sou · GVB316 · 2008-01-01 00:00:00 — som gått sedan könstillhörighetslagen infördes i har olika tekniker för lagring av könsceller utveck- lats. Det är nu möjligt för en person att frysa ner ägg eller spermier för att använda vid assisterad befruktning . Detta är en möjlighet som ibland används av exempelvis personer som skall genomgå strålbehandling på grund av cancersjukdom. Det finns givetvis inget som faktiskt hindrar att en transsexuell per- son lagrar könsceller innan han eller hon inleder hormonbehand- lingen, får sina könskörtlar borttagna och genomgår en könskorrige- rande operation. På så sätt skulle han eller hon genom assisterad befruktning kunna bli biologisk förälder till ett barn även efter det att han eller hon har fått sin könstillhörighet ändrad. Möjligheten att bilda familj och leva med barn – biologiska eller ej – är för många människor en viktig del av livet. Rättigheten att bilda familj i enlighet med inhemska lagar finns också med i för- teckningen över fri- och rättigheter som omfattas av Europakon- ventionen. har denna rättighet utvidgats rejält i svensk lagstiftning i förhållande till vad som gällde . Exempelvis har homosexuella fått rätt att adoptera barn och lesbiska kvinnor som lever tillsammans har fått rätt till hjälp med att bli gravida genom assisterad befruktning. En människas sexuella läggning har således förlorat betydelse när det gäller möjligheten att bli förälder. Som beskrivits i avsnitt 6.2.5 har ett förfarande där en sökande i ett könstillhörighetsärende sparat könsceller av Rättsliga rådet och Kammarrätten i tolkats som att den transsexuelle inte har fått sin fortplantningsförmåga upphävd och därför inte kan meddelas tillstånd till ändrad könstillhörighet. Denna tolkning har rönt stark kritik. Med det krav som finns i könstillhörighetslagen tvingas vissa individer att avsäga sig möjligheten till ett framtida föräldra- skap enbart på grund av sin könsidentitet. Enligt vår uppfattning är detta otillfredsställande. Det argument som i förarbetena till könstillhörighetslagen fram- fördes till stöd för den aktuella bestämmelsen – nämligen att från- varon av ett sådant krav riskerade att skapa förvirring i släktleden – kan, mot bakgrund av den utveckling som skett , inte längre anses hållbart. Det förekommer i ganska stor ut- sträckning att barn föds efter assisterad befruktning där antingen ägget eller spermien har kommit från någon annan än den man eller kvinna som barnet betraktar som sin förälder. Det förekommer också familjebildningar med två manliga eller två kvinnliga föräldrar. Det finns också en form av föräldraskap som benämns just förälder (1 kap. 9 § ) och som avser den kvinna i ett homosexuellt förhållande som inte är biologisk förälder till det barn som hennes partner eller sambo har fött. En sådan förälder är på alla sätt jämställd med en biologisk mor och far. Den risk för förvirring i släktleden som man talade om i för- arbetena till nu gällande lag om fastställande av könstillhörighet skulle således kunna uppkomma om hindren för f.d. transsexuella att bli föräldrar togs bort. Mot bakgrund av ovanstående resonemang anser vi det dock inte berättigat att särskilja transsexuella på det sätt som sker. Den omständigheten att den transsexuelle kan ha biologiska barn före könstillhörighetsändringen utan att vara dis- kvalificerad från ett sådant beslut talar enligt vår uppfattning för att det inte finns skäl att hindra honom eller henne från att bli förälder efter könstillhörighetsändringen genom att låta lagra könsceller i nedfryst skick och att i princip senare kunna använda sig av dem för befruktningsändamål. Skulle en kvinna, som varit biologisk man och som sådan sparat könsceller, bli förälder efter könstillhörighetsändringen med hjälp av de sparade könscellerna, skall hon inte benämnas som far till barnet utan som förälder (jfr bestämmelsen i 1 kap. 9 § föräldra- balken). Den i förarbetena beskrivna situationen kan alltså inte nu uppkomma juridiskt sett. De intresseorganisationer som vi har träffat har med emfas fram- fört att kravet på upphävd fortplantningsförmåga omgående bör tas bort så att transsexuella och f.d. transsexuella skall ges möjlighet att bli föräldrar. Det råder ingen tvekan om att en sådan möjlighet ligger i denna grupps intresse. Vi kan inte heller se att det är ett orimligt krav. Enligt våra direktiv skall vi i vårt arbete anlägga ett barnperspek- tiv och i denna del innebär det enligt vår uppfattning att försöka tillgodose att intresset hos ett framtida barn till en f.d. transsexuell tas till vara. Vid anläggande av ett barnperspektiv i den fråga som är aktuell anser vi att man kan göra samma överväganden som gjordes i samband med att homosexuella par gavs rätt att adoptera och lesbiska personer fick rätt att genomgå assisterad befruktning. Dessa innebär att lagstiftaren har accepterat att barn växer upp i en familj som inte har samma utseende som den klassiska kärn- familjen och att fokus läggs på de personliga egenskaperna hos en blivande förälder och inte på dennes sexuella läggning. Frågan är emellertid om det vore förvirrande för ett barn att upptäcka att den person som han eller hon betraktar som sin mor i själva verket är hans eller hennes biologiska far, vilket skulle kunna bli resultatet om en transsexuell biologisk man lagrar sperma innan han genomgår sin könskorrigerande behandling. Det kan säkert antas att en sådan upptäckt skulle skapa en viss undran och förvåning hos barnet, precis som hos alla barn som upptäcker något oväntat hos en förälder. På samma sätt torde det vara förvirrande för ett barn att hans eller hennes förälder får ändrad könstillhörighet. Det faktiska resultatet och konsekvensen för barnet är detsamma oavsett om ändringen av könstillhörigheten äger rum före eller efter det att Med dagens lagstiftning accepteras endast en sådan korrigering av könstillhörigheten i det senare fallet. Det kan inte anses diskriminerande eller nedsättande på något sätt att konstatera att en förälders transsexualitet sannolikt innebär en viss förvirring för ett barn. De flesta barn lever ju tillsammans med föräldrar som inte är transsexuella. En transsexuell förälder kan, i takt med barnets stigande ålder och kontakter utanför hemmet, komma att behöva svara på frågor som andra föräldrar aldrig ställs inför. Frågan är emellertid om situationen skulle kunna vara skadlig för barnet. Den forskning som gjorts på området är av naturliga skäl inte särskilt omfattande, men undersökning, som vi hänvisat till ovan, talar inte mot att en transsexuell eller f.d. transsexuell skulle kunna bli en bra förälder. Vi anser därför inte att det talar mot ett framtida barns intresse att tillåta att sperma och ägg sparas i nedfryst skick och att man sedan tillåter ändring av vederbörande persons könstillhörighet. Sammanfattningsvis anser vi att ett förbud mot att spara köns- celler är diskriminerande mot de transsexuella, att det ligger i deras intresse att ha möjlighet att bli biologisk förälder och att detta intresse sammanfaller med framtida barns intresse. Vår slutsats och vårt förslag blir således att transsexuella bör ha samma möjligheter och rättigheter att spara könsceller och senare eventuellt använda dem vid assisterad befruktning som befolk- ningen i övrigt. Vi anser således att detta inte är något som lag- stiftaren bör ha särskilda synpunkter på i könstillhörighetsärendena. Den av oss föreslagna nya lagen om ändring av könstillhörighet upp- tar därför inte något villkor för rätt till juridisk ändring av könstill- hörighet att sökanden inte har sparat ägg eller sperma i nedfryst skick. Vad blir då konsekvensen av detta förslag? Det är angeläget att poängtera att avsikten inte är att en person med manlig könstillhörig- het skall kunna föda ett barn eller att en person med kvinnlig köns- tillhörighet skall kunna bli far. Som vi redan konstaterat innebär själva övergången till det andra könet att den transsexuelle blir infertil. En man-till-kvinna-transsexuell kommer således aldrig att själv kunna föda ett biologiskt barn. De transsexuella blir hänvisade till assisterad befruktning för att kunna få ett biologiskt barn. Det är därför av intresse att se hur dagens lagstiftning kring assisterad befruktning kan påverka den transsexuelles möjlighet att få ett eget barn. Typiskt sett kan man tänka sig fyra olika situationer där en trans- sexuell eller f.d. transsexuell lever tillsammans med en partner, näm- ligen 1.En man-till-kvinna-transsexuell lever tillsammans med en kvinna och sparar sperma. 2.En man-till-kvinna-transsexuell lever tillsammans med en man och sparar sperma. 3.En kvinna-till-man-transsexuell lever tillsammans med en kvinna och sparar ägg. 4.En kvinna-till-man-transsexuell lever tillsammans med en man och sparar ägg. Vi har under vårt arbete erfarit att det vanligaste är att en f.d. trans- sexuell lever i ett heterosexuellt förhållande efter ändringen av köns- tillhörigheten, dvs. i ett förhållande som betecknats 2 eller 3 ovan, men det finns också ett antal som lever i homosexuella förhållanden. tillåter, som vi redogjort för, endast donation av antingen sperma eller ägg, dvs. inte båda delar. Detta innebär att i de fyra olika situationer som listats ovan det endast är i exempel 1, en man-till-kvinna-transsexuell som lever tillsammans med en kvinna, som de sparade könscellerna (sperman) kommer att kunna användas i relationen med partnern och ge upp- hov till ett barn som har biologiska band till båda partnerna. Frågan om en transsexuells och/eller f.d. transsexuells fortplant- ningsförmåga är en fråga som starkt berör gruppen. Det har fram- kommit genom de synpunkter som lämnats oss under utförandet av vårt uppdrag. Det har bl.a. anförts att ägg som en kvinna-till- man-transsexuell har sparat före sin könstillhörighetsändring bör kunna doneras till den f.d. transsexuelles fru och att hon i en sådan situation bör kunna få bli surrogatmamma. Med den innebörd som lagen om genetisk integritet har är en sådan situation inte tillåten. Blir en person som genomgått könstillhörighetsändring förälder till ett barn efter denna ändring skall han eller hon betecknas i en- lighet med gällande lagstiftning, oavsett om han eller hon har bi- dragit med sperma eller ägg. Detta medför att en kvinna-till-man-transsexuell, som bidragit med ägg, skall betraktas som far om han i övrigt uppfyller de krav som uppställts i lagstiftningen. Det bör dock noteras att med nuvarande lagstiftning är detta inte tillåtet, eftersom en sådan situa- tion skulle kräva att barnet föddes av en surrogatmamma och att donation gjordes av både ägget (från den f.d. transsexuelle) och sperman. Det kan emellertid inte uteslutas att situationen kan upp- stå. En man-till-kvinna-transsexuell som har sparat sperma som ger upphov till ett barn i förhållandet skall, med stöd av bestämmel- serna i 1 kap. 9 § , betraktas som förälder. Det bör således vara förälderns kön vid barnets födelse och inte huruvida han eller hon har bidragit med ägg eller sperma som avgör hur han eller hon skall betecknas. För en man-till-kvinna-transsexuell som har sparat sperma men som lever tillsammans med en man kan sperman givetvis användas endast vid donation till en utomstående kvinna. Donation är också det enda alternativet för en kvinna-till-man-transsexuell, oavsett om han lever tillsammans med en man eller kvinna. Sparade ägg kan i sådana fall användas endast vid donation till en utomstående kvinna, som i sin tur måste leva i en relation och få ägget befruktat med sin makes/sambos sperma, eftersom s.k. embryo-adoption inte är tillåten enligt svensk rätt. En ändring av lagen om genetisk integritet på så sätt att förbudet mot embryo-adopton upphävdes skulle för de olika parkonstellationerna ovan endast innebära att en kvinna-till-man- transsexuell som lever tillsammans med en man (exempel 4) skulle kunna få ett barn som är biologiskt barn till dem båda med hjälp av en s.k. surrogatmamma. Även med en sådan ändring av lagstiftningen skulle endast man-till-kvinna-transsexuella som lever med kvinnor och kvinna-till-man-transsexuella som lever med män kunna få barn som är biologiska barn till båda parter. Det ligger helt utanför vårt uppdrag att ta ställning till frågan om en sådan ändring. Frågan, som uppenbarligen starkt berör transsexuella och f.d. transsexuella, har varit uppe vid tidigare tillfällen (se ovan under avsnitt 6.2.4) och behöver sannolikt utredas grundligt på nytt innan någon ändring kan övervägas. Vi har emellertid ansett det vara av intresse att få frågan belyst i enlighet med vad vi nu redovisat. I förarbetena till nuvarande lag uttalas att kravet att den som an- söker om ändrad könstillhörighet är ogift är en naturlig konsekvens av att äktenskap kan ingås bara mellan personer av olika kön. finns det emellertid genom lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap en möjlighet för två personer av samma kön att registrera sitt partnerskap. Med vissa undantag har ett registrerat partnerskap samma rättsverkningar som ett äktenskap. Det finns av denna anledning behov av att se över om kravet på att den sökande måste vara ogift skall finnas kvar. Utredaren skall enligt direktiven överväga huruvida beslut om fast- ställelse av könstillhörighet liksom skall få meddelas endast för den som inte är gift eller registrerad partner. Om utredarens slutsats blir att den sökande inte får vara gift eller registrerad partner, skall han överväga och lämna förslag på om och i sådana fall när och på vilket sätt civilståndet för den sökande och dennes make/maka/part- ner skall påverkas. Samråd skall ske med Äktenskaps- och partnerskapsutredningen (Ju 2005:03). Enligt 3 § könstillhörighetslagen meddelas fastställelse av ändrad könstillhörighet endast för ogift svensk medborgare. Bestämmelsen har funnits med sedan lagens tillkomst. Eftersom ett registrerat partnerskap har samma rättsverkningar som ett äktenskap, innebär bestämmelsen i 3 § könstillhörighets- lagen också att beslut om ändrad könstillhörighet inte får meddelas beträffande den som är registrerad partner. Enligt 1 kap. 1 § ingås äktenskap mellan en kvinna och en man. I 1 kap. 5 § samma balk sägs det att äktenskap upp- löses genom den ena makens död eller genom äktenskapsskillnad. Enligt 1 § sambolagen (2003:376) avses med sambor två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll. Enligt 2 § samma lag upphör ett samboförhållan- de om samborna eller någon av dem ingår äktenskap, om samborna flyttar isär eller om någon av samborna avlider. Ett samboförhållan- de skall anses upphöra också om en sambo ansöker om förordnande av bodelningsförrättare eller om rätt att få bo kvar i bostaden eller om en sambo väcker talan om övertagande av bostad. Sambolagen ersatte den tidigare lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem och lagen (1987:813) om homosexuella sambor och tillämpas så- ledes på sambor oberoende av kön. Enligt 1 kap. 1 § lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap kan två personer av samma kön låta registrera sitt partnerskap. Detta får enligt 2 § ske om en av partnerna har hemvist här i landet eller om en av partnerna är svensk medborgare med hem- vist här. Med svensk medborgare jämställs medborgare i , , och . Ett registrerat partnerskap upp- löses enligt 2 kap. 1 § genom den ena partnerns död eller genom domstols avgörande, varvid bestämmelserna i om äktenskapsskillnad äger motsvarande tillämpning. Ett registrerat partnerskap har enligt 3 kap. 1 § samma rättsverkningar som ett äktenskap med undantag för följande. Bestämmelser som gäller för makar och vilkas tillämpning innebär en särbehandling av den ena maken endast på grund av dennes kön gäller inte för registrerade partner. Bestämmelserna i förordningen (1931:429) om vissa inter- nationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och för- mynderskap gäller inte för registrerat partnerskap. I förarbetena till könstillhörighetslagen (prop. 1972:6 s. 49) berördes frågan om sökandens civilstånd mycket översiktligt och det angavs endast att ett krav för att fastställelse av annan könstillhörighet skulle kunna ske var att sökanden inte var gift. Detta sågs som en naturlig konsekvens av att äktenskap kan ingås endast mellan per- soner av olika kön. Däremot, sades det, hade det ingen självständig betydelse att sökanden tidigare varit gift. Lagen om registrerat partnerskap trädde 1995. I för- arbetena till denna lagstiftning anlade följ- ande allmänna utgångspunkter. Vårt ställningstagande har en ideo- logisk grund. Det bygger på tanken om alla människors lika värde och likhet inför lagen. Vi erkänner den homosexuella kärleken som likvärdig med den heterosexuella. Utifrån detta synsätt anser vi att det inte ankommer på samhället att ha synpunkter på människors val av samlevnadsform. Samhällets uppgift bör i stället vara att under- lätta – inte förhindra – för människor att leva i enlighet med sina egna önskemål och sin personlighetsinriktning, allt under förutsätt- ning att detta inte skadar andra. Vi vill tillgodose homosexuella pars önskemål om att få tillgång till en värdefull ram för sina relationer som ett sätt att manifestera sin kärlek. Vi vill också tillgodose homo- sexuella pars behov av ekonomisk och juridisk trygghet i sina rela- tioner. Vi vill skapa en ökad medvetenhet om, förståelse för och öppenhet till homosexualitet och homosexuella relationer. Vi anser att ett viktigt sätt att uppnå detta är att i största möjliga utsträck- ning juridiskt likställa homosexuell och heterosexuell samlevnad. Vi föreslår därför att det införs en möjlighet för homosexuella par att ingå partnerskap med varandra. Den konsekvens som en ändring av könstillhörigheten hos en av makarna skulle kunna få för ett äktenskap, dvs. att det skulle resul- tera i ett samkönat äktenskap, är något som de allra flesta länder inte godtar. I nästan alla länder förekommer bara äktenskap mellan en man och en kvinna. Det är endast i ett fåtal länder – () , , , staten i , och – som samkönade äktenskap är tillåtna. Partnerskap mellan homosexuella finns emellertid som rätts- ligt institut i många andra europeiska länder. När en transsexuell person ansöker om könstillhörighetsändring uppställs i de flesta länder där sådan lagstiftning finns krav på att sökanden skall vara ogift. Så är exempelvis fallet i , , , , (staterna , New , and och ), , , , och . I andra länder finns dock andra lösningar. I är det inget krav att sökanden är ogift. Dock tilläm- par domstolen som beslutar om ändring av könstillhörigheten bestäm- melserna om äktenskapsskillnad såvida sökanden är gift. I anges i lagtexten att sökanden inte bör vara gift eller leva i ett registrerat partnerskap, men hans eller hennes civilstånd kan ändras till registrerat partnerskap/äktenskap om hans eller hennes make/maka/registrerade partner lämnar sitt samtycke till det. Om- vandlingen sker i sådana fall utan särskilda andra åtgärder. I förekommer inte samkönade äktenskap och ett så- dant äktenskap anses inte giltigt. Dock krävs inte att sökanden i ett könstillhörighetsärende är ogift och det är upp till varje par att av- göra om de vill låta ogiltigförklara sitt äktenskap på grund av att den ena maken ändrat könstillhörighet. En annullering sker således inte automatiskt. förekommer registrerade partnerskap i . initierades ett lagstiftningsärende bl.a. i syfte att undersöka om ett existerande äktenskap skulle kunna omvandlas till ett partnerskap enligt den modell som förekommer i och som redovisats ovan. Någon lagstiftning av sådan innebörd synes ännu inte ha kommit till stånd. I gäller att ett eventuellt äktenskap förklaras ogiltigt när beslut meddelas om ändring av könstillhörigheten. I finns inget krav på att sökanden skall vara ogift. I får en sökande endast ett interimistiskt gender certificate om han eller hon är gift/registrerad partner. Detta certi- ficate förvandlas därefter till ett full gender certificate när äkten- skapet/partnerskapet har upplösts. I erkänns en person som fått sin könstillhörighet ändrad fullt ut i olika rättsliga sammanhang som tillhörande det nya könet. En kvinna-till-man-transsexuell har således rätt att ingå äktenskap med en kvinna och vice versa. I flera andra länder finns en mot- svarande ordning. Sålunda är det tillåtet i bl.a. , , , , , , , , , , och för en f.d. transsexuell att ingå äktenskap i sitt nya kön. I är det däremot i samtliga delstater utom and förbjudet för en person som fått ny könstillhörighet att ingå äktenskap i det nya könet. Detsamma gäller i . Äktenskaps- och partnerskapsutredningen (Ju 2005:03) består av en särskild utredare som, biträdd av två referensgrupper bestående av politiker och företrädare för olika trossamfund, skall ta ställning till om par av samma kön skall kunna ingå äktenskap. Vidare skall utredaren ta ställning till formerna för ingående av äktenskap. Kon- sekvenserna av ställningstagandena i den första frågan blir avgör- ande för om lagen om registrerat partnerskap skall bibehållas eller ändras på något sätt (dir. 2005:6). Utredningens uppdrag skall redovisas . Vid samråd med den utredningens sekretariat har vi erfarit att utredningen överväger att föreslå införandet av könsneutrala äkten- skap i men att något slutligt ställningstagande inte är gjort. Det råder också ännu oklarhet i frågan hur befintliga registrerade partnerskap skall betraktas för den händelse samkönade äktenskap kommer att föreslås bli införda i svensk rätt. 6.3.7Våra överväganden och förslag Vårt förslag: Kravet att en sökande skall vara ogift för att kunna beviljas ändrad könstillhörighet tas i princip bort. Ett äktenskap omvandlas till ett registrerat partnerskap och ett registrerat part- nerskap omvandlas till ett äktenskap om en make/registrerad partner får sin könstillhörighet ändrad. En förutsättning för att så skall ske är att maken eller den registrerade partnern samtycker till en sådan omvandling. Om maken eller den registrerade partnern inte lämnar samtycke till att äktenskapet eller partnerskapet om- vandlas, måste äktenskapet eller partnerskapet upplösas innan ändring av könstillhörigheten kan fastställas. Beslutet om omvandling av äktenskapet/partnerskapet fattas av Rättsliga rådet i samband med att beslut fattas om ändring av könstillhörigheten för en av makarna/partnerna, och registrer- ing av den nya samlevnadsformen sker i samband med registrer- ingen av ändringen av kön i folkbokföringen. Förslaget är baserat på rådande lagstiftning på familjerätts- området. Skulle könsneutrala äktenskap införas i , bort- faller frågan om omvandling och bör då frågan om spörsmålet om krav på samtycke från make eller registrerad partner övervägas på nytt. Kravet att sökanden skall vara ogift slopas Det är inte helt ovanligt att en transsexuell person som söker sig till TS-vården är eller har varit gift eller registrerad partner. Detta gäller särskilt personer med sekundär transsexualitet. En grov upp- skattning är att av dessa är eller har varit gifta eller registrerade partner. Det kan också antas att antalet transsexuella som varit gifta eller registrerade partner är något större än så, eftersom kravet att sökanden i ett könstillhörighetsärende skall vara ogift är allmänt känt inom patientgruppen. Det har sagts att det finns transsexuella som, trots att de annars skulle vilja det, av- står från att ingå äktenskap eller registrerat partnerskap enbart på grund av det nuvarande kravet att man inte får vara gift eller regi- strerad partner för att kunna meddelas tillstånd till ändrad köns- tillhörighet. Vi har också erfarit att det inte är ovanligt att ett par, som är gifta eller registrerade partners, tvingas upplösa ett äktenskap/partnerskap som båda av dem vill fortsätta att leva i, bara för att den ene maken eller partnern har ansökt om könstillhörighetsändring. Kravet att sökanden skall vara ogift upplevs därför av de transsexuella själva som otillfredsställande och omotiverat.