sou · GWB341 · 2008-04-23 00:00:00 — I anledning av de här redovisade uttalandena bör uppmärksam- mas de fall där enskilda personer smugglas in i med hjälp av smugglare vars huvudsakliga syfte är att tjäna pengar på att trans- portera enskilda, dvs. Med människosmugg- ling avses normalt organisation av olaglig transport av människor över nationella gränser. För människosmuggling stadgas ansvar i 20 kap. 8 § utlänningslagen där det sägs att den som uppsåtligen hjälper en utlänning att olovligen komma in i eller passera genom , medlemsstat i EU, eller döms för människo- smuggling till fängelse i högst . Är brottet grovt döms för grov människosmuggling till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen utförts mot ersättning, utgjort ett led i verksamhet som avsett ett stort antal personer eller utförts under former som innebär livsfara för utlänningen eller annars utförts under hän- synslösa former. I bestämmelsen sägs också att för brott som är att anse som ringa döms till böter eller fängelse . För försök eller förberedelse till människosmuggling och grov människosmuggling döms till ansvar enligt 23 kap. . Människosmuggling kan utgöra ett led i människohandelsbrot- tet, men det sistnämnda brottet kan också genomföras genom att offren förs över gränser på ett lagligt sätt. Till skillnad från vad som gäller människohandel brukar människosmuggling anses innefatta 60TP PT Prop. 2001/02:124 s. 27. 61TP PT Prop. 2003/04:111 s. 44. någon form av frivillighet från de smugglades sida. Typiskt sett brukar smugglarens och de smugglades intressen anses sammanfalla när det gäller brottets fullbordan, även om smugglarna hänsynslöst utnyttjar offrens utsatta situation i ursprungs- länderna. Offer för människosmuggling riskerar dock att utnyttjas i olika sammanhang. Särskilt kvinnor och barn utnyttjas i prostitu- tion och annat sexuellt utnyttjande samt tvångsarbete, för att de ska kunna betala de skulder som offren regelmässigt ådrar sig när de kommer överens om att smugglingen ska genomföras. Människosmuggling har i allt högre grad kommit att bedrivas av de kriminella organisationer som också ägnar sig åt exempelvis människohandel och narkotikasmuggling. De kriminella organisa- tionerna koncentrerar sig sällan på en kriminell verksamhet, utan ägnar sig åt flera olika verksamheter.TPF62FPT Narkotikasmuggling kan t.ex. kombineras med andra verksamheter, såsom människosmugg- ling, genom att de som smugglas tvingas bära narkotika över grän- sen som delbetalning för resan. Användandet av kriminella organi- sationer för att underlätta människosmugglingen synes ha ökat.TPF63FPT I svensk lagstiftning markeras skillnaden mellan människohan- del och människosmuggling bl.a. genom att brotten har olika skyddsintressen. Medan människohandelsbrottet anses riktat mot en person anses människosmugglingsbrottet riktat mot staten. Om ett förfarande är utformat på ett sätt som innebär att gärningsman- nen gör sig skyldig till både människohandel och människosmugg- ling ska därför sedvanliga konkurrensregler tillämpas. I de fall där ett människohandelsförfarande också innefattar att gärningsman- nen hjälper offret att olovligen komma in i bör således dömas för människohandel och människosmuggling i konkurrens, under förutsättning att rekvisiten för båda brotten är uppfyllda. Fråga har emellertid uppkommit om inte vårt förslag till föränd- ring av uppsåtsrekvisitet skulle innebära att varje människosmugg- lare per automatik också skulle dömas för människohandel, efter- som människosmugglare oftast inte bryr sig om vad som händer med offren. Här bör framhållas att det av oss föreslagna subjektiva rekvisitet för straffansvar inte innebär att det är tillräckligt att uppvisa en generellt likgiltig attityd för offren för människosmuggling för att ansvar för människohandel ska kunna komma i fråga. 62TP PT Med kriminella organisationer avser vi organisationer som ägnar sig åt kriminell verk- samhet. 63TP PT Prop. 2003/04:35 s. 27–29. gärningsman ska anses ha varit likgiltig på ett sådant sätt att det föreligger förutsättningar att döma för uppsåtligt brott måste i stället, liksom i andra fall, bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Mot det som framhållits i tidigare lagstiftningsärenden kan enligt vår mening anföras att människohandelsbrottet bör avse fall där offrets frid och frihet kränks av gärningsmannens handlingar. Förverkligandet av det eventuella utnyttjandet är, som definitionen av människohandel är utformad, av sekundär betydelse. Att en gär- ningsman exempelvis kan konstateras ha haft likgiltighetsuppsåt till ett utnyttjande av ett offret bör emellertid anses vara lika angeläget att bestraffa som människohandel, som de fall där det förelegat ett direkt uppsåt. Om exempelvis en person transporterar ett barn i syfte att tjäna pengar på transporten och det för denne framstår som sannolikt att offret kan komma att utnyttjas i prostitution, men denne genom sitt beteende visat sig likgiltig till förvekligandet bör också detta kunna bedömas som människohandel. För att ett förfarande ska vara straffbart som människohandel bör det således på den subjektiva sidan sakna betydelse om gär- ningsmannens uppsåt i relation till utnyttjandesyftet är direkt eller indirekt eller om det är fråga om ett likgiltighetsuppsåt. För att underlätta tillämpningen av bestämmelsen i den här aktuella delen bör bestämmelsen innehålla begreppet med uppsåt att. 2.6.9Utformningen av 4 kap. 1 a § andra stycket Förslag: I 4 kap. 1 a § andra stycket straffbeläggs so människohandel att föra över eller ta emot kontrollen över en person. Till följd av de ändringar som föreslås kommer situatio- nerna i det nuvarande andra stycket i 4 kap. 1 a § att omfattas av bestämmelsens första stycke. Det nuvarande andra stycket i 4 kap. 1 a § ska därför utgå. Vissa människohandelsförfaranden inleds med att det utges eller tas emot betalning för offret, dock utan att något av de medel som nämns i bestämmelsen används. För att kunna skapa en heltäckande reglering av samtliga de led som kan ingå i ett människohandelsförfarande ska även sådana transaktioner bestraffas som människohandel. En bestämmelse som kriminali- serar affärstransaktioner av den karaktären ska därför föras in i 4 kap. 1 a § andra stycket . I 4 kap. 1 a § andra stycket anges att den som i sådant syfte som anges i första stycket till annan för över kontrollen över en person eller från annan tar emot kontrollen över en person ska dömas för människohandel. Genom att föra in begreppet kon- trollera som en ytterligare handelsåtgärd i första stycket i bestämmelsen kommer de situationer som regleras i andra stycket, dvs. att föra över eller ta emot kontrollen över off- ret, att omfattas av bestämmelsens första stycke. Till skillnad från vad som är fallet enligt bestämmelsens andra stycke kommer den ändrade lydelsen att medföra att det uppställs krav på att gärningsmannen använt sig av ett otillbörligt medel när kontrollen över ett offer förs över eller tas emot. Att ta emot eller föra över kontrollen över ett offer bör emellertid anses innebära att gärningsmannen använt sig av något otill- börligt medel, såsom att missbruka offrets utsatta belägenhet. Vår bedömning i denna del stöds av uttalanden i förarbetena till männi- skohandelsbrottet i dess nuvarande lydelse där det uttalas att de nu beskrivna förfarandena i sig kan sägas innefatta åtminstone ett missbruk av offrets situation.TPF64FPT Vårt förslag kommer alltså inte att medföra någon förändring i praktiken. Det nuvarande andra stycket i 4 kap. 1 a § bör därför utgå. Inom ramen för den handlingskedja som människohandel nor- malt utgör förekommer förfaranden som är av människohandels- karaktär och som måste anses som lika straffvärda som människo- handel i sig. Det rör sig om handlingar där någon utger ersättning för att få samtycke till att disponera över offret i människohandels- sammanhang, dock utan att den som utger eller mottar betalningen eller annan kompensation använder sig av otillbörliga medel gent- emot offret. För att kunna åstadkomma en heltäckande reglering, bör det därför övervägas om bestämmelsen bör kompletteras genom att sådan inledande kontakt som beskrivits här kriminalise- ras. Av de domar som vi har gått igenom framgår att det förekom- mer att det utges kompensation för att få ett samtycke från en per- son till att offret utnyttjas. Det rör sig om renodlade affärstransak- tioner, där offret för transaktionen inte är medveten 64TP PT Prop. 2003/04:111 s. 57. om att denna äger rum. Kontakterna kan förekomma mellan perso- ner som inte deltar i de senare åtgärderna och som aldrig kommer i kontakt med offret. Transaktionen utgör emellertid det första ledet i den händelsekedja som leder till att offret förlorar möjligheterna att råda över sin levnadssituation och som slutligen leder till att offret kommer att utnyttjas. Förfarandet kan t.ex. bestå i att en organisatör av människohandel betalar ersättning till föräldrar för att få ett samtycke till att disponera över deras barn. Som exempel kan också nämnas att offret genom en affärstransaktion överlåts mellan två olika brottsliga organisationer. Det kan också avse situ- ationer där en organisatör utger ersättning eller kompensation till någon i offrets släkt eller till en styvförälder till offret för att orga- nisatören ska få hans eller hennes samtycke till att disponera över offret. De nu beskrivna förfarandena kommer inte att omfattas av den föreslagna regleringen i 4 kap. 1 a § första stycket . I något fall skulle handlingar av här beskriven karaktär med dagens reglering möjligtvis kunna bestraffas som förberedelse till männi- skohandel. Förfarandet måste dock bedömas vara lika straffvärt som att vidta andra åtgärder med offret som nämns i bestämmel- sen. Affärstransaktioner beträffande offret utgör också i många fall en grundläggande förutsättning för att människohandel ska kunna genomföras. I anledning härav bör de inledande handlingar som har karaktär av affärstransaktioner kunna bestraffas som människo- handel. Av bestämmelsens andra stycke bör därför framgå att den som med sådant uppsåt som nämns i första stycket i 4 kap. 1 a § utger ersättning till annan för att få samtycke till ett utnyttjandet från den personen eller den som tar emot sådan ersättning kan dömas för människohandel. Ersättningen kan vara ekonomisk eller av annat slag. I begreppet ingår också betalning med exempelvis alkohol eller narkotika, men också att lösa en annan persons skuld eller att skriva av en förelig- gande skuld. För att transaktionerna ska vara straffbara krävs självfallet att den som utger eller tar emot betalning eller annan kompensation har uppsåt i förhållande till de objektiva rekvisiten i 4 kap. 1 a § för- sta stycket . Ett exempel på när den åsyftade regleringen kommer att kunna vara tillämplig återfinns i ett avgöranden från Hovrätten över och Blekinge.TPF65FPT I avgörandet beskrivs hur gärningsmannen köper en fastighet som han överlåter till offrets föräldrar för att få samtycke till att disponera över offret. Föräldrarna tar emot fastigheten och lämnar sitt samtycke. Det beskrivna förfarandet skulle enligt vårt förslag föranleda ansvar för människohandel. Den föreslagna regleringen i 4 kap. 1 a § andra stycket brotts- balken utgör en nykriminalisering. Sådan kriminalisering måste ske med viss försiktighet och anses vara befogad att genomföra. För att det ska anses föreligga förutsättningar att kriminalisera ytterligare gärningar ska kriminaliseringen avse ett beteende som kan föran- leda påtaglig skada eller fara. Det krävs också att alternativa sank- tioner inte står till buds eller att sådana sanktioner inte skulle vara rationella eller kräva oproportionerligt höga kostnader. Därtill krävs att straffsanktionen ska anses vara motiverad med hänsyn till gärningens allvar och att straffsanktionen ska utgöra ett effektivt medel för att motverka det inte önskvärda beteendet.TPF66FPT Slutligen ska det i en diskussion kring nykriminalisering analyseras om rätts- väsendet har resurser att klara av den belastning som kriminalise- ringen innebär.TPF67FPT Som nämnts ovan är de handlingar som kriminaliseringen tar sikte på inte straffbelagda enligt nuvarande straffrättslig lagstift- ning. De handlingar som beskrivs i det föreslagna andra stycket beskriver förfarandena som kan utgöra ett inledande moment i ett människohandelsförfaranden och som kan leda till livslångt lidande och förödande konsekvenser för offren. Enligt vår mening förelig- ger det därför ett befogat behov av den föreslagna kriminalisering för att skapa ett heltäckande och effektivt straffrättsligt skydd mot människohandel. Den av oss föreslagna nykriminaliseringen utgör en komplette- ring av det nuvarande brottsbeskrivningen i 4 kap. 1 a § första stycket . 65TP PT Hovrätten över och dom i mål B 2429-05. 66TP PT Ett reformerat åklagarväsende, Del A, ( SOU1992:61) s. 111. 67TP PT Prop. 1994/95:123 s. 55 och 1994/95 JuU2 s. 6 f. Förslag: För att straffansvar för människohandel med ett offer under ska kunna inträda krävs att gärningsmannen med ett otillbörligt medel vidtar en handelsåtgärd med uppsåt att offret ska utnyttjas för något av de syften som nämns i uppräkningen i bestämmelsen. För att tydliggöra barnets utsatta situation ska det av 4 kap. 1 a § tredje stycket framgå att den som begår en gärning som avses i bestämmelsens första stycke mot ett barn ska anses ha missbrukat barnets skyddslöshet. I praktiken innebär regleringen i 4 kap. 1 § a tredje stycket , sedd tillsammans med vårt förslag om att det nuvarande kontrollrekvisitet i 4 kap. 1 § första stycket brotts- balken ska utgå, att det inte uppställs något krav på att gär- ningsmannen använt sig av ett otillbörligt medel om offret för människohandeln är . Såväl Palermoprotokollet som EU:s rambeslut av om bekämpande av människohandel (2002/629/RIF) definierar människohandel avseende offer som inte fyllt , dvs. barn, på samma sätt som människohandel avseende vuxna offer, dock med den avvikelsen att det inte uppställs något krav på att gärningsman- nen ska ha använt otillbörliga medel. Vad som uttalas i de interna- instrumenten motsvaras av vad som stadgas i 4 kap. 1 a § tredje stycket . I det fakultativa protokollet till FN:s konvention om barnets rättigheter finns en snarlik, men inte helt överensstämmande, definition av försäljning av barn. Enligt detta protokoll ska staterna kriminalisera varje handling eller transaktion genom vilket ett barn överförs av någon person eller grupp av per- soner till annan mot betalning eller annan form av ersättning och som består i att bjuda ut, leverera eller ta emot ett barn, på vilket sätt det än sker, i syfte att barnet ska utnyttjas på vissa sätt. Detta ska gälla oavsett om brottet begås inom ett land eller är gränsöver- skridande och oavsett om det begås på individuell basis eller i orga- niserad form.TPF68FPT Bestämmelsen om människohandel med barn har till sin orda- lydelse varit oförändrad sedan den straffrättsliga regleringen av människohandel för sexuella ändamål infördes. De ändringar som skett i 4 kap. 1 a § första stycket har emellertid kom- 68TP PT Beträffande de internationella instrumentens innehåll se avsnitt 2.1. mit att påverka brottsbeskrivningen i tredje stycket. Bestämmelsen om människohandel för sexuella ändamål innebar att den som för- mått ett barn att tåla någon handelsåtgärd för något av de beskrivna syftena skulle straffas för människohandel för sexuella ändamål. I förarbetena till bestämmelsen slogs fast att barn generellt befann sig i en så sårbar situation att alla handelsåtgärder som vidtogs mot ett barn var straffbara som människohandel.TPF69FPT I och med ändringen av bestämmelsen 4 kap. 1 a § första stycket fördes begreppet kontroll in i bestämmelsens första stycke. För att någon skulle dömas för människohandel avseende ett barn kom därmed att krävas att någon företagit en handels- åtgärd som lett till att han eller hon tagit kontroll över offret för något av de i bestämmelsen angivna utnyttjandesyftena. I förarbe- tena sades att bestämmelsen i tredje stycket skulle kvarstå oföränd- rad och att ändringen i första stycket inte skulle innebära någon förändring. Att så ansågs vara fallet förklarades av att en vuxens fysiska och psykiska överläge gentemot ett barn torde anses inne- bära att en kontrollsituation förelåg. Vidare uttalades att kontrollen i regel borde anses ha uppkommit redan i och med att handels- åtgärderna vidtogs.TPF70FPT Utifrån vad som sägs i förarbetena kan bestämmelsen i dess tidigare och nuvarande utformning sägas innebära att alla handels- åtgärder som vidtas mot ett barn i något av de i bestämmelsen angivna syftena är straffbara som människohandel, förutsatt att gärningsmannens uppsåt täcker de objektiva rekvisiten. Vid en tolkning av bestämmelsen utifrån denna utgångspunkt ska endast i undantagsfall dömas för koppleri eller grovt koppleri när en sådan gärning rört ett barn, vilket skulle ge bestämmelsen ett mycket omfattande tillämpningsområde. Vid en genomgång av praxis framgår emellertid att bestämmel- sen inte kommit att tillämpas på det sätt som beskrivs i förarbe- tena. Både före och efter lagändringen 2004 har domstolarna tolkat begreppen förmå och kontroll på ett sätt som inneburit att de resonerat kring omständigheter som i realiteten utgör otillbörliga medel enligt 4 kap. 1 a § första stycket . Omständig- heter som att offret tidigare förekommit i prostitution, hans eller hennes ekonomiska situation och personliga egenskaper har kom- mit att tillmätas stor betydelse vid bedömningarna. 69TP PT Prop. 2001/02:124 s. 28. 70TP PT Prop. 2003/04:111 s. 59 f. och 66. Avsikten i både de internationella instrumenten och i de svenska lagförarbetena har varit att ge barn ett starkare straffrättsligt skydd än vuxna. Så har emellertid inte kommit att bli fallet vid domstolar- nas tillämpning av bestämmelsen. Det bör därför övervägas om det inte finns anledning att utforma bestämmelsen om människohandel i den del som avser barn på ett sätt som ger en ökad tydlighet och därigenom också ökade möjligheter att beivra sådan handel. Som framgått ovan har vi föreslagit att det inte längre ska krävas att gärningsmannen tagit kontroll över offret för att ett förfarande ska vara straffbart som människohandel. Vid en tillämpning av tredje stycket i bestämmelsen innebär detta att det straffbara områ- det för människohandel med barn kommer att omfatta alla de för- faranden där någon kontrollerar, rekryterar, transporterar, tar emot eller vidtar någon annan sådan åtgärd med uppsåt att barnet ska utnyttjas på något av de sätt som beskrivs i bestämmelsen. Den föreslagna bestämmelsens tillämpningsområde kommer därmed att överensstämma med de ursprungliga intentionerna i de förarbetena som vi redogjort för ovan. I ett människohandelsförfarande måste ett barn alltid anses vara skyddslöst. Denna utgångspunkt motiverade införandet av den sär- skilda bestämmelsen om människohandel beträffande barn i de internationella instrumenten och i den svenska regleringen. För att detta tydligare ska framgå bör barn omfattas av bestämmelsens för- sta stycke där just detta rekvisit nämns som en förutsättning för att det ska vara fråga om människohandel. En förutsättning för att kunna förstärka det straffrättsliga skyd- det för barn är att utrymmet för resonemang kring omständigheter kring barnets person och ålder minskas. För att tydliggöra barns generella behov av ett straffrättsligt skydd mot människohandel och därigenom stärka barnens rättsliga ställning bör det i lagtexten tas in en legaldefinition avseende barn. I definitionen bör komma till uttryck att varje människohandelsförfarande som riktas mot barn ska anses innebära ett missbruk av barnets skyddslösa ställ- ning. Att ett barn alltid anses vara skyddslöst och att unga männi- skor ges ett särskilt skydd p.g.a. sin ålder bör medföra att det foku- seras mindre på offrets situation i sitt ursprungsland än vad som sker . Det kommer inte heller att finnas utrymmet för att göra olika bedömningar p.g.a. barnets ålder och barnets eget uppträ- dande i samband med handeln. Följderna av de ändringar som vi föreslagit kan åskådliggöras genom följande exempel. En 17-årig flicka som lever under mycket knappa ekonomiska förhållanden i blir kontaktad av en bekant som frågar om hon vill tjäna pengar i genom att sälja sexuella tjänster. Flickan, som varit i prostitution, svarar ja och åker till . Resan betalas och arrangeras av flickans bekant som också ordnat lägenhet, Internetannonsering och övriga praktiska detaljer. Flickan har själv hand om sin returbiljett och har möjlighet att åka hem när hon vill. Hon hade inte heller själv ha åkt till om inte hennes bekant arrangerat resan, annonseringen och boendet. Med den av oss föreslagna lydelsen av bestämmelsen i 4 kap. 1 a § kommer offrets ålder och gärningsmän- nens åtgärder att innebära att det förekommit ett missbruk av hen- nes skyddslöshet. Uppgifterna om den tidigare prostitutionen, i vilken utsträckning flickan kunnat avbryta förfarandet och om hon haft andra möjligheter till försörjning kommer inte att påverka bedömningen. Bedömning: Det är alldeles klart att offrets samtycke saknar betydelse för straffansvar. Vi finner därför inte skäl att införa en bestämmelse i 4 kap. 1 a § om att offrets samtycke till utnyttjandet saknar betydelse för straffansvar. Vid våra möten och diskussioner med åklagare har det framförts att det föreligger behov av att föra in en särskild bestämmelse där det kommer till uttryck att offrets samtycke till det åsyftade utnyttjan- det inte bör tillmätas någon betydelse vid en bedömning av huru- vida brott föreligger enligt 4 kap. 1 a § . Anledningen härtill har uppgetts vara att domstolarna vid bedömningen av frågor om människohandel tillmäter offrets samtycke till utnyttjandet stor betydelse. En genomgång av de avgöranden om människohandel som vi haft tillgång till stöder åklagarnas uppfattning. Av ett flertal av de bedömningar som redovisats i domarna framgår att domstolarna tillmätt offrets inställning till den tänkta prostitutionen stor bety- delse. Att offret gått med på att prostituera sig har använts som bevisfakta både vid bedömningen av om den tilltalade använt sig av otillbörliga medel och av om kontrollrekvisitet har kunnat anses vara uppfyllt. Det förekommer också resonemang om att offret genom sitt handlande samtyckt till utnyttjandet. Samtycket har exempelvis bestått i att offret inte avbrutit transporten till sedan offret förstått att han eller hon skulle komma att utnyttjas i prostitution och att offret inte försökt ta sig från den eller de lägenheter där utnyttjandet ägt rum. I Palermoprotokollet sägs uttryckligen att offrets samtycke till utnyttjandet saknar betydelse för det fall något av de medel som nämns där använts. I lagförar- betena till den nuvarande bestämmelsen uttalas också att offrets samtycke till det åsyftade utnyttjandet saknar betydelse för straff- ansvar. I förarbetena diskuteras i vilken utsträckning betydelsen av ett samtycke från offret borde komma till uttryck i 4 kap. 1 a § . I propositionen anmärks att människohandels- brottets konstruktion innebär att brottet fullbordats redan innan det att något utnyttjande kommit till stånd och att det därför sak- nar rättslig relevans om offret samtyckt till ett sådant utnyttjande för straffansvar för brottet.TPF71FPT Som framgår av våra förslag bör människohandelsbrottet ges en ändrad utformning. Även efter denna ändring kommer brottet att vara fullbordat innan det tilltänkta utnyttjandet kommit till stånd. Bestämmelsens utformning i sig innebär att ett samtycke som läm- nats sedan gärningsmannen använt sig av ett otillbörligt medel är att anse som irrelevant. Det föreligger enligt vår mening därför inte skäl att införa en bestämmelse av den innebörden i lagtexten.