sou · GWB31 · 2008-02-28 00:00:00 — Denna rapporteringsskyldighet, som följer av artikel 11.2, bör också lagregleras. Den kan fullgöras av Sjöfarts- verket. Barlastvattenkonventionen reglerar härutöver ett flertal fall där annan rapportering ska ske eller där information ska ges till IMO eller andra stater. Denna rapporterings- och informationsskyldig- het bör åvila . Det gäller t.ex. rapportering till följd av konventionens bestämmelser i artikel 8.1, 10.4, 11 och 14. bör dock vara den myndighet som fullgör informationsskyldig- heten avseende utfärdade varningar. bör också ges möjlighet att meddela föreskrifter om sådan rapporteringsskyldighet som enligt konventionen åvilar annan, t.ex. den som åvilar rederiet enligt regel E-1.7. Bedömning: bör införliva barlastvattenkonventionens bestämmelser först i samband med att konventionen träder i kraft. Ett bemyndigande för att godkänna system för behandling av barlastvatten bör träda i kraft . De av utredningen föreslagna tilläggsåtgärderna bör kunna bli gällande innan konventionen träder i kraft. Konventionens regel B-3.1 bör tillämpas från och med de årtal som anges. Barlastvattenkonventionen träder i kraft 12 månader efter den dag då minst 30 stater, vilkas handelsflottor sammanlagt motsvarar av världshandelsflottans bruttodräktighet, har blivit parter till den. Per har endast 11 stater, motsvarande av världshandelsflottans bruttodräktighet, tillträtt konventionen. Konventionen var ur- sprungligen tänkt att träda i kraft , som är den tidpunkt då de första fartygen enligt konventionen ska ha godkända system för behandling av barlastvatten installerade (se dock avsnitt 4.2.1 för det undantag som följer av den resolution som beslutats inom IMO ). Om konventionen ska kunna träda i kraft , måste tillräckligt många stater ha tillträtt den senast /2008. Detta kommer med stor sannolikhet inte att ske. Konventionen kommer således förmodligen att träda i kraft först efter . I konventionens ingress anges att det, för att syftet med konventionen ska kunna uppnås, fordras åtgärder som grundas på globala regler och riktlinjer för effektivt genomförande och en enhetlig tolkning av reglerna. Detta innebär att det är lämpligt att sätta konventionens bestämmelser i kraft först i samband med dess IMO:s juridiska avdelning har också uttalat att det inte är lämpligt att tillämpa konventionens bestäm- melser innan den har trätt i kraft internationellt.TPF1FPT bör därför enligt utredningens mening införliva barlastvatten- konventionens bestämmelser först i samband med att konven- tionen träder i kraft. Något datum för ikraftträdande av den föreslagna svenska författningsregleringen kan därför inte föreslås. Huruvida en stat som tillträtt en konvention som ännu inte trätt i kraft, måste iaktta dess bestämmelser behandlas i artikel 18 b) i om traktaträtten. Artikeln stadgar att en stat som ratificerat en konvention är förpliktad att avhålla sig från handlingar som skulle omintetgöra konventionens ändamål och syfte även innan konventionen trätt i kraft, förutsatt att ikraft- trädandet inte otillbörligt fördröjs. Med andra ord får en stat som bundit sig till en konvention som ännu inte trätt i kraft, inte handla i direkt strid mot dess ändamål och syfte. Staten är dock knappast skyldig att följa dess detaljreglering. Enligt utredningens mening bör bemyndigas att godkänna system för behandling av barlastvatten innan konven- tionen träder i kraft (avsnitt 6.3.1). Detta bör kunna ske från . Om det skulle anses påkallat att införa de tilläggs- åtgärder som utredningen föreslår i avsnitt 6.7.1, bör även dessa införas tidigare. Viss diskussion har förts kring frågan om konventionens regel B-3.1 ska tillämpas från eller från och med de angivna årtalen, dvs. antingen respektive , eller först efter dessa datum. Under MEPC 56 klargjordes att regeln ska läsas tillsammans med regel B- 3.2, vilket innebär att fartyg ska uppfylla reglerna senast vid den första mellanliggande besiktningen eller den förnyade besikt- ningen, beroende på vilken av dessa som först verkställs, efter årsdagen för fartygets leverans under det år som fartyget är skyldigt att uppfylla bestämmelserna, dvs. Regeln ska således gälla från och med de angivna årtalen, varvid den exakta tidpunkten för respektive fartygs skyldighet att uppfylla bestämmelserna kan variera. 1TP PT från det 11:e mötet med Bulk Liquids and Gases, , diarienr. 050212-07-15307, s. 6. Bedömning: Det uppstår inte någon fråga om retroaktivitet för det fall att konventionen träder i kraft först efter de datum som anges som första tillämpningsdatum i fråga om krav på behand- ling av barlastvatten. MEPC har bedömt att det troligen inte kommer att finnas godkända system för behandling av barlastvatten i tillräcklig omfattning att installera på de fartyg som berörs av dessa krav från detta datum. Med anledning härav har IMO beslutat en resolution som rekommenderar tillträdande stater att skjuta fram detta datum (avsnitt 4.2.1). Diskussion har förts kring huruvida det uppstår någon fråga om retroaktivitet i fall konventionen träder i kraft först efter de datum som i konventionen anges som första tillämpningsdatum i fråga om krav på behandling av barlastvatten. Om det i sådant fall skulle anses att konventionen får en retroaktiv tillämpning, blir bestäm- melserna om förbud häremot i om traktaträtten tillämpliga. Under MEPC 56 uttalade kommittén emellertid att det inte uppstår någon fråga om retroaktivitet. Bestämmelserna om retroaktivitet i kommer således enligt kom- mittén inte att bli tillämpliga. Detta innebär att från den dag konventionen träder i kraft, ska fartygen uppfylla konventionens bestämmelser om krav på system för behandling av barlastvatten ombord, oavsett om dessa krav enligt konventionen ska vara uppfyllda från ett tidigare datum. Utredningen delar kommitténs bedömning i denna fråga. Enligt utredningens mening kan det anses vara fråga om en retroaktiv tillämpning enbart om nya regler görs tillämpliga på redan inträffade förhållanden (jfr 2 kap. 10 § första stycket RF). Detta blir inte fallet om konventionens bestämmelser görs tillämpliga när denna träder i kraft, även om det innebär att krav uppställda från en tidigare tidpunkt också blir gällande. De datum som är angivna i konventionen ska därför införas fullt ut, med det undantag som följer av den tidigare nämnda resolutionen. För kommittéers och särskilda utredares arbete gäller bestäm- melserna i kommittéförordningen (1998:1474). I 14 § anges att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommunerna, landsting eller företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäkts- minskningar för staten, kommuner eller landsting, ska kommittén föreslå en finansiering. I anges att konsekvens- bedömningen ska innehålla de budgetära konsekvenserna för stat, kommuner och privata företag samt vilka principer som bör gälla för att täcka de ökade kostnaderna för stat och kommuner. Om de föreslagna åtgärderna innebär kostnader för privata företag, ska samråd ske med . Ett effektivt genomförande av konventionens bestämmelser skulle betydligt minska riskerna för överföring av skadliga vatten- levande organismer. Förutom att detta bidrar till en bättre marin miljö, torde de samhällsekonomiska vinsterna härav vara stora. Forskningsprogrammet startade , som ett projekt inom . Inom programmet, som avslutats , har forskning utförts i syfte att klarlägga de viktigaste faktorerna för att främmande organismer ska överleva och etablera sig i en ny miljö. AquAliens har också arbetat med frågor om vilka vattenområden som är mest sårbara för att arter ska etablera sig, metoder för riskbedömningar och riskanalyser för artetablering. Inom programmet har därutöver ekonomiska beräk- ningar utförts, för att uppskatta kostnaderna vid en etablering av skadliga vattenlevande arter. Kostnader har beräknats beträffande fyra sådana arter (laxbakterie, signalkräfta, sjögull och slät havstulpan). Av dessa är det endast slät havstulpan (Balanus improvisus) som kan spridas genom barlastvatten i larvstadiet. Det är dock vanligare att den sprids genom att växa på fartygsskrov. Den totala kostnaden vid etablering av dessa fyra arter har uppskattats till cirka 500 till per år.TPF1FPT Kostnaderna utgörs av bl.a. bekämpningskostnader, uteblivna rekreationsmöjligheter och minskade intäkter till följd av att inhemska arter slås ut. Det kan medföra stora negativa konsekvenser för samhället när en ny art introduceras till den miljön genom barlastvatten. Introduktionen av den nordamerikanska kammaneten Mnemiopsis leidyi till bidrog till att fisket av ansjovis upphörde helt efter bara . Den japanska sargassosnärjan, en tång från , har spritt sig längs den och Nordsjökusterna och har helt förändrat ekosystemet, med negativa konsekvenser för fisket på vissa ställen. Förutom de samhällsekonomiska vinster som mot bakgrund härav kan antas bli följden av ett effektivt genomförande av konventionens bestämmelser, medverkar , genom att ansluta till konventionen, också till att de internationella organisa- tioner som är medlem i, uppnår sina syften. Ett genomförande av konventionens bestämmelser medför vidare administrativa och ekonomiska konsekvenser för framför allt berörda myndigheter och sjöfartsnäringen. 8.1Konsekvenser för berörda myndigheter föreslår att det huvudsakliga ansvaret för genomförandet av konventionens bestämmelser ska åvila Sjöfarts- verket. Betydande resurser kommer att behöva avsättas för detta arbete. Förslaget innebär att får ansvar för att etab- lera regelverk i form av föreskrifter och att upprätta rutiner för bl.a. tillsyn och kontroll. Det kommer även att behöva utarbetas proce- durer för att exempelvis godkänna behandlingssystem och barlast- vattenhanteringsplaner och för att bevilja dispens från kraven på hantering av barlastvatten. En viss del av arbete, framför allt vad gäller tillsyn och kontroll, kan förmodas sam- ordnas med annan sådan verksamhet som verket ansvarar för, 1TP PT , I-M., Isacs, L., , M., Calculating costs of alien invasive species in – technical report, working paper nr. 7, 2007, , , . exempelvis vad gäller den tillsyn som regleras i LÅFF. kommer enligt utredningens förslag att meddela beslut i frågor om barlastvattenavgift. En av utgångspunkterna för förslaget var att sådana ärenden ska kunna avgöras snabbt och utan större resursåtgång. kostnader i denna del bör därför kunna begränsas. Utredningen bedömer att det hos kommer att behöva avsättas resurser motsvarande ungefär 3 årsarbetskrafter för arbetet med att genomföra och följa upp konventionens bestäm- melser. , som är avgiftsfinansierat, kommer att kunna erhålla viss kostnadstäckning genom uttagande av avgifter för bl.a. tillsyn och godkännande av system för behandling av barlastvatten. Vidare föreslås Kemikalieinspektionen vara delaktig i fråga om godkännande av behandlingssystem. Utredningen bedömer att detta inte bör medföra några beaktansvärda kostnader för myndig- heten. ska enligt förslaget ha det huvudsakliga ansvaret i denna fråga. kommer enligt utred- ningens förslag att vara delaktig när vissa föreskrifter och beslut meddelas. Detta bör inte heller leda till några större kostnader. kommer att behöva utveckla övervakning av hamn- och kustområden som påverkas av sjöfart och även genomföra biologiska inventeringar av dessa områden. Utredningens förslag om upprättande av ett varningssystem kommer att medföra kostnader för . har angett att myndigheten behöver kostnadstäckning för att skapa och driva denna tjänst. Det är emellertid svårt att uppskatta dessa kostnader, som är beroende av bl.a. möjligheter av att samordna tjänsten med befintliga varningssystem, men även av en eventuell etablering av ett gemensamt varningssystem inom HELCOM. Det förutsätts att finansiering av denna verksamhet kan ske genom anslag. Vattenmyndigheterna och kommunerna åläggs enligt utred- ningens förslag viss informationsskyldighet. Detta kommer inte att medföra några nämnvärda kostnader. 8.2Konsekvenser för sjöfartsnäringen m.fl. kommer vid en anslutning av konventionen att införa dess bestämmelser, att börja gälla konventionen träder i kraft internationellt. Kraven kommer att gälla de fartyg som omfattas av konventionen, dvs. fartyg i internationell trafik. Samma krav kommer att gälla i övriga länder som tillträtt konventionen. Konkurrensneutralitet föreligger således i detta hänseende. Samtliga berörda fartyg ska ha godkända system för behandling av barlastvatten ombord . Installations- kostnaden för sådana system kommer att vara beroende av flera faktorer såsom kapacitet på barlastvattenpumparna, vilken skiljer sig åt mycket mellan fartygstyp och fartygsstorlek, den installerade kapaciteten, typ av system och om det rör sig om ett existerande eller ett nybyggt fartyg. En genomgång av de system som snart beräknas vara marknads- mässigt tillgängliga har gjorts av Lloyds Register.TPF2FPT I samband med denna genomgång gjordes en kostnadsanalys. Enligt denna varierar kostnaderna för installation kraftigt beroende bl.a. på storlek och kapacitet på systemet. För ett system som behandlar 200 kubik- meter vatten skulle medelvärdet på installationskost- naden uppgå till (2,). För ett system som behandlar vatten skulle medelvärdet uppgå till (5,). Enligt uppgifter till utredningen från en tillverkare av system kommer installationskostnaden att vara väsentligt lägre för nybyggda fartyg, uppskattningsvis mellan 10–av de ovan beräknade medelvärdena. Driftskostnaderna varierar mycket mellan olika fartyg. Enligt den kostnadsberäkning som utförts av kommer de att ligga (32–) per behandlat vatten. Att notera är att angivna uppgifter är högst preliminära och dessutom förhållandevis osäkra eftersom inte något av systemen ännu är i bruk. Bestämmelserna om skifte av barlastvatten kommer att gälla för vissa fartyg fram , varefter behandlingssystem blir ett obligatoriskt krav för samtliga fartyg. Kostnaderna för skifte av barlastvatten är kraftigt varierande, beroende på bl.a. typ av fartyg och dess storlek. Enligt en uppskattning gjord i samband med 2TP PT Lloyd´s Register, , Current Status, 2007. ratifikation av konventionen har kostnaderna för ett skifte av barlastvatten beräknats till 8 200–(9 600 – ) för en oljetanker och till 2 000 –(2 300–) för containerfartyg.TPF3FPT Av artikel 5 i konventionen följer att det ska finnas lämpliga anordningar för mottagande av sediment. Enligt utredningens förslag kommer vissa reparationsvarv att bli skyldiga att upprätta sådana anordningar (avsnitt 6.4). Driftskostnaderna för dessa torde komma att belasta sjöfartsnäringen i form av generella avgifter. Detta medför en ökning av driftskostnaderna för näringen. Krav kommer vidare att införas för berörda fartyg att upprätta barlastvattenhanteringsplaner. En sådan ska vara specifik för varje fartyg och ska innehålla en plan för fartygets hantering av barlast- vatten. Den ska förvaras ombord och enligt utredningens förslag godkännas av . Kostnaden för detta utgör en engångssumma. Fartygen ska vidare föra barlastvattendagbok i vilken ska antecknas de åtgärder i fråga om barlastvattenhantering som fartyget utför. Detta torde inte vara förenat med några större kostnader. Om någon önskar få dispens från kraven på barlastvatten- hantering, ska en ansökan härom ske hos , enligt utredningens förslag. En riskanalys ska då utföras enligt riktlinjerna G7. Föreskrifter om vad en sådan analys ska omfatta och på vilket sätt den ska göras, kommer att meddelas av . Risk- analysen kan antingen utföras av myndighet eller av den som ansöker om dispens. Det är inte meningsfullt att uppskatta kostnaden för detta. Kostnader kommer också att uppstå i samband med att fartygen måste besiktigas av behörig myndighet för att tillse att konventionens bestämmelser följs. Utredningen har haft erforderligt samråd med () om de ekonomiska konsekvenserna för sjö- fartsnäringen. NNR har ansett att utredningen även bör redovisa hur många och vilka typer av företag som berörs, hur efterlevnaden ska kontrolleras och hur informationen ska ske till berörda samt att en analys bör ske av om de föreslagna åtgärderna är relevanta och kostnadseffektiva. Som tidigare angetts kommer kraven att gälla för de fartyg som omfattas av konventionen, dvs. fartyg i internationell trafik. Efterlevnaden av reglerna kommer att kontrolleras genom tillsyn 3TP PT St.prp.nr.5 2006-2007, Om samtykke til tiltredelse av Internasjonal konvensjon om kontroll og behandling av ballastvann og sedimenter fra skip av . på det sätt som konventionen föreskriver och information till berörda rederier kommer att på sedvanligt sätt ske i form av möten och skrivelser. Vidare har frågan om åtgärderna är relevanta och kostnadseffektiva bedömts av IMO genom att konventionen har antagits. De tekniska lösningarna av problemet med överföring av skadliga vattenlevande organismer har därigenom godtagits av denna organisation. Det saknas enligt utredningens mening, skäl för utredningen att göra en egen utvärdering av åtgärdernas relevans och kostnadseffektivitet. Alternativet till att inte införa åtgärderna är att inte ansluter till konventionen utan inför egna regler för att komma till rätta med problemet med skadliga vattenlevande organismer som överförs genom barlastvatten. Detta alternativ kan inte förespråkas. I detta kapitel kommenteras förslaget till en ny lag om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment. Den föreslagna tillhörande förordningen kommenteras inte särskilt. Kapitlet innehåller vidare en kommentar till föreslagna ändringar i gällande författningar, dock inte till ändringar som föreslås i gällande förordningar (se för dessa avsnitt 5.3.2 och 5.3.3 samt 6.4). Slutligen återfinns i detta kapitel en s.k. parallelluppställning av konventionens bestämmelser med dess motsvarighet i den före- slagna svenska författningstexten. 9.1Förslag till lag om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment Denna kommentar innehåller ett flertal hänvisningar till den till- hörande förordningen. I kommentaren anges inte denna med dess fullständiga föreslagna namn, utan benämns enbart med beteck- ningen förordning. I denna bestämmelse anges lagens syfte. Bestämmelsen anger lagens tillämpningsområde. Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 6.1.1. I denna bestämmelse regleras undantagen från tillämpnings- området. Andra stycket innebär att lagen som huvudregel inte ska tillämpas på fartyg som trafikerar endast Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon. ges möjlighet att, efter att ha hört , utvidga tillämpningsområdet att omfatta även sådana fartyg (25 § förordningen). Detta bör göras om utsläpp av barlastvatten från sådana fartyg bedöms störa eller skada eller angränsande staters eller andra staters miljö, männi- skors hälsa, egendom eller resurser. Som huvudregel omfattas inte heller svenska fartyg som trafikerar endast annan stats inre vatten, territorialhav och ekonomiska zon, liksom sådant vatten och eventuellt angränsande fritt hav. ges även i dessa fall möjlighet att utvidga tillämpningsområdet. Det bör göras om den berörda staten bestämmer att barlastvattenkonventionens regler ska gälla även dessa fartyg. I tredje stycket bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om tillämpningsområdet beträffande svenska statsfartyg. Mot- svarande bestämmelse finns i 1 kap. 4 § andra stycket LÅFF. Några sådana föreskrifter är inte föreslagna i förordningen. Sådana föreskrifter som avses i fjärde stycket bemyndigas att meddela genom 25 § förordningen. Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 6.1.2. Bestämmelsen utgör en erinran om att bindande internationella överenskommelser ska beaktas när föreskrifter och beslut meddelas med stöd av lagen. Motsvarande bestämmelse beträffande meddelande av föreskrifter finns i 1 kap. 5 § första stycket första meningen LÅFF. I paragrafen definieras vissa begrepp som har betydelse för innebörden och omfattningen av lagens bestämmelser. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.1.3. I bestämmelsen anges att barlastvatten måste ha hanterats på föreskrivet sätt innan det får släppas ut. I 2–5 §§ och i förordningen anges på vilket sätt barlastvatten ska hanteras. Kompletterande bestämmelser kommer att ges i föreskrifter. Bestämmelserna om hantering av barlastvatten har behandlats i avsnitt 6.3. Bestämmelsen reglerar att fartyg ska följa de normer för utsläpp som föreskrivs i förordningen (8–9 §§). Normerna ska uppfyllas genom att fartygen ska ha godkända system för behandling av barlastvatten ombord. ska godkänna sådana system på svenska fartyg efter att vid behov ha hört Kemikalie- inspektionen. System som innehåller aktiva substanser ska dessutom godkännas av IMO (11 § förordningen). I paragrafen anges att fartyg ska uppfylla normerna för utsläpp av barlastvatten från de tidpunkter som regeringen bestämmer. Dessa tidpunkter finns angivna i 10 § förordningen. Tidpunkterna är beroende på fartygets byggnadsår och barlastvattenkapacitet och varierar därför för respektive fartyg. Bestämmelsen innehåller regler om skifte av barlastvatten. Den närmare regleringen finns i 3–7 §§ förordningen. Bestämmelsen anger att reglerna om skifte endast ska gälla fram till den tidpunkt som gäller för respektive fartyg att inneha behandlingssystem ombord. Andra stycket innebär att reglerna om skifte inte gäller fartyg som införskaffar godkända behandlingssystem före den tidpunkt som gäller enligt 3 §. Bestämmelsen anger att reglerna om hantering av barlastvatten inte gäller fartyg som hanterar barlastvattnet med någon annan, av behörig myndighet godkänd, metod. ska godkänna sådana metoder på svenska fartyg (12 § förordningen). Bestäm- melsen i andra meningen blir tillämplig i de fall ett svenskt fartyg släpper ut barlastvatten i en mottagningsanordning inrättad av annan stat. I denna paragraf anges att regeringen får föreskriva undantag från reglerna om hantering av barlastvatten. Dessa undantag har införts i 13 § förordningen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.3.2. Paragrafen anger att fartyg kan beviljas dispens från bestämmel- serna om hantering av barlastvatten. I förordningen regleras att ska meddela sådan dispens efter att ha hört Natur- vårdsverket och (14 §). bemyndigas också att meddela föreskrifter om förutsättningarna för dispens och om ansökningsförfarandet. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.3.2. I 14 § förordningen bemyndigas att föreskriva sär- skilda regler om barlastvattenhantering för fartyg som deltar i prototypprogram. Reglerna kommer att gälla fartyg som deltar i eventuella sådana program som behörig myndighet i annan stat har godkänt. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.3.2. Bestämmelsen anger var mottagningsanordningar för sediment ska finnas och vem som svarar för dess drift och utformning. Närmare föreskrifter härom ska meddelas av (16 § förord- ningen). Bestämmelserna om mottagningsanordningar har behandlats i avsnitt 6.4. Bestämmelsen innebär att någon särskild avgift inte får tas ut vid mottagning av sediment. bemyndigas att föreskriva och medge undantag i enskilda fall till detta förbud (17 § förord- ningen). I paragrafen anges hur en mottagningsanordning ska vara placerad och utformad. bemyndigas att meddela ytterligare föreskrifter härom (25 § förordningen). Bestämmelsen innebär att en myndighet kan meddela behövliga förelägganden för att en mottagningsanordning ska utformas och drivas i enlighet med 1 och 3 §§. I 25 § förordningen bemyndigas att göra detta. Paragrafen innebär en skyldighet för att samråda med den myndighet som har det operativa tillsynsansvaret över den verksamhet som ett föreläggande enligt 4 § avser innan ett sådant föreläggande beslutas. I denna bestämmelse regleras möjligheten att förena ett före- läggande enligt 4 § med vite. Bestämmelsen innehåller regler om fartygs barlastvattenhanterings- planer.