sou · GWB36 · 2008-02-28 00:00:00 — Detta under- lättas av vårt förslag om att fastighetsmäklartiteln ska skyddas. Enligt vår mening bör våra förslag till ändringar vad gäller reg- lerna om ersättning för mäklaruppdraget i praktiken inte innebära någon nämnvärd skillnad jämfört med vad som gäller . Vårt förslag om att den nya fastighetsmäklarlagen ska innehålla reklamations- och preskriptionsbestämmelser klargör vad som gäller avseende skadeståndsanspråk mot fastighetsmäklare vilket måste an- ses vara till fördel för såväl konsumenterna som mäklarna. Den nya reklamationsbestämmelsen innebär att en konsument måste reklamera en fastighetsmäklartjänst inom skälig tid. Detta kan anses vara en nackdel för konsumenterna. Det bör dock då beaktas att även på rättsområden som inte innehåller uttryckliga reklamationsbestämmelser har i vissa fall ansetts att den skade- lidande är skyldig att reklamera inom skälig tid. Mot bakgrund av att bestämmelsen i 18 kap. 9 § HB, i den mån bestämmelsen anses tillämplig, tillgodoser mäklaren och missgynnar mäklarens uppdragsgivare måste den föreslagna bestämmelsen om preskrip- tion anses ge ett förstärkt skydd för konsumenterna. Våra förslag om dokumentation av de anbud som lämnas på en fastighet har betydelse för den personliga integriteten. Vi har tagit hänsyn till skyddet för den personliga integriteten vid utform- ningen av dessa bestämmelser. I övrigt bör våra förslag inte inne- bära några konsekvenser i de avseenden som anges i kommittéför- ordningen. Enligt utredningens förslag ersätts fastighetsmäklarlag av en ny. Den nya lagen bygger på den gamla men nya paragrafer har kommit till och gamla bestämmelser har ändrats. Några bestäm- melser i den nya lagen är utformade helt i överensstämmelse med motsvarande bestämmelser lag eller skiljer sig från dem enbart i språkligt hänseende men har fått en annorlunda placering i lagen som också är indelad i kapitel. I de delar där bestämmelserna i sak är oförändrade är förarbetena till fastighetsmäklarlag fortfarande relevanta. 1 kap. 1 § Paragrafen, som i förhållande till fastighetsmäklarlag är ny, reglerar tillsammans med bestämmelserna i 2–4 §§ tillämpnings- området för den nya lagen. Tillämpningsområdet för den nya lagen avgörs av uppdragets karaktär och inte såsom i den tidigare lagen av innebörden av begreppet fastighetsmäklare. Av första stycket framgår att lagen är tillämplig på yrkesmässig fastighetsförmedling. Innebörden av begreppet yrkesmässig över- ensstämmer i sak med den innebörd begreppet haft fastig- hetsmäklarlag, jfr avsnitt 7.4. I andra stycket definieras begreppet fastighetsförmedling. Liksom i annan konsumentskyddande lagstift- ning har den nya lagen till skillnad mot fastighetsmäklarlag begränsats med avseende på parterna, i detta fall parterna i fastig- hetsaffären. Lagen gäller således endast i de fall fastighetsförmed- lingen riktas mot eller utförs åt konsumenter. Det avgörande för frågan vem förmedlingen ska anses riktad mot är vem marknads- föringen riktas mot. Om en fastighet kan användas som bostad kommer förmedlingen normalt att riktas mot konsumenter. Om det är en konsument eller näringsidkare som slutligen köper fastig- heten saknar således betydelse i detta avseende. För det fall mäk- laren fått uppdraget av en näringsidkare och förmedlingen riktas mot näringsidkare blir bestämmelserna i lagen inte tillämpliga. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 10.1. Lagen gäller inte all yrkesmässig fastighetsförmedling som riktas mot eller utförs åt kon- sumenter. I 1 kap. 2 § begränsas tillämpningsområdet, se författ- ningskommentaren till den bestämmelsen. Andra stycket innehåller en definition av begreppet fastighets- förmedling. avses verksamhet som går ut på att anvisa uppdragsgivaren en motpart med vilken uppdrags- givaren kan träffa avtal om överlåtelse eller upplåtelse av fastigheter och vissa andra i paragrafen angivna förmedlingsobjekt. I bestäm- melsen anges uttömmande vilka avtal och objekt förmedlingen ska avse. Det innebär att andra upplåtelseformer, såsom exempelvis förmedling av husprojekt, inte omfattas av lagen. Ett uppdrag som går ut på att mäklaren endast ska hjälpa till med att upprätta avtal om framtida upplåtelse av en bostadsrätt omfattas därför inte heller av lagen. Om uppdraget att skriva sådana förhandsavtal ingår som en första del i ett uppdrag som syftar till en upplåtelse av bostads- rätt torde mäklarens uppdrag emellertid utgöra fastighetsförmed- ling och även uppgiften att upprätta förhandsavtalet ska därmed utföras i enlighet med lagen. För att det ska vara fråga om fastig- hetsförmedling krävs att mäklaren vidtar en aktiv åtgärd, normalt en marknadsföringsåtgärd eller annan inledande kontakt med pre- sumtiva köpare, för att finna en medkontrahent till mäklarens upp- dragsgivare. Den av mäklaren vidtagna åtgärden ska alltså syfta till att anvisa – sammanföra – köpare och säljare. De flesta mäklare marknadsför förmedlingsobjekt på Internet. Förmedlingsobjekten motsvarar de som omfattades av fastighetsmäklarlag (se även avsnitt 7.4). Av bestämmelsen framgår att även avtal om upp- låtelser av förmedlingsobjekt omfattas av begreppet fastighetsför- medling och därmed av lagen, se även 1 kap. 3 § första stycket andra meningen. Av definitionen av fastighetsförmedling tillsammans med bestämmelserna om registreringsplikt i 2 kap. 1 § följer att yrkes- mässig fastighetsförmedling som riktas mot eller utförs åt konsu- menter endast får utföras av fysiska personer som är registrerade Ordet fastighetsmäklare definieras därför inte särskilt i den nya lagen (se även författningskommentaren till 2 kap. 1 §). Betydelsen av begreppet förmedling, som är avsedd att vara oförändrad i förhållande till lag, behandlas närmare i avsnitt 7.4. De civilrättsliga reglerna i fastighetsmäklarlagen omfattar liksom tidigare även advokater i de fall de bedriver förmedling av fastig- heter (se avsnitt 10.2.2). Av 2 kap. 1 § andra stycket framgår att advokater som ägnar sig åt fastighetsförmedling är undantagna från kravet på registrering. Av tredje stycket framgår att med begreppet konsument avses en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. Definitionen är densamma som i den konsumenträttsliga lagstiftning som bygger på eller har anpassats till EG-direktiv, t.ex. i lagen (2000:274) om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsäljningsavtal samt konsumentköplagen (1990:932) och lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till kon- sumenter. Motsvarande definition finns även i konsumenttjänst- lagen (1985:716). Definitionen avses i tillämpliga delar ha samma betydelse här som i de andra lagarna. Ytterligare ledning för tolk- ning av konsumentbegreppet kan därför hämtas i bl.a. förarbetena till konsumenttjänstlagen (prop. 1984/85:110 s. 139 ff.), konsu- mentköplagen (prop. 1989/90:89 s. 59 ff. och prop. 2001/02:134 s. 80 f.) och till lagen om finansiell rådgivning till konsumenter (prop. 2002/03:133 s. 19 och 48 f.). Med konsument avses en fysisk person. Juridiska personer, t.ex. bolag eller föreningar, kan alltså aldrig vara konsumenter i lagens mening. För att lagen ska vara tillämplig ska marknadsföringen av förmedlingsobjektet riktas mot konsumenter som avser att köpa eller hyra en fastighet huvudsakligen för enskilt bruk eller förmed- lingen utföras åt en person som avser att sälja eller hyra ut en fastighet som han eller hon har innehaft huvudsakligen för enskilt bruk. Det är marknadsföringens inriktning som är avgörande. Marknadsföring av bostäder får i princip alltid anses riktad mot konsumenter. Om den som säljer fastigheten använt den för ända- mål som huvudsakligen ligger utanför näringsverksamhet ska sälj- aren betraktas som konsument. Förmedling av fastigheter som är avsedda för enskilt bruk och som ägs av ett dödsbo kommer nor- malt att omfattas av lagen trots att säljaren är en juridisk person eftersom den yrkesmässiga verksamheten i sådana fall sannolikt riktar sig mot konsumenter. Vad som sagts om fastigheter gäller även övriga förmedlingsobjekt som anges i paragrafens andra stycke. Med näringsverksamhet avses verksamhet av ekonomisk natur och av sådan karaktär att den är att anse som yrkesmässig. Innebörden av begreppet konsument behandlas även i av- snitt 10.1.4. 1 kap. 2 § I paragrafen, som är ny, anges att viss verksamhet som enbart består i medverkan vid upplåtelse av hyresrätter är undantagen från lagens tillämpningsområde. Sådan verksamhet kommer därmed inte i någon del att omfattas av den nya fastighetsmäklarlagen. De hyresförmedlare som inte var registreringspliktiga enligt den tidi- gare lagen (se 5 § andra stycket fastighetsmäklarlag) kommer alltså inte heller att omfattas av den nya lagens civilrätts- liga reglering. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.2.2. 1 kap. 3 § Första stycket motsvarar tillsammans med bestämmelsen i 8 kap. 1 § i sak reglerna i 2 § fastighetsmäklarlag. I andra stycket lämnas en upplysning om att det i 7 och 8 kap. finns särskilda bestämmelser om förmedling av bostadsrätt och om förmedling av arrenderätt och hyresrätt. Tredje stycket är i förhållande till lag nytt och har införts på grund av att i den nya fastighetsmäklarlagen ska yrkesbenämningen fastighetsmäklare vara förbehållen dem som registreras som fastig- hetsmäklare i register. De som förmed- lar enbart hyresrätter ska benämnas hyresförmedlare. Frågorna be- handlas i avsnitt 16. 1 kap. 4 § Bestämmelsens första stycke motsvarar 3 § fastighetsmäk- larlag medan andra stycket i förhållande till den tidigare lagen är nytt. Enligt första stycket första meningen ska fastighetsmäklarlagen tillämpas på förmedlingsuppdrag, oavsett om fastigheten är belägen i eller i annat land under förutsättning att en väsentlig del av mäklarens uppdrag utförs i . Detta gäller både de civil- rättsliga och näringsrättsliga reglerna i lagen. Tillsammans med 1 kap. 1 § innebär bestämmelsen bl.a. att fastighetsmäklarlagen gäller även för yrkesmässig fastighetsför- medling som riktas mot eller utförs åt konsumenter och som drivs i av personer vars hemland inte är (utländska fastig- hetsförmedlare och hyresförmedlare) om en väsentlig del av för- medlingsuppdraget utförs här. Av 2 kap. 1 § följer att även ut- ländska fastighetsförmedlare eller hyresförmedlare som endast är tillfälligt verksamma i är registreringspliktiga här. Kravet på svensk registrering av mäklare med hemvist utom anses stå i överensstämmelse med de EG-rättsliga reglerna om fri rörlighet för tjänster, se avsnitt 21. Att en väsentlig del av förmedlingsuppdraget ska vara utfört i för att lagen ska tillämpas, innebär att från tillämpnings- området undantas sådana fall där förmedlingsuppdraget har en så svag anknytning till att det inte kan anses motiverat att uppdraget ska regleras av lagen. I förarbetena till fastig- hetsmäklarlag framhålls att tyngdpunkten i mäklaruppdraget ligger i att anskaffa en för uppdragsgivaren lämplig avtalspart och att det huvudsakligen är för det arbetet som mäklaren får sin provision samt att det är med den utgångspunkten som denna bestämmelse är utformad (se vidare prop. 1994/95:14 s. 63 f. och jfr rättsfallet NJA 1991 s. 43). I nämnda förarbeten sägs vidare att marknads- föringen och de första kontakterna med presumtiva kunder är så viktiga delar av förmedlingsarbetet att de momenten tillsammans i detta sammanhang får anses utgöra en väsentlig del av förmedlings- uppdraget. Lagen är alltså normalt tillämplig på förmedlingsupp- drag i deras helhet när en mäklare marknadsför utländska objekt i och har kontakt med presumtiva köpare här (se även avsnitt 2.1.2) eftersom det finns behov av skyddslagstiftning för de svenska konsumenterna i sådana fall. Det innebär att den mäklare som vill ägna sig åt sådan förmedling får anlita någon att biträda honom eller henne i det land fastigheten är belägen för det fall mäklaren själv inte besitter den kunskap som krävs av en mäklare enligt den svenska fastighetsmäklarlagen. Det kan t.ex. gälla kun- skap om eventuell undersökningsplikt för fastighetsköpare enligt de regler som gäller i landet där objektet är beläget. I första stycket andra meningen undantas från lagvalsregeln i första meningen de fall där lagen (1998:617) om tillämplig lag för avtalsförpliktelser innebär att ett annat lands rättsordning är tillämplig lag på avtalsförhållandet. När det gäller de civilrättsliga reglerna uppkommer därför inga lagvalskonflikter med andra länders rättsordningar. Beträffande de näringsrättsliga reglerna kan dock sådana konflikter uppkomma vilket får som följd att registrering och tillsyn kan komma att utföras av tillsynsmyndigheter i två länder. Genom bestämmelserna i andra stycket utökas lagens tillämp- ningsområde på så sätt att det enligt lagen blir möjligt för att meddela disciplinpåföljder i fall då en fastighets- mäklare eller hyresförmedlare allvarligt åsidosätter sina skyldig- heter vid fastighetsförmedling i en annan EES-stat eller i . Tillsammans med bestämmelserna i 9 kap. 2 § reglerar bestämmelsen vad som föreskrivs i artikel 30 i och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden (tjänstedirektivet). Frågan behandlas i avsnitt 21. Avtalsvillkor som avviker från lagen 1 kap. 5 § Paragrafen är avsedd att i sak motsvara 4 § lag. Ändring- arna är endast språkliga. Av paragrafen framgår att lagens bestämmelser i princip är tving- ande till konsumentens förmån på så sätt att fastighetsmäklaren inte till konsumentens nackdel får frångå lagens bestämmelser. Det ges dock utrymme för avtalsfrihet i vissa fall. Det gäller villkor av- seende beräkning av mäklarens ersättning. Avtalsfrihet råder natur- ligtvis också vad gäller samtliga frågor som inte regleras i lagen. Skulle en överenskommelse om fastighetsförmedling strida mot lagens bestämmelser på en eller flera punkter i övrigt och är dessa avvikelser till nackdel för konsumenten, gäller i stället lagen. Vilken effekt det får för avtalet i dess helhet får bedömas från fall till fall. I de flesta fall torde lagens bestämmelser kunna tillämpas i stället för avtalet i de delar avtalet är till nackdel för konsumenten utan att avtalet i dess helhet blir ogiltigt mellan parterna. Det är dock inte uteslutet att det kan uppkomma fall i vilka avvikelser som berör sådana grundläggande förutsättningar för avtalet att avtalet i sin hel- het inte kan tillämpas. I sådana fall får allmänna rättsregler tillämpas vid bedömningen. Att lagens regler i princip är tvingande till konsumentens för- mån innebär bl.a. att avtal som inskränker konsumentens rätt till ersättning för skador inte får tillämpas mot konsumenten. Bestämmelsen är utformad med förebild av bestämmelsen om tvingande bestämmelser i lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter. Registrering av fastighetsmäklare och hyresförmedlare 2 kap. 1 § Paragrafen om registreringsplikt motsvarar i princip 5 § första stycket och del av andra stycket lag. Till följd av att den nya lagen har renodlats till att endast gälla i konsumentförhållanden (se 1 kap. 1 §) är också endast den som utövar fastighetsförmedling som riktas mot eller utförs åt konsumenter registreringspliktig. Enligt 1 kap. 2 § är viss verksamhet som enbart består i medverkan vid upplåtelse av hyresrätter undantagen från lagens tillämpnings- område varför de som endast utövar sådan verksamhet inte heller är registreringspliktiga. Övriga ändringar är endast språkliga. Av första stycket framgår att varje person som yrkesmässigt för- medlar fastigheter från eller till konsumenter ska vara registrerad som fastighetsmäklare eller hyresförmedlare hos . Fastighetsmäklare är fysiska personer som yrkesmässigt förmedlar fastigheter eller övriga förmedlingsobjekt som anges i 1 kap. 1 §. Innebörden av begreppet fastighetsmäklare behandlas även i avsnitten 7.4 och 16. Hyresförmedlare är fysiska personer som yrkesmässigt förmedlar enbart hyresrätter, se vidare avsnitt 16. Advokater, som i vissa fall även anses vara fastighetsmäklare, är i andra stycket undantagna från registreringsplikten. Utländska fastighetsmäklare och hyresförmedlare vars hemland inte är omfattas, oavsett om fastighetsförmedlingen endast tillfälligt ska utövas i eller inte, också av bestämmelserna om registreringsplikt i de fall de ska vara verksamma i . 2 kap. 2 § I paragrafen, som motsvarar 6 § fastighetsmäklarlag, anges förutsättningarna för registreringen. Kraven för registrering är i lagen desamma för fastighetsmäklare och hyresförmedlare. Ordet föreskriven i paragrafens tredje punkt som avser krav på utbildning syftar på sådana närmare föreskrifter som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer enligt 10 kap. 2 § 1 får med- dela om registreringen och registreringsförfarandet. Kravet på utbildning är enligt nuvarande föreskrifter lägre för hyresförmedlare än fastighetsmäklare. Ändringarna i paragrafen är endast språkliga. 3 kap. Regler för verksamheten 3 kap. 1 § Bestämmelsen om god fastighetsmäklarsed m.m. grundar sig på 12 § fastighetsmäklarlag. I första stycket anges i klargörande syfte att en fastighetsmäklares uppdrag är personligt och att varje mäklare utför uppdraget under eget ansvar (se även 5 kap. 1 §). Presumtiva köpare ska naturligtvis upplysas om vem som är den ansvarige mäklaren. Vidare framgår att en mäklare med omsorg aktivt ska agera för både köparens och säljarens intresse (frågor om mäklarens ställning i förhållande till uppdragsgivaren och dennes motpart behandlas i avsnitt 9.2). Om- sorgsplikten omfattar de skyldigheter en mäklare har enligt 4 kap. 2–9 §§ gentemot sin uppdragsgivare och dennes motpart. Det finns ett undantag från regeln att fastighetsmäklaren ska ta till vara både köparens och säljarens intressen lika mycket. En mäklare ska näm- ligen enligt 4 kap. 5 § verka för att uppdragsgivarens affärsmässiga intressen vid överlåtelsen tas till vara och står alltså i det samman- hanget närmast sin uppdragsgivare oavsett om denne är en säljare eller köpare (se författningskommentaren till 4 kap. 5 §). Av första stycket följer också en mäklares skyldighet att i allt iaktta god fastighetsmäklarsed. Skyldigheten gäller gentemot uppdragsgivaren och dennes faktiska motpart men också mot andra såsom exempel- vis de som är spekulanter på ett objekt och andra fastighetsmäklare. Liksom enligt den tidigare fastighetsmäklarlagen är mäklarens skyldig- het att ta till vara både säljarens och köparens intresse avsedd att vara begränsad till att gälla inom ramen för vad som följer av god mäklarsed. Vad gäller en mäklares särskilda skyldigheter gentemot upp- dragsgivaren, säljaren och köparen hänvisas i andra stycket till vissa bestämmelser i 4 kap. Bestämmelserna som det hänvisas till är upp- delade i paragrafer under tre rubriker för att tydliggöra att mäkla- ren har vissa skyldigheter gentemot säljaren och andra mot köparen samt vissa skyldigheter gentemot sin uppdragsgivare oavsett om denne är säljare eller köpare. Mäklarens opartiskhet och självständighet 3 kap. 2 § Paragrafen innehåller ett förbud för mäklaren att själv träda in som köpare av en fastighet som mäklaren har eller har haft i uppdrag att förmedla. Enligt bestämmelsen har mäklaren inte heller rätt att för- medla en fastighet till eller från en närstående fysisk eller juridisk person. I dessa delar grundar sig paragrafen på 13 § lag. Förbudet mot inträde för mäklaren själv i första stycket första punkten är till skillnad från motsvarande förbud lag absolut. Det avser inte att omfatta fall där fastigheten har varit före- mål för förmedling genom mäklaren utan förbudet gäller, som fram- går av avsnitt 11.2.1, endast för den aktuella försäljningssituationen. Nytt i förhållande till den tidigare lagen är dessutom att det i den nya lagen i första stycket andra punkten även finns ett förbud för mäklare att förmedla en fastighet från en närstående. Första stycket tredje punkten i paragrafen innehåller en i för- hållande till lag ny generell förbudsbestämmelse. Förbudet innebär att om mäklaren i något annat fall har ett väsentligt per- sonligt eller ekonomiskt intresse i den överlåtelse som uppdraget avser måste han eller hon avböja uppdraget eller, om intressekon- flikter uppstår efter det att mäklaren fått uppdraget, avträda från det. Syftet är detsamma som med övriga bestämmelser i paragrafen, nämligen det att upprätthålla förtroendet för mäklaren som en opartisk mellanman som inte riskerar att påverkas av ovidkom- mande intressen. Vid bedömningen av vad som ska anses utgöra personligt eller ekonomiskt intresse ska samtliga omständigheter i det enskilda fallet beaktas. Intressena ska vara sådana att det typiskt sett finns risk att mäklaren påverkas av dem. Det behöver alltså inte i efterhand kunna fastställas att mäklarens egna intressen faktiskt gynnats på något sätt. Personliga intressen kan föreligga om fastigheten säljs eller köps av en särskilt nära vän till mäklaren eller en person som på något annat sätt står mäklaren nära men som ändå inte omfattas av kretsen av närstående till denne. Det kan exem- pelvis finnas sådana personliga intressen om förmedlingsobjektet säljs av en mäklarkollega till den mäklare som har förmedlingsuppdraget. Ekonomiska intressen avser andra intressen än den ersättning mäk- laren får för att utföra förmedlingsuppdraget. Sådana ekonomiska intressen kan exempelvis föreligga om en fastighetsmäklare för- medlar objekt i en bostadsrättsförening i vilken mäklaren själv är medlem. Av väsentlighetskravet följer att intressena måste vara be- tydande för att förbudet ska bli tillämpligt. De närmare gränsdrag- ningarna för förbudsbestämmelsens tillämplighet får bli en fråga för rättstillämpningen. Av andra stycket följer att mäklaren har en anmälningsskyldighet om någon mäklaren närstående förvärvar en fastighet som mäklaren före förvärvet har haft i uppdrag att förmedla. Bestämmelsen förut- sätter att mäklaren har avsagt sig uppdraget. Frågorna behandlas i avsnitt 11.2. 3 kap. 3 § Paragrafen grundar sig på bestämmelsen om handel med fastigheter i 14 § första stycket fastighetsmäklarlag. I klargörande syfte har bestämmelsen genomgått en precisering. Av bestämmelsen i första meningen framgår att en fastighets- mäklare i sin yrkesmässiga verksamhet inte får sälja en fastighet som han eller hon äger. Mäklaren får enligt andra meningen inte heller i övrigt bedriva sådan handel med fastigheter som är ägnad att rubba förtroendet för honom eller henne i egenskap av mäklare. Vad som typiskt sett torde vara ägnat att rubba förtroendet är om mäklaren bedriver en fastighetshandel som framstår som en betydande del av hans eller hennes sammantagna verksamhet eller om mäklaren bedriver handeln på ett sådant sätt att det kan uppstå misstankar om att information som mäklaren får del av i sin mäklarverksamhet används i privat spekulationssyfte. Förbudet hindrar normalt inte en mäklare ifrån att köpa eller sälja kommersiella fastigheter eftersom handeln i sådana fall i princip inte rör konsumenter och därför inte kan anses rubba förtroendet för mäklaren enligt den nya fastighetsmäklarlagen som har renodlats till att endast skydda konsumenter. Med begreppet fastighet avses här – liksom i betänk- andet i övrigt om intet annat anges eller framgår av sammanhanget – även bl.a. bostadsrätter. Frågorna behandlas i avsnitt 11.3. 3 kap. 4 § Bestämmelsen är i förhållande till fastighetsmäklarlag ny. Av bestämmelsen framgår att en fastighetsmäklare som avser att mot provision, rabatt eller annan ersättning förmedla lån, försäkring eller andra produkter som har samband med fastighetsförmedling ska anmäla detta till . Mäklaren ska dessutom upplysa köpare och säljare om det regi- strerade förhållandet samt om ersättning som mäklaren erhåller till följd av detta från annan än uppdragsgivaren i förmedlingsupp- draget.