleras straffmätning och påföljdsval i straffeloven. De allmänna straffen är fängelse och böter. dömas på livstid eller mellan och . I vissa fall kan det maximala tidsbegränsade straffet utsträckas till . En gärningsman som var då brottet begicks får inte dömas till längre fängelsestraff än . Förutsättningarna för villkorligt fängelse (betinget dom) regleras i §§ 56–57 straffeloven. Om rätten anser att ett straff inte behöver verkställas, kan den föreskriva att frågan om straffbestämning skjuts upp och bortfaller efter en prövotid. Om det anses mer ändamåls- enligt kan straffet fastställas direkt, som det föreskrivs att verkställigheten skjuts upp och bortfaller vid prövotidens utgång. Uppskovet är villkorat av att den dömde inte återfaller i brott och att han eller hon i övrigt följer de villkor som är föreskrivna i domen. Sådana villkor kan vara att den dömde ska uppehålla sig på en viss plats, avstå från missbruk eller underkasta sig psykiatrisk behandling. Om villkorligt fängelse inte anses ut- göra en tillräckligt ingripande påföljd kan rätten förena påföljden med föreskrift om samhällstjänst. 12TP PT A. prop. Straffmätning i några andra europeiska länder Efter två tredjedelar av strafftiden, dock , avgör justitieministern om den dömde ska friges villkorligt. Om särskilda omständigheter talar för det får villkorlig frigivning beslutas redan när halva straffet, dock , har avtjänats. Den villkorliga frigivningen ska förenas med en prövotid, som får uppgå till högst , eller om den resterande strafftiden överstiger . Om den frigivne begår nya brott under prövo- tiden ska reststraffet, som då betraktas som ett villkorligt fängelse- straff, omvandlas till ett ovillkorligt fängelsestraff och läggas samman med straffet för det nya brottet. Straffelovens tionde kapitel reglerar Straffens fastsættelse. Enligt den inledande bestämmelsen, § 80, ska straffet fastställas med be- aktande av brottets grovhet och upplysningar om gärningsmannens person. Därutöver ska hänsyn tas till en enhetlig rättstillämpning. Värderingen av brottets grovhet ska göras utifrån den uppkomna skadan, faran och kränkningen samt med beaktande av vad gärnings- mannen insåg eller borde ha insett. Vid värderingen av gärnings- mannens person ska hänsyn tas till dennes allmänna personliga och sociala förhållanden, förhållandena före och efter gärningen samt bevekelsegrunderna för brottet. I §§ 81 och 82 finns icke uttömmande uppräkningar av sådana försvårande och förmildrande omständigheter som ska beaktas när straffet fastställs. Bestämmelserna infördes i straffeloven 2003. Av förarbetena framgår att bestämmelserna har avfattats med utgångs- punkt i bestämmelserna i 29 kap. BrB.TPF13FPT Som försvårande omständigheter ska enligt § 81 i allmänhet beaktas: 1.att gärningsmannen tidigare är straffad på ett sätt som är av betydelse i sammanhanget, 2.att brottet har utförts av flera personer gemensamt, 3.att brottet är särskilt planerat eller utgör ett led i en omfattande brottslighet, 4.att gärningsmannen avsåg att brottet skulle få betydligt allvar- ligare följder än det fick, 13TP PT Betænkning nr. 1424/2002 s. 287. Straffmätning i några andra europeiska länder 5.att gärningsmannen uppvisat särskild hänsynslöshet, 6.att brottet har sin bakgrund i andras etniska ursprung, tro, sexu- ella läggning eller liknande, 7.att brottet har sin bakgrund i målsägandens uttalanden i den offentliga debatten, 8.att brottet har begåtts under utförande av offentlig tjänst eller offentligt värv eller under missbruk av ställning eller annat sär- skilt tillitsförhållande, 9.att gärningsmannen har fått någon annan att medverka till brottet genom tvång, svek eller utnyttjande av dennes unga ålder eller betydande ekonomiska eller personliga trångmål, bristande insikt, lättsinne eller beroende ställning, 10.att gärningsmannen har utnyttjat målsägandens värnlösa ställning, 11.att brottet har begåtts av en person som verkställer straff eller annan straffrättslig påföljd av frihetsberövande karaktär, 12.att brottet har begåtts av en tidigare intagen och är riktat mot anstalten eller mot en person som är anställd vid anstalten. I förarbetena uttalas att straffskärpning på grund av återfall enligt punkten 1 är beroende av såväl den tidigare som den senare brottslig- hetens karaktär. Även om det inte finns någon särskilt angiven tidsram inom vilken återfallsskärpning får ske är syftet att bestäm- melsen framför allt ska tillämpas vid snabba återfall. För tillämpning av punkten 3 om särskild planering krävs som regel att det är fråga om professionell eller mer systematisk krimi- nalitet med flera personer inblandade, t.ex. organiserad ekonomisk brottslighet, narkotikabrott, häleriverksamhet eller människosmugg- ling. Bestämmelsen kan dock vara tillämplig när endast en person är inblandad i brottet. Det är inte nödvändigt att gärningsmannen har haft en särskilt viktig roll vid planläggningen eller utförandet av brottet. Begreppet särskild hänsynslöshet i punkten 5 åsyftar en hänsyns- löshet som är vidare än vad som förutsätts enligt brottsbeskrivningen. Som exempel nämns ett väpnat rån där gärningsmannen avfyrar skarpa varningsskott eller ett bostadsinbrott där gärningsmannen förstör inredningen. Punkten 10 syftar framför allt på brott som begås mot utsatta persongrupper, som t.ex. barn, funktionshindrade eller äldre. Straffmätning i några andra europeiska länder exempel anförs våld mot spädbarn, försäljning av narkotika till barn och väskryckning av äldre.TPF14FPT Som förmildrande omständigheter ska enligt § 82 beaktas: 1.att gärningsmannen inte hade fyllt då brottet begicks, 2.att gärningsmannen har hög ålder, om det straff som annars skulle ha utmätts är oskäligt eller skadligt, 3.att brottet gränsar till att omfattas av en straffrihetsgrund, 4.att gärningsmannen har handlat i ursäktlig ovetskap om eller ursäktligt missförstånd över de rättsregler som han eller hon brutit mot, 5.att brottet har begåtts i ett upprört sinnestillstånd, som fram- kallats av målsäganden eller personer med anknytning till denne genom ett orättfärdigt angrepp eller en grov förnärmelse, 6.att brottet har begåtts under tvång, svek eller utnyttjande av gärningsmannens unga ålder eller betydande ekonomiska eller personliga trångmål, bristande insikt, lättsinne eller beroende- ställning, 7.att brottet har begåtts under inflytande av stark medkänsla eller sinnesrörelse, eller det föreligger andra särskilda upplysningar om gärningsmannens sinnestillstånd eller omständigheterna vid gärningen, 8.att gärningsmannen har avvärjt eller sökt avvärja den fara som varit förbunden med den straffbara gärningen, 9.att gärningsmannen frivilligt har angett sig och har erkänt gärningen, 10.att gärningsmannen har lämnat upplysningar som är avgörande för att klara upp brott begångna av andra personer, 11.att gärningsmannen har ersatt eller försökt ersätta den skada som har vållats genom brottet, 12.att gärningsmannen på grund av brottet har förlorat rättigheter eller påförts påföljder som kan jämställas med straff, 13.att saken inte har avgjorts inom rimlig tid, utan att detta kan belastas gärningsmannen, 14.att det har gått så sedan brottet att det straff som annars skulle dömts ut bedöms som oskäligt. 14TP PT A. bet. Straffmätning i några andra europeiska länder Enligt § 83 kan straffet sättas ner under tillämplig straffskala när upplysningar om brottet, gärningsmannens person eller andra om- ständigheter talar för det. Under i övrigt förmildrande omständig- heter kan straffet helt falla bort. Bestämmelser om gemensamt straff för flera gärningar finns i §§ 88–89 straffeloven. Regleringen innebär bl.a. att det ska fast- ställas ett gemensamt straff inom ramen för den föreskrivna straff- skalan, eller den strängaste straffskalan om det rör sig om olika brott. Under särskilt försvårande omständigheter får straffet över- stiga det högst föreskrivna straffet för något av brotten med upp till hälften av maximistraffet. Om någon som redan har dömts till straff befinns skyldig till ytterligare brott som har begåtts före domen, utdöms ett tilläggsstraff endast om samtidig lagföring skulle ha medfört ett högre straff. I dansk rättspraxis tillämpas, liksom i , asperations- principen, vilket innebär att domstolen vid flerfaldig brottslighet tar det straff som skulle ha dömts ut för det grövsta brottet som utgångspunkt och därefter ökar straffet något för tillkommande brottslighet.TPF15FPT Särskilt om straffskalorna för vissa brott I är det vanligt förekommande med varierande straff- skalor för en och samma brottstyp. Utgångspunkten är en hoved- strafferamme eller normalstrafferamme, som är den straffskala som är tänkt att användas i normalfallet. Normalstraffskalan kom- pletteras med en eller flera sidestrafferammer, dvs. alternativa straffskalor, som används när det har förelegat försvårande eller förmildrande omständigheter. anges endast att sidostraff- skalan ska användas om det föreligger försvårande respektive för- mildrande omständigheter, och i andra fall anges mer detaljerat vilka omständigheter som ska föranleda att en strängare eller mildare skala tillämpas.TPF16FPT Användandet av varierande straffskalor innebär att lag- stiftaren kan påverka straffmätningen inte bara genom att ändra 15TP PT A. bet s. 470. 16TP PT A. bet s. 59 f. Straffmätning i några andra europeiska länder straffskalorna, utan också genom att ändra kriterierna för en viss straffskala (eller införa en ny straffskala för försvårande eller för- mildrande omständigheter).TPF17FPT För det allvarligaste brottet mot liv och hälsa, manddrab, som motsvarar mord eller dråp, döms till fängelse från till livstid. För misshandelsbrott tillämpas varierande straffskalor. Huvud- bestämmelsen om straffbart våld mot person finns i § 244 i straffe- loven. Paragrafen stadgar att den som utövar våld mot eller på annat sätt angriper annans kropp döms till böter eller fängelse i högst . Tillämpningsområdet omfattar bl.a. slag med såväl öppen som sluten hand, att kasta föremål på någon, krokben och bett, men också framkallande av medvetslöshet, illamående och liknande till- stånd som ligger på gränsen till eller utanför den språkliga betydel- sen av uttrycket utöva våld.TPF18FPT I § 245 finns en förhöjd straffskala för vissa former av våld. Enligt paragrafens första stycke döms den som utövar ett kroppsangrepp som är av särskilt rå, brutal eller farlig karaktär eller som gör sig skyldig till misshandling till fängelse i högst . Enligt förarbetena är bestämmelsen avsedd att tillämpas bl.a. vid våldshandlingar som har begåtts genom användning av vapen som t.ex. skjutvapen, yxor och knivar. Under vissa omständigheter kan även slag med t.ex. flaskor, käppar eller kedjor, stryptag eller sparkar i ansiktet bedömas som angrepp av sådan karaktär som omnämns i bestämmelsen. Begreppet miss- handling innefattar våldsutövning som har sträckt sig över och riktat sig mot ett mer eller mindre skyddslöst offer, som t.ex. ett barn. Enligt bestämmelsen ska det beaktas som särskilt försvårande om angreppet har medfört en avsevärd person- skada. Härmed avses bl.a. skador som ger bestående men, skall- skador och slag mot käken. Även om situationen inte har varit sådan som beskrivs i § 245 första stycket, gäller enligt andra stycket samma förhöjda straffmaximum om den tilltalade uppsåtligen har tillfogat annan person fysisk eller psykisk skada. Som exempel nämns i förarbetena utslagna eller skadade tänder, sår, brutna fingrar och hjärnskakning. Enligt § 246 gäller en ytterligare förhöjd straffskala för kropps- angrepp som omfattas av § 245 och som har varit av så grov be- skaffenhet eller medfört så allvarliga skador eller lett till döden att det föreligger särskilt försvårande omständigheter. I sådana fall kan straffet bestämmas till fängelse i högst . 17TP PT A. bet. 18TP PT A. bet. Straffmätning i några andra europeiska länder ska tillämpas vid de grövsta formerna av våld, t.ex. om gärnings- mannen har använt skjutvapen eller kniv.TPF19FPT Slutligen föreskrivs i § 247 att maximistraffen för samtliga brott enligt §§ 244–246 förhöjs med hälften om gärningsmannen har dömts för uppsåtligt våld. Samma sak gäller om offret är en per- son som i sitt arbete är särskilt utsatt för våld. I 28 kap. straffeloven regleras förmögenhetsbrotten. För rån döms enligt § 288 till fängelse i högst . Om brottet är av särskilt grov beskaffenhet på grund av dess särskilt farliga karaktär, utförandet, rånbytets uppnådda eller eftertraktade storlek eller för att det varit fråga om ett stort antal brott, kan fängelse dömas ut. Straffskalorna för bl. a. misshandelsbrott reviderades 2002, då maximistraffen höjdes. Före lagändringen var maximistraffet för s.k. simpel vold (§ 244) fängelse och , för kvalificeret vold (§ 245) fängelse och för våld enligt § 246 fängelse . Lagändringarna syftade till att höja straffnivån för våldsbrott med omkring en tredjedel jämfört med vad som varit fallet. I anslutning härtill anförde följande.TPF20FPT