sou · GVB316 · 2008-01-01 00:00:00 — Vi har emellertid erfarit att Rättsliga rådet har haft en mycket välvillig inställning i fråga om vad som utgör synnerliga skäl och att rådet regelmässigt har lämnat tillstånd till borttagande av könskörtlarna även för personer som ännu inte fyllt . Vi anser därför att det inte finns någon anled- ning att upprätthålla åldersgränsen för borttagande av köns- körtlarna i den nya lagstiftningen. Någon motsvarande regel föreslår vidärför inte i den nya lagen. Enligt tredje stycket får, i likhet med vad som gäller enligt 1 § andra stycket lag, fastställelse av ändrad könstillhörighet meddelas endast den som har fyllt . Något undantag från denna åldersgräns föreslås inte. Våra överväganden i denna del har vi redo- visat i avsnitt 6.1. Bestämmelsen reglerar ändrad könstillhörighet hos en person med intersexuellt tillstånd och har sin motsvarighet i 2 § lag. Bestämmelsen är materiellt sett oförändrad men har fått en något ändrad ordalydelse. I första stycket har vi valt att inte karakterisera de tvetydiga köns- organen som missbildade utan har angett att personens könsorgan skall ge upphov till tvekan om hans eller hennes könstillhörighet, med vilket avses att det i det allmänna föreställningssättet skall finnas anledning till tvekan. Har registreringen i folkbokföringslagen blivit felaktig av misstag och någon tveksamhet inte råder rörande personens könstillhörighet, torde ändringen kunna ske på annat sätt än genom att personen an- söker om ändrad könstillhörighet hos Rättsliga rådet, lämpligen genom rättelse enligt bestämmelser i folkbokföringsförfattningarna. Vi har vidare valt att till den nya lagen inte överföra kravet på att rättelse av de tvetydiga könsorganen skall ske för att ändrad köns- tillhörighet skall kunna beslutas. Vi har i stället betonat att det är utvecklingen av könsrollen som skall vara avgörande för vilken köns- tillhörighet som skall registreras för den aktuella individen. Hos små barn som inte har utvecklat någon könsidentitet och hos personer med vacklande könsidentitet bör i likhet med tidigare ordning köns- organens utseende kunna fälla utslaget. Tillämpning av denna paragraf torde bli mycket ovanlig eftersom barn med tvetydiga könsorgan i regel behandlas medicinskt . Reglerna i den nu aktuella para- grafen är då inte tillämpliga. Andra stycket skiljer sig från den motsvarande bestämmelsen lag på så sätt att regeln, om att en person som är men som likväl inte står under någon annans vårdnad får lov att ansöka om ändrad könstillhörighet själv, har tagits bort. Enligt 6 kap. 2 § upphör visserligen vårdnadshavarnas vårdnad om bar- net om barnet ingår äktenskap . Även i sådana fall bör dock huvudregeln upprätthållas och ansökan ske under med- verkan av de f.d. vårdnadshavarna. Förslaget grundas på överväganden som vi redogjort för i av- snitt 6.7. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 § lag men har fått ett något annat innehåll. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.3. Kravet lag på att sökanden skall vara ogift har behållits som huvudregel i bestämmelsen. Kravet har emellertid luckrats upp på så sätt att fastställelse av ändrad könstillhörighet kan meddelas en person som är gift eller registrerad partner för det fall personens make eller registrerade parter skriftligen har samtyckt till att äkten- skapet/det registrerade partnerskapet omvandlas till ett registrerat partnerskap/äktenskap. En konsekvens av bestämmelsen är att, om sökandens make eller registrerade partner inte samtycker till omvandling, äktenskapet eller partnerskapet måste upplösas innan beslut om ändrad könstillhörig- het kan meddelas. Bestämmelsen har sin grund i principen att båda makar/partner skall ha inflytande över vilken form av samlevnad han eller hon vill leva i. Det kan således aldrig bli aktuellt att ett äkten- skap eller partnerskap omvandlas på grund av att den ena maken eller partnern har fått ändrad könstillhörighet om inte den andra maken eller partnern aktivt har förklarat sig godta en omvandling. Med ogift avses även frånskild samt änka eller änkling. Närmare bestämmelser om omvandlingen av ett äktenskap eller registrerat partnerskap finns i 8 § och i 11 §. Bestämmelsen motsvarar 3 § lag men gruppen av per- soner som kan få ändrad könstillhörighet i har utvidgats i förhållande till vad som gäller enligt den lagen. Sålunda har som en nyhet införts möjlighet för utländska medborgare att få sin könstill- hörighet ändrad i . De överväganden som ligger bakom för- slaget har vi redovisat i avsnitt 6.4. I bestämmelsen anges att sökanden skall vara svensk medborgare eller bosatt i . Bosättningsbegreppet korresponderar med samma begrepp i socialförsäkringslagen. Dess- utom krävs av en utländsk medborgare att han eller hon är stadig- varande bosatt i . Bestämmelsen har sin grund i principen att utländska medborgare, som har så stark anknytning till att de har varit bosatta här , bör ha samma rätt att få ändrad könstillhörighet som en svensk medborgare. Ett sådant beslut gäller i förhållande till den svenska folkbokföringen och har samma innebörd som om det hade avsett en svensk medborgare. Däremot ankommer det på den en- skilda medborgarstaten om man där rättsligt accepterar det svenska beslutet i förhållande till sin folkbokföring eller ej (jfr i denna del 13 § om erkännande i av vissa utländska beslut i fråga om ändrad könstillhörighet). Bestämmelsen är ny. I paragrafen, som syftar till att förtydliga konsekvenserna av en könstillhörighetsändring, anges den verkan ett beslut om ändrad könstillhörighet har, nämligen att anteckningen om personens köns- tillhörighet i folkbokföringen skall ändras. Den person som beslutet avser skall vidare, utan särskild ansökan, tilldelas ett nytt person- nummer. Personen kan vidare på ansökan därom få ett eller flera nya förnamn som bättre motsvarar den nya könstillhörigheten i stället för de tidigare förnamnen eller något av dessa. Nytt personnummer fastställs av efter det att myndigheten fått del av beslut att ändra könstillhörigheten. Bestämmelser med motsvarande innehåll föreslås även i folkbok- föringslagen och namnlagen. Med personnummer avses även samordningsnummer, se kom- mentaren till förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen (av- snitt 8.6). Förslaget grundas på överväganden som redovisats i avsnitt 5.3. Bestämmelsen är ny i förhållande till lag och anger ytter- ligare en konsekvens av att en person får ändrad könstillhörighet för- utom den som anges i 6 §, nämligen att personen skall fullt ut i alla rättsliga sammanhang erkännas som tillhörande detta kön. I svensk lagstiftning finns ett fåtal lagar där den enskildes kön har be- tydelse (se redogörelsen i avsnitt 3.2). Det finns endast en situation där ett fullständigt accepterande av personen i den ändrade könstillhörigheten inte är självklar och det är i idrottsliga sammanhang. Det kan här erinras om den brittiska lag- stiftningen, som tillåter särbehandling av f.d. transsexuella i vissa idrottsliga sammanhang (se avsnitt 4.2.4). Vi föreslår inget lagregle- rat undantag för en sådan situation utan förutsätter att man centralt inom idrottsrörelsen utarbetar rutiner för hur f.d. transsexuella skall bemötas och betraktas. Ett beslut om ändrad könstillhörighet blir bindande för domstolar och andra myndigheter som har att pröva frågor där någons kön har rättslig betydelse. Avslag på en ansökan om könstillhörighets- ändring får däremot inte några rättsverkningar och hindrar inte att sökanden återkommer med en ny ansökan. Förslaget grundas på överväganden som upptagits i avsnitt 5.5. Bestämmelsen är ny i förhållande till lag och reglerar i vilka fall en omvandling av ett äktenskap eller registrerat partnerskap kan ske på grund av att en av makarna eller partnerna har fått ändrad könstillhörighet. Förslaget grundas på överväganden i avsnitt 6.3. I första stycket anges att, för det fall en person som får ändrad könstillhörighet är gift eller registrerad partner, hans eller hennes äktenskap eller partnerskap skall efter könstillhörighetsändringen omvandlas. Ett äktenskap skall därvid omvandlas till ett registrerat partnerskap och ett registrerat partnerskap omvandlas till ett äkten- skap. Detta kräver emellertid att maken eller partnern har samtyckt till omvandlingen. Sådant samtycke lämnas till i an- slutning till ansökan om ändring av könstillhörigheten. Vill maken eller partnern inte lämna samtycke måste detta tolkas som att han eller hon inte vill fortsätta samlevnaden. Som en konsekvens av 4 § följer då att äktenskapet eller partnerskapet måste upplösas innan könstillhörigheten kan ändras. I fall där maken eller partnern är bortavarande eller av hälsoskäl förhindrad att ta ställning till frågan om omvandling skall en god man förordnas för honom eller henne i likhet med vad som gäller i äktenskapsskillnadsmål (se vidare i av- snitt 6.3). I andra stycket anges när beslut om omvandling skall ske, nämligen i samband med att beslut fattas om ändring av könstillhörigheten beträffande en av makarna eller partnerna. Av tredje stycket framgår att omvandlingen av äktenskapet eller partnerskapet skall verkställas genom anteckning i folkbokföringen. Sådan anteckning skall ske så snart beslutet om ändrad könstillhörig- het och om omvandling av äktenskap eller registrerat partnerskap kommit till handa. Bestämmelsen har ingen motsvarighet lag. Som anförts ovan under motiveringen till 2 § skall, för att en an- sökan om könstillhörighetsändring skall kunna bifallas, könskört- larna ha avlägsnats. En sådan åtgärd skall, i likhet med vad som gäller enligt lag, kräva särskilt tillstånd. Bestämmelsen, som bygger på våra överväganden och förslag i avsnitt 5.4, har sin grund i den generella princip som innebär att en person inte skall kunna ha könskörtlar motsatta det kön som står antecknat för honom eller henne i folkbokföringen. Som anförts under kommentaren till 2 § andra stycket har vi inte funnit det motiverat att överföra åldersgränsen för tillstånd till borttagande av könskörtlarna års lag till den nya lagen. Den föreslagna bestämmelsen motsvaras av 4 § lag men har fått en något annan lydelse än den paragrafen. Förslaget har behandlats i avsnitt 5.4 och 5.7. För att tillstånd som anges i bestämmelsen skall kunna lämnas krävs, förutom vad som anges i 2 eller 3 §, att de allmänna villkoren i 4 och 5 §§ är uppfyllda. I första stycket slås fast att ingrepp i avsikt att göra patientens yttre könsorgan mer lika det motsatta könets, dvs. könskorrigerande ope- ration, kräver särskilt tillstånd. Till skillnad från vad som gäller för avlägsnande av könskörtlarna, är sådana ingrepp inte obligatoriska för den som har genomgått eller avser att genomgå könstillhörighets- ändring. Med ingrepp i könsorganen avses endast kirurgiska ingrepp i könsorganen och alltså inte sådan TS-behandling som mastektomi (kirurgiskt avlägsnande av kvinnobröst), hormonbehandling, epile- ring eller kirurgi av struphuvudet. Sådana ingrepp sker med stöd av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och inte på grundval av den nu aktuella lagen. Ingrepp kan göras i könsorgan i andra syften än som ett led i en könstillhörighetsändring. Exempelvis kan en kvinna i samband med en förlossning få skador i underlivet som kan behöva behandlas kirurgiskt. Det förekommer också att män och kvinnor genomgår estetisk plastikkirurgi av könsorganen i syfte att förstora eller för- minska delar av dessa. Sådana ingrepp berörs inte av den nu aktuella bestämmelsen och kravet på tillstånd från . Det bör i detta sammanhang också erinras om förbudet mot kvinnlig omskä- relse. Tillståndsfrågor bedöms och beslutas enligt 11 § av (se avsnitt 5.6). Av andra stycket framgår att tillstånd till yttre könskorrigerande operation kan sökas antingen i samband med ansökan om könstill- hörighetsändring eller efter att sådan ansökan har beviljats. Det ligger i sakens natur att ansökan om tillstånd till denna art av ingrepp kan göras bara av den enskilde själv och inte av legal ställ- företrädare av något slag. Av tydlighetsskäl har dock till tredje stycket överförts en bestämmelse års lag av innebörd att ansökan om tillstånd får göras endast av den som vill genomgå ingreppet. Borttagande av könskörtlarna utgör, som vi tidigare kommenterat, ett relativt enkelt ingrepp som torde kunna utföras – och utförs – på flertalet sjukhus i . Könskorrigerande operationer utförs däremot bara på två platser i . En transsexuell person remitteras i regel till någon av dessa kliniker av sin behandlande psykatriker i samband med att går in i sin slutfas. Vi har därför inte funnit det erforderligt att i den nya lagen uppta någon mot- svarighet till bestämmelsen i 4 § femte stycket lag om an- visning av läkare för utförande av borttagande av könskörtlar eller könskorrigerande operationer. Bestämmelsen syftar till att reglera beslutsgången i könstillhörighets- ärenden och motsvarar 5 § lag. Förslagen har behandlats i avsnitt 5.6 och 5.7. I paragrafens första stycke slås fast att beslut enligt lagen fattas av . I bestämmelsen anges också att även beslut om om- vandling av ett äktenskap eller partnerskap till följd av att en av makarna eller partnerna har fått ändrad könstillhörighet skall fattas av i samband med beslutet om ändrad könstillhörig- het. Även om familjerättsliga frågor i viss mån kan anses falla utan- för ramen för ansvarsområde framstår det som lämp- ligast att denna myndighet prövar frågan om omvandling, eftersom beslutet om ändrad könstillhörighet för en person som är gift eller registrerad partner är beroende av huruvida ett samtycke till omvand- ling har lämnats eller ej. Andra och tredje styckena innebär en lagreglering av den praxis som gäller hos och innebär att , om förutsättningar för ändrad könstillhörighet föreligger, kan med- dela sökanden beslut att få sina könskörtlar borttagna. Innan en person kan få ett beslut om ändrad könstillhörighet krävs således, vilket vi kommenterat i avsnitt 5.4, att könskörtlarna bevisligen har borttagits. Könskorrigerande kirurgi är å andra sidan inget krav för att sökanden skall kunna få beslut om ändrad könstillhörighet. avvaktan på att sökanden inkommer med bevis om att könskörtlar- na har avlägsnats – i form av operationsberättelse eller annat intyg från behandlande kirurg – skall beslutet om ändrad könstillhörighet förklaras vilande. handläggning av ärendena regleras i övrigt genom förvaltningslagen. Bestämmelsen är ny i förhållande till lag. Genom den föreslagna bestämmelsen bemyndigas att lämna närmare föreskrifter om hur utredningar inom skall bedrivas. Skäl att överväga bemyndigande för någon annan myndighet i denna fråga finns inte. I avsnitt 2.9 har redogjorts för hur utredningsgången normalt sett ser ut inom . Det har dock kunnat konstateras att den inte bedrivs på ett helt likartat sätt på alla mottagningar i landet. Även om en arbetsgrupp är i färd med att utarbeta rikt- linjer som syftar till att likrikta vården av transsexuella i (jfr avsnitt 2.9), bör ges tillstånd att bidra till ett sådant arbete. En sådan likriktning av utredningsgången måste antas gagna såväl patienter som vårdpersonal. Förslaget har kommenterats i avsnitt 5.6. Bestämmelsen är ny i förhållande till lag. Den bygger på våra överväganden och förslag i avsnitt 6.5. Det är inte helt ovanligt att f.d. transsexuella kommer till efter att ha fått behandling och/eller juridisk fastställelse av annan könstillhörighet genom ett beslut som fattats av en domstol eller myndighet i en annan stat. När det gäller svenska medborgare som exempelvis genomgått könskorrigerande kirurgi i ett annat land, skall sådana betraktas och behandlas som vilka andra transsexuella som helst. Sådana personer skall alltså genomgå en bedömning av TS-vården innan han eller hon kan beviljas juridisk könstillhörighets- ändring i . För det fall en person har fått ändrad könstillhörighet i den stat där han eller hon är medborgare, skall denna könstillhörighet anses giltig i utan vidare prövning. Detta skall gälla oavsett om be- slutet fattades innan personen flyttade till eller om det skedde under en tillfällig vistelse i medborgarskapslandet som personen var bosatt i . Inställningen följer av principen att medborgarskapslandet får anses förfoga över folkbokföringsfrågor för det egna landets medborgare. Detsamma gäller för utländska medborgare som var stadigvarande bosatta i det land där beslutet om könstillhörighetsändring fattades, även om detta land inte är detsamma som medborgarskapslandet. Det får i sådana fall antas att myndigheterna i det land som fattat beslutet om könstillhörighetsändring har tillsett att beslutet fattats på tillförlitlig grund och i enlighet med det aktuella landets lagstift- ning. Som framgått av vår redovisning i kapitel 4 gäller i de länder som tillåter könstillhörighetsändring av utländska medborgare sam- ma krav som för en medborgare i det aktuella landet. Bestämmelsen motsvarar 6 § lag och är oförändrad i för- hållande till denna. Bestämmelsen motsvarar 7 § lag och är oförändrad i förhållande till denna. Det kan finnas en rad olika uppgifter om en transsexuell person som kan vara känsliga och integritetskränkande om de blir allmänt kända. Det är därför angeläget att det finns ett starkt sekretesskydd för sådana uppgifter och att det är tydligt för alla att tystnadsplikt råder. TS-vården bedrivs enbart i offentlig regi. Det kan emellertid inte uteslutas att sådan vård kan erbjudas av privata aktörer som inte omfattas av sekretesslagen. Det kan också vara så att transsexuella personer kommer i kontakt med privatpraktiserande läkare innan de får vård inom regi. Vi anser därför att det finns skäl att låta en tystnadspliktsbestäm- melse med samma lydelse som lag finnas med även i den nya lagen. Genom paragrafen föreskrivs tystnadsplikt i fråga om enskildas personliga förhållanden som någon har fått kännedom om i samband med ett ärende enligt lagen. Överträdelse av bestämmelsen är belagd med straff. Åtal får emellertid väckas bara när det är påkallat från allmän synpunkt om inte målsäganden anger brottet till åtal (20 kap. ). Bestämmelsen motsvarar 8 § lag och är oförändrad i för- hållande till denna. 8.2Förslaget till lag om ändring i och förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap Bestämmelserna är nya. De överväganden som ligger till grund för förslagen har redovisats i avsnitt 6.3. lag är ett krav för att ändring av könstillhörigheten skall kunna ske att sökanden är ogift. Detta krav har i princip tagits bort i förslaget till ny lag om ändring av könstillhörighet. Bestämmelser måste därför införas som reglerar konsekvensen för ett pågående äktenskap eller partnerskap om en av makarna eller partnerna får ändrad könstillhörighet. Förslaget innebär att ett äktenskap i ett sådant fall kan omvand- las till ett registrerat partnerskap och vice versa. För att omvandling skall kunna ske krävs emellertid att maken eller partnern skriftligen har samtyckt till detta. Föreligger inget samtycke kan omvandling inte ske. En bestämmelse med denna innebörd har tagits in i 7 § lagen om ändring av könstillhörighet och har närmare kommenterats under denna paragraf. 8.3Förslaget till lag om upphävande av lag (1944:133) om kastrering Förslaget har kommenterats i avsnitt 6.8 och innebär att lagen om kastrering upphävs. 8.4Förslaget till lag om ändring i steriliseringslagen (1975:580) Förslaget innebär att den särskilda befogenhet för att lämna tillstånd till sterilisering för en person som fyllt men inte i ett ärende enligt könstillhörighetslag tas bort. Enligt förslaget till ny könstillhörighetslag krävs för att ansökan skall bifallas inte längre att sökanden är steriliserad eller av annat skäl saknar fortplantningsförmåga. Däremot krävs att personens köns- körtlar har avlägsnats, vilket kräver ett särskilt av meddelat tillstånd med stöd av lagen om ändring av könstillhörig- het. Något behov av särskilda regler i steriliseringslagen för sådana situationer föreligger därför inte längre. 8.5Förslaget till lag om ändring i namnlagen (1982:670) Bestämmelsen är ny. Förslaget bygger på överväganden som vi redo- visat i avsnitt 5.5. Den föreslagna bestämmelsen syftar till att förtydliga att en änd- ring av könstillhörigheten innebär att den person som beslutet avser har rätt att byta sitt eller sina förnamn till ett eller flera förnamn som bättre motsvarar den erhållna könstillhörigheten. Avsikten är inte att begränsa de möjligheter som med stöd av 32 § namnlagen finns för en transsexuell person att byta sitt namn till ett könsneutralt eller könskonträrt namn som han eller hon genomgår utredning och/eller Real Life Experience inför en kommande könstillhörighetsändring. 8.6Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Bestämmelsen är ny. Förslaget har behandlats i avsnitt 5.3. Den föreslagna bestämmelsen syftar till att förtydliga att en änd- ring av könstillhörigheten innebär att den person som beslutet avser skall tilldelas ett nytt personnummer som motsvarar den erhållna könstillhörigheten. I realiteten innebär ändringen av personnumret att personen det gäller får ett nytt födelsenummer och en ny kontrollsiffra (de fyra sista siffrorna i personnumret). Ändringen sker med användning av en slumpgenerator och är således helt slumpmässig. En person som inte är folkbokförd i skall enligt 18 a § folkbokföringslagen tilldelas ett samordningsnummer, som i princip har samma utseende och fyller samma funktion som ett personnum- mer. Vi har erfarit att det i mycket sällsynta undantagssituationer kan förekomma att en person har varit bosatt i men fortfarande inte har fått ett personnummer fastställt för sig. Av denna anledning skall vad som ovan sägs om personnummer även gälla för samordningsnummer. Översyn av lagen (1972:119) om fast- ställande av könstillhörighet i vissa fall En särskild utredare skall göra en översyn av lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall. Utredaren skall undersöka hur lagen tillämpas och ta ställning till om lagens krav i olika hänseenden skall finnas kvar och om några nya krav skall införas. Utredaren skall ta ställning till om fastställelse av könstillhörig- het enligt lagen även i fortsättningen endast skall kunna meddelas om den sökande har fyllt eller om det i vissa specifika fall skall finnas möjlighet att efter särskild prövning kunna få könstillhörig- heten fastställd . Utredaren skall även ta ställning till om den som ansöker om fastställelse av könstillhörighet enligt lagen måste ha blivit steriliserad eller av annan orsak sakna fortplant- ningsförmåga. Utredaren skall överväga om beslut om fastställelse av könstillhörighet enligt lagen liksom skall få meddelas endast för den som inte är gift eller registrerad partner, samt utreda och ta ställning till om lagens krav på svenskt medborgarskap skall finnas kvar även i fortsättningen. Utredaren skall även överväga och lämna förslag på vilka krav som skall ställas på fastställelse av könstill- hörighet för en person som har genomgått behandling utomlands och vill få sin könstillhörighet erkänd i . Utredaren skall föreslå de författningsändringar som behövs. I uppdraget ingår även att se över lagens utformning, lagtekniskt och språkligt. En intersexuell person är en person som har både manliga och kvinn- liga könsegenskaper och vars kropp inte entydigt kan klassificeras som antingen man eller kvinna utifrån de kriterier som gäller . I anses ett litet antal nyfödda barn som intersexu- ella. Genom kirurgiska eller medicinska ingrepp kan dessa barn fysiologiskt bli antingen flicka eller pojke. Transsexualism betecknar ett tillstånd då könsidentiteten – det upplevda könet – inte överensstämmer med det anatomiska könet. Transsexualism har av en sjukdom och ger i rätt till skattesubventionerad vård. Sjuk- domen kan leda till ett mycket stort utanförskap och psykosocialt lidande för patienterna. ansöker 30–40 personer i om att få genomgå en s.k. könsbytesoperation. Sådana operationer utförs i vid i och universitetssjuk- huset i .