sou · GVB335 · 2008-01-01 00:00:00 — Men det kan ändå vara intressant att undersöka vad som händer om vi inför fixa effekter. Om vi specificerar modellen i kolumn 1 i tabell 5.1 med fixa effekter för ut- och inflyttningsregion visar det sig att de skattade parametrarna för den relativa arbetslöshetskvoten, den relativa vakanskvoten och den relativa utbildningskapaciteten är känsliga för modellspecifikation i detta avseende (ej redovisat i tabell). Ingen av de skattade parametrarna för dessa variabler är statistiskt signifikanta i en modell med fixa effekter. Däremot påverkas inte parametrarna för övriga variabler i någon nämnvärd utsträckning. Slutsatsen av detta blir alltså att resultaten är känsliga med avseende på vilka dimensioner av variationen i datamaterialet som används för att identifiera de skattade parametrarna. Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna Bilaga 3 till LU 2008 5.3Hur stabila är resultaten ? Vi har tidigare konstaterat att det skett stora förändringar både i den regionala omflyttningens omfattning och i dess geografiska mönster. En central frågeställning är därför om de skattningsresultat vi redovisat så här långt är stabila . Mot bakgrund av diskussionen om den geografiska rörlighetens betydelse för att utjämna regionala obalansproblem på arbets- marknaden är det särskilt intressant att ställa frågan om flyttningar- nas reaktion på regionala arbetsmarknadsförhållanden förändrats över tiden. För att besvara den frågan har vi delat in den aktuella observationsperioden i tre delperioder: 1986–1990, 1991–1997 och 1998–2004. I tabell 5.2 redovisar vi resultat för perioden som helhet och separat för varje delperiod. marknader 1986–2004 ln(uiB +B piB /B ujB +B pjB )B (3,44) (1,76) (1,68) (4,14) ln(vjB /B viB )B -0,0487 (2,44) (-1,39) (2,85) (1,93) (12,88) (5,23) (6,51) (0,26) ln(POPjB /B POPiB )B (67,61) (33,06) (39,54) (43,35) (11,44) (4,32) (2,57) (2,83) ln(hjB /B hiB )B (5,05) (2,41) (3,90) (2,34) -2,3420 -2,3892 -2,3492 -2,3011 (-233,77) (-123,00) (-141,27) (-140,03) Anm.: Skattningsresultat baserade på poolade tvärsnitts- och tidsserieobservationer utan fixa effekter. t-värden baserade på robusta standardfel inom parentes. Signifikansnivåer: * , ** , *** . Källa: Egna beräkningar. Bilaga 3 till LU 2008 Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna Med hjälp av ett s.k. F-test kan vi statistiskt förkasta hypotesen att de skattade parametrarna är konstanta över tiden. Detta test omfattar emellertid samtliga parametrar i modellen över alla tre delperioder. Om vi i stället studerar de enskilda centrala variablerna och jämför delperiod mot delperiod kan vi konstatera att parametern för den relativa totala arbetslöshetskvoten är signi- fikant högre jämfört med motsvarande parametrar i både den första och den andra delperioden. När det gäller den relativa vakanskvoten är parameterskattningarna för den andra och tredje delperioden signifikant högre än den skattade parametern för den första delperioden. Vidare finner vi att parameterskattningarna för den totala vakanskvoten är signifikant skilda från varandra i samtliga delperioder. Sammantaget pekar resultaten på att det regionala arbets- marknadsläget haft större betydelse för den regionala omflytt- ningen och inledningen av jämfört med högkonjunkturåren . Det gäller särskilt om vi jämför den senaste delperioden med den första. Däremot tycks den regionala rörligheten i allt mindre utsträckning påverkas av den totala anställningsaktiviteten i ekonomin. Möjligen avspeglar detta resultat problematiken med den över tiden tilltagande under- rapporteringen av antalet vakanser. En försiktig tolkning av resultaten sammantaget är att flyttningarna svarar på skillnader i regionalt arbetsmarknadsläge på ett förväntat sätt och att det åtminstone inte finns några entydiga belägg för att betydelsen av regionala skillnader i arbetslöshet och vakanser minskat över tiden. Snarare tyder resultaten på det motsatta. Även om dessa resultat inte kan tas till intäkt för att omflytt- ningen i någon absolut mening är tillräcklig för att komma till rätta med regionala obalansproblem på arbetsmarknaden tolkar vi resultaten som positiva. Det motsatta resultatet – att flytt- strömmarna hade gått från regioner med relativt sett starkare arbetsmarknadssituation till regioner med relativt sett svagare arbetsmarknadsläge – hade definitivt föranlett en större oro i detta avseende. När det gäller effekten av övriga variabler kan vi konstatera att det totala antalet högskoleplatser och den relativa tillgången på dessa har en signifikant positiv effekt på flyttströmmarna i samtliga delperioder. De skattade parametrarna för den relativa regionala tillgången på utbildningsplatser är förhållandevis stabila, men vi ser att effekten är något större , 1991–1997. Parametern för den totala utbildningskapaciteten är avsevärt högre Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna Bilaga 3 till LU 2008 under den första delperioden, 1986–1990, jämfört med mot- svarande parametrar i efterföljande perioder. Avslutningsvis finner vi att de skattade parametrarna för den relativa befolknings- storleken och flyttningsavståndet är stabila över tiden och att effekterna på den regionala omflyttningen ligger i linje med vad som kan förväntas. Det förtjänar dock än en gång att påminna om resultatens känslighet för olika alternativa modellspecifikationer. Denna avsaknad av robusthet uppträder ofta i skattningsresultat baserade på aggregerade data. Med denna reservation i minnet tolkar vi trots allt de ekonometriska resultat som presenterats så här långt som en grov indikation på hur flyttningarna påverkas av det regionala arbetsmarknadsläget och andra regionala attribut. I kapitel 6 återkommer vi bland annat med en fördjupad ekonometrisk analys av hur olika aspekter av individuell arbetsmarknadsstatus inverkar på den geografiska rörligheten. 5.4Ökar eller minskar de regionala obalanserna? HurT har de regionala obalansproblemen på arbetsmarknaden utvecklats över tiden? Det finns ett antal studier som analyserat utvecklingen på länsnivå. (1995) fokuserar på perioden –1993 och konstaterar att det skett en påtaglig utjämning i både regional arbetslöshetskvot och vakanskvot. Spridningen i den relativa andelen i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har också minskat markant . När det gäller den regionala lönespridningen (industriarbetarlöner) skedde en betydande utjämning till första halvan av , en utveckling som anses hänga samman med den solidariska lönepoliTtiken och LO:s krav på särskilda låglöne- satsningar. och tenderade den regionala lönespridningen att öka. Jämfört med den regionala variationen i arbetslöshet och vakanser är dock spridningen i löner betydligt mindre. I samtliga fall används så kallad variationskoefficient som mått på regional spridning. Skedinger (1991, 1993) studerar rangordningen i arbetslöshet mellan länen för ungefär och finner att de regionala skillnaderna i arbetslöshet är mycket beständiga. Oavsett konjunkturförlopp har arbetslöshetskvoten i skogslänen stabilt legat över nivån i storstadslänen. Överlag är rangordningen mellan länen med avseende på arbetslöshet Bilaga 3 till LU 2008 Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna Länens plats i arbetslöshetshierarkin är ungefär densamma som . m.fl. (2006) jämför inledningen av med och kommer till samma slutsats. I följande avsnitt kommer vi att komplettera ovanstående studier i två avseenden. För det första redovisar vi uppgifter om de regionala obalansproblemen för en något mer aktuell tidsperiod, 1986–2004. För det andra studerar vi obalanserna med utgångs- punkt från de lokala arbetsmarknadsregionerna. En analys på länsnivå riskerar att maskera inomregionala skillnader mellan delområden som inte är funktionellt integrerade genom arbets- pendling. Detta problem är mindre om analysen utgår från lokala arbetsmarknader. Å andra sidan manar det stora inslaget av befolk- ningsmässigt små lokala arbetsmarknader till viss försiktighet i tolkningen av resultat. Risken är annars att utvecklingstendenser i de många småregionerna tillmäts en oproportionerligt stor bety- delse. DetT finns flera olika sätt att mäta regionala skillnader på arbetsmarknaden. Vi använder två mått som ofta förekommer i analyser av regionala obalansproblem. Ett vanligt förekommande mått på regional spridning i en variabel är variationskoefficienten (CV). Variationskoefficienten är ett skaloberoende mått på relativ spridning i en variabel, definierad som standardavvikelsen genom medelvärdet. Det innebär att måttet kan användas för att jämföra spridningen i variabler med vitt skilda skalor. Det kan också vara intressant att undersöka om regionala skillnader är varaktiga över tiden. Ett formellt mått på beständigheten i regionala skillnader kan erhållas med rangkorrelationskoefficienten (K). Detta mått bygger på att man jämförT stabiliteten i den regionala rangordningen över tiden. Om rangordningen är helt oförändrad över tiden antar måttet värdet 1 och vid en fullständigt slumpmässig rangordning blir värdet 0. Diagram 5.1 beskriver utvecklingen av den regionala spridningen i öppen och total arbetslöshet på LA-nivå. I båda fallen noterar vi att spridningen i arbetslöshet varierar omvänt i förhållande till den genomsnittliga totala arbetslöshetsnivån i landet. Skillnaderna var som störst under högkonjunkturen . I samband med den ekonomiska krisen , då arbets- löshetsnivån i landet steg kraftigt, minskade den regionala sprid- ningen dramatiskt. Under den återhämtningsfas som följt därefter har skillnaderna ökat något, men befinner sig alltjämt på en klart lägre nivå jämfört med konjunkturtoppen . Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna Bilaga 3 till LU 2008 Den regionala spridningen i total arbetslöshet är genomgående större än spridningen i öppen arbetslöshet. Om vi studerar skillna- derna mellan de båda arbetslöshetsmåtten kan vi utläsa att modereringen av de regionala obalanserna med hjälp av arbetsmark- nadspolitiska program var särskilt stor under krisåren , men också att denna ackommodering varit förhållande- vis omfattande även . Diagram 5.1 Regional spridning i öppen och total arbetslöshet (vänster axel) och total arbetslöshet på riksnivå (höger axel) samtliga lokala arbetsmarknader 1986–2004 Anm.: Som spridningsmått används variationskoefficienten (CV). Total arbetslöshet = öppen arbetslöshet + konjunkturberoende program. Linjen anger riksgenomsnittet i total arbetslöshet i procent av arbetskraften (höger axel). Källa: Bearbetningar av AMS sökandestatistik och SCB Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. AvT regionala rättviseskäl är det önskvärt att komma till rätta med obalansproblem på alla regionala arbetsmarknader. I ett nationellt perspektiv är dock skillnader mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft på små lokala arbetsmarknader av relativt sett mindre betydelse. De största allokeringsvinsterna finns att hämta genom bättre balans på de stora lokala arbetsmarknaderna. Mot denna bakgrund är det naturligt att ställa frågan om resultaten ovan endast drivs av utvecklingen i de många små regionerna. Bilaga 3 till LU 2008 Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna besvara den frågan har vi studerat den regionala spridningen i öppen ochT total arbetslöshet för de större lokala arbetsmarknaderna, närmare bestämt de lokala arbetsmarknader som tillhör region- familjerna storstadsregioner och regionala centra.TPF96FPT I absoluta tal utgör de 22 av totalt 89 lokala arbetsmarknader, men rymmer av landets befolkning. I samtliga fall handlar det om regioner med en befolkningsstorlek på 100 000 invånare eller fler. För detta övre skikt i den regionala hierarkin finner vi samma tendenser i utvecklingen av den regionala spridningen i arbetslöshet (ej redovisat i diagram). Ett förlopp där skillnaderna var som störst , kraftigt fallande spridning och något ökande skillnader därefter. Nivån på den regionala spridningen är dock genomgående något lägre bland dessa större regioner. Men för att knyta an till den ursprungliga frågan kan vi alltså konstatera att en analys som begränsas till de större lokala arbetsmarknaderna inte föranleder någon ändring av slut- satsen rörande utvecklingen av de regionala skillnaderna i arbets- löshet. Diagram 5.2 visar hur LA-regionernas totala arbetslöshet –1990 förhåller sig till LA-regionernas totala arbetslöshet –2004. Rangordningen mellan de lokala arbetsmarknaderna vad gäller arbetslöshet är i stort sett densamma som . Ett formellt mått på stabiliteten i rangordningen ges av rangkorre- lationskoefficienten, som i det här fallet uppgår till 0,67. Det innebär att de regionala skillnaderna i arbetslöshet får betraktas som relativt beständiga. 96TP PT Mer detaljer kring regionfamiljerna presenteras i Appendix A. Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna Bilaga 3 till LU 2008 Diagram 5.2 Regional persistens i total arbetslöshet för samtliga lokala arbetsmarknader Anm.: Total arbetslöshet = öppen arbetslöshet + konjunkturberoende program. Den vertikala och horisontella heldragna linjen anger riksgenomsnittet i total arbetslöshet i procent i respektive delperiod. Den streckade linjen är en skattad regressionslinje. Källa: Bearbetningar av AMS sökandestatistik och SCB Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Att rangordningen är stabil som den regionala spridningen minskat kan framstå som en aning motsägelsefullt. Tolkningen av dessa båda resultat är helt enkelt att även om de regionala skillnaderna i arbetslöshet har minskat något har de flesta regioner förflyttat sig mycket lite eller inte alls inom den regionala arbetslöshetshierarkin. Trots att det allmänna mönstret visar på relativt varaktiga skillnader i regional arbetslöshet finns det exempel på förhållande- vis dramatiska positionsförändringar. arbetsmarknads- region utgör det mest drastiska exemplet. Här var den totala arbetslöshetsnivån något i genomsnitt. har arbetsmarknadssituation varit betydligt sämre med en genomsnittlig total arbetslöshetsnivå på . Detta motsvarar en positionsförsämring på 57 platser; från 15:e till 72:a plats i den regionala arbetslöshets- hierarkin. är ett annat exempel på en arbetsmarknads- Bilaga 3 till LU 2008 Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna region som fått vidkännas en jämförelsevis kraftig försämring av arbetsmarknadsläget (från 13:e till 52:a plats i rangordningen). Bland de lokala arbetsmarknader som förbättrat sin relativa position utmärker sig (från 41:a till 8:e plats) och (från 61:a till 29:e plats). Överlag kan vi konstatera att det i första hand är de små arbetsmarknadsregionerna som fått erfara större förändringar av sin relativa position. Det är framför allt ett antal arbetsmarknadsregioner i som uppvisar varaktigt låga arbetslöshetsnivåer, som ligger betydligt under riksgenomsnittet. lokala arbetsmark- nad tillhör också gruppen regioner med relativt riksgenomsnittet låg arbetslöshet. Bland de regioner som däremot befinner sig över den genomsnittliga arbetslöshetsnivån i landet märks framför allt ett antal lokala arbetsmarknader i län.TPF97FPT Här handlar det om totala arbetslöshetstal som ligger 10–20 pro- centenheter över riksgenomsnittet. Om vi som i fallet med den regionala spridningen i arbetslöshet begränsar analysen av arbetslöshetens persistens till de befolknings- mässigt större lokala arbetsmarknaderna kan vi återigen konstatera att mönstret blir i huvudsak oförändrat. Som framgår av diagram 5.3 är rangordningen mellan de större regionerna i total arbetslöshet ungefär densamma i början och slutet av perioden. I det här fallet ligger rangkorrelationskoefficienten på 0,60. Vi har redan konstaterat att kan räkna sig till gruppen regioner med jämförelsevis låg arbetslöshet. Bland övriga storstadsregioner finner vi att ligger något under den genomsnittliga arbetslöshetsnivån i landet, medan uppvisar en total arbets- löshetsnivå betydligt över riksgenomsnittet. I båda perioderna redovisar den överlägset högsta totala arbetslöshetsnivån bland de större lokala arbetsmarknaderna. Även om den regionala arbetslöshetsbilden för de större lokala arbetsmarknaderna domineras av persistens finns det bland dessa regioner också exempel på förhållandevis stora placeringsförändringar. är den region som förbättrat sin relativa position mest (från 30:e till 19:e plats i den totala hierarkin), medan är den lokala arbetsmarknad som tappat flest placeringar (från 19:e till 50:e plats). 97TP PT Till viss utsträckning kan de höga arbetslöshetstalen i vissa delar av förklaras av att den registerbaserade arbetsmarknadsstatistiken inte omfattar svenskar som är sysselsatta på andra sidan . Denna undertäckning av sysselsatta driver upp arbetslöshetskvoten. Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna Bilaga 3 till LU 2008 Diagram 5.3 Regional persistens i total arbetslöshet för större lokala arbetsmarknader Anm.: Till gruppen större lokala arbetsmarknader räknas LA som tillhör regionfamiljerna storstadsregioner och regionala centra, totalt 22 stycken. Total arbetslöshet = öppen arbetslöshet + konjunkturberoende program. Den vertikala och horisontella heldragna linjen anger riksgenomsnittet i total arbetslöshet i procent i respektive delperiod. Den streckade linjen är en skattad regressionslinje. Källa: Bearbetningar av AMS sökandestatistik och SCB Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Ett annat sätt att belysa de rumsliga obalansproblemen på arbetsmarknaden är att studera utvecklingen av de regionala skillnaderna i sysselsättningsintensitet. Även om man kan förvänta sig att sysselsättningsintensiteten och arbetslösheten är spegel- bilder av varandra, så följer inte ett sådant samband per definition. Ett skäl till detta är att sysselsättningsintensiteten beräknas i förhållande till befolkningen i arbetsför ålder medan arbetslöshets- talet beräknas i relation till arbetskraftens storlek.TPF98FPT Det innebär att flöden av personer från arbetslöshet till aktiviteter utanför arbets- kraften, som exempelvis studier och förtidspension, minskar arbetslöshetsnivån (såväl den öppna som den totala) men inverkar inte på sysselsättningsintensiteten. 98TP PT Sysselsättningsintensiteten definieras som andelen sysselsatta (enligt den Registerbaserade arbetsmarknadsstatistiken) av befolkningen . Denna definition skiljer sig något från den som används i Arbetskraftsundersökningarna. Sysselsättningsintensiteten benämns ibland sysselsättningsgraden. Bilaga 3 till LU 2008 Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna av den totala arbetslösheten på öppet arbetslösa och personer i arbetsmarknadspolitiska program nivån på den öppna arbets- lösheten men har ingen effekt på sysselsättningsintensiteten.TPF99FPT Av detta följer att det åtminstone på teoretisk grund är fullt möjligt att de regionala skillnaderna i arbetslöshet utvecklas i en riktning och den regionala spridningen i sysselsättningsintensitet i en annan.TPF100FPT Diagram 5.4 Regional spridning i sysselsättningsintensitet (vänster axel) och sysselsättningsintensitet på riksnivå (höger axel) samtliga lokala arbetsmarknader 1986–2004 Anm.: Som spridningsmått används variationskoefficienten (CV). Linjen anger riksgenomsnittet i sysselsätt- ningsintensitet i procent enligt höger axel. Källa: Bearbetningar av SCB Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik. Diagram 5.4 redovisar utvecklingen av den regionala variationen i sysselsättningsintensitet på LA-nivå. Det första vi kan konstatera är att spridningen i sysselsättningsintensitet är markant lägre än variationen i arbetslöshet (jämför diagram 5.1). 99TP PT Detta gäller om man, som vi gör, definierar personer i arbetsmarknadspolitiska program som tillhörande arbetskraften men ej sysselsatta. Notera att detta är en förenkling i förhållande till de principer som tillämpas i Arbetskraftsundersökningarna. 100TP PT En annan möjlig orsak till en skiljaktig utveckling i dessa båda storheter är förekomsten av så kallad latent arbetslöshet; ej sysselsatta individer som anmäler sig som arbetssökande först när arbetsmarknadsläget förbättras. Eftersom vi inte har tillgång till statistik över latent arbetslösa bortser vi emellertid från detta. Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna Bilaga 3 till LU 2008 inget som tyder på att spridningen i sysselsättningsintensitet följer något utpräglat konjunkturmönster. Efter 1990-talskrisen verkar skillnaderna mellan regionerna ha stabiliserats på en nivå som ligger något över den som registrerades . Att variationen i sysselsättningsintensitet har ökat en aning som skillnaderna i arbetslöshet har minskat något kan vara en indikation på att regioner med jämförelsevis sett svagare arbets- marknadsläge förbättrat sin relativa arbetslöshetssituation i första hand genom att arbetslösa flödat ut ur arbetskraften snarare än att arbetslösa övergått i sysselsättning. Detta är emellertid endast en tentativ hypotes som kräver fördjupad analys för att kunna beläggas. Om vi studerar rangordningen mellan de lokala arbets- marknaderna i sysselsättningsintensitet kan vi konstatera att de flesta regioner förflyttat sig förhållandevis lite till (ej redovisat i diagram). Rang- korrelationskoefficienten uppgår till 0,49. De regionala skillnaderna i sysselsättningsintensitet är alltså relativt varaktiga, om än inte i samma grad som skillnaderna i arbetslöshet. När vi begränsar analysen av de regionala obalanserna i sysselsättningsintensitet till de större lokala arbetsmarknaderna finner vi, som i fallet med arbetslöshet, att resultaten i huvudsak förblir oförändrade. Även det geografiska mönstret tenderar att upprepa sig. lokala arbetsmarknader utmärker sig med de klart högsta sysselsättningsi- ntensiteterna medan arbetsmarknadsregioner befinner sig långt under riksgenomsnittet.TPF101FPT 5.5Regionala obalanser i och Måhända kan vi få ytterligare perspektiv på de regionala obalanserna på den svenska arbetsmarknaden genom jämförelser med andra utvecklade ekonomier. I likhet med tidigare är det dock viktigt att understryka att internationella jämförelser av regionala obalansproblem på arbetsmarknaden är problematiska av flera skäl, inte minst på grund av att de regionala enheter som används kan skilja sig avsevärt i ekonomisk vikt, ytstorlek, befolkningstäthet och andra relevanta dimensioner. Det ideala vore om utgångs- punkten för analysen bestod av lokala arbetsmarknadsområden 101TP PT Återigen finns det anledning att anta att siffrorna för vissa delar av delvis förklaras av att den registerbaserade arbetsmarknadsstatistiken inte omfattar svenskar som är sysselsatta på andra sidan , något som drar ner sysselsättningsintensiteten. Bilaga 3 till LU 2008 Omflyttningens drivkrafter och de regionala obalanserna som är funktionellt integrerade via arbetspendling. Statistik för funktionella arbetsmarknadsregioner av det slaget finns emellertid endast att tillgå för ett fåtal länder. De regionala indelningar som tillämpas inom varierar från delstater eller provinser i och till stadsregioner i flera europeiska länder. Mot bakgrund av den mycket stora variationen i regional skala, som kan bidra till att dölja eller förstärka mellanregionala skillnader, är det befogat med stor försiktighet i tolkningen av resultat vid internationell jämförelse av obalanssituationer. Diagram 5.5 presenterar regionala skillnader på arbetsmarknaden i ett antal . För del baseras uppgifterna på riksområden, vilka är åtta till antalet.TPF102FPT över alla länder får de regionala obalanserna i betraktas som förhållandevis små. Både när det gäller arbetslöshet och sysselsättningsintensitet är den regionala variationen mindre än i merparten av övriga EU-stater. uppvisar något större regional spridning än , men aningen mindre variation än . Vi kan också konstatera att de regionala obalanserna i är betydligt mindre än i länder som och , där de regionala klyftorna på arbets- marknaden är mycket påtagliga.