sou · GVB38 · 2008-01-01 00:00:00 — Förslaget innebär att den samverkan och den samlade kunskap om ekobrottsbekämpning som måste finnas allvarligt äventyras. För avnämarna till de nuvarande stabs- funktionerna, främst andra myndigheter och organisationer, skulle en uppdelning av stabsfunktionerna bli svårhanterlig. En annan angiven nackdel med att avveckla Ekobrotts- myndigheten är att det äventyrar det samlade utvecklingsarbete för åklagare, poliser och ekorevisorer som bedrivs inom myndigheten. invänder även mot uppfattningen om att det skulle finnas några oklarheter i ansvarfördelningen mellan och . I frågan om tänkbara storlek om den skulle ges ett rikstäckande ansvar (jfr. avsnitt 8.7), med nuvarande sakliga befogenhetsområde, anför att åklagarresurser motsvarande drygt 30 årsarbetande samt polisresurser motsvarande ca 120 årsarbetande poliser och några få ekonomer (siffrorna är osäkra på grund av en otillförlitlig resursuppföljning inom Polisen) skulle föras över till . Till detta kan beräknas marginella förstärkningsbehov för administration. Antalet åklagare inom myndigheten skulle då öka från nuvarande knappt 90 till ca 120 och antalet ekopoliser från ca 200 till 320. Totalt sett skulle personalresurser komma att uppgå till maximalt ca 565 personer jämfört med dagens ca 400. Avslutningsvis i denna del framhålls att denna beräkning inte innebär någon faktisk utökning av de totala resurserna för ekobrottsbekämpning. En spetsmyndighet (jfr. avsnitt 8.7) för de mest kvalificerade ekobrottsutredningarna i kombination med nationella stabs- uppgifter skulle enligt i vart fall vara ett alternativ som är klart bättre än det som föreslås. Vad gäller eventuella besparingar med en inordning av ekobrotts- bekämpningen inom och Polisen (jfr. kapitel 10) konstateras att det inget längre finns något behov av en generaldirektör om läggs ner. Det är också sannolikt att vissa övergripande stabsfunktioner som utförs av planeringsdirektör, personaldirektör och ekonomidirektör kan samordnas i en ny organisation. Men beträffande flertalet övriga befattningshavare tyder utredningens slutsatser i denna del på bristande kännedom om de arbetsuppgifter som utförs vid stab eller på att det finns en betydande administrativ överkapacitet vid främst . Beträffandet behovet av en särskild myndighet för ekobrotts- bekämpning med konstaterar avslutningsvis att ingen annan brottslighet – möjligen med undantag för terrorism – hotar så stora samhällsekonomiska och samhälleliga värden som den ekonomiska brottsligheten (jfr 8.7). I grunden utgör brottslig- heten också det kanske allvarligaste hotet mot ett fritt näringsliv med en sund konkurrens. Den ekonomiska brottsligheten drabbar, till skillnad från alla andra typer av brottslighet, direkt eller indirekt alla medborgare i det svenska samhället. Utformningen av en integrerad ekobrottsbekämpning (kap. 9) Förslaget att anställa de nuvarande 41 ekorevisorerna vid Ekobrotts- myndigheten hos (se avsnitt 9.2) innebär enligt en helt ny syn på rollfördelningen mellan åklagare och utredningspersonal. Ekorevisorernas roll är inte enbart att bistå förundersökningsledaren i förundersöknings- arbetet. Deras verksamhet är i praktiken i hög grad inriktad mot ett självständigt agerande enligt direktiv från förundersökningsledaren. Att på det sätt som föreslås skapa en betydande personalresurs inom för direkta utredningsuppgifter leder till en klar förändring av åklagarrollen i myndigheten. Åklagarna skulle bl.a. få ett arbetsledningsansvar som är betydligt mer vittgående än uppgiften att leda förundersökningar genom direktiv. Den frågan förtjänar enligt hans mening en ordentlig analys. Vidare framhålls att den uppföljning och analys som Ekobrotts- myndigheten gör av brottsutvecklingen inom ekobrottsområdet är av en helt annan karaktär än den som gör. Han hänvisar härvid bl.a. till de omvärlds- och hotbildsanalyser som har tagit fram . Konsekvenser och ikraftträdande (kapitel 10) Vad avser lokalbehov vid ett förslag som innebär att Ekobrotts- myndigheten ges ett rikstäckande ansvar, anger som sin övertygelse att det finns en sådan flexibilitet i lokal- användningen både inom Polisen och inom att det inte skulle medföra några större problem att ordna en samlokalisering inom befintliga lokaler. Därmed faller enligt honom påståendet i betänkandet om ökade kostnader vid den lösningen. framför i sitt särskilda yttrande dessutom önskemål om kompletterande statistiska uppgifter samt anför att utredningens förslag enligt hans bedömning kommer att ha negativa konsekvenser på samhällsekonomin. Han anför avslutningsvis att genom de avsevärda resultat- förbättringar som har uppnått kan myndigheten nu sägas fullgöra uppdraget och med den stora potential för ytterligare effektivitetsvinster som finns inom myndigheten kan det i motsats till utredarens slutsats vara ett alternativ att ge myndigheten ytterligare uppgifter för att åstad- komma direktivens målsättning om en så effektiv ekobrotts- bekämpning som möjligt. 2.Från socialbidrag till arbete. 3.Föräldraskap vid assisterad befrukt- ning. – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. 5.Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ett aktivt stöd i rättsprocessen. 7.Den nya inskrivningsmyndigheten. 8.Nya förutsättningar för ekobrotts- bekämpning. Föräldraskap vid assisterad befrukning. Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ett aktivt stöd i rättsprocessen. Nya förutsättningar för ekobrottsbekämpning. Från socialbidrag till arbete. Den nya inskrivningsmyndigheten. – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet.