sou · GWB327 · 2008-04-01 00:00:00 — –yrkesutbildningar som för kompetensförsörjningen är nöd- vändiga för att det annars skulle uppstå en arbetskraftsbrist, –vissa utbildningar av elitkaraktär som behöver ha möjlighet att samla de elever som har de bästa förutsättningarna att fullfölja utbildningen, estetiska utbildningar och de riksrekryterande idrottsutbildningarna (se vidare avsnitt 5.11.1), samt –de nya spetsutbildningar som jag föreslår som försöksverksam- het i avsnitt 5.11.2. Färre utbildningar än bör bli riksrekryterande . bör ha en kritisk hållning vid prövningen om en utbild- ning ska beviljas riksrekrytering. Systemet ska inte heller bli kost- nadsdrivande. Jag bedömer dock att en del av dessa utbildningar kommer att kräva stora resurser. Ett alternativ till riksrekrytering för utbildningar som behöver rekrytera elever från ett större område än närområdet är regional samverkan. Jag har även erfarit att man på många riksrekryterande utbildningar de facto har elever som främst kommer från närområdet. Samtliga beslut om riksrekrytering gäller fram . De utbildningar som fortsättningsvis vill ha riksrekrytering måste ansöka om detta igen. Jag bedömer att förutsättningarna för en mer enhetlig bedömning som uppfyller författningarnas krav kommer att öka i och med att en instans nu kommer att ha hand om hela processen, både utredning och beslut. Jag föreslår dock att det till de författningar och föreskrifter som gäller ska fogas regler om att Nationella rådet för utbildning ska yttra sig i samband med beslut, i enlighet med ordningen för regionala inrikt- ningar nedan. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar ska, efter att ha hört Nationella rådet för utbildning och efter samråd med aktuella avnämare inom ramen för det natio- nella programrådet, utreda och besluta om riksrekrytering. I och med att Nationella rådet för utbildning och aktuellt nationellt pro- gramråd medverkar säkras kvaliteten och att utbildningen leder till en examen. I prövningen om riksrekrytering ska bedöma om kostnaden för utbildningen är rimlig i förhållande till behovet av utbildningen. ska också fastställa priset på utbildningen, det vill säga den interkommunala ersättningen. Detta kommer att underlättas av att utbildningen ska hänföras till ett nationellt program. För riksrekryterande utbildningar anser jag att avsteg ska få göras från den nationella programstrukturen om utbildningen inte ryms inom ett nationellt program och en nationell eller regional inriktning. För de riksrekryterande utbildningar som gör avsteg ska det anges till vilket nationellt program utbildningen lämpligast kan hänföras. För dessa utbildningar ska examensmålen för aktuellt nationellt program gälla. I något enstaka fall kan behöva fastställa nya examensmål för mycket specifika utbildningar som inte går att hänföra till ett nationellt program. Beslut om riksrekrytering gäller för viss begränsad tid. När en utbildning ansöker om att få ett förnyat beslut om riksrekrytering bör, förutom ovanstående krav, även ett krav vara att utbildnings- anordnaren kan redovisa en utvärdering av utbildningen. Fristående skolor ska precis som stå öppna för alla elever, dvs. ta emot elever från hela landet i första hand. Eftersom fristå- ende skolor enligt mina förslag ska anordna nationella program måste även fristående skolor kunna få ansöka om att göra avsteg från den nationella programstrukturen. Ansökan om avsteg ska göras i samband med tillståndsprövningen och bedömningen ska ske på samma sätt som för riksrekryterande utbildningar vid kommunala skolor. Samma restriktiva hållning bör gälla vid bedömningen av om en fristående skola ska få göra avsteg som när en riksrekryterande utbildning på en skola bedöms. Utbildningar på de fristående skolor som beviljats avsteg från den nationella programstrukturen får alltså anordnas på samma sätt som utbildningar vid riksrekryterande kommunala skolor. Elever vid dessa utbildningar ska ha rätt till inackorderingsbidrag. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar 5.10.3Regionala inriktningar och frisökning Det problem som jag har lyft för de specialutformade programmen, att de ofta inrättas i konkurrenssyfte, gäller även för lokala inrikt- ningar. För lokala inriktningar har det också visat sig att de ofta inte svarar mot regionala och lokala behov, vilket är kravet för att de ska få inrättas. Närmare om vilka problem jag uppfattar angå- ende de lokala inriktningarna och frisökning beskrivs i avsnitt 4.9. får styrelsen för utbildningen besluta om lokala inrikt- ningar. Jag föreslår att dagens system med lokala inriktningar ska utgå. Däremot ska så kallade regionala inriktningar, som ska regle- ras avsevärt tydligare än dagens lokala inriktningar, få förekomma. Jag har valt att kalla de nya inriktningarna för regionala inriktningar mot bakgrund av att de ska ha en regional förankring. Däremot får endast den huvudman som ansökt om den regionala inriktningen anordna den, inte alla skolor som verkar i regionen. Här beskriver jag hur en reglering för regionala inriktningar enligt min uppfatt- ning ska se ut: –Behovet av en regional inriktning ska identifieras av huvudman- nen och aktuell avnämare, t.ex. det regionala arbetslivet eller den regionala högskolan/. Det innebär att en huvudman inte är fri att upprätta en regional inriktning ur t.ex. konkur- renssyfte. Behovet ska vara angivet, motiverat och dokumente- rat även av avnämaren. I detta sammanhang fungerar avnämaren också som en kvalitetsgaranti för att eleven efter genomförd regional inriktning är anställningsbar eller har behörighet för vidare studier. –Ett behov som identifierats av en huvudman och en eller flera avnämare meddelas till . Jag anser att det är Skol- verket och inte huvudmannen som ska godkänna den regionala inriktningen. Inför godkännande bedömer jag att aktuella avnämare på nationell nivå ska höras inom ramen för det nationella programrådet och Nationella rådet för utbildning för att ytterligare förstärka avnämarbehovet. Därmed passerar den regionala inriktningen ytterligare kvalitetskontroller och på nationell nivå. –Efter godkännande föreslår jag att den regionala inriktningen utprövas i aktuell kommun . Det är, enligt min uppfattning, en rimlig tid för att hinna utpröva den regionala inriktningen och därefter följa upp hur den har Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar I samband med godkännandet anger också, efter hörande av det nationella programrådet och Nationella rådet för utbildning, vilken interkommunal ersättning som ska gälla för den godkända regionala inriktningen. Under utpröv- ningen omfattas inte den regionala inriktningen av frisökning, men den kan mycket väl anordnas i en region och omfattas av ett regionalt samverkansavtal. –Efter utprövningen och om den fallit väl ut fastställer den regionala inriktningen och vilken interkommunal ersättning som ska gälla för den. En fastställd regional inriktning ska enligt min uppfattning omfattas av frisökning, se vidare nedan. Jag är av uppfattningen att det måste finnas mycket tydliga rikt- linjer för vilka behov en regional inriktning ska tillgodose. Dessa riktlinjer är viktiga för att inte ska få alltför många ansökningar om att godkänna och fastställa regionala inriktningar. Jag anser att hållningen till regionala inriktningar ska vara kritisk och att de endast ska upprättas om ett verkligt behov som inte kan tillgodoses inom en nationell inriktning uppkommer. Om en annan kommun vill erbjuda en av fastställd regional inriktning ska kommunen, enligt min uppfattning, anmäla det till . Detta för att försäkra sig om att det finns en regional förankring även i den kommunen. En viktig princip för mig är att en av fastställd regio- nal inriktning ska omfattas av frisökning. kan elever genom frisökning söka program med nationella inriktningar i en annan kommun än hemkommunen. Om en kommun har en lokal inrikt- ning inom ett program är hela programmet, med dagens bestäm- melser, stängt för frisökning. Jag anser att om frisökningen ska fungera så måste hemkommunen även bli skyldig att betala för utbildningar i kommuner som har regionala inriktningar. De flesta större kommuner har lokala inriktningar på framför allt de studieförberedande programmen. Dagens bestämmelser medför i realiteten att dessa program stängs för frisökning på samtliga kommunala skolor i kommunen, även på de skolor som endast har nationella inriktningar. Därmed blir frisökningen som den är utformad ofta inte en reell möjlighet för eleverna utan endast en teoretisk möjlighet. Med anledning av detta föreslår jag att en av fastställd regional inriktning ska omfattas av frisökning. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Den interkommunala ersättningen beslutas, som jag nämnt ovan, i samband med att den regionala inriktningen prövas av . Det kan komma att finnas regionala inriktningar som Nationella rådet för utbildning bedömer som så viktiga att de borde vara nationella. Om en sådan situation uppstår anser jag att Nationella rådet för utbildning ska meddela detta till , som efter utredning kan rekommendera regeringen att fastställa en ny natio- nell inriktning. En fristående skola ska liksom en , i samband med tillståndsprövningen kunna ansöka om att få erbjuda en regional inriktning. Förfarandet ska i dessa fall vara detsamma som för kommunala skolor i enlighet med vad som beskrivits ovan och hållningen till regionala inriktningar ska vara kritisk. Om en regio- nal inriktning anordnas av en fristående skola ska alla elever tas emot i första hand. 5.11.1Utbildningar inom det estetiska området och idrottsområdet Nedanstående förslag gäller såväl kommunala som fristående gymnasieskolor. Det ska kunna finnas elitutbildningar, eller spetsutbildningar som jag benämner dem, inom det estetiska området och idrottsområdet på samma sätt som . Dessa utbildningar ska vara riksrekryterande och urval till utbildningarna ska få göras på särskilt sätt. På riksrekryterande idrottsutbildningar ska avsteg få göras från den nationella programstrukturen. Ett exempel på ett sådant avsteg är att det ska det vara möjligt att med hjälp av 200 poäng av programfördjupningen bedriva ämnet special- idrott och tillsammans med detta avsteg använda det indivi- duella valet och vid behov utökat program för ämnet spe- cialidrott. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar Utöver riksrekryterande idrottsutbildningar ska det finnas andra av godkända idrottsutbildningar, som inte ska vara riksrekryterande. På dessa ska det endast vara möj- ligt att göra avsteg genom att använda 200 poäng av pro- gramfördjupningen för ämnet specialidrott. Tillsammans med detta avsteg kan det individuella valet och vid behov utökat program användas för ämnet specialidrott. finns elitutbildningar för elever med särskilt intresse och sär- skild fallenhet inom det estetiska området och idrottsområdet. Jag anser att dessa utbildningar ska kunna fortsätta sin verksamhet, men benämner dem spetsutbildningar. Spetsutbildningarna inom estetik och idrott ger elever en möjlighet att fördjupa sig inom sitt intresseområde . Eftersom dessa utbildningar är av elitkaraktär behövs endast ett fåtal. Därför är det lämpligt att de riktar sig till elever från hela landet, dvs. Som jag har angett tidigare (se avsnitt 5.10.2) föreslår jag att riks- rekryterande utbildningar ska få göra avsteg från den nationella programstrukturen. För spetsutbildningarna inom det estetiska och det idrottsliga området skulle det kunna innebära att mer tid kan ägnas åt det särskilda intresseområdet. Jag anser också att urval till dessa utbildningar ska få göras på särskilt sätt vilket jag behandlar i avsnitt 5.14.3. När det gäller idrottsutbildningar finns dels riksrekryterande idrottsutbildningar, dels regionala eller lokala idrottsutbildningar. De riksrekryterande idrottsutbildningarna är alltid kopplade till något av de specialidrottsförbund som är medlemmar i . Regionala eller lokala idrottsutbildningar kan vara auktoriserade av ett specialidrottsförbund eller anordna utbildningen utan medverkan av ett sådant. Jag har i flera sammanhang blivit uppvaktad om idrottsutbild- ningarnas speciella behov. De riksrekryterande idrottsutbildning- arna ingår inte i mitt uppdrag men jag har erfarit att de liksom de andra idrottsutbildningarna ställer krav på ett visst valbart utrymme. När jag nu föreslår en programfördjupning i stället för Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar valbara kurser och en minskad omfattning av det individuella valet får det konsekvenser för idrottsutbildningarna. Enligt min uppfattning ska de riksrekryterande idrottsutbild- ningarna ha samma möjligheter som att bedriva sina utbild- ningar. Jag anser att det även i fortsättningen ska vara möjligt för elever i gymnasieskolan att kombinera en gymnasieutbildning som leder till en gymnasieexamen med en elitsatsning inom idrotten. Denna möjlighet att kombinera sitt intresse med studier bedömer jag motiverar elever att fullfölja en gymnasieutbildning och uppnå examen. I mina samtal med företrädare för idrottsutbildningarna har det framgått att maximalt 700 poäng ägnas åt ämnet special- idrott . För att kunna erbjuda ämnet specialidrott i den omfattning som krävs anser jag att 200 poäng av programfördjupningen och det individuella valet om 200 poäng alltid ska få användas för ämnet specialidrott på de riksrekryterande idrottsutbildningarna. Det ger 400 poäng på vart och ett av de program jag föreslår. För att få ihop till de återstående 300 poängen anser jag att de riksrekryterande idrottsutbildningarna utöver programfördjupningen och det indivi- duella valet ska kunna erbjuda utökat program för sina elever. Utökningen behöver då omfatta maximalt 300 poäng, 100 poäng , och inom ramen för denna utökning kan eleven tillgodoräkna sig idrott som hon eller han ändå utövar. Precis som i andra fall måste rektor bevilja varje elev ett utökat program och avgöra om eleven klarar av studierna på såväl det fullständiga som det utökade programmet. För de riksrekryterande idrottsutbildningarna kan dessutom, i likhet med för andra riksrekryterande utbildningar, även andra avsteg göras från den nationella programstrukturen än att använda 200 poäng av programfördjupningen till ämnet specialidrott. I dessa fall ska , när verket godkänner riksrekryteringen, bevilja att den riksrekryterande idrottsutbildningen får avvika från den nationella programstrukturen och erbjuda mer specialidrott eller andra idrottsanknutna ämnen inom ramen för ett fullständigt program, dvs. de 2 500 poängen. Dock måste eleven alltid kunna uppnå examen från det aktuella programmet. För vissa yrkesprogram och vissa yrkesutgångar kommer hela utrymmet för programfördjupning att behöva disponeras av karaktärsämnen för att eleven ska bli anställningsbar. Om en elev på en riksrekryterande idrottsutbildning följer en sådan yrkes- utgång anser jag att eleven bör ges möjlighet att i efterhand läsa in Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar de programfördjupningskurser hon eller han inte läst p.g.a. special- idrotten. Andra av godkända idrottsutbildningar Jag anser att vissa andra idrottsutbildningar, utöver de riksrekryte- rande, ska ha möjlighet att använda 200 poäng av programfördjup- ningen, det individuella valet och i förekommande fall utökat pro- gram för ämnet specialidrott. Dessa andra idrottsutbildningar ska vara relativt få och av elitkaraktär. De ska auktoriseras av ett spe- cialidrottsförbund och efter denna auktorisation godkännas av . Jag föreslår att dessa utbildningar kallas andra av Skol- verket godkända idrottsutbildningar. Dessa andra av godkända idrottsutbildningar ska, enligt min uppfattning, inte vara riksrekryterande. Därmed får de inte heller avvika från den natio- nella programstrukturen på annat sätt än det som sagts för programfördjupningen. Urval till dessa andra av god- kända idrottsutbildningar ska hanteras på samma sätt som urvalet till riksrekryterande idrottsutbildningar, se vidare avsnitt 5.14.3. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar 5.11.2Spetsutbildningar inom nya områden Det ska vara möjligt att bedriva spetsutbildningar inom andra områden än , t.ex. inom matematik, naturvetenskap och språk. För dessa nya spetsutbildningar ska en försöksverksamhet inledas. Det ska utgå ett stimulansbidrag för försöksverk- samheten. Spetsutbildningarna inom försöksverksamheten bör vara riksrekryterande. Försöksverksamheten bör bedrivas på ett fåtal platser i landet, cirka ett tiotal. Särskilda urvalskriterier bör kunna tillämpas för spetsutbild- ningarna inom försöksverksamheten. Elever på spetsutbildningar inom försöksverksamheten bör kunna läsa högskolekurser och få högskolepoäng inom ramen för sin gymnasieutbildning. Jag föreslår att det ska kunna finnas spetsutbildningar även inom andra områden än det estetiska och det idrottsliga. Det kan handla om utbildningar av elitkaraktär inom exempelvis områdena mate- matik, naturvetenskap och språk. För dessa nya spetsutbildningar föreslår jag att en försöksverksamhet inleds. Jag föreslår också att det utgår ett stimulansbidrag för försöksverksamheten, vilket jag återkommer till i kapitel 8. Här nedan beskriver jag några förut- sättningar som jag anser bör gälla för de nya spetsutbildningarna inom försöksverksamheten. Liksom för befintliga spetsutbildningar inom estetik och idrott bör spetsutbildningarna inom försöksverksamheten vara riks- rekryterande. Även inom försöksverksamheten bör spetsutbild- ningarna få göra avsteg från den nationella programstrukturen. Inom försöksverksamheten måste beslutas vilka utbildnings- anordnare som ska få anordna de nya spetsutbildningarna och hur deras antal kan begränsas. Min bedömning är att försöksverksam- Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar heten bör bedrivas på ett fåtal platser i landet, cirka ett tiotal. I samband med att tillstånd ges för försöksverksamhet bör ställning också tas till vilka urvalskriterier som ska tillämpas. Enligt min uppfattning kan urvalet till spetsutbildningarna, även inom för- söksverksamheten, hanteras på det sätt som jag beskriver i avsnitt 5.14.3. Jag anser att elever inom de nya spetsutbildningarna även bör kunna läsa högskolekurser och få högskolepoäng redan under sin gymnasietid. Det är, enligt de högskolekontakter utredningen har haft, möjligt att för gymnasieelever söka dispens för att påbörja högskolestudier parallellt med sina gymnasiestudier. Hur elever ska ges möjlighet att läsa högskolekurser redan under sin gymnasietid behöver beredas vidare inom ramen för försöks- verksamheten. Jag bedömer att dessa möjligheter, att vidga konceptet med spetsutbildningar till nya områden samt att tillåta eleverna att läsa högskolekurser och få högskolepoäng, kan ge en ökad motivation för de elever som vill och kan nå längre i gymnasie- skolan. Nedanstående förslag gäller såväl kommunala som fristående gymnasieskolor. En yrkesexamen (examen från yrkesprogram) och en hög- skoleförberedande examen (examen från högskoleförbere- dande program) ska införas. Yrkesexamen kan nås på två sätt: genom skolförlagd utbildning. För yrkesexamen krävs: fullgörande av en godkänd examensuppgift. betyg i 2 500 poäng (fullständigt program). godkända betyg på 2 250 poäng. godkända betyg i den första kursen i svenska/svenska som andraspråk, matematik och engelska. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar godkända betyg i vissa karaktärsämneskurser som anges specifikt för respektive program. (Jag föreslår att Skol- verket får i uppdrag att fastställa vilka dessa kurser ska vara för respektive program.) För högskoleförberedande examen krävs: fullgörande av en godkänd examensuppgift. betyg i 2 500 poäng (fullständigt program). godkända betyg på 2 250 poäng. godkända betyg i svenska/svenska som andraspråk (kurserna 1, 2 och 3), matematik (lägst kurs 1) och eng- elska (steg 5 och 6). (Jag föreslår i övrigt att får i uppdrag att fastställa vilken nivå i matematik som ska krävas för examen på respektive program.) godkända betyg i vissa karaktärsämneskurser som anges specifikt för respektive program. (Jag föreslår att Skol- verket får i uppdrag att fastställa vilka dessa kurser ska vara för respektive program. Till exempel bör elever som erhåller examen från Programmet för Naturvetenskap ha godkända betyg i biologi, fysik och kemi.) För varje program ska finnas examensmål, som fastställs av regeringen på förslag av efter beredning med avnämarna genom de nationella programråden och Natio- nella rådet för utbildning. Examensmålen beskriver i sammanfattande form den kompe- tens som eleverna förväntas uppnå under sina studier på det aktuella gymnasieprogrammet. Som en del av examensmålen finns mål för examensuppgiften, som utvärderas genom en examensuppgift. För examensuppgiften ska eleven ha en handledare, som är en lärare med god kompetens inom det aktuella ämnesområ- det. Examensuppgiften ska bedömas av minst två personer, varav en är elevens handledare och den andra är antingen en lärare eller en kvalificerad företrädare för avnämarna. För examens- uppgiften ska finnas de två betygsstegen Godkänt och Icke godkänt. På varje program på varje gymnasieskola ska finnas minst en så kallad examensansvarig lärare, se vidare i avsnitt 5.13. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar För såväl yrkesprogram som högskoleförberedande program ska det finnas en lokal samverkan mellan gymnasieskolan och representanter för avnämarna. Såväl en yrkesexamen som en högskoleförberedande examen ska även kunna erhållas inom gymnasial vuxenutbildning. 5.12.1Varför behövs en examen? I avsnitt 4. 11 har jag beskrivit att svensk gymnasieutbildning saknar ett tydligt slutmål som också är användbart som resultat- mått. Andra länder har en examen som svarar mot detta behov. Genom en examen kan den nationella politiska nivån formulera tydliga nationella mål för gymnasieutbildningen. På så sätt kan både den nationella likvärdigheten och målstyrningen som princip stärkas. Jag har valt att inte enbart föreslå en sådan examen som i mina direktiv beskrivs som en miniminivå och som man skulle kunna kalla en administrativ examen, dvs. en examen som i prak- tiken motsvarar de nuvarande begreppen slutbetyg och högskole- behörighet. Mina förslag om examen sträcker sig längre och är ämnade att bidra till en förstärkt målstyrning, ökad nationell lik- värdighet och i förlängningen en höjd kvalitet på utbildningen i gymnasieskolan. Den examen jag föreslår ger gymnasieskolans avnämare i arbets- liv och högskola ett ökat inflytande över gymnasieutbildningens mål och nivå. Avnämarnas inflytande bör enligt min bedömning på olika sätt kunna stärka gymnasieskolans roll när det gäller nationell kompetensförsörjning. I och med att avnämarna ges ett ökat infly- tande skapas också bättre möjligheter att genom extern medverkan utvärdera gymnasieskolan som system. Mina förslag syftar också till att öka tydligheten för de elever som påbörjar en gymnasieutbildning samt att underlätta för dem att förstå vad utbildningen går ut på och att se vilka mål som finns för utbildningen som helhet. Därigenom anser jag också att elever- nas rättssäkerhet ökar. Gymnasieexamen, så som jag föreslår den, ska främja ett holistiskt perspektiv på programnivå. De ämnen och kurser som bildar ett program ska fungera som en helhet med utgångspunkt i läroplanens övergripande målsättningar. Denna helhet ska synliggöras från dag ett i gymnasieskolan och säkras genom examen. Gymnasieskolan i en ny tid förslag och bedömningar De flesta europeiska länder har någon form av examen på gymnasial nivå. är ett tydligt undantag genom att inte ha det. Bland andra ovan relaterade svagheter som detta för med sig innebär det otydlighet för arbetsgivare, som har behov av att förstå vad eleverna har lärt sig i gymnasieskolan och det skapar svårig- heter för svenska ungdomar som vill studera utomlands. Jag föreslår att det ska finnas två typer av gymnasieexamen: yrkesexamen och högskoleförberedande examen.