sou · GVB360d12 · 2008-01-01 00:00:00 — har, ur ett internationellt perspektiv ett väl fungerande rapporteringssystem för smittsamma sjukdomar. Detta är nödvändigt för att man ska kunna följa förändringar på såväl kort som lång sikt samt snabbt upptäcka utbrott så att effektiva åtgärder kan vidtas. rapporterades totalt 55 776 fall av sjukdomar som omfattas av Smittskyddslagen och av dessa var smittade i . Dessa siffror representerar dock endast en bråkdel av det totala antalet infektioner i landet, se figur 1.4. För t.ex. salmonellainfektion har det beräknats att av sjukdomsfallen rapporteras (et al. SOU 2007:60 Bilaga B 34 35 Tabell 1.1 Antal rapporterade fall 2000–2006 av de av smittskyddslagens sjukdomar som har en känd eller misstänkt klimatkoppling. Antal Inhemska 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2006 Botulism 0 0 0 2 0 1 2 2 Campylobacterinfektion 8414 8577 7137 7149 6169 6796 6078 1781 Cryptosporidiuminfektion* 69 103 31 Denguefeber* 62 54 0 EHEC O157*/EHECinfektion* 96 96 129 73 182 385 265 179 Giardiainfektion 1563 1438 1436 1360 1327 1151 1282 325 Tularemi 464 27 160 698 224 246 241 231 Hepatit A 152 169 76 122 136 93 80 28 Hepatit E 0 2 5 3 7 10 5 0 Legionellainfektion 82 84 94 80 116 107 105 71 Leptospirainfektion 3 2 0 Listeriainfektion 53 67 40 48 45 40 42 35 Malaria 161 161 140 113 109 114 93 0 Paratyfoidfeber 18 21 25 16 30 21 31 2 Q-feber* 3 1 0 Salmonellainfektion 4848 4711 3894 3794 3646 3571 4056 1010 Shigellainfektion 493 540 379 372 470 571 429 68 Sorkfeber 145 361 262 180 451 329 213 188 Stelkramp 0 1 0 0 0 1 1 1 Streptokockinfektion grupp A (invasiv) 252 321 152 Tyfoidfeber 24 10 12 14 8 8 12 1 Vibrioinfektion exkl.kolera* 24 41 23 Virala hemorragiska febrar 1 0 0 0 0 0 Viral meningoencefalit* 278 455 230 Yersiniainfektion 632 579 610 714 804 742 558 395 *Diagnoser där falldefinitionen ändrades och/eller anmälningsplikt infördes . Bilaga B 34 SOU 2007:60 36 1.3 Dagens djurhållning och hälsotillstånd hos husdjur, vilt och fisk Dagens animalieproduktion sker till övervägande och ökande del i stora besättningar. Inom mjölkproduktionen är trenden mycket tydlig. Lönsamhetskraven är stora och vinstmarginalerna vanligen små, kraven på tillväxttakt, reproduktionskapacitet, mjölk- respektive äggproduktion, m.m. är höga. animalieproduktion har jämfört med andra länder hög produktionskostnad. Animalieproduktionen är ekonomiskt pressad vilket begränsar möjligheterna att förebygga störningar t.ex. i el och vattenförsörjning. Enligt djurskyddslagen skall djur behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom, så även under strömavbrott, översvämningar m.m. Inför nybyggnation av stallar krävs en plan för hur djurskyddet skall av t.ex. vid strömavbrott och för mekanisk ventilation skall det finnas nödventilation. Högproducerande djur, avseende mjölk, ägg, reproduktion och tillväxt, kan fysiologiskt sett vara stressade och kan då vara känsligare än djur i mer extensiv djurhållning, för störningar i skötselrutiner, omgivningstemperatur, luftfuktighet samt avseende foder och vatten tillgång/kvalitet/temperatur. Foderbrist och/eller obalanserad foderstat (t.ex. för litet grovfoder) kan t.ex. ge risk för ämnesomsättningssjukdomar hos idisslare. Generellt sett är hälsoläget bland svenska djur mycket gott i jämförelse med omvärlden. Epizootisjukdomar, som t.ex. svinpest och mul- och klövsjuka, har inte påvisats i landet under flera decennierna. Svenska animalieproducerande djur är i praktiken fria från Salmonella till skillnad från övriga världen (och undantaget). Sjukdomsövervakning av djur Inom veterinärmedicinen i finns c:a.150 sjukdomar hos bl. a. nöt, får, svin, häst, fisk och fåglar, som lyder under olika lagstiftningar. Den svenska epizootilagen omfattar 34 allvarliga smittsamma sjukdomar som normalt inte förekommer i landet, där staten finansierar bekämpning och där det är en omedelbar rapportskyldighet både till nationella och internationella myndigheter. För en annan grupp av sjukdomar som är av ekonomisk betydelse för lantbruket eller av annat nationellt SOU 2007:60 Bilaga B 34 37 intresse föreligger rapporteringsskyldighet, men staten står inte för kostnaden för bekämpning. I sker på uppdrag av EU en fortlöpande övervakning av ett 10-tal nöt, får- och svinsjukdomar, som alla lyder under den svenska epizootilagen. Även ett antal för landet betydelsefulla infektioner övervakas genom svenska kontrollprogram. Medel beviljas på årlig basis från och till ansökan läggs aktuella eller hotande sjukdomar beroende på omvärldsläget. gjordes en serologisk screening av antikroppar mot West feber hos häst, och görs en inventering av Culicoides spp. som potentiell vektor för att göra en bedömning av risk för introduktion av bluetongue sjuka (se kapitel 8). En kontinuerlig sjukdomsbevakning sker genom att varje veterinär är skyldig att anmäla misstanke om allvarlig smittsam sjukdom till eller länsveterinären. Utredningar och uppföljningar av sjukdomar baseras dels på prover från misstänkt sjuka djur, dels genom screening av serum insamlade inom ramen för övervaknings- och bekämpningsprogram samt ur SVAs omfattande serumbank för svin, nöt får och häst. Serumbanken ger en möjlighet att bedöma om ett visst smittämne funnits tidigare i landet men inte undersökts p.g.a. låg misstanke om förekomst. Djurhållningen är specialiserad. Det är ovanligt med flera produktionsformer i samma besättning. Dock finns besättningar med såväl smågris- som slaktsvinsproduktion och mjölkbesättningar som föder upp tjurkalvar för köttproduktion. Storlek och hög specialiseringsgrad gör att animalieproduktionen är sårbar för störningar. Vanligen är det mycket viktigt att transporterna av foder, kadaver, slaktdjur m.m. fungerar. På grund av snabb tillväxt hos djuren blir det snabbt överbeläggning i stallarna om inte slaktleveranserna kan ske, vilket stressar djuren och är ett djurskyddsproblem. Utedrift året runt av djuren ökar liksom att djuren hålls i kall lösdrift med möjlighet till utevistelse, detta gäller såväl ekologisk som konventionell animalieproduktion. Djuren blir då mer utsatta för extremväder. Ekoproduktion kräver ekologisk växtodling för att förse djuren med foder, detta innebär oftast ett hemmaproducerat foder. Extremväder som ger skördeskador kan bli mycket kännbara här. Bilaga B 34 SOU 2007:60 38 Ekoproduktionen är generellt mer känslig för ökande parasitproblem eftersom förebyggande medicinsk behandling inte får göras. Vissa produktionsformer (slaktkyckling, slaktsvin) kan därför vara svåra att bedriva ekologiskt med god tillväxt och djurhälsa. Gris I finns c:a 170 000 suggor som producerar c:a 3,4 milj. slaktsvin/år. Det finns 6 000 gårdar med svin, därav 36 avelsbesättningar med renrasiga djur och 102 gyltproducerande besättningar. Förutom traditionella smågrisproducerande besättningar så finns även så kallade suggpooler (31 st.) och satellitbesättningar (344 st.) där smågrisarna föds och har sällskap av suggan . Efter avvänjning sänds suggan till en central gård för seminering. Smågrisar föds upp i slaktsvinsbesättningar eller i integrerade smågris- och slaktsvinsbesättningar. Ett slaktsvin växer från födelsevikten (c:a ) till slaktvikten (c:a ). Ekoproduktionen utgör av grisproduktionen. Genom att tillväxten hos grisarna, blir lägre krävs ett högre pris för köttet. Några hälsostörningar som förekommer är ledinflammationer hos smågrisar, diarrésjukdomar i samband med avvänjning samt luftvägsinfektioner hos slaktsvin. Smågrisen har gärna varmt men större grisar föredrar temperaturer på 15– . Nötkreatur I finns drygt 1,6 milj. nötkreatur, fördelade på c:a 26 000 besättningar. Mjölk produceras i c:a 8 500 besättningar, medan övriga gårdar har köttdjur (kor för uppfödning av kalvar/ungnöt för slakt) eller specialiserad kalvuppfödning. Antalet mjölkkor i har stadigt minskat och är nu c:a 395 000. Antalet besättningar har också minskat men de som finns kvar blir större och levererar mer mjölk per ko. Medelstorleken är nu 46 kor per besättning mot 27 . Motsvarande siffra för köttdjursbesättningar är 14 respektive 9 kor per besättning. Ekologiska mjölkkor är nu c:a 22 300, motsvarande siffror för dikor respektive övriga nötkreatur är 13 400 respektive 55 300. Detta är en ökning . Mjölkproduktionen behöver stora mängder vatten av SOU 2007:60 Bilaga B 34 39 god kvalitet. En högproducerande mjölkko dricker minst 100 l . Mjölkningsanläggningen, m.m. kräver också vatten för rengöring. Vidare krävs lämpliga marker för betesgång. Enligt djurskyddslagen måste alla mjölkkor få en period av betesgång . När besättningstorleken ökar finns anledning att vara uppmärksam på försämringar i hälsoläget. Smittsamma sjukdomar har vanligen lättare att sprida sig och även bli kvar i stora besättningar. Det krävs andra lösningar som t.ex. gruppindelning, för att bibehålla en bra miljö och skötsel av djuren i takt med att produktionen ökar. Diarré och lunginflammation är vanligare när kalvar hålls i stora grupper. Bland mjölkkor är bakteriell juverinflammation, klövproblem och ämnesomsättningssjukdomar de vanligaste hälsostörningarna. För vissa viktiga sjukdomar t.ex. tuberkulos och paratuberkulos bevakas förekomsten i nationella kontrollprogram, även om de inte diagnostiserats i . Får och get Fåren har ökat långsamt i antal, medan antalet besättningar minskat. finns c:a 220 000 vuxna får och 250 000 lamm fördelade på 7 600 besättningar. Antalet vuxna får per besättning är 29 st. Produktionen är oftast småskalig och extensiv, baserad på hemmaproducerat foder. Antalet getter i ligger på en stabil men låg nivå, fanns c:a 5 500 vuxna getter. Det finns c:a 14 200 vuxna får och 20 500 lamm i ekoproduktion vilket är en liten minskning . Generellt sett dominerar parasit- och utfodringsrelaterade sjukdomar. Parasitkontroll är mycket viktigt för fårens hälsa. Varma och fuktiga betessäsonger under en följd av år gör att parasitproblemen bland har ökat. Viktiga får- och getsjukdomar, t.ex. paratuberkulos bevakas i nationella kontrollprogram. Fjäderfä Fjäderfäproduktion, särskilt slaktfågeluppfödning, har ökat under . finns cirka fem miljoner värphöns i 365 besättningar. slaktades 73,5 miljoner kycklingar (130 besättningar), 565 000 kalkoner (25 besättningar), 87 000 ankor och 34 000 gäss i . Fjäderfäproduktionen är relativt storskalig Bilaga B 34 SOU 2007:60 40 och rationaliserad och det förebyggande smittskyddet är långt utvecklat. Produktionen bygger på import av avelsdjur av högproducerande hybrider. För anka och gås sker produktionen i mindre skala. De olika näringsgrenarna, det vill säga olika fågelarter respektive slaktfågel och äggproduktionen är uppdelade på skilda företag och olika hybrider. Värphönsen levereras från kläckerier till speciella unghönsuppfödare som efter c:a 16 veckors uppfödning levererar unghönsen till äggproduktionsanläggningarna. Värphönsen slaktas vid cirka 70–80 veckors ålder. Slaktkycklingarna levereras nykläckta från kläckerier till specialiserade uppfödare. Kycklingarna slaktas efter 33–och husen tvättas och desinficeras före nästa djuromgång. Ekoproduktion utgör av äggproduktionen. Ekologiska slaktfågeluppfödningen är mycket liten, men ökar. Den begränsas av möjlighet till slakt av ekologisk fågel, parasitproblem samt tillgång till ekologiskt foder. Förekomst av Campylobacter hos slaktkyckling är låg. Förekomst av högpatogen aviär influensa har, förutom bland vilda fåglar, endast påvisats i en viltfågeluppfödning i . Flera fjäderfäsjukdomar (framförallt virusinfektioner) förebyggs framgångsrikt genom vaccination. Bland värphöns förekommer både parasitära och bakteriella sjukdomar, samt virussjukdomen infektiös bronkit (IB) som kan leda till luftvägsinfektion och produktionsstörningar, sjukdom förebyggs genom vaccination. Stora fjäderfäbesättningar kräver hög ventilationskapacitet, ett elavbrott kan snabbt leda till hög dödlighet. Höns föredrar en temperatur . En högre frekvens av multifaktoriella icke-infektiösa problem framförallt hos slaktkyckling kan ses vid värmestress t.ex. ascitessyndromet och plötslig hjärtdöd. Hund och katt Antalet hundar i är c:a 950 000 och antalet katter c:a 1,6 miljoner. Det finns en hund i nästan vart femte och katt i vart fjärde hushåll. Djuren hålls vanligen som sällskapsdjur i människans närhet; i bostaden och utomhus i den närmaste omgivningen, men katter hålls också enbart inomhus. Uppfödning sker ofta inomhus i bostaden, eller i speciell byggnad med tillhörande rastgårdar. Djurgrupperna är som regel förhållandevis små jämfört med större uppfödningar som kan ses i andra länder. SOU 2007:60 Bilaga B 34 41 För svenska hundar är många infektionssjukdomar såsom leptospirainfektion, leishmaniainfektion, monocytär erlichios mycket ovanliga jämfört med andra länder. Vaccination mot allvarliga, smittsamma sjukdomar är väl utbredd och mycket framgångsrik för svenska hundar. För katter är vaccinationsläget sämre. Flera vektorburna infektioner som är vanligt förekommande hos hund i främst södra och länder med subtropiskt-tropiskt klimat ses i endast hos hundar som vistats utomlands. Smitta sprids av vektorer som antingen inte förekommer i , eller som inte klarar att sprida smittan i nuvarande förhållandevis kalla klimat. De viktigaste av dessa hos hund är visceral leishmaniasis (L. infantis), dirofilarios (Dirofilaria immitis), babesios (Babesia canis) samt monocytär ehrlichios (Erlichia canis). Ökade resande med hundar och ökad import har inneburit en ökande förekomst av dessa vektorburna infektioner i . Katter infekteras endast undantagsvis av dessa sjukdomar även i de länder där dessa infektioner är utbredda. Häst I landet finns c:a 300 000 hästar och internationellt sett är kvoten hästar/invånare hög. Antalet har ökat kraftigt . Hästhållningen är jämförelsevis kostnadsokänslig och därmed en relativt anpassningsbar djurhållning. Hästar hålls främst för ridning, trav- och galoppsport samt avel. Hästen har ofta ett betydande liv- och affektionsvärde. Hästarna omsätter c:a och är den femte största inkomstkällan inom svenskt jordbruk. Hästnäringen har blivit en essentiell del i bevarandet av en levande svensk landsbygd, särskilt runt tätorterna. Lantbruket säljer foder, hyr ut byggnader och betesmark till hästhållningen. Besättningsstorleken varierar kraftigt. Hästar hålls oftast på stall med daglig utevistelse i hage. Ofta är rasthagarna relativt små beroende på begränsad tillgång till mark. Miljö- och hälsoproblem kan uppstå när hagarna blir söndertrampade i samband med mycket nederbörd eller utdragna perioder och vår utan tjäle. Kall lösdrift i ligghall med rasthage blir allt vanligare främst för unghästar. går många hästar ute dygnet runt. Många hästar vaccineras mot stelkramp och hästinfluensa men vaccination görs också mot herpesvirus (luftvägsinfektion och Bilaga B 34 SOU 2007:60 42 virusabort) och botulism (om de äter ensilage). En majoritet av hästarna avmaskas regelbundet mot bl.a. spolmask, blodmask och bandmask. Många hästar passerar gränsen in och ut ur . Risk finns för nyintroduktion av sjukdomar. Salmonella är i vissa länder vanlig hos häst. I förekommer sporadiska fall då oftast i samband med import av hästar. Den största anledningen för veterinärvård och utslagning är ortopediska förslitningsskador. Bland infektionssjukdomar dominerar infektion i hud såsom ringorm (en zoonos) och i övre luftvägarna såsom hästinfluensa och kvarka (Streptococcus equi subsp equi). Fästingburen akut infektion med Anaplasma phagocytophilum (granulocytär ehrlichios) är relativt vanlig i mellersta och . Det är relativt vanligt, särskilt bland islandshästar, med allergi mot svidknottets (Culicoides) saliv, vilket yttrar sig i svåra man- och svanseksem, s.k. sommareksem. En besvärande och svårbehandlad parasit hos hästar som fått ökad utbredning är fotskabb, Chorioptes, som drabbar tyngre hästar med mycket hovskägg. Resistens hos invärtes parasiter förekommer till viss del och i kombination med bristande förebyggande rutiner sker dödsfall hos unghästar i spolmask (Parascaris). Fisk Fisk- och skaldjurproduktion i utgörs dels av levande fisk för uppfödning och utsättning, dels av produktion för livsmedel. Den senare delas i vildfångad och vattenbruksproducerad. Vildfisk Produktionen av vildfångad fisk uppgick till c:a i salt- respektive i sötvatten. Flera vilda fiskarter har minskat , överfiskning kan vara en orsak, stigande vattentemperaturer en annan. För klimatrelaterade sjukdomar hos fisk se avsnitt 7.4. Vattenbruk Svenskt vattenbruk består av c:a 200 odlingar med i huvudsak produktion av laxfisk, ett hundratal kräftodlingar och c:a 20 ostron- och blåmusselodlingar. Totalt produceras c:a , (fisk för livsmedel, sportfisk för utsättning, sättfisk för vidareodling, musslor/ostron och kräftor). I verksamheten ingår artbevarande/kompensationsodling av skyddsklassade laxfiskarter för utsättning. Produktionen är mycket blygsam internationellt sett och kan flerdubblas. Vattenbruket får ökad betydelse både för livsmedelsproduktionen och för SOU 2007:60 Bilaga B 34 43 att förstärka vildlevande arter. Vattenbruk är beroende av hög vattenkvalitet och stabil tillgång. Hög temperatur är i ofta förknippad med minskad vattentillgång vilket i en odlingsverksamhet kan få katastrofala följder med försämrad syretillgång, ökad halt organiska ämnen och anaerob nedbrytning med svavelväteproduktion som följd. Extremväder såsom stormar kan orsaka skador och översvämningar på fiskodlingar med innesluten hantering. Detta kan medföra att fiskarter och smittämnen kommer ut och negativt påverka inhemska arter. Nederbörd kan även orsaka tillförsel av organiska föroreningar med försämrad vattenkvalitet som följd. Betingelserna för vildlevande fisk gäller också för odlad. Algproblematiken är också likartad. Hälsoläget inom svenskt vattenbruk är mycket gott i ett EU perspektiv och följs kontinuerligt upp genom nationella och frivilliga kontrollprogram. Vårt gynnsamma geografiska läge och att vi odlar laxfiskarter som är optimerade till vårt klimat är en orsak. En odling ställer stora krav på fysikaliska och kemiska parametrar för att fisken ska må bra. Laxfiskar har en temperaturtolerans på mellan 1–. (1–, lax 1–, regnbåge 1–), men stressas och belastas fysiologiskt vid extremvärdena. En ökad förekomst av infektionssjukdomar kan för odlad fisk innebära en ökad antiparasitär/antibiotika behandling som också kan ge åtföljande resistensproblem. Bilaga B 34 SOU 2007:60 44 Sjukdomsövervakning av vilda djur Fallviltundersökningen har förekomsten av olika sjukdomar, förgiftningar och andra dödsorsaker bland vilt undersökts vid SVA. Laboratorieundersökningar av döda vilda djur s.k. fallvilt som hittas i skog och mark har bl.a. bekostats av medel från Jaktvårdsfonden. har mellan 1 500 och 2 000 djur undersökts. Syftet har dels varit att ge underlag för viltvården men även att påvisa smittsamma sjukdomar som kan överföras till tamdjur och människor. Viltsjukdomsövervakningsprogrammet har SVA ett regeringsuppdrag att övervaka sjukdomsläget hos vilt. I samband med detta har medel från anslaget för biologisk mångfald tillskjutits. Dessa medel bekostar uppbyggnaden av ett nätverk för övervakning av vilthälsa, riktade undersökningar och möjliggör fördjupade analyser och sammanställningar. Framtida svensk djurhållning Den svenska animalieproduktionen är i hög grad beroende av politiska beslut på såväl nationell som EU-nivå. Kostnadsläget för vår animalieproduktion är jämförelsevis hög och konkurrensen internationellt är mycket hård. Utvecklingen mot färre men större besättningar kan förväntas fortsätta. En vidare utveckling av det ekologiska lantbruket kan komma att bli en konkurrensfördel. Politiska beslut angående att hålla en viss självförsörjningsgrad och olika typer av miljöstöd kan vara till hjälp för svensk animalieproduktion. Klimatförändringar som medför , möjlighet till fler vallskördar och som kanske medför stora svårigheter för djurhållningen i andra länder kan komma att gynna delar av svensk animalieproduktion. För hästantalet kan en fortsatt ökning förväntas speciellt i storstädernas randområden. Förändringar i miljön som påverkar spridningen av infektionssjukdomar innefattar förutom klimatförändringen även urbanisering, markanvändningsförändringar och andra lokala förändringar av miljön. Viktiga faktorer som är svåra att bedöma är i vilken grad de olika infektionsämnena förmår förändra sig och utveckla nya SOU 2007:60 Bilaga B 34 45 smittvägar, liksom vektorernas förmåga att anpassa sig till andra miljöförhållanden än vad respektive vektorart nu är begränsad till. En spridning norrut avseende smittöverföring har redan konstaterats för ett flertal vektorburna infektioner (bluetounge, West feber, borreliainfektions). Hur dessa första kan komma att orsaka sjukdomsutbrott och etablera sig i är osäkert (se vidare kapitel 7 och 8). Om så sker kan nya problem uppstå för svensk djurhållning. För sällskapsdjur gäller generellt att branschen är jämförelsevis anpassningsbar eftersom känsligheten för prisökningar m.m. är måttlig. 2 Hälsoeffekter av extrema temperaturer 2.1 Höga temperaturer – värmeböljor visar Rossbycentrets scenarier på ett varmare klimat i , men de riktigt stora förändringarna i varma extremer ligger längre söderut i . I de sydligaste delarna av landet kommer temperaturen under de varmaste dagarna proportionellt sett öka mer än medeltemperaturen. Antalet tropiska nätter (figur 2.1) kommer att öka i södra och mellersta delarna av landet och utmed och –2100 komma dessa att motsvara dagens antal i . Bilaga B 34 SOU 2007:60 46 Figur 2.1 Antal tropiska nätter i under detta sekel. Vänstra kartan visar perioden –1990, därefter följer från vänster till höger modelleringar för perioderna 2011–2040, 2041–2070, och 2071–2100. Tropiska nätter definieras som nätter med minimitemperaturer >24°C men värdet är modellanpassat. Källa: Beräkningar gjorda med Rossby Centrets Atmosfärsmodell, RCA3. Drivdata från den globala klimatmodellen ECHAM4/OPYC3 från i . Utsläppsscenario A2 IPCC, SRES 2.1.1 Direkta effekter av värme på dödligheten hos människa Sambandet mellan extrem värme och dödlighet är känt och studerat med allt mer sofistikerade statistiska metoder. Det finns översiktsartiklar som sammanfattar många års forskning om temperatur, värmeböljor och dagligt antal dödsfall (Basu & Samet 2002a–b). Från och finns få studier av värmeeffekter på dödlighet (Nafstad et al. 2001, Nayha 2005), medan många av de publicerade studierna kommer från och (Basu & Samet 2002a–b). Sambandet mellan temperatur och mortalitet som är V- eller Uformat enligt de flesta analyserna, gör att en s.k. optimal temperatur kan identifieras. Vid den temperaturen är antalet dödsfall lägst, också med hänsyn till andra inflytelserika faktorer som influensa och semesterperioder etc. Denna optimala temperatur är olika för olika delar av världen beroende på platsens klimat och anpassningen till detta. I är den optimala temperaturen beräknad till (Nayha 2005), i c:a (2006) och i till c:a (Nayha 2005). Temperatureffekten på dödligheten modifieras av levnadsstandarden, exempelvis har andelen luftkonditionerade byggnader betydelse. I har såväl effekterna på mortaliteten av kyla som värme avtagit , trots en åldrande befolkning, vilket tolkas som en följd av högre levnadsstandard (et al. 2006), och i har ökad förekomst av luftkonditionering minskat effekterna av värme. SOU 2007:60 Bilaga B 34 47 Vissa studier har analyserat hur temperaturens inverkan på dödligheten kan vara utdragen över , där ökat antal dödsfall på grund av värme visar sig tämligen och kortvarigt, medan effekten av kyla kan bestå . Extrem värme medför också olika stora risker för olika individer beroende på deras hälsotillstånd. Överdödligheten domineras av gruppen äldre personer av flera orsaker (Basu & Samet 2002a–b). Med åldrandet följer fysiologiska förändringar i värmeregleringen och vätskebalans, vilket gör att äldre troligen inte lika bra uppfattar och reagerar på effekter av värmen.