sou · GVB377 · 2008-01-01 00:00:00 — Försvarsmakten har i interna dokument rekommendationer gällande medicinsk omhändertagande (se ovan under 2.3.2). I rekommendationerna beskrivs de två insatsförmågorna: förmåga att omhänderta skadade och förmåga att evakuera skadad personal, s.k. medicinsk evakuering. Utredningen tror sig kunna konstatera att i pågående svenska internationella insatser förekommer att inget av de angivna målen uppfylls. Alternativen är att antingen förstärka våra insatser ytterligare eller att till ovanstående regler tillföra en ordning för att hantera avsteg från fastställda ambitioner. En förutsättning för att regler skall vara styrande är att det finns möjligheter, också i praktiken, att uppfylla dem. Utredningen avser att följa upp denna fråga i sitt fortsatta arbete. Utredningen bedömer att överbefälhavaren har ceremoniella och belöningsmässiga instrument för att erkänna och uttrycka sin myndighets uppskattning för det goda arbete och de uppoffringar som enskilda soldater utför i den fredsfrämjande verksamheten. Däremot så saknar de politiska beslutsfattarna i riksdag och regering egna procedurer för att erkänna insatser som gjorts i den svenska säkerhetspolitikens namn. En officiell medalj uttrycker i flertalet av världens länder statens officiella erkännande för berömliga gärningar i skarp, militär verksamhet. I en föränderlig värld ser utredningen värdet av att inrätta ett gemensamt monument för alla veteransoldater. Förvisso finns redan platser och monument, som på i . Men det saknas ett gemensamt monument för olika kategorier av soldater som dödats och skadats i internationell tjänst. Platsen för ett sådant monument bör vara noga övervägt och lätt tillgängligt även för handikappade. Utredningen återkommer till dessa frågor i sitt slutbetänkande. Utredningens direktiv omfattar alla personer som berörs av en soldats insats. Förutom veteransoldaten själv omfattas också alla anhöriga. En viktig uppgift i det kommande utredningsarbetet blir att få insikt i både hur den enskilde, make eller maka och närmast anhöriga upplever tiden före, under och efter insats. Eventuella barns situation uppmärksammas särskilt i regeringens direktiv. Deltagande i internationella insatser är ett frivilligt åtagande av den enskilde. För soldatens anhöriga kan den långa bortovaron, oavsett om den är välplanerad och förutsedd eller inte, ändå upplevas som en svår separation. Av stor betydelse för att soldaten i fält skall må bra är att dennes anhöriga på hemmaplan också gör det. Möjligheterna till regelbundna och smidiga kontakter mellan soldaten och dennes anhöriga är därför av stor vikt. Ett instrument för att öka förståelsen av anhörigas upplevelser kan vara att genomföra enkätundersökningar. Utredningens direktiv nämner särskilt föreningen . Förutom den gemenskap som föreningar normalt ger, så tillhandahåller Fredsbaskrarna kamratstöd. Kamratstöd veteransoldater emellan kan inte ersätta statens ansvar för ett fullgott psykologiskt omhändertagande efter insats. Men även efter sådana professionella rehabiliteringsinsatser, så kan det hos enskilda individer finnas kvar ett behov av att med kamrater, som har liknande erfarenheter, bearbeta upplevelser från internationella insatser. Fredsbaskrarna är ett nätverk som förmedlar informella kontakter för kamratstöd veteransoldater emellan. Möjligheterna och förutsättningarna för Fredsbaskrarnas verksamhet varierar mellan Försvarsmaktens olika utbildningsplattformar. Formerna och omfattningen av stödet till Fredsbaskrarna och andra veteranorganisationer kommer att övervägas av utredningen. 4.16 Översyn av lagen om utlandsstyrkan Avslutningsvis kommer utredningen att göra en allmän översyn av lag (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten, LuF. Några återkommande begrepp, förkortningar och definitioner Lag (1962:381) om allmän försäkring Arbetsmiljölagen (1977:1160) Arbetstidslagen (1982:673) Soldat som tjänstgör i enlighet med ett stöd av kollektivavtal. Fredsfrämjande verksamhet I dess vidare mening inkluderas konfliktförebyggande, fredsskapande, fredsbevarande, fredsbyggande internationella insatser där också uppgifter som t.ex. avväpning, avrustning, humanitärt arbete, utbildnings- och informationsinsatser för att skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet kan ingå. Avser personer med ordinarie anställning i Försvarsmakten d.v.s. tillsvidareanställd civil och militär personal på hel- eller deltid. Motsatsvis avses inte sådan personal som inte har sin ordinarie anställning i Försvarsmakten såsom reservofficerare, hemvärns- och frivilligpersonal. Militär grundutbildning (plikttjänstgöring), i regel som värnplikt. Lag (1976:380) om arbetsskadeförsäkring Lag (1977:265) om statligt Lag (1999:568) om utlandsstyrkan inom NBG, Se nedan, under den nordiska stridsgruppen. Den nordiska stridsgruppen Styrka som för Europeiska unionen utgör ett snabbinsatsinstrument vid genomförande av militära krishanteringssituationer. är ansvarig (ramnation) för stridgruppen som står i beredskap av 2008. I den nordiska stridsgruppen deltar förutom svenska enheter, enheter från , , och . Synonymt används begreppen och . Semesterlagen (1977:480) Stabilization Force, av Force som i sin tur, 1995, efterföljde FN- styrkan UNPROFOR (1992-1995). Skada behöver inte endast uppkomma p.g.a. olyckshändelse eller stridhändelse. skada jämställs i rehabiliteringssammanhang vissa fall som enligt praxis skulle anses vara fysiska som psykiska skador. Begrepp använt i försäkringslagstiftningen. Omfattar den tid som den enskilde har ett konkret avtalsförhållande med staten där han/hon deltar i en verksamhet på heltid. Motsatsvis löper ingen skyddstid för t.ex. då dessa inte tjänstgör. Sammanhållande begrepp för militär (uniformerad) personal oavsett grad/nivå Soldater till sjöss (ur flottan) bäring på den övergripande professionen oavsett om individen i t.ex. utlandsstyrkan är yrkes-, reserv-, förtidsavgången officer, menig eller har en viss specialistbefattning med civil bakgrund som t.ex. läkare, truckförare eller polis. Samtlig uniformerad och för den militära uppgiften anställd personal är soldater. Värnpliktig (soldat) Person som först fullgör sin militära grundutbildning, GU) och även därefter lyder under plikt. Av utredningen använd benämning på individ som tjänstgjort utomlands i latinets vetus, mångårig, gammal alternativt individ med långvarig erfarenhet av ett Kommittédirektiv, Ansvaret före, under och efter internationella militära insatser, Fö 2007:83 Lag (1999:568) om utlandsstyrkan inom Förordning (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten, enligt senaste lydelse Försvarsmaktsavtal om villkor vid Försvarsmaktens högkvarter - nuvarande Ansvaret före, under och efter internationella militära insatser, Dir. 2007:83 Utredaren skall utforma förslag till en svensk veteranpolitik, dvs. ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser. Utredaren skall genomföra uppdraget med utgångspunkt i en helhetssyn från rekrytering via utbildning och förberedelser inför insatsen, stöd och åtgärder under insatsen till omhändertagande, stöd och eventuell rehabilitering efter insatsen. I helhetssynen ingår också att bedöma samhällets som helhet, således såväl frivilligorganisationer, privata aktörer, myndigheter som de enskilda själva, möjligheter att medverka i utformningen av veteranpolitiken. I varje skede av kedjan skall situationen för de anhöriga, även barn till personal som deltar i internationella insatser, belysas. Den första svenska internationella militära insatsen efter gjordes 1953 när som en av fyra neutrala stater började delta i övervakningen i efter slut. Den första reella truppinsatsen gjordes och gällde övervakning av eldupphör i Suez. Vid FN-insatserna i kom soldaterna, även de svenska, att bli stridande part. Närmare 20 svenskar dödades under Kongoinsatserna, ungefär hälften i strid. har medverkat i ett stort antal fredsfrämjande insatser av olika slag och på skilda platser i världen. Sammanlagt har ungefär 100 000 män och kvinnor deltagit i svensk trupp i denna internationella verksamhet. Huvudman har i de flesta fallen varit FN, men också Nato och EU har haft ansvaret. medverkar i fredsfrämjande och andra militära insatser i bl.a. Bosnien, Kosovo, , , , , , , , och . ställs den nordiska stridsgruppen (NBG) i beredskap som snabbinsatsstyrka inom EU. leder styrkan, som i övrigt består av trupp från , och . Inriktningen är att en ny stridsgrupp under svensk ledning skall ställas i beredskap 2011. Efterhand har insikten om behovet och betydelsen av förberedelser för personalen inför en insats och omhändertagandet efter en insats ökat. Successivt har Försvarsmakten utvecklat sin organisation och förmåga att förbereda sin personal inför en insats, stödja personalen under insatsen och att ta hand om personalen efter genomförd insats. Deltagande i internationella fredsfrämjande insatser är ett viktigt instrument för säkerhetspolitiska ambition att bidra till fred, säkerhet och utveckling för konfliktdrabbade människor. Regeringen redovisade i budgetpropositionen (prop. 2006/07:1, utg.omr. 6) att ambitionsnivå när det gäller att delta i fredsfrämjande insatser skall höjas. har ett ansvar för att bidra till frihet, fred och välståndsutveckling. Det stärker också egen säkerhet. Antalet män och kvinnor i utlandstjänst bör öka till cirka 2 000 personer. Deltagande i fredsfrämjande internationell militär verksamhet är inte riskfritt. Inte ens väl övade och utrustade soldater kan helt skydda sig mot mer eller mindre organiserat motstånd av grupper eller personer som av olika skäl vill hindra återuppbyggnaden av ett land och en återgång till normala civila styrelseformer. Förberedelserna för personalen inför en insats, stödet under och omhändertagandet efter insatsen är grundläggande för att fullt ut skall kunna medverka och ta sitt ansvar för deltagandet i de fredsfrämjande uppdragen. Detta innebär att staten måste utveckla verksamheten inom de tre nämnda skedena – före, under och efter – så långt det är möjligt. Det kan gälla att rätt personal rekryteras till tjänstgöring och att denna personal ges de bästa fysiska och psykiska förberedelserna. Det kan också gälla stöd vid krissituationer under uppdraget liksom tillgång till medicinsk rehabilitering och annat nödvändigt stöd efteråt. Men det kan också vara fråga om att rätt värdera internationella insatser i den följande karriären och att lämna stöd till de anhöriga. När det svenska internationella fredsfrämjande engagemanget nu kommer att utökas betydligt är det angeläget att verksamheten grundas på en sammanhängande, trovärdig och allmänt accepterad personalpolitik. Denna politik måste täcka alla delar i kedjan från det att en insats initieras till långt efter att den avslutats. Politiken måste också avse alla som berörs av insatsen. De yttre ramarna för verksamheten styrs genom lagen (1999:568) respektive förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Men även annan lagstiftning är av betydelse i detta sammanhang, bl.a. arbetsmiljölagen (1977:1160), socialförsäkringslagen (1999:799) och lagen (1962:381) om allmän försäkring (22 kap.). Av betydelse är också avtalet mellan och de statsanställdas huvudorganisationer om ersättning vid personskada (PSA), liksom avtalet mellan Försvarsmakten och arbetstagarorganisationerna om villkor för tjänstgöring i utlandsstyrkan. Försvarsmakten har själv konstaterat att det är myndighetens skyldighet att ur ett preventivt och operativt perspektiv svara för att den enskilde individen får de bästa förutsättningarna för att kunna bemöta och hantera bl.a. kritiska och hotfulla situationer han eller hon riskerar att utsättas för i den fredsfrämjande verksamheten. Detta innebär att myndigheten kontinuerligt måste se över sin förmåga att rekrytera, välja ut, bemanna och nyttja sin organisation utifrån de krav som ställs. inledde Försvarsmakten en intern översyn av myndighetens krisstödsverksamhet, dvs. verksamheten rörande personalen inför, under och efter insats. Myndigheten redovisade resultatet av översynen i en rapport . Försvarsmakten konstaterar att människan spelar en avgörande roll för att Försvarsmakten skall nå sina mål. Det psykologiska välbefinnandet är en avgörande faktor för operational readiness. För att optimera de mänskliga resurserna och förhindra att personal hamnar i kris måste hanteringen av människan vara professionell och systematisk och i första hand vara inriktad på förebyggande åtgärder. Organisatoriska förutsättningar måste skapas så att den kompetens som redan finns för att ta hand om personalen före, under och efter en internationell insats kan merutnyttjas på ett bättre sätt. Försvarsmakten bedömer i rapporten att myndigheten redan har ett fungerande system för såväl förebyggande åtgärder som hantering av den personal som drabbas av kris i samband med internationella insatser. Systemet måste dock ständigt utvärderas och modifieras efter uppgifternas krav. Myndigheten redovisar i rapporten en rad åtgärder för att förbättra verksamheten. Åtgärder kopplade till skedet före en insats gäller urval och utbildning. Här anges bl.a. att professionella urvalsmetoder i högre grad än skall tillämpas på dem som sökt internationell tjänst samt att utbildningen i det militära skolsystemet tydligare skall inriktas mot att belysa det mänskliga systemet, dvs. hur olika människor upplever sin omgivning och att människors mentala förutsättningar skiljer sig åt. Åtgärder kopplade till skedet under en insats avser uppföljning och utvärdering. En åtgärd som redovisas är att det nuvarande systemet bör kompletteras med försvarspsykologer som skall finnas på plats i operationsområdet. Åtgärder kopplade till skedet efter en insats avser krisstöd och rehabilitering. I denna del redovisas bl.a. att de handledare som svarar för hemkomstverksamheten företrädesvis skall vara anställda och utbildade av Försvarsmakten samt att inriktning och ledning av krisstöd och rehabilitering skall förtydligas från central nivå. Vidare redovisas att samverkansformerna med externa organisationer som t.ex. Fredsbaskrarna bör formaliseras. Utöver detta redovisar Försvarsmakten olika åtgärder som avser organisation, ansvar, rollfördelning, kompetenser och resurser. Det är Försvarsmakten som ansvarar för att de kvinnor och män som deltar i den internationella fredsfrämjande militära verksamheten ges rätt förberedelser inför en insats, att de får nödvändigt stöd under insatsen och att de tas om hand efter den. gäller att det är som nation som bidrar med denna personal. Det är som på regeringens förslag beslutar om en insats. Riksdag och regering har därför det yttersta ansvaret för att den utsända personalen ges förutsättningar för att lösa sina uppgifter. I detta ansvar ligger att gentemot medborgarna tillförsäkra att förberedelserna och omhändertagandet är det bästa möjliga. I detta ansvar ligger också att tillförsäkra att olika resurser i samhället samverkar för att tillgodose även kraven med anledning av den fredsfrämjande militära verksamheten. Vidare är det viktigt att den utsända personalen har samhällets stöd, både för insatsen, i den och efter genomförd insats. Försvarsmaktens utredning är viktig och myndigheten redovisar flera förändringar som kommer att förbättra verksamheten. I och med det ökande svenska engagemanget i den fredsfrämjande verksamheten, och närmast den nordiska stridsgruppen 2008, kommer kraven på verksamheten att skärpas. Berättigade krav kommer att ställas inte bara på Försvarsmakten utan också på regering och riksdag. I detta perspektiv är det viktigt att det finns en samlad och förankrad syn på frågor om personalen inför, under och efter en insats. Utvecklingen har inte fullt ut präglats av ett sådant synsätt. För att uppnå detta bör ett samlat underlag tas fram. Ett sådant underlag bör redovisa nuläget, behovet av förbättringar samt förslag om hur och på vilket sätt dessa förbättringar bör genomföras. En samlad svensk syn bör utformas i denna fråga. Försvarsmaktens utredning är en lämplig utgångspunkt för arbetet. Huvudpunkten i arbetet skall vara att anlägga en helhetssyn på samhällets – i första hand Försvarsmaktens – åtgärder och verksamhet avseende personalen inför, under och efter internationella insatser. I arbetet skall den befintliga verksamheten prövas och möjligheterna till förbättringar belysas från ett samlat samhällsperspektiv. Vidare skall ansvarsförhållandena i olika avseenden tydliggöras. Vad skall vara en uppgift för Försvarsmakten och vad skall vara en uppgift för andra myndigheter eller organisationer? Vilket uppföljningsansvar skall Försvarsmakten ha när det gäller personal som medverkat i den internationella verksamheten? Utredaren skall utforma förslag till en svensk veteranpolitik, dvs. ansvaret för personalen före, under och efter internationella insatser. Utredaren skall genomföra uppdraget med utgångspunkt i en helhetssyn från rekrytering via utbildning och förberedelser inför insatsen, stöd och åtgärder under insatsen till omhändertagande, stöd och eventuell rehabilitering efter insatsen. I helhetssynen ingår också att bedöma samhällets som helhet, således såväl frivilligorganisationer, privata aktörer, myndigheter som de enskilda själva, möjligheter att medverka i utformningen av veteranpolitiken. I varje skede av kedjan skall situationen för de anhöriga, även barn till personal som deltar i internationella insatser, belysas. Utredaren skall inledningsvis kartlägga dagens svenska förhållanden, innefattande de åtgärder Försvarsmakten redovisat i sin rapport, och redovisa en översiktlig bedömning av det fortsatta arbetet. Sådana åtgärder som bör vidtas av Försvarsmakten /08 skall redovisas i detta sammanhang. Med en sådan kartläggning som grund skall utredaren belysa inom vilka områden förändringar behövs samt lägga fram konkreta förslag i dessa avseenden. Följande skall klarläggas för de olika skedena, dvs. före, under och efter en insats: vad som bör göras, hur detta bör göras och av vem det bör göras. Det skall således inte vara en självklarhet att alla åtgärder utförs av Försvarsmakten. Utredaren skall därför kartlägga vilka de nuvarande aktörerna är samt klarlägga de nuvarande ansvarsförhållandena avseende olika moment i kedjan och föreslå förändringar om så behövs. Utgångspunkten skall vara att den myndighet eller organisation som från ett samlat samhällsperspektiv är bäst lämpad också bör ansvara för åtgärden. Områden att belysa särskilt Inom ramen för dessa grundläggande utgångspunkter skall utredaren särskilt belysa följande områden och föreslå förändringar om så behövs. Omhändertagandet av personalen efter en insats när insatsen har kunnat genomföras utan större problem och omhändertagandet efter en svår insats där det t.ex. förekommit traumatiska händelser eller inträffat allvarliga skador eller dödsfall. Försvarsmaktens ansvar i de två nämnda situationerna, liksom Försvarsmaktens generella myndighetsansvar för sin personal. Stödåtgärder för individer, anhöriga eller förband som i medierna framställs som brottsliga trots att de följt nationell och internationell rätt och fullgjort en ålagd uppgift. Veteranföreningarnas, t.ex. Fredsbaskrarnas, roll och ansvar. Det kan gälla både ett formaliserat samarbete mellan Försvarsmakten och veteranföreningarna och ett informellt samarbete. Hur personal som tjänstgjort i internationella insatser uppmärksammas efter hemkomsten. Det kan gälla t.ex. medaljutdelning. Men det kan också gälla på vilket sätt tjänstgöringen utgör en merit i den enskildes fortsatta arbete. Jämförelser med andra verksamheter Utredaren skall vidare redovisa hur veteranpolitiken är utformad i andra stater samt pröva i vilken utsträckning erfarenheter därifrån bör tillgodogöras det svenska systemet. I detta sammanhang bör utredaren särskilt uppmärksamma förhållandena inom de stater med vilka ofta samarbetar inom EU eller i Nato- och FN-sammanhang. Utredaren skall även pröva om, och i så fall hur, Försvarsmakten bör samarbeta närmare med andra myndigheter eller organisationer med likartad internationell verksamhet. Lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten Lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten trädde i kraft . I budgetpropositionen (prop. 2002/03:1, utg.omr. 6) lämnade regeringen den utvärdering av lagens effekter och tillämpning som begärde i samband med att lagen beslutades (prop. 1998/99:68, bet. 1998/99:FöU8, rskr. 1998/99:225). Efter lagens tillkomst har deltagande i de internationella insatserna ökat betydligt och delvis ändrat karaktär. Denna utveckling kommer att fortsätta. Den internationella tjänstgöringen är en riskfylld verksamhet. Mot denna bakgrund skall utredaren göra en allmän översyn av lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Inom ramen för översynen av lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten skall utredaren särskilt belysa frågor om Försvarsmaktens ansvar för rehabiliteringsåtgärder. Utredaren skall pröva om det rehabiliteringsansvar som gäller för Försvarsmakten enligt lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten är ändamålsenligt. Vidare skall belysas Försvarsmaktens ansvar i förhållande till den allmänna sjukförsäkringen och den allmänna sjukvårdens ansvar när det gäller rehabilitering av personer som skadats fysiskt eller psykiskt vid en insats och klargöras vilka gränsdragningar som gäller. Utredaren skall också redovisa andra myndigheters och organisationers rehabiliteringsansvar i liknande situationer. Dessutom skall utredaren belysa Försvarsmaktens ansvar i förhållande till den allmänna sjukförsäkringen i övrigt, t.ex. när det gäller sjukpenning och sjuk- och aktivitetsersättning för personer som skadats vid en insats. Utredaren får även i övrigt pröva om den befintliga lagstiftning som rör frågor om statens och arbetsgivarens ansvar är lämplig och ändamålsenlig. Utredaren får även pröva andra förhållanden, som har samband med uppdraget, än de som berörs i detta direktiv och föreslå förändringar om så behövs. Utredaren skall i förekommande fall lämna förslag till nödvändig författningsreglering. Utredaren skall kostnadsberäkna sina förslag. I betydande del utgår veteranpolitiken från Försvarsmaktens ansvar för den egna personalen. I den mån utredaren anser att vissa kostnader bör belasta någon annan än Försvarsmakten skall detta redovisas. Uppdragets genomförande och tidplan Utredaren skall i en första etapp kartlägga dagens svenska förhållanden och redovisa en översiktlig bedömning av det fortsatta arbetet. Utredaren skall också redovisa vilka åtgärder som bör vara genomförda , dvs. när den nordiska stridsgruppen ställs i beredskap. I första hand skall detta avse åtgärder som det ligger inom Försvarsmaktens kompetensområde att vidta. Denna första etapp skall redovisas till regeringen . I en andra etapp skall utredaren, grundat på resultatet av den första etappen och eventuella kompletterande direktiv, belysa hur verksamheten bör utvecklas och stärkas samt lägga förslag i dessa avseenden. Utredaren skall samarbeta med Försvarsmakten och andra relevanta myndigheter, institutioner och organisationer samt med Fredsbaskrarna och andra veteranföreningar. Utredaren skall hålla berörda centrala arbetstagarorganisationer informerade om arbetet och ge dem tillfälle att framföra synpunkter. En slutrapport skall lämnas . Lag (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten 1 § Inom Försvarsmakten skall det finnas en utlandsstyrka för verksamhet som avses i denna lag. Den som skall tjänstgöra i utlandsstyrkan och inte har en anställning i Försvarsmakten som omfattar skyldighet att tjänstgöra i internationell verksamhet utomlands för de syften som anges i tredje stycket, skall anställas särskilt för tjänstgöring i styrkan. I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal tjänstgöra som behövs för internationell verksamhet utomlands i syfte att 1.avvärja risk för en väpnad konflikt, 2.hejda en pågående väpnad konflikt, 3.övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller