sou · GWB3120 · 2008-12-15 00:00:00 — Innehållet i andra och tredje stycket har kommenterats i den allmänna motiveringen (avsnitt 20.2.2). Där behandlas bl.a. olika möjligheter att göra uppräkningen av kontrollerade substanser mer lättöverskådlig. Ett sätt att öka överskådligheten, som föreslås i detta lagrum, är att i andra stycket hänvisa till att bestämmelser om straff för narkotikabrott finns i narkotikastrafflagen (1968:64) och att i tredje stycket hänvisa till att bestämmelser om straff för olov- lig befattning med hälsofarliga varor finns i lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Ändringen av straffskalan i bl.a. första stycket har kommenterats i avsnitt 25.3 i den allmänna motiveringen. Utredningen hänvisar dit. Ändringen av straffskalan i fråga om grovt dopningsbrott har kommenterats i avsnitt 25.3 i den allmänna motiveringen. Utred- ningen hänvisar dit. Utredningen har i lagrummet föreslagit att ytterligare ett krite- rium ska vägas in vid bedömningen av om ett dopningsbrott ska anses som grovt. Enligt utredningens förslag ska även särskilt beaktas dopningsmedlets farlighet. Den övre delen av straffskalan bör enligt utredningen förbehållas sådana brott som avses i 1 § för- sta stycket a) och b), dvs. syntetiska anabola steroider och testoste- ron och dess derivat. De överväganden som ligger bakom denna bedömning har redovisats i avsnitt 25.3 i den allmänna motiver- ingen. 30.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika I första stycket har förtydligats att inte enbart import och export utan även införsel och utförsel omfattas av regleringen. Frågan har behandlats i avsnitt 27.3.1 i den allmänna motiveringen. Andra stycket är nytt och reglerar att narkotika även får hante- ras för industriellt ändamål, när regeringen särskilt föreskriver detta. Regleringen krävs för att GBL och 1,4-butandiol, som har industriell användning, av regeringen ska kunna förklaras som narkotika. I första stycket har förtydligats att inte enbart import och export utan även införsel och utförsel omfattas av regleringen. Frågan har behandlats i avsnitt 27.3.1 i den allmänna motiveringen. I första stycket har regleringen att framställning av sådan beredning som innehåller narkotika utan att beredningen anses som narko- tika, utgått ur lagtexten. Motivet till detta framgår av avsnitt 27.3.4 i den allmänna motiveringen. I punkten 4 har förtydligats att inte enbart import utan även inför- sel omfattas av regleringen. Frågan har behandlats i avsnitt 27.3.1 i den allmänna motiveringen. Frågan har behandlats i avsnitt 27.2 i den allmänna motiveringen. I lagrummet har förtydligats att inte enbart import och export utan även införsel och utförsel omfattas av regleringen. Frågan har behandlats i avsnitt 27.3.1 i den allmänna motiveringen. Vidare har lagrummet kompletterats med en reglering om att sådana anteck- ningar som behövs ska föras av den som fått särskilt tillstånd till innehav av narkotika för utbildningsändamål eller för något annat samhällsnyttigt ändamål som är särskilt angeläget. Regleringen har kommenterats närmare i avsnitt 27.3.4. Utöver det nu anförda har även vissa språkliga justeringar av lag- rummet skett. I lagrummet har förtydligats att inte enbart import och export utan även införsel och utförsel omfattas av regleringen. Frågan har behandlats i avsnitt 27.3.1 i den allmänna motiveringen. Utöver det nu anförda har även en språklig justering av lagrum- met skett. I första, tredje och fjärde styckena har språkliga justeringar skett. I andra stycket har förtydligats att inte enbart import och export utan även införsel och utförsel omfattas av regleringen. Sistnämnda fråga har behandlats i avsnitt 27.3.1 i den allmänna motiveringen. I lagrummet har förtydligats att inte enbart import och export utan även införsel och utförsel omfattas av regleringen. Frågan har behandlats i avsnitt 27.3.1 i den allmänna motiveringen. Härutöver har bemyndigande att utfärda föreskrifter även i fråga om innehav införts. Skälet till detta har behandlats i avsnitt 27.3.2. Andra stycket är nytt. Frågan har behandlats närmare i avsnitt 27.3.4. i den allmänna motiveringen. Även tredje stycket är nytt. Där föreslås att regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, och , i fråga om narkotika som används för industriellt ändamål får med- dela undantag från föreskrifter i viss närmare angiven omfattning. Bestämmelsen har kommenterats närmare i avsnitt 21.5 i den all- männa motiveringen. 30.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor I fjärde stycket införs en bestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i fråga om införsel, överlå- telse, framställning, förvärv i överlåtelsesyfte, utbjudande till för- säljning och innehav av hälsofarliga varor får meddela ytterligare föreskrifter. Som framgått av avsnitt 22.7.3 finns nämligen enbart ett bemyndigande att meddela föreskrifter om undantag från kravet på tillstånd och detta är enligt utredningen en brist. Det bemyndigande i femte stycket som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om förande av anteckningar enligt 3 a § och märkning enligt 3 b § ska ses mot bakgrund av de bestämmelser som förs in i nu nämnda lagrum. I 3 a § införs bestämmelser om att den som på närmare angivet sätt hanterar hälsofarliga varor enligt lagen ska föra sådana anteckningar som behövs för att kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna i lagen och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. I 3 b § införs bestämmelser om att den som hanterar hälso- farliga varor på varans förpackning genom märkning eller på annat sätt ska ange substansens namn. Möjlighet att meddela närmare föreskrifter i nu nämnda delar torde komma att krävas. Bemyndi- gandet i femte stycket möjliggör detta. Ändringen i sjätte stycket är endast språklig. Sjunde stycket innehåller ett bemyndigande för regeringen att utse en myndighet som har tillsyn över efterlevnaden av lagen samt av de föreskrifter och villkor som meddelats med stöd av lagen. I avsnitt 22.7.3 i den allmänna motiveringen har frågan om tillsyn vid hantering av hälsofarliga varor behandlats. Utredningen hänvisar dit. Bestämmelsen, som har sin förebild i 9 § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika, har tillkommit för att efterlevnaden av bestämmelserna i lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska kunna kontrolleras. Utredningen hänvisar i övrigt till avsnitt 22.7.3 i den allmänna motiveringen, där bl.a. frågan om tillsyn vid hantering av hälsofar- liga varor har behandlats. Bestämmelsen har 9 a § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika som förebild. Den har sin bakgrund i behovet av att tillskapa bestämmelser för tillsyn enligt lagen om förbud mot vissa hälsofar- liga varor. Utredningen hänvisar i övrigt till avsnitt 22.7.3 i den allmänna motiveringen, där bl.a. frågan om tillsyn vid hantering av hälsofar- liga varor har behandlats. Bestämmelsen motsvaras av 11 § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika. Liksom i fråga om 3 a och 3 b §§ har bestämmelsen till- kommit för att möjliggöra tillsyn enligt lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Utredningen hänvisar i övrigt till avsnitt 22.7.3 i den allmänna motiveringen, där bl.a. frågan om tillsyn vid hantering av hälsofar- liga varor har behandlats. I första stycket har endast en redaktionell ändring gjorts. Det har i lagtexten lagts till att den hänvisning till lagrum som görs avser regleringen i angiven paragrafs första stycke. I andra stycket har ansvarsbestämmelser införts för den som bryter mot de nya bestämmelserna om förande av anteckningar i 3 a § och om märkning i 3 b §. Tredje stycket innehåller ansvarsbestämmelser för den som bryter mot eller åsidosätter föreskrift som meddelats med stöd av lagen. I enlighet med vad anfört i rättsfallet NJA 2005 s. 33 kan endast böter här komma i fråga. Enligt utred- ningens mening utgör böter en tillräcklig påföljd. 30.8Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling I analogi med att påföljderna för dopningsbrott av normalgraden samt grovt dopningsbrott enligt lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel föreslås bli höjda, anser utredningen att även påföljderna för smuggling av dopningsmedel bör justeras. För att åstadkomma detta föreslås i lagen om straff för smuggling en sär- skild reglering i fråga om smuggling av dopningsmedel. Denna reglering bör gälla istället för den generella reglering av smugg- lingsbrott som smuggling av dopningspreparat omfattas av. I fråga om smugglingsbrott av normalgraden kan fängelse i högst komma i fråga och beträffande grovt smugglingsbrott kan fängelse i högst ådömas. För smuggling som bedöms som ringa brott kan endast penningböter komma i fråga. En särreglering i fråga om smuggling av dopningsmedel motiveras av förslaget att höja straffmaximum för dopningsbrott från fängelse till fängelse . Utredningen anser att det höga straff- värde som kommer att gälla för dopningsbrott även bör få påverkan på bedömningen av smugglingsbrott i fråga om dopningsmedel. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslås i första stycket att om ett smugglingsbrott gäller sådana dopningsmedel som omfattas av lagen om förbud mot vissa dopningsmedel (brott av normalgra- den), döms för smuggling av dopningsmedel till fängelse i högst . Straffskalan motsvarar därvid den som föreslås gälla i fråga om dopningsbrott av normalgraden. I andra stycket föreslås att om det aktuella brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Straffskalan för smuggling av dopningsmedel, ringa brott, överensstämmer därvid med den straffskala som gäller i fråga om ringa dopningsbrott. Som framgått ovan har utredningen inte föreslagit någon ändring i fråga om påföljden för ringa dopningsbrott. Enligt tredje stycket föreslås att om ett brott som avser smugg- ling av dopningsmedel är att anse som grovt, döms för grov smuggling av dopningsmedel till fängelse lägst ett och högst , vilket motsvarar den av utredningen föreslagna straffskalan beträf- fande grovt dopningsbrott. Vid ställningstagande till om en gärning ska bedömas som grov smuggling av dopningsmedel bör samma omständigheter som kommer att gälla i fråga om grovt dopningsbrott beaktas. Detta innebär att även det aktuella dopningsmedlets farlighet beaktas. Utredningen hänvisar i denna del till vad som anförts i kommenta- ren till 3 a § lagen om förbud mot vissa dopningsmedel. En översyn av narkotikalagstiftningen En särskild utredare tillkallas för att göra en översyn av narkotika- lagstiftningen. I uppdraget ingår bl.a. att: -analysera hur nuvarande regelsystem om kontroll av narkotika, dopningsmedel och prekursorer samt lösningsmedel och andra hälsofarliga varor som används i berusningssyfte förhåller sig till varandra, -undersöka möjligheten att göra systemen mer överskådliga dels genom att eventuellt minska antalet författningar som reglerar området, dels genom att göra uppräkningen av de varor som klassificeras mer lättöverskådlig, -undersöka möjligheten att begränsa åtkomsten av sådana hälso- farliga varor som inte regleras av något av kontrollsystemen, men som används i missbrukssyfte, -kartlägga hur kontrollsystemen tillämpas i praktiken, framför allt när det gäller vilket regelsystem som olika varor omfattas av, -analysera systemens effektivitet, bl.a. genom att överväga om nuvarande reglering av dopningsmedel i jämförelse med exempelvis narkotika och hälsofarliga varor i tillräcklig utsträck- ning beaktar dopningspreparatens farlighet, -vid behov lämna förslag till förbättringar av nuvarande system, samt -lämna förslag på författningsändringar. Uppdraget skall redovisas . I är den rättsliga regleringen av narkotika och andra varor, som på grund av sina inneboende egenskaper medför fara för människors liv eller hälsa och som används eller kan antas användas i syfte att uppnå berusning eller annan påverkan, fördelad på flera lagar och förordningar. Exempel på detta är lagen (1992:860) om kontroll av narkotika, förordningen (1992:1554) om kontroll av narkotika, lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, förordningen (1999:58) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, läkemedelslagen (1992:859), lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel och förordningen (1977:994) om försäljning och förvaring av vissa flyktiga lösningsmedel. Vilka ämnen som är klassade som narkotika enligt narkotikastrafflagen (1968:64) framgår dels av förteckningen i förordningen om kontroll av narkotika, dels av föreskrifter (LVFS 1997:12) om förteckningar över narkotika, senast ändrad genom LVFS 2005:5. 14 kap. om kemiska produkter och biotekniska organismer innehåller övergripande bestämmelser om produkt- information, produktregister, tillstånd m.m. till skydd för männi- skors hälsa. Närmare bestämmelser finns framför allt i förord- ningen (1998:941) om kemiska produkter och biotekniska orga- nismer och förordningen (1998:944) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av kemiska produkter samt i Kemikalieinspektionens föreskrifter. På grund av att antalet författningar på området är omfattande och av att de ämnen som klassificeras som narkotika anges på flera ställen, kan det ibland vara omständligt att bedöma om hanteringen av en viss vara är laglig. Det är därför önskvärt med en ökad tydlighet avseende vilka varor som lagstiftaren anser vara så hälso- farliga att de inte får hanteras av alla och envar. Hälsofarliga varor som faller utanför systemen Lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor trädde i kraft . Lagen tillkom för att det skulle bli möjligt att ingripa mot varor som på grund av sina inneboende egenskaper medför fara för människors liv eller hälsa och som används, eller kan antas användas i syfte att uppnå berusning eller annan påver- kan, utan att de utgör narkotika, dopningsmedel eller godkända läkemedel. Det finns dock fortfarande åtskilliga kemiska substanser som används i berusningssyfte, som inte omfattas av ovan nämnda lag. Det gäller t.ex. flera inandningsbara kemikalier. Flera av dessa kemikalier är mycket vanligt förekommande i hushållet t.ex. lim, thinner, färg och bensin. En vara som regleras av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor får inte hanteras utan tillstånd. Tillstånd får meddelas för ett vetenskapligt eller industriellt ändamål. Det är med nuvarande lagstiftning inte lämpligt att införa tillståndssystem för innehav av vanliga hushållskemikalier. Det är inte heller alltid möjligt att införa restriktioner eller föreskrifter om bl.a. förvaring. Frågan om dopning uppmärksammades först inom tävlings- idrotten. visade det sig att bruket av dopnings- medel även hade börjat spridas utanför den organiserade idrotten. Denna utveckling ledde till antagandet av lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, som trädde i kraft . Från att ha varit ett problem endast för idrotten har dop- ningsproblemet börjat ses i ett folkhälsoperspektiv (prop. 1998/99:3). har medierna uppmärksammat flera våldsbrott där gärningsmannen sägs ha varit påverkad av bl.a. anabola steroider. I medierna har det riktats kritik mot att lagstiftningen på området inte är tillfredsställande. I förarbetena till lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor uttalade regeringen att den utredning som föregår ett beslut om kontroll av en vara enligt lagen normalt torde kunna göras betydligt mindre omfattande än en utredning inför narkotikaklassi- ficering. I många fall torde en ny varas egenskaper likna de redan narkotikaklassificerade varornas. Kan man efter en mera ingående utredning av varans egenskaper och verkningar i ett senare skede konstatera att förutsättningar föreligger för narkotikaklassificering, bör varan flyttas över till narkotikalagstiftningen. Visar utred- ningen redan inledningsvis att det rör sig om narkotika skall naturligtvis narkotikalagstiftningen tillämpas från början (prop. 1997/98 s. 38 f.). En avgörande skillnad mellan de krav som ställs upp för klassificering enligt lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor och de krav som ställs upp i narkotikastrafflagen är att de senare varorna måste vara beroendeframkallande eller medföra eufori. Flera av de varor som återfinns i bilagan till förordningen om förbud mot vissa hälsofarliga varor uppfyller dock sannolikt kraven för att klassificeras som narkotika. Ämnena 1,4-butandiol (1,4-BD) och gamma-butyro-lakton (GBL) är klassificerade som hälsofarliga varor medan gamma- hydroxi-butyrat (GHB) som har liknande egenskaper är narkotika- klassat. Anledningen till detta är att GBL och 1,4-BD används legalt i stora volymer. Regelverket är splittrat och svåröverskådligt. Det finns därtill anledning att överväga om de materiella reglerna är tillfyllest. Narkotikalagstiftningen skall därför ses över. En särskild utredare tillkallas för att göra en översyn av narkotika- lagstiftningen. En utvärdering skall göras av det nuvarande syst- emets funktion, effektivitet och efterlevnad. Utredaren skall analysera hur de nuvarande regelsystemen om kontroll av narkotika, dopningsmedel och prekursorer samt lös- ningsmedel och andra hälsofarliga varor som används i berusnings- syfte förhåller sig till varandra och om regleringen i de olika för- fattningarna är enhetlig. Utredaren skall bedöma om det är möjligt att göra systemen mer överskådliga dels genom att eventuellt reducera antalet författningar som reglerar området, dels genom att göra uppräkningen av varor som klassificeras mer lättöverskådlig. Vidare skall utredaren undersöka möjligheten att begränsa åtkomsten av hälsofarliga varor som används i missbrukssyfte när de hälsofarliga varorna har stora legala användningsområden i t.ex. hushållen. En bedömning skall göras av om det är lämpligt att ge någon myndighet rätten att meddela detaljföreskrifter för handeln med sådana ämnen och om så är fallet skall förslag lämnas på lämplig myndighet. En kartläggning skall göras av hur de olika regelsystemen tillämpas i praktiken. Utredaren skall undersöka bland annat myndigheternas överväganden vid avgörandet av vilket regelsystem (narkotikabestämmelserna eller bestämmelserna om förbud mot hälsofarliga varor) en vara bör omfattas av. En granskning skall göras av skillnaderna i de underlag som krävs av myndigheterna för att klassificera en vara som antingen narkotika eller som en hälsofarlig vara. Skillnader torde kunna bestå i materialets omfattning, materialets vetenskapliga nivå, tidsaspekter för att ta fram ett underlag m.m. Vidare skall det uppmärksammas hur vanligt det är att varor klassificeras om (från hälsofarlig vara till narkotika). Utredaren skall analysera systemens effektivitet. Ett område som utredaren särskilt skall beakta är regleringen av dopningsmedel. Utredaren skall överväga om nuvarande reglering på området i jämförelse med narkotika och hälsofarliga varor i tillräcklig utsträckning beaktar dopningspreparatens farlighet. Utredaren skall lämna förslag på förbättringar av nuvarande regelsystem och de författningsändringar han eller hon finner nödvändiga. Vid genomförandet av uppdraget skall utredaren beakta EU- rätten och de internationella konventioner på området som har anslutit sig till. Framför allt skall utredaren beakta om varors fria rörlighet och bestämmelserna om tekniska handelshinder och de anmälningsprocedurer som kan aktualiseras om nya svenska tekniska regler övervägs i detta sammanhang (och Rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter, Celexnummer: 98L0034). Utredaren skall redovisa vilka ekonomiska konsekvenser förslagen får för stat Om förslagen innebär ökade kostnader för staten skall utredaren föreslå hur dessa kostnader skall finansieras. Uppdraget skall genomföras i samverkan med , , Kemikalieinspektionen och andra berörda myndigheter och organisationer. Uppdraget skall redovisas till regeringen . Tilläggsdirektiv till Utredningen om en översyn av narkotikalagstiftningen (S 2006:07) Uppdraget utvidgas till att omfatta också följande frågor. Utredaren skall se över möjligheterna att införa ett förfarande, som inte bygger på kriminalisering, men som ändå förhindrar befattning med ett ämne som kan antas bli klassificerat som narko- tika eller hälsofarlig vara. Utredaren skall också belysa vilka EG-rättsliga krav av primär- rättslig och sekundärrättslig natur, när det gäller informationsförfa- randen och särskilt underlag som kan behöva ställas med hänsyn till förbud eller andra hinder mot att tillverka, importera, saluföra eller använda en produkt. Utredaren skall vidare uppskatta hur det skulle ta att låta ett ämne omfattas av ett sådant nytt förfarande i jämförelse med hur det tar att klassificera ett ämne som narkotika eller häl- sofarlig vara. Nya hälsofarliga ämnen dyker kontinuerligt upp på marknaden. Sådana ämnen kan orsaka stora skador och mycket lidande innan deras egenskaper har hunnit utredas och ämnena kan klassificeras som narkotika eller hälsofarlig vara. ansva- rar för att utreda behovet av narkotikaklassificering av varor som inte är läkemedel och behovet av klassificeringen av varor som häl- sofarliga. ansvarar för att utreda narkotikaklassi- ficering av läkemedelssubstanser. Enligt dir. 2006:97 skall utredaren göra en översyn av narkotika- lagstiftningen och granska skillnaderna i de underlag som krävs av myndigheterna för att en vara skall kunna klassificeras som antingen narkotika eller som en hälsofarlig vara. Skillnader i kraven på underlag torde främst bestå i materialets omfattning, materialets vetenskapliga nivå, tidsaspekter för att ta fram ett underlag m.m. Mot bakgrund av de personskador och dödsfall som ett nytt häl- sofarligt ämne kan orsaka innan det kan klassificeras som hälsofar- lig vara eller narkotika kan utredningen och beredningsprocessen i sammanhanget förefalla alltför tidskrävande. Innan klassificering har hunnit ske faller nya varor utanför lagarnas tillämpningsområde och är t.ex. tillverkning och försäljning straffri. Det finns också exempel på att polisen varit tvungen att häva beslag av hälsofarliga varor som påträffats hos påverkade personer och återlämna varorna till deras ägare eftersom varorna ännu inte har hunnit klassificeras som narkotika eller hälsofarliga varor. Proble- met uppmärksammades bl.a. inför klassificeringen av butandiol och ketamin. trädde lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor i kraft. I och med att denna lag antogs, infördes i ett snabbare sätt att klassificera nya hälsofarliga ämnen. ändrades narkotikadefinitionen, vilket också bidrog till att möjliggöra en snabbare klassificering. Enligt och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska stan- darder och föreskrifter är medlemsstaterna skyldiga att anmäla för- slag till tekniska föreskrifter till kommissionen. En teknisk före- skrift omfattar t.ex. att medlemsstaterna i lagar och andra författ- ningar förbjuder tillverkning, import, saluföring eller användande av produkt. Medlemsstaterna får som huvudregel inte anta ett utkast till teknisk föreskrift före utgången av från den tidpunkt då kommissionen mottog informationen, den s.k. frys- ningsperioden. Undantag från tremånadersfristen får göras om en medlemsstat av brådskande skäl, på grund av allvarliga och oförut- sedda händelser som gäller skyddet av bl.a. folkhälsan, måste utar- beta tekniska föreskrifter på i syfte att anta och införa dem, utan att samråd är möjligt. alltid en bedömning av om brådskande skäl är korrekt åberopade och kontaktar medlemsstaten om så inte är fallet. Då uppstår ett behov av frysningsperiod, alternativt att den nationella bestämmel- sen inte kan tillämpas på grund av att anmälan inte skett på ett kor- rekt sätt. Vid begränsningar i avsättningen av ett kemiskt ämne, ett preparat eller en produkt skall särskilt underlag inges vid anmälan (artikel 8.1 i 98/34/EG).