sou · GVB360d3 · 2008-01-01 00:00:00 — Forskning kring hur klimatförändringarna påverkar haven och samspelen med belastning av näringsämnen, biogeokemiska pro- cesser och ekosystemens förändring är också angelägen eftersom förståelsen av vilka förändringar i haven som kan väntas av klimat- förändringar är starkt begränsad. riskerar irreversibla och snabba förändringar av salthalt, närsalttillgång, temperatur och av de ekosystemen. Samverkan mellan olika discipliner och utveckling av integrerade modeller är väsentligt. Förändringar i havsmiljön har stor inverkan på och påverkas av bl.a. fiskeri- och turistnäringarna. Forskningsbehoven innefattar bl.a. följande: Påverkan på biokemi och ekosystem av förändringar beträffande fysiska betingelser som salthalt, temperatur, inflö- den, strömmar m.m. Förändringar i närsaltbelastningen vid våra kuster och totala tillrinningen till havet. Effektiviteten i åtgärder mot eutrofiering i ett framtida klimat. Förändrad omsättning av näringsämnen i och . Biologiska effekter av klimatinducerade förändringar inklusive förekomst av ytansamlingar av alger. Ekosystemförändringar till följd av upphörd landhöjning, ändrade isförhållanden, ändrad salthalt m.m. inklusive effekter på fiske. Utveckling av artspecifika modeller för fisk avseende bio- energetik och tillväxt, rekrytering, energiallokering, popula- tions- och samhällsmodeller. Verifiering av modeller mot effekter i och av t.ex. naturliga mellanårsvariationer i tempe- ratur, nord-sydliga gradienter i temperatur och effekter i kylvattenrecipienter. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet Forskning kring smittspridning och hälsa Kunskapen om risken för spridning av sjukdomar i ett förändrat klimat är till stora delar fragmentarisk. En större kartläggning av förändringar av utbredningen av vektorer för infektioner och smittämnen behövs. Forskningsinsatser krävs kring förutsätt- ningarna för spridning och överlevnad av potentiella smittämnen, bl.a. vattenburen smitta. Forskning kring klimatets betydelse för förekomst av vektorer för aktuella infektionssjukdomar och utbredning i landet, nuläge och förändringar samt vektorburna smittämnen såsom West virus och Borrelia. Studier av nya metoder för foderproduktion, hantering och lagring av livsmedel vid ett varmare och fuktigare klimat. Studier av smittämnens överlevnad i mark (salmonella, VTEC, etc). efter föroreningar i samband med översvämningar. Etablering av nätverk internationellt avseende FoU om klimat- sambandet för aktuella infektionssjukdomar på djur och zoonoser. Forskning kring förändringar av allergier, spridning av pollen och möjliga motåtgärder. Klimatförändringar i och omvärlden, socioekonomiska effekter, anpassningsåtgärder och påverkan på samhällsekonomin Effekterna i av klimatförändringarna kan väntas bli bety- dande. På global skala ser emellertid situationen betydligt allvar- ligare ut med risker för utslagning av stora jordbruksområden, översvämningar av kustområden och folkomflyttningar. Klimatför- ändringarna kommer att medföra direkta effekter och socio- ekonomiska effekter också i andra länder, regioner och sektorer. Dessa effekter kommer att återverka på utvecklingen i och på våra behov av anpassning. Verktyg och dataunderlag för att analysera sådana effekter är otillräckliga. Det behövs också ökad kunskap om påverkan mellan sektorer och regioner. Interna- tionell samordning av forskningen inom detta område bör efter- strävas. Exempel på frågeställningar som bör tas upp inom de olika områdena är: Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet Länkning av nationella modeller till de globala klimatrelaterade ekonomiska modellerna för att kunna göra nationellt anpassade socioekonomiska scenarier över längre tidsperioder. Kunskap om samspelet mellan klimatförändringar och socio- ekonomiska förändringar samt dessas påverkan på t.ex. flykting- strömmar och turistströmmar inklusive effekter i och på den svenska ekonomin. Utveckling av verktyg som sårbarhetsindex i olika skalor för bedömning av effekter och anpassningsbehov i tredje världen. Befintliga långa tidsserier bör upprätthållas liksom arbete med att bearbeta och tillgängliggöra befintligt historiskt material. Dessa frågeställningar gränsar till det forskningsinitiativ som tagits av Mistra, bl.a. i och med skapandet av Resilience Center och forskningsprogrammet . Vi förut- sätter att de fortsatta forskningsinsatserna inom detta initiativ kommer att täcka en stor del av de frågeställningar vi bedömer som relevanta att ta upp inom detta område. Ett nytt och anpassning bör inrättas. Formerna för institutet bör utredas närmare. tillförs den forskning som samlas i det nya institutet. Ett förändrat klimat kommer att kräva anpassning av samhället på ett mycket stort antal områden. En stor del av dessa åtgärder kom- mer att spridas ut och kan genomföras löpande i takt med nyinvesteringar, utbyggnader, planerade upprustningar och ombyggnader, revidering av standarder etc. Omställningar kommer därför till stor del att ske successivt, under förutsättning att tillräcklig information om klimatförändringar finns tillgänglig och används. Detta kommer troligen att gälla en stor del av näringslivets anpassning och vissa delar av infrastrukturen där den tekniska omvandlingstakten är hög. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet För ett antal områden är de investeringar som behövs av långsiktig karaktär, varför aktiva insatser krävs för att anpassa verksamheten till ett framtida klimat. Skyddet av människoliv och människors hälsa, miljö- och naturvärden samt kulturvärden är också områden där samhället aktivt bör planera för klimatförändringar. Om inte aktiva insatser genomförs riskerar man förhöjda kostnader och i vissa fall förlust av människoliv och irreversibla miljöeffekter. Samhället bör identifiera sådana områden och en tydlig ansvarsstruktur bör etableras. En central punkt för utredningen är att se över enskildas, olika myndigheters och organisationers ansvar för arbetet med klimat- anpassning. Ansvaret för anpassning till ett förändrat klimat är fördelat mellan framför allt enskilda, näringsliv, kommuner och staten. I grunden har var och en ett ansvar för sin egendom och sin egen verksamhet. Kommunen ansvar för de samhälleliga funktionerna på lokal nivå liksom staten har ansvaret på regional och nationell nivå. För en mer detaljerad genomgång, se bilaga B 14. Ansvar för skydd av egendom ligger först och främst på den enskilde. Den enskildes ansvar finns beskrivet i ett antal lagrum. Exempelvis anges i förarbetena till Lag om skydd mot olyckor (Prop. 2002/03:119) följande: Principen om den enskildes primära ansvar Syftet med gällande räddningstjänstlagstiftning är inte att befria den enskilde från ansvar och kostnader för ingripanden vid olycks- händelser och föra över ansvar och kostnader på det allmänna. Av förarbetena framgår tydligt att lagens syfte i stället är att det allmänna ska hålla en organisation som kan gripa in när den enskilde inte själv eller med anlitande av någon annan klarar av att bemästra en olyckssituation. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet I finns 290 kommuner som har ansvar för sina medborgare när det gäller social omsorg, barn- och äldreomsorg, skolor, fysisk planering och bebyggelse, hälsoskydd, vatten och avlopp, sophan- tering och räddningstjänst. Beträffande klimatfrågor och kopplingen till naturolyckor som avser planering och bebyggelse har kommunerna ansvar för planering av mark- och vattenanvändning inom sitt område enligt (PBL). Kommuner svarar för den fysiska planeringen och med stöd av PBL sker planeringen genom att kommunerna upprättar översiktsplaner för den övergripande plane- ringen av mark- och vattenanvändningen. Dessa planer omfattar hela kommunens yta och är politiskt strategiska för kommunens utveckling. Den detaljerade planeringen för ny, förändrad eller befintlig bebyggelse sker genom detaljplaner som också ligger till grund för bygglovgivning, se avsnitt 5.5. Kommunen är huvudman för gator och allmänna platser i huvuddelen av landets större tätorter. Ansvaret gäller också vatten och avlopp, räddningstjänst samt förebyggande och avhjälpande åtgärder enligt lagen om skydd mot olyckor (LSO). Kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver. är geografiskt områdesansvarig och statens förlängda arm på regional nivå med ett flertal uppgifter. ska samordna flera sektorers verksamheter i länet och deltar därför i samhällsplanering och regional utveckling. uppdrag regleras bland annat i länsstyrelsernas instruktioner. Förenklat kan man säga att de består av tre uppdrag: att utveckla länet, att verka för att de nationella politiska målen får genomslag i länet, att vara förvaltningsmyndighet. har bl.a. ett ansvar att bevaka att risk- och bered- skapshänsyn tas i samhällsplaneringen. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet tionen ska också verka för att nödvändig samordning kan åstadkommas under kriser. har tillsyn över plan- och byggnadsväsendet i länet och ska samverka med kommunerna i deras planläggning. roller i detta sammanhang är: 1.Samordningsrollen – som statens företrädare tillvarata, sam- ordna och sammanväga olika statliga intressen vid bl.a samråd om kommunala planförslag. 2.Myndighetsrollen – pröva detaljplaner och upphävande av strandskydd, besluta angående överklagade planer och bygglov. 3.Tillsynsrollen – verka för en god livsmiljö och en hållbar sam- hällsutveckling, bevaka att lagar följs. Ingripa vid brott mot strandskyddsbestämmelserna. 4.Rådgivningrollen tillhandahålla planerings- och kunskaps- underlag, ge råd om tillämpning av , föra ut beslut och regeringes mål, ge en regional överblick. I myndighetsrollen ingår bl.a. att ska ta till vara och samordna de statliga sektorsintressena i samhällsplaneringen. har enligt PBL skyldighet att bevaka att hälsa och säkerhetsfrågor tillgodoses i bebyggelseplanering och att överpröva planer där inte detta tillgodoses. Detta innebär att länsstyrelserna har ett tydligt ansvar att förebygga skador genom att bevaka att t.ex. risker för översvämning, skred, ras och erosion beaktas i de kommunala planerna. Ett stort antal centrala myndigheter berörs av klimatföränd- ringarna. Kunskapen om klimatförändringar och anpassnings- åtgärder tas ofta fram sektorsvis eller områdesvis i tvärgående funktioner. Det ligger i de allra flesta fall ett ansvar på de centrala myndigheterna att följa utvecklingen inom sitt område och att förmedla den kunskapen vidare. Ofta finns också ett ansvar att se till att ny kunskap kommer fram och sprids. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet (SOU 1995:40) föreslog att regio- nala samordningsorgan för hantering av översvämningsrisker utmed de svenska vattendragen skulle inrättas. Därefter fick Rädd- ningsverket 1997 i uppdrag att initiera bildandet av dessa. beskrev bland annat lämpliga arbets- uppgifter för älvgrupperna enligt nedan: Att bedöma behovet av planeringsunderlag i fråga om över- svämningar. Att överlägga med dammägarna om dammsäkerhetsfrågor utöver den regelmässiga tillsynen och om att utföra eller komplettera studier av flodvågor efter tänkta dammbrott eller utföra andra analyser. Att biträda vid samordningen av planeringen av räddnings- tjänsten, däribland anskaffandet av uppgifter om flöden med tanke på såväl dammbrott som naturliga höga flöden. Att analysera behovet och värdet av och möjligheterna till flödesdämpning och förtida tappning, att sammanjämka de kommunala intressena samt att överlägga med dammägarna om principerna för sådana åtgärder inklusive ersättningsfrågor. Att bedöma var det bör gälla restriktioner för bebyggelse med hänsyn till att höga flöden kan förekomma. Att se till att informationen planeras och fördelas mellan , dammägarna, länsstyrelser, räddningstjänst, kommunerna i övrigt och andra berörda organ, dels vad gäller uppgifter dem emellan, dels uppgifter till allmänhet och massmedia. Älvgrupperna baseras på älvens eller vattendragets avrinnings- område och dess medlemmar består av olika intressenter och aktörer inom avrinningsområdet. Älvgrupperna är ett forum för samverkan och tar inte över eventuellt ansvar som ligger på någon av aktörerna eller intressenterna inom gruppen. Älvgrupperna agerar inte operativt, men det finns i landet två älvsamordnings- grupper med denna uppgift, se avsnitt 5.3.4. Syftet med älvgrupperna är att sprida kunskap om vattendraget som helhet bland deltagarna och att skapa ett nätverk för att underlätta samarbetet inför framtida högflödessituationer. En annan viktig uppgift är att verka för att förebyggande åtgärder mot skador till följd av höga flöden vidtas och att dessa samordnas Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet utmed vattendraget så att inte ytterligare skador uppstår vare sig uppströms eller nedströms åtgärden. finns cirka 25 älvgrupper inom landet med en spridning från norr till söder. saknas älvgrupper i landets sydöstra del. Länsstyrelserna brukar, med stöd av sitt regionala samordningsansvar, vara sammankallande och ordförande i dessa grupper. 5.10.2Behov av ändringar och förtydliganden i ansvarsstrukturen Klimatförändringarna påverkar de grundläggande förutsättningarna inom ett stort antal verksamheter. Anpassningen till ett förändrat klimat bör därför genomsyra i stort sett hela samhället. Det praktiska arbetet kommer i stor omfattning att genomföras på lokal nivå, av enskilda, företag och kommuner. Kommunens roll bör stärkas Kommunen har en central roll som ansvarig för samhällsplanering, beredskapsplanering och räddningstjänst samt som huvudman för viktiga delar av den tekniska försörjningen. Genomförandet av anpassningsåtgärder ligger till stor del på kommunerna. Det gäller bland annat förebyggande skydd mot översvämningar, ras, skred och erosion. För att kunna genomföra åtgärder inom kommunen krävs att både politiker och tjänstemän har tillgång till tillräcklig information om klimatförändringarna. Särskilt viktigt är riskbedömningar för översvämningar, ras, skred och erosion. Central information i form av översiktliga karteringar och höjddata är väsentliga för kommunala beslut om bl.a. bebyggelseplanering och förebyggande skyddsåtgärder. Det är viktigt att kommunerna ökar hänsynstagandet till översvämningar, ras och skred i linje med de förslag som lagts fram vid översynen av PBL, se avsnitt 5.5. Den tekniska försörjningen, särskilt dagvatten och vattenförsörjning, är sårbara för t.ex. häftiga skyfall och andra översvämningar. Kommunen behöver också underlag och erfaren- hetsutbyte om vilka åtgärder som är effektiva. Kommunerna bör i sina risk- och sårbarhetsanalyser till regeringen särskilt rapportera om arbetet med att minska sårbarheten för klimatförändringar. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet Kommunerna efterfrågar generellt stöd för att förstärka sin kompetens att förstå och hantera meteorologiska, hydrologiska och geotekniska data, bl.a. utifrån den utökning av varnings- systemen som vi föreslår. Vi bedömer att samordningen mellan olika delar av den kommunala verksamheten bör förbättras. För- ändringar i klimatet kommer att öka kraven på samordning. De nya krav som klimatförändringarna ställer på utformning av de tekniska systemen bör beaktas tidigt i planeringsprocessen. Det kan t.ex. handla om utformning av dagvattensystem vid nybebyggelse. Samverkan mellan planeringsfunktionen och räddningstjänsten bör också förstärkas. Detta gäller särskilt vid planering av byggande i översvämningshotade och ras- och skredkänsliga områden. Branschorganisationer bör kunna spela en stor roll i anpassningen till ett förändrat klimat. Det gäller både industrin och andra delar av det privata näringslivet, och områden där kommuner och lands- ting är huvudmän. Klimatförändringarna kommer i många fall att ändra förutsättningarna för branschnormer och standardiserings- arbete. Branschforskningen bör också aktivt stödja klimatanpass- ningen och sprida kunskaper om bl.a. anpassningsteknik vidare till medlemsföretagen. Som exempel kan nämnas vattenförsörjning och avloppshante- ring där Svenskt Vatten spelar en aktiv roll samt energiförsörj- ningen med Svensk Fjärrvärme, och Elforsk. Utvidgat ansvar för länsstyrelserna Länsstyrelserna hanterar ett antal frågor som påverkas av klimat- förändringarna. olika roller, framför allt samord- ningsrollen och den rådgivande rollen gentemot kommunerna, gör att vi anser vara det mest lämpliga organet för att hålla ihop arbetet med anpassning till ett förändrat klimat. Klimatförändringarna ser olika ut i olika delar av landet. De geografiska skillnaderna gör det viktigt att regionala klimatunderlag tas fram. Anpassningsarbetet måste för att få genomslag i de flesta fall genomföras sektorsvis. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet som också behövs bör enligt vår bedömning framför allt ske på regional nivå. Vi föreslår att länsstyrelserna får en central roll i arbetet med anpassning till ett förändrat klimat. Syftet blir att stödja kommuner och andra aktörers genomförande av anpassningsåtgärder. Detta bör bland annat ske genom information. Vidareförmedling och sammanställning av underlag från sektorsmyndigheter är viktiga delar av informationen. Tolkning av underlag om klimatföränd- ringar i länet och lokal anpassning av meteorologiska uppgifter och varningar är viktiga delar i detta arbete. Länsstyrelserna bör också initiera och genomföra regionala analyser. Den långsiktiga vattenförsörjningen bör analyseras tillsammans med vattenmyndigheterna. Andra regionala analyser kan gälla klimatets påverkan på miljö- och naturvård, infrastruktur, bebyggelse och ämnesområden som griper över flera kommuner. Insatser från ett flertal aktörer, förutom kommuner även näringsliv, organisationer och de statliga myndigheternas regionala organ, som väg- och regioner och regionala organ behöver samordnas. bör lämpligen ansvara för detta. Viktiga områden för samordnande arbete blir att led utvecklingen av för regionen gemensamma strategier för att minska sårbarheten för översvämningar, ras och skred genom förebyggande åtgärder. Älvgrupperna spelar på många håll en viktig roll. Deltagarna informerar varandra och underlättar samordningen vid högflödes- situationer. På en del håll saknas dock älvgrupper. Vi anser att älvgrupperna bör byggas ut och stärkas i sitt arbete. Vi föreslår att länsstyrelserna får ett ansvar för att initiera bildandet av och stödja arbetet i älvgrupperna. Till stöd för samordnande och pådrivande roll i klimatanpassningen så föreslår vi att det vid varje länsstyrelse inrät- tas en klimatdelegation. I denna bör ingå kommuner, näringsliv, statliga myndigheter, organisationer och andra som kan vara lämpliga. Vi föreslår också att länsstyrelserna ges ökade resurser för att samordna arbetet med klimatanpassningen och till verksamheten vid klimatdelegationerna. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet De myndigheter som är att betrakta som sektorsmyndigheter eller har ansvar för ett specifikt område bör få ett tydligt ansvar för klimatanpassningen inom detta område. Det innebär att myndig- heten ska verka för en anpassning till en kontinuerlig långsiktig klimatförändring. Det innebär också att minska sårbarheten för extrema väderhändelser där riskerna kan öka vid en klimat- förändring. Myndigheterna ska initiera arbetet med klimatanpassning och stödja de olika aktörerna inom verksamhetsområdet. Det innebär bland annat att myndigheten analyserar läget och riskerna, följer olika aktörers arbete och tar initiativ där det behövs. Myndigheterna bör också stå för kunskapsförsörjning och se till att information sprids till nyckelgrupper inom området. Det kan gälla såväl specifik information om konsekvenser av klimatföränd- ringar som om tekniska åtgärder. I arbetet ska myndigheterna bistå länsstyrelserna dels med analysunderlag och information, dels genom samverkan kring prioriterade frågor. Vi föreslår att de relevanta centrala myndigheterna genom en ändring i instruktionen får ett tydligt ansvar för klimatanpassning. Rapportering av arbetet bör ske till regeringen. Rapportering bör även ske till i linje med det förslag till över- gripande uppföljningsansvar som vi föreslår ska ligga på Natur- vårdsverket. Vi anser att följande myndigheter bör få detta förtyd- ligade ansvar, listan bör kunna kompletteras. Se förslag till änd- ringar i instruktionerna i kapitel 1. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet Verket för näringslivsutveckling () Det är svårt att hitta en myndighet som naturligt kan ansvara för uppföljning och samordning av hela arbetet med att minska sårbarheten för och anpassa samhället till ett förändrat klimat. har en central roll för att minska sårbarheten för extrema naturhändelser som översvämningar, ras, skred och stormar. Verket arbetar redan med dessa frågor och det är därför naturligt att inkludera klimatförändringar i riskanalyser och före- byggande arbete. Däremot är det inte lika naturligt att Räddnings- verket skulle samordna och följa upp exempelvis jord- och skogsbrukets långsiktiga anpassning. Det pågår en översyn av verksamheterna vid , och Styrelsen för psykologiskt försvar, Alltid redo! En ny myndighet mot olyckor och kriser (2007:31), se avsnitt 2.3. I sitt delbetänkande föreslår utreda- ren en sammanslagning av bland annat och . Den nya myndigheten ska enligt för- slaget disponera anslaget 7:2 Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor. Vi anser att om beslut fattas om en sammanslagning bör den nya myndigheten ta över de uppgifter som vi i detta betänkande föreslår ska ligga på . är ansvarig för miljömålet Begränsad klimat- påverkan. Detta mål handlar om utsläppsbegränsningar och strävanden efter att minska utsläppen av växthusgaser och öka Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet En möjlighet vore att inkludera klimatanpassningen som en ny del av klimatmålet. skulle då få ansvaret för uppföljning och samordning även av anpassningen till ett förändrat klimat. Det skulle då också följas upp och utvärderas av . Anpassningsarbetet är dock till sin natur lokalt och spritt på i stort sett alla sektorer. Det innebär ändrade förut- sättningar i många verksamheter. En viktig del av arbetet är att minska sårbarheten för extrema naturhändelser för vilket har ett övergripande ansvar. Ett helhets- ansvar för det operativa genomförandet av anpassningen till ett förändrat klimat ligger därför inte naturligt på . Ansvaret för internationell uppföljning och rapportering av klimatarbetet, inklusive anpassning, ligger på Natur- vårdsverket. Det är därför lämpligt att verket även får ansvar för den nationella uppföljningen av anpassningsarbetet. Uppföljnings- ansvaret bör innebära att rapportera hur arbetet framskrider samt att i samråd med och föreslå ytterligare insatser som kan behövas. har ansvaret för väderprognoserna i och bedriver klimatforskning. har också verksamhet inom hydrologi och oceanografi. Väderprognoser och information om dessa är anslagsfinansierade. Likaså sprider information om klimat- förändringar. Vi anser att bör utöka kunskapsförsörjningen och informationen framför allt gentemot kommuner, sektors- myndigheter och länsstyrelser, se avsnitt 5.2.4. Däremot anser vi inte att det totala uppföljnings- och samordningsansvaret för anpassningen till ett förändrat klimat bör ligga på . Det skulle kräva en ändrad inriktning och annan kompetens än den har . Vi anser inte det vore ändamålsenligt. Sammanfattningsvis anser vi att samordningen av anpassningen till ett förändrat klimat inom respektive län till ett förändrat klimat bör ligga på länsstyrelserna. I förekommande fall bör ansvaret ligga på regionala självstyrelseorgan. Den nationella samordningen bör fördelas på flera myndigheter. bör liksom ha en central roll för att minska sårbarheten för extrema natur- händelser. bör få ansvaret för att följa upp klimatanpassningen och svara för internationell rapportering. bör få ansvar för kunskapsförsörjningen om klimatföränd- ringar och en utökad informationsfunktion. Stöd och styrmedel för minskad sårbarhet