sou · GWB355 · 2008-06-02 00:00:00 — Fartygen och flygplanen utgör statsfartyg respektive statsluftfartyg som an- vänds för statsändamål utan att vara militära. Verksamheten bedrivs genom målinriktad patrullering till sjöss med fartyg och flyg. Enheterna är i ständig beredskap för rädd- ningsinsatser som man bedriver brottsförebyggande över- vakning. Det förekommer också viss patrullering i bil i kustområden. Den dagliga operativa verksamheten avseende sjöövervakning och räddningstjänst bedrivs och samordnas inom de fyra regionerna, understödda av den rikstäckande flygverksamheten. Flygverksam- hetens medverkan kan t.ex. bestå av bild- eller filmdokumentation, lägesbeskrivningar och en första radiokontakt med fartygsbefäl. Verk- samheten bygger på riskanalysbaserade arbetsmetoder. Den minut- operativa verksamheten leds från fyra regionala ledningscentraler av deras vakthavande befäl. Verksamheten bygger på riskanalysbaserade arbetsmetoder. fartyg och flygplan patrullerar hela övervak- ningsområdet inom sjöterritoriet och svensk ekonomisk zon samt genomför kontroller i de områden som övervakas av NEAFCTPF12FPT eller som annars omfattas av internationella uppdrag. 12TP PT NEAFC beskrivs närmare i avsnitten 3.3 och 7.7.2. Personal- och utbildningsavdelningen ingår i cen- trala ledning.TPF13FPT Avdelningen ska bl.a. samordna personalutveckling, utbildning och kompetensförsörjning. grundutbildning administreras av avdelningen och är, förutom den praktiska tjänstgöringen, i huvudsak förlagd till . Målsättningen är att rekrytera 25 till 30 aspiranter . Vissa år kan intagningen bli något större och andra år något mindre. Grundutbildningen omfattar fem terminer och är uppdelad på en kustbevakningsutbildning (KBU 1), en fartygsbefälskurs klass VII och en maskinbefälskurs klass VII. Första delen, KBU 1, omfattar tre terminer. Fartygs- och maskinbefälskurserna är högskoleutbild- ningar om 25 poäng vardera, vilket motsvarar två terminer. Grund- utbildningen kan kompletteras med olika vidareutbildningar. Ut- bildningen sker i samverkan med främst polisen men också andra rättsvårdande myndigheter och hanteras i viss utsträckning av för- undersökningsledare och andra anställda inom myndigheten. Den nautiska och maskintekniska utbildningen (inklusive fartygsbefäls- kurs klass VII respektive maskinbefälskurs klass VII) genomförs av i och Sjöfartshögskolan i Regioncheferna ansvarar i princip för tjänstemännens vidareutbild- ning. I genomsnitt får varje tjänsteman cirka 3–teoretisk ut- bildning för att upprätthålla och utveckla yrkeskompetensen inom de polisiära och de andra befogenhetskrävande verksamhets- områdena. Myndigheten har för avsikt att inrätta ett särskilt utbildningsråd med personalchefen som ordförande. Rådets uppgift kommer bl.a. att vara att bedriva omvärldsbevakning och kvalitets- säkring i fråga om grundutbildningens och fortbildningarnas innehåll och struktur. 13TP PT 2 kap. 7 § andra stycket arbetsordningen. 14TP PT rekrytering och utbildning beskrivs ingående i den s.k. KRUT-rap- porten , Utredning avseende aspirantrekrytering och grund- utbildning. 5Kustbevakningens nationella och internationella samverkan Eftersom huvudansvaret för olika statliga verksamheter till sjöss ligger på olika myndigheter, kompletteras själv- ständiga uppgifter med uppgiften att vara en resurs för vissa andra myndigheter, så att dessa kan fullgöra sin verksamhet till sjöss samt i kust- och skärgårdsområden.TPF1FPT Vissa samverkansmyndigheter har inga egna, eller otillräckliga, sjögående resurser eller verkar enbart inom sakligt eller geografiskt avgränsade områden. Därutöver bedriver myndigheten internationellt samarbete, vilket har ökat kraftigt . Det internationella samarbetet, inte minst inom EU, har stor betydelse för myndighetens verksam- het och dess möjligheter att agera utanför svenskt territorium. I detta avsnitt uppehåller vi oss inledningsvis vid Kustbevak- ningens samverkan med vissa nationella myndigheter (avsnitt 5.2) och beskriver därefter huvuddragen i den internationella samverkan (avsnitt 5.3). Polisväsendet består av (inklusive Säkerhetspolis- en), och 21 självständiga polis- myndigheter. 1TP PT Uppgifterna i detta avsnitt är till viss del hämtade ur en uppsats av , : Räddar, skyddar, övervakar – och beivrar brott – till sjöss, Skånska hovrättens yngreförening – Några uppsatser till ett jubileum, s. 173 ff. nationella och internationella samverkan Polislagen (1984:387) och polisförordningen (1998:1558) inne- håller de grundläggande bestämmelserna om polisväsendets organisa- tion och uppgifter. Målen för polisverksamheten och polisens upp- gifter har inte preciserats i polislagen utan anges mer allmänt. Skälet är att man har velat att polisens verksamhet ska kunna anpassas till förändringar i samhället. Till polisens uppgifter hör att förebygga brott och andra stör- ningar av den allmänna ordningen eller säkerheten, att övervaka och hindra störningar av säkerheten och ordningen samt ingripa när sådana har inträffat, att bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal, att lämna allmänheten skydd, upp- lysningar och annan hjälp samt att fullgöra den verksamhet som an- kommer på polisen enligt särskilda bestämmelser (2 § polislagen). Polisen har huvudansvaret för bl.a. utlänningskontrollen, såväl vid gränserna som inom . Polisen är skyldig att samarbeta med andra myndigheter och organ, vilkas åligganden berör polisverksamheten. De andra myndigheterna är å sin sida skyldiga att ge polisen stöd i dess arbete (3 § polislagen). Polisens organisation är indelad i en central och en lokal nivå. är central förvaltningsmyndighet för polisväsen- det och har tillsyn över detta. Till hör bl.a. Riks- kriminalpolisen och Säkerhetspolisen. huvuduppgifter är att utöva tillsyn över polisen och verka för planmässighet, samordning och rationalisering. Sty- relsen meddelar vidare föreskrifter och allmänna råd för polisväsendet. Myndigheten kan också, på regeringens uppdrag, leda polisverksamhet för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet. Rikspolis- styrelsen har samordningsansvar bl.a. för gränskontroll avseende personer, polisens planering vid särskilda händelser. deltar, tillsammans med och Kust- bevakningen, i arbetet i Task Force on Organised Crime in the Baltic Sea Region (Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Östersjö- området), i syfte att utveckla samarbetet med övriga gränskontroll- myndigheter i . Den lokala polisorganisationen består av en polismyndighet i varje län, som leds av en polisstyrelse. Den dagliga verksamheten leds av en länspolismästare, som är chef för en polismyndighet. nationella och internationella samverkan har en polismyndighet en polisoperativ enhet som i regel rymmer utrednings-, utrycknings- och trafikpolisverksamhet samt en förvalt- ningsenhet för bl.a. administrativa uppgifter. Alla polismyndigheter har kriminalunderrättelseenheter. Sjöpolisen är en specialfunktion inom två polis- myndigheter. Sjöpolisens uppgift är att verka i skärgården och att utföra sjöövervakning i syfte att höja sjösäkerheten och att ingripa mot brott. I den brottsutredande verksamheten hanteras bl.a. ären- den om stöld av båtar eller båtmotorer. Även bl.a. dödsolyckor till sjöss, sjöfylleri, fiske- och jaktbrott samt överträdelser av andra för- fattningar med anknytning till marin verksamhet hanteras av sjöpolis- en. Vid sjöpolisposteringarna finns en eller flera båtar för övervak- ning. Verksamheten till sjöss är företrädesvis inriktad på de kustnära områdena. Sjöpolisverksamheten är till viss del säsongsbetonad, vilket bl.a. innebär att den yttre tjänsten bedrivs med ett varierat personal- uttag som utökas kraftigt . Inom polisens underrättelseverksamhet överlämnar myndigheten tips och underrättelser avseende brottslig verksamhet till Kustbevak- ningen och får i viss utsträckning samma typ av information tillbaka. Polisen ingår också tillsammans med i det samarbete som bedrivs inom Maritimt Underrättelsecenter (MUC). Polisen tar vidare emot uppgifter och rapporter från Kustbevak- ningen när har ingripit till sjöss mot upptäckta brott och ordningsstörningar i sjötrafiken.TPF2FPT Gränspolisen, som ansvarar för gränskontroll och utlännings- relaterade frågor, samarbetar regelbundet med vid gränskontroller, även om myndigheterna utför uppgifter enbart inom sina respektive ansvarsområden. Inom ramen för utlänningskontroll av personer samarbetar polisen med på så sätt att är kontaktpunkt för förhandsanmälningar från handels-, fiske- och fritidsfartyg på väg till svensk hamn. Kustbe- vakningen är vidare kontaktpunkt för handelssjöfarten avseende sjöfartsskydd. Huvudansvaret för att utreda och beivra brott ligger på polisen och åklagarväsendet. Polismyndigheterna i respektive bedriver sjöpolisverksamhet. I övriga landet finns 2TP PT Vid utsläppsbrott lämnas informationen i stället till åklagare. nationella och internationella samverkan däremot ingen sådan verksamhet. Sjöpolisens verksamhet är dess- utom begränsad . Då ägnar personalen sig bl.a. åt att utreda sjörelaterade brott. kompletterar och samarbetar med polisen på orter där och på tider då polisen inte har någon egen verksamhet till sjöss. Samarbetet bygger till största delen på lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning (LKP), som dels ger en kustbevakningstjänsteman rätt att ingripa mot vissa typer av brott, dels ger sådana tjänstemän rätt att ingripa mot ordnings- störningar i vissa fall. I avsnitt 11.2 redogör vi ingående för vilka befogenheter lagen ger. Merparten av de brott som rapporterar är brott mot sjötrafikförordningen och sjölagen, t.ex. överträdelser av fart- begränsningar, bristande lanternföring och sjöfylleri. Vidare rappor- teras bl.a. brott som upptäcks i samband med miljöövervakning och tillsyn i djur- och naturskyddsområden, till- synen över fiske, maritima fornminnen och sjöfynd. Förutom brottsutredning kan samarbetet röra spaningsinsatser och annan inhämtning av underrättelser samt brottsplatsundersök- ningar under vatten. samarbetar således huvudsakligen med polisen när det gäller brottsförebyggande, brottsbekämpande och brottsut- redande verksamhet, men även i den ordningshållande verksamheten förekommer visst samarbete. Polisen har huvudansvaret för att upprätthålla allmän ordning. ordningshållande verksamhet omfattar framför allt sådant uppträdande i trafiken till sjöss som stör ordningen eller utgör en omedelbar fara för att ordningen störs. i och polismyndigheterna i Väster- bottens, och har ingått lokala över- enskommelser med Regionledning Nord avseende utökad samverkan vid förundersökning vid sjörelaterade brott.TPF3FPT Även i län finns numera en sådan överenskommelse mellan 3TP PT Regionledning Nord och i Norbotten, Samverkan av- seende förundersökning vid sjörelaterade brott (Dnr 32-259/06:3), Region- ledning Nord och i (Dnr 32-335/05:1), Samverkan avseende förundersökning vid sjörelaterade brott (Dnr 32-259/06:3), region och i läns överenskommelse om samverkan avseende förundersökning vid sjörelaterade brott (Dnr 32-292/07:1), region och i läns överenskommelse om samverkan avseende för- undersökning vid sjörelaterade brott (Dnr 32-333/07:1). nationella och internationella samverkan polismyndigheten och Kustbevakningen.TPF4FPT Avtalen syftar till ett rationellt nyttjande av myndigheternas befintliga resurser. Vid sjö- relaterade brott ska, om det inte är olämpligt, polisens förundersök- ningsledare begära biträde med förundersökningen. Överenskommelserna reglerar också bl.a. informationsutbytet och föreskriver att respektive polismyndighet ska informera Kustbevak- ningens ledningscentral om inkomna brottsanmälningar som berör kusten. Främst avses uppgifter om tillgrepp av båt- och båtmotorer, inbrott och skadegörelse på skärgårdsöar och i kustzonen. Polis- myndigheten informerar vidare om tillstånd till offentliga tillställ- ningar som t.ex. dans eller andra aktiviteter i skärgården. Det finns också exempel på mindre långtgående avtal om sam- erkan i fråga om övergripande planering, informationsutbyte och sjöfartsskydd. En sådan överenskommelse har ingåtts mellan Polis- myndigheten i län och Region . Över- enskommelsen innebär att samordnade insatser ska kunna utföras i och inom län, bl.a. genom fysiska kontroller ombord på fartyg, i syfte att förhindra brottslighet och öka tryggheten.TPF5FPT Liknande överenskommelser om samordnade insatser har bl.a. ingåtts mellan i och Region samt mellan och Kustbe- vakningen Region finns överenskommelser mellan Region och Polismyndigheterna i , SödermanlandTPF9FPT respektive län.TPF10FPT Det förekommer att de myndigheter som ansvarar för gränskon- trollen tar fram gemensamma principer för samverkan i gränskontroll- arbetet. Ett sådant dokument rörande operativ samverkan har upp- rättats av i och polismyndigheterna i , och , , och Region samarbetar enligt avtal också med polisväsendet bl.a. på så sätt att myndigheten, till följd av en särskild överens- 4TP PT Region , dnr 32-363/07:1 och region dnr 32-1321/07:1 samt i län dnr AALM-407-6560/07. 5TP PT , dnr 32-146/01:1. 6TP PT , dnr 32-217/02:1. 7TP PT , dnr 32-324/00:1. 8TP PT , dnr 32-652/99. 9TP PT , dnr 32-653/99. 10TP PT , dnr 32-146/01. 11TP PT Regionledning Syd, Operativ Samverkan Gränskontroll i (Dnr 37-1864/06:1). nationella och internationella samverkan kommelse, vid behov kan bistå den med förflyttningar till sjöss. De grundläggande reglerna för åklagarväsendet finns i 7 kap. rätte- gångsbalken. Ytterligare bestämmelser finns bl.a. i förordningen (2007:971) med instruktion för . Åklagarnas huvudsakliga arbetsuppgifter är att vara förundersök- ningsledare i fråga om brott där saken inte är av enkel beskaffenhet, fatta beslut i åtalsfrågan och föra talan i domstol. Åklagarna har långtgående befogenheter bl.a. när det gäller att besluta om olika straffprocessuella tvångsmedel enligt 24–28 kap. . Enligt bestämmelser i 48 kap. har åklagare också rätt att genom strafföreläggande – som, om det godkänns, mot- svarar en dom – förelägga bötesstraff och villkorlig dom eller sådan påföljd i förening med böter. Åklagarväsendet består av och Ekobrotts- myndigheten. Riksåklagaren är högste chef över åklagarväsendet och utövar tillsyn över åklagarverksamheten. Den operativa åklagar- verksamheten bedrivs vid landets 38 åklagarkammare. Av dessa är 32 s.k. allmänna kammare som, något förenklat, har ett geografiskt arbetsfält som ungefär motsvarar ett län. I de tre storstäderna finns det flera åklagarkammare. Myndigheten har också tre internationella åklagarkammare. Dessutom finns det tre nationella åklagarkammare som bekämpar korruption, handlägger brottsmisstankar mot polis- män och åklagare respektive handlägger säkerhetsmål. Till myndigheten hör vidare fyra utvecklingscentra som har till uppgift att bedriva metod- och rättsutveckling inom olika rätts- områden. Vid dessa utvecklingscentra utövas också rättslig uppfölj- ning och tillsyn. Bortsett från , som har en särskild organi- sation, har åklagarväsendet inte några egna resurser för att utreda brott. Av det skälet har åklagare rätt till biträde av polisen för att genomföra brottsutredningar. och har inom sina respektive verksamhetsområden en motsvarande skyldig- het att biträda åklagare. nationella och internationella samverkan utvecklingscentrum i ansvarar för den rättsliga utvecklingen av arbetet med att bekämpa miljöbrott.TPF12FPT På ett flertal åklagarkammare finns det särskilda miljöåklagare. Förundersökning angående vattenförorening och miljöbrott till sjöss utförs normalt av kustbevakningstjänstemän och leds av Kustbevak- ningen eller åklagare. Sådana förundersökningar föranleder nära kontakt med ansvarig åklagare eller och i viss utsträckning med berörd polismyndighet. Åklagare kan också, med stöd av 7 § LKP, anlita eller en kustbevakningstjänsteman som biträde i en förundersök- ning. Detta utnyttjas främst när det gäller fiskebrott, brott mot utlänningslagen och brott mot lagen om sjöfartsskydd, om det är som har upptäckt brottet. samverkan sker framför allt med Åklagarmyn- digheten. har dock kontakt med Ekobrottsmyn- digheten i vissa ärenden, t.ex. i fråga om ekonomisk brottslighet som berör s.k. grön diesel och fiske. Eftersom samarbetet med är mycket begränsat berörs denna myndig- heten inte i den fortsatta framställningen. blev en myndighet, som bedriver verk- samhet i hela landet. Verkets huvudsakliga uppgift är att ansvara för tullfrågor. Detta arbete omfattar att fastställa och ta ut tullar, mer- värdesskatt och andra skatter samt avgifter så att en riktig uppbörd kan säkerställas, och att övervaka och kontrollera trafiken till och från utlandet så att bestämmelser om in- och utförsel av varor följs.TPF13FPT 12TP PT definierar miljöbrott på följande sätt: 2.brott enligt lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg, 3.brott enligt punkterna 1 och 2 även om de vid en granskning visar sig falla under en svårare brottsrubricering i exempelvis , och 4.jaktbrott som avser de stora fridlysta djuren. 13TP PT 1 § förordningen (2007:782) med instruktion för . nationella och internationella samverkan nuvarande organisation utgår från myndighetens kärnverksamhet, som har delats in i de två huvudprocesserna Effek- tiv handel och Brottsbekämpning. Dessa är i sin tur indelade i var- dera två produktionsprocesser och ett antal delprocesser. Enklare uttryckt motsvarar de två huvudprocesserna i princip de åtgärder som vidtar för att hantera den legala respektive den illegala handeln över våra gränser. Det operativa arbetet, som är uppdragsstyrt och projektinriktat, sker inom en process vid olika kompetenscenter. Dessa har olika inriktning, exempelvis flygtransporter. Varje kompetenscenter sva- rar inom sitt ansvarsområde direkt under processledningen för den operativa verksamheten inom hela riket. Ett kompetenscenter kan ha sin verksamhet utlokaliserad på olika platser i landet, men styrs och leds alltid från samma plats. genomfördes vissa justeringar av orga- nisation, bl.a. inom brottsbekämpningsprocessen. Ett syfte med justeringarna var att ge brottsbekämpningen en tydligare geografisk indelning för att förstärka kontaktytorna med samverkansparterna. Grunden för den brottsbekämpande verksamheten utgörs främst av lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) och de författningar som smugglingslagen hänvisar till. verksamhet med uppbörd av tullar, skatter och avgifter samt kontroll av restriktioner grundar sig främst på ett antal EG- rättsakter samt tullagen och inregränslagen.TPF14FPT har vidare rätt att utföra kontroller enligt lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkohol- varor, tobaksvaror och energiprodukter. Denna lag innehåller bl.a. straffbestämmelser för olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor och olovlig befattning med sådana. Punktskattekontroll, lik- som kontroll med stöd av tullagen och inregränslagen, syftar ytterst till att förhindra brott. Även om huvuduppgift är att kontrollera flödet av varor över gränserna ska verket också kontrollera personers ut- och inresa. är, tillsammans med polisen och , gränskontrollmyndighet också i detta avseende. 14TP PT Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (tullkodex) och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 (tillämpningskodex) samt tullagen (2000:1281) och lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen (inregräns- lagen). nationella och internationella samverkan är en av tre gränskontrollmyndigheter. Som framgått i avsnitt 3 medverkar i kontroll av både varor och personer. Enligt regleringsbrevet ska Kustbevak- ningen i sin kontrollverksamhet särskilt prioritera insatser för att förhindra narkotikasmuggling och storskalig eller frekvent illegal införsel av alkohol- och tobaksvaror. ansvar för gränskontrollen av personer förut- sätter ett nära samarbete med tullväsendet och ömsesidigt utbyte av information och underrättelser. Tillsammans med polisen medverkar också i kontrollverksamhet vid inre gräns. Myndigheten kan t.ex. utföra kontroller enligt överenskommelse med . En genomförd tullkontroll dokumenteras i informations- och beslutsstödsystem, KIBS. Rapportering till Tull- verket sker alltid i fråga om ingripanden mot tull- och smugglings- brott. I rapporterna kan vissa förundersökningsdokument och upp- gifter om beslag eller andra tvångsmedel ingå. Likaså underrättas om en tullkontroll resulterar i att andra brister än straffbe- lagda gärningar upptäcks. lämnar även information om andra iakttagelser vid kontrollen vilka bedöms vara av intresse för . Ett exempel på organisatorisk samordning mellan Kustbevak- ningen och tullväsendet, men också polisväsendet, är det tidigare nämnda för , och polisen gemensamma underrättelse- och analyscentret MUC (se avsnitt 5.2.1). Vidare samverkar Kustbevakningsflyget med för att identifiera och upptäcka yrkes- och fritidsfartyg som är av särskilt intresse för tullkontroll. uppgifter regleras i förordningen (2007:1161) med instruktion för . Verket är central förvaltningsmyn- dighet under med ett samlat sektorsansvar nationella och internationella samverkan för sjöfarten.TPF15FPT är en särskild enhet inom Sjö- fartsverket.TPF16FPT har tre huvudverksamheter. Den första avser sjö- trafik och består av verksamhetsgrenarna sjötrafikinformation, lots- ning och sjöräddning. Den andra omfattar infrastruktur och avser farleder, isbrytning och sjögeografisk information. Den tredje är ansvar för föreskrifter och tillsyn avseende fartygs sjö- och miljösäkerhet samt sjöfartsskydd och i mindre mån också utredning och analys av sjöolyckor. Den internationella sjöfarten styrs till stor del av EG-rättsakter, vilka i flera fall utgår från de internationella regler som beslutats av för sjösäkerhetsfrågor, (). verksamhet ska bedrivas med inriktning huvud- sakligen på handelssjöfarten. Sjösäkerheten i fritidsbåtstrafiken ska främjas genom information och rådgivande verksamhet. Fritidsbåts- trafikens intressen i övrigt liksom fiskets och marinens intressen ska beaktas.TPF17FPT arbete syftar till att förebygga olyckor på och med fartyg samt att förebygga föroreningar från fartyg. Sjö- fartsinspektionen ansvarar för föreskrifter och tillståndsgivning av olika slag samt tillsyn. Verksamheten regleras, förutom av instruk- tionen, främst av fem lagar med tillhörande förordningar, nämligen fartygssäkerhetslagen (2003:364), lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg, arbetsmiljölagen (1977:1160), lagen (2004:487) om sjöfartsskydd och lagen (2006:1209) om hamnskydd. Sjöfarts- inspektionen har i de nämnda lagarna och tillhörande förordningar bemyndigats att utfärda föreskrifter om fartygs tekniska och opera- tiva säkerhet, arbetsmiljö, miljösäkerhet, säkerhetsorganisation och 15TP PT 1 § förordningen med instruktion för . 16TP PT Den s.k. har i betänkandet Trafikinspektionen – en myn- dighet för säkerhet och skydd inom transportområdet (SOU 2007:4) förordat att en ny myndighet ska bildas med ansvar för säkerhets- och skyddsfrågor inom transportområdet. Utredningen föreslår att verksamheterna i Järnvägsstyrelsen och Luftfartsstyrelsen ska föras över till den nya myndigheten samt att och Vägtrafikinspektionen ska skiljas från respektive och att verksamheterna ska ingå i den nya myndigheten. har regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att för- bereda och genomföra bildandet av en särskild trafikinspektion (dir. 2007:105). Utredningen, den s.k. , har överlämnat delbetänkandet Trans- portinspektionen, En myndighet för all trafik. I delbetänkandet föreslås beträffande sjöfarts- näringen att uppgifter förs över till Transportinspektionen. Vidare föreslås att ansvaret för sjöfartsregistret samt hanteringen av kustfartstillstånd också förs över till Transportinspektionen. 17TP PT 3 § förordningen med instruktion för . nationella och internationella samverkan