sou · GWB355 · 2008-06-02 00:00:00 — I 1 § narkotikastrafflagen (1968:64) straffbeläggs olovlig överlåtelse av narkotika (1), att framställa narkotika som är avsedd för miss- bruk (2), att förvärva narkotika i överlåtelsesyfte (3), att anskaffa, bearbeta, förpacka, transportera, förvara eller ta annan sådan befatt- Befogenheter enligt gällande rätt ning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk (4), att bjuda ut narkotika till försäljning, att förvara eller befordra vederlag för narkotika, att förmedla kontakter mellan säljare och köpare eller företa någon annan sådan åtgärd, om förfarandet är ägnat att främja narkotikahandel (5), eller att inneha, bruka eller ta annan befattning med narkotika (6). Om en sådan gärning sker uppsåtligen döms för narkotikabrott till fängelse i högst . I 6 § smugglingslagen straffbeläggs, som tidigare nämnts, olovlig införsel av narkotika. Brottet betecknas narkotikasmuggling och straffet är fängelse i högst . Om brottet är ringa är straffet böter eller fängelse . Om brottet är grovt döms för grov narkotikasmuggling till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen ska bl.a. beaktas om gärningen avsett stor mängd narkotika eller om den ingått som ett led i en verksamhet som bedri- vits i större omfattning eller yrkesmässigt. Även oaktsam in- eller utförsel av narkotika bestraffas enligt 7 § smugglingslagen. Om olovlig införsel och utförsel av narkotika eller olovlig befatt- ning med narkotika faller in under smugglingslagens tillämpnings- område ska innehavet endast föranleda ansvar enligt smugglings- lagen. Brottet olovlig befattning med smuggelgods enligt 12 § tredje stycket smugglingslagen är däremot subsidiärt till sådan befattning med narkotika som är straffbelagd i 1 § första stycket 1, 3 eller 4 narkotikastrafflagen och motsvarande oaktsamhetsbrott enligt 3 a § narkotikastrafflagen.TPF58FPT Den rättsliga grunden för kontrollverksamhet av tullagstiftningen är, som tidigare nämnts, 6 kap. 20 § tullagen och 62 § tullförordningen. Av tullagens vida tillämpningsområde får anses följa en rätt för att självständigt bedriva tullkon- troll av sjötrafiken även avseende denna lag. 58TP PT Se prop. 1999/2000:124 s. 144 f. och 182. Befogenheter enligt gällande rätt Lagen kan även aktualiseras i brottsbekämpande verksamhet, eftersom dess tillämpningsområde delvis sammanfaller med smugglingslagens. I de fall där brottet faller under smugglings- lagen har en kustbevakningstjänsteman de befogenheter som följer av den lagen (se avsnitt 11.5.2). Om brottet faller under narkotika- strafflagen har kustbevakningstjänstemannen enligt 1 § andra stycket smugglingslagen motsvarande befogenheterTPF59FPT vid olovlig överlåtelse av narkotika, förvärv av narkotika i överlåtelsesyfte och brott som består i att anskaffa, bearbeta, förpacka, transportera, förvara eller ta annan sådan befattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk (1 § första stycket 1, 3 och 4 narkotikastrafflagen). Ut- över nämnda uppsåtliga brott omfattas även motsvarande grovt oakt- samma förfaranden (3 a § narkotikastrafflagen).TPF60FPT 11.8Lagen och förordningen om kontroll av narkotika Lagen (1992:860) om kontroll av narkotika innehåller bestämmelser om kontrollen av den legala hanteringen av narkotika och komplet- terar därmed de författningar som reglerar illegala förfaranden med narkotika (, narkotikastrafflagen och smugglingslagen). I förordningen (1992:1554) om kontroll av narkotika finns före- skrifter som ansluter till narkotikastrafflagen och lagen om kontroll av narkotika (1 §). I princip all befattning med narkotika kräver tillstånd. Narko- tika får som huvudregel importeras eller exporteras endast av den som har tillstånd till det. Narkotika får inte heller utan tillstånd sändas genom landet eller på annat sätt än genom export föras ut ur landet (3 §). I lagen finns särskilda ansvarsbestämmelser som gäller om gär- ningen inte är belagd med straff enligt narkotikastrafflagen eller smugglingslagen (13 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bedriver verksamhet i strid med lagen och EG-förordningar på 59TP PT 19–22, 26, 27 och 32 §§ smugglingslagen. 60TP PT A. prop. Befogenheter enligt gällande rätt området,TPF61FPT åsidosätter föreskrift som meddelats med stöd av lagen, eller lämnar oriktig uppgift i ärende om tillstånd eller registrering av verksamhet enligt lagen eller enligt EG-förordning döms till böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Lagen kan aktualiseras i verksamhet eftersom det sakliga tillämpningsområdet delvis sammanfaller med smugglings- lagen och narkotikastrafflagen. Lagen i sig ger inte en kustbevak- ningstjänsteman några särskilda befogenheter. De befogenheter som en sådan tjänsteman har härrör i stället från smugglingslagen. Sjötrafik och sjösäkerhet m.m. Sjölagen (1994:1009) innehåller bl.a. vissa grundläggande regler om fartyg och dess sjövärdighet, fartygsregister, befälhavare, skade- ståndsansvar vid sammanstötningar, ansvar för oljeskada, gott sjö- manskap och regler om sjöfylleri. Straffbestämmelserna har samlats i 20 kap. sjölagen. Om en befälhavare försummar att se till att fartyget är sjövärdigt eller att avhjälpa fel eller brist i sjövärdigheten döms han till böter eller fängelse (1 § första stycket). Även en redare kan hållas ansvarig för brott mot sjölagen. Om en redare, trots att möjlighet finns, inte hindrar ett fartyg att gå till sjöss när resan på grund av fel eller brist i sjövärdigheten kan leda till allvarlig fara för de ombordvarande, döms han till böter eller fängelse i högst (1 § andra och tredje styckena). Den som tar sådan färdväg, håller sådan hastighet eller annars färdas med fartyg så att han i onödan stör omgivningen döms till penningböter (3 §). Genom bestämmelsen kriminaliseras bl.a. att 61TP PT och rådets förordning (EG) nr 273/2004 av om narkotikaprekursorer och rådets förordning (EG) nr 111/2005 av om regler för övervakning av handeln med narkotikaprekursorer mellan gemenskapen och tredjeländer. Befogenheter enligt gällande rätt köra med högt motorljud på en olämplig plats eller att föra ett far- tyg så att onödigt svall uppstår. Sjölagen innehåller också straffbestämmelser om sjöfylleri. Den som framför ett fartyg eller i övrigt på ett fartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss, och då är så påver- kad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte på ett betryggande sätt kan utföra sina uppgifter, döms för sjöfylleri till böter eller fängelse (20 kap. 4 §) eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst (20 kap. 5 §). Vid bedömningen av om brottet är grovt, ska särskilt beaktas bl.a. om gärningsmannen har haft en alkoholkoncen- tration som uppgått till i blodet eller 0,50 milli- gram per liter i utandningsluften, om gärningsmannen annars varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, om den upp- gift som gärningsmannen haft att fullgöra varit särskilt krävande med hänsyn till fartygets egenskaper eller andra omständigheter, eller framförandet av fartyget har inneburit en påtaglig fara för säkerheten till sjöss. För sjötrafiken saknas alltså , till skillnad från vägtrafiken, en absolut promilleregel, även om pro- millehalten ska beaktas vid bedömningen av om ett sjöfylleribrott är grovt. Frågan om införande av en promillegräns för sjöfylleri bereds inom , se vidare avsnitt 13.2.1. I sjölagen regleras vidare smitningsbrott. Om någon som med eller utan skuld har haft del i uppkomsten av en sjöolycka, genom att lämna olycksplatsen utan tvingande skäl, eller på annat sätt, undan- drar sig att vidta de åtgärder som skäligen kan krävas av honom, eller om han undandrar sig att uppge namn och hemvist eller lämna upplysningar om händelsen, döms han eller hon enligt 20 kap. 8 § till böter eller fängelse i högst , såvida inte gärningen är straff- belagd enligt 20 kap. 7 §. Enligt sistnämnda bestämmelse döms en befälhavare som försummar sina skyldigheter enligt sjölagen när någon annan är i sjönöd, när fara hotar sjötrafiken eller när fartyget har sammanstött med ett annat fartyg, till böter eller fängelse i högst . I 20 kap. finns vidare ett stort antal andra bestämmelser som straffbelägger befälhavares försummelser i olika hänseenden, bl.a. underlåtenhet att underrätta redaren om fel eller brister i sjövärdig- heten. Vidare finns en särskild regel som straffbelägger en fartygs- ägares åsidosättande av försäkringsplikten eller skyldighet att ställa säkerhet m.m. (20 kap. 15 §). Befogenheter enligt gällande rätt Straff döms inte ut enligt sjölagen om gärningen är belagd med strängare straff i (20 kap. 14 § andra stycket). En kustbevakningstjänsteman kan ingripa mot sjöfylleri, smitning och brott mot sjötrafikreglerna med stöd av 1 § första stycket 5 LKP. Det skulle möjligen kunna hävdas att en kustbevakningstjänsteman även kan ingripa mot sådana brott enligt 20 kap. sjölagen som är relaterade till sjöfartsskydd med stöd av 1 § första stycket 15 LKP. 11.9.3Förordningen med verkställighetsföreskrifter till 10 kap. sjölagen Genom förordningen (1996:12) med verkställighetsföreskrifter till 10 kap. sjölagen kompletteras sjölagens regler om ansvar för oljeskada. Förordningen reglerar bl.a. skyldigheten för fartyg som transpor- terar olja som bulklast att ha särskild försäkring eller ställa annan säkerhet för att täcka sitt ansvar för eventuella oljeskador. ska i samarbete med bl.a. kon- trollera att den skyldighet att ta och vidmakthålla en försäkring eller att ställa en säkerhet som föreskrivs i 10 kap. sjölagen fullgörs samt att certifikat medförs i enlighet med vad som är närmare föreskrivet (16 §). får meddela föreskrifter om sådan kontroll, men har inte fått något sådant uppdrag. Förordningen ger inga särskilda befogenheter. Eftersom kon- trollen är av administrativ natur torde LKP inte vara tillämplig. I 5 kap. 1 § sjötrafikförordningen (1986:300) straffbeläggs ett flertal brott mot sjövägsreglerna och mot andra bestämmelser som reg- lerar hur man får framföra eller förtöja fartyg. Påföljden är böter eller penningböter. Den vanligaste typen av överträdelse är brott mot föreskrifter om fartbegränsning inom vissa områden och i vissa farleder. Befogenheter enligt gällande rätt förseelser som avser bristande lanternföring, brott mot ankrings- förbud, brott mot begränsningar i rätten att använda vattenområde och otillåten förtöjning av båt är vanliga. Straffvärdet för samtliga dessa brott är jämförbara med motsvarande förseelser i vägtrafiken. Påföljden är normalt penningböter.TPF62FPT Med stöd av 1 § första stycket 5 LKP har en kustbevakningstjänste- man rätt att ingripa mot brott mot trafikregler och säkerhetsanord- ningar för sjötrafiken och har då de befogenheter som följer av LKP. I samma utsträckning som bl.a. polismän, får kustbevaknings- tjänstemän enligt 2 kap. 7 § sjötrafikförordningen bryta mot bestäm- melser om fartbegränsning, förbud mot trafik m.m. vid brådskande tjänsteutövning. Inom detta område har också till uppgift att beivra brott. får tjänstemän vid Kustbevak- ningen utfärda föreläggande av ordningsbot för vissa brott mot sjö- trafikförordningen.TPF63FPT Enligt 48 kap. 20 § får före- läggande av ordningsbot utfärdas av bl.a. kustbevakningstjänsteman. Enligt 2 § tredje stycket ordningsbotskungörelsen (1968:199) får en tjänsteman vid utfärda ordningsbot för brott enligt 5 kap. 1 § sjötrafikförordningen. Riksåklagaren utfärdar närmare föreskrifter om vilka brott som får beivras genom ordningsbot (RÅFS 1999:178) och vilka bötes- belopp som gäller för respektive brott. Föreskrifterna upptar brott mot i huvudsak 5 kap. 1 § första stycket 1, 3 och 5 samt andra stycket enligt följandeTPF64FPT: 1.underlåtenhet att vid framförande av båt följa internationella sjövägsregler om ljus, signal eller om trafikseparering, 2.hastighetsöverträdelse till sjöss med båt, 3.brott mot förbud mot ankring av båt, 4.brott mot förbud att utnyttja vattenområde för båttävling, vattenskidåkning, dykning eller liknande sporter, 5.brott mot förbud att använda ett vattenområde för trafik med fartyg där föreskriften är utfärdad av miljöskäl, säkerhetsskäl eller för att skydda fisket eller anläggningar för vattenbruk, 62TP PT Prop. 2005/06:33 s. 9. 63TP PT A. prop. I samband härmed togs också en bestämmelse om jäv för anställda vid ningen i deras brottsbekämpande verksamhet in i 7 kap. 9 § . 64TP PT RÅFS 1999:178, bil. Befogenheter enligt gällande rätt 6.otillåten förtöjning av båt vid fyrar, sjömärken eller andra säker- hetsanordningar, 7.underlåtenhet att anmäla händelse som lett till att en fyr, ett sjömärke eller någon annan säkerhetsanordning har skadats eller rubbats eller 8.genomfart med båt i strid med föreskrifter för sjötrafiken i vissa områden. får meddela föreskrifter om vilka krav i fråga om tjänsteställning eller utbildning eller i annat avseende som en kustbevakningstjänsteman ska uppfylla för att få utfärda föreläg- gande av ordningsbot.TPF65FPT 11.11Fartygssäkerhetslagen och fartygs- säkerhetsförordningen Fartygssäkerhetslagen (2003:364), som kompletteras av fartygs- säkerhetsförordningen (2003:438), är den grundläggande författning som reglerar säkerheten på fartyg. Fartygssäkerhetslagen är tillämplig på alla fartyg som används för sjöfart inom Sveriges sjöterritorium samt på svenska fartyg som används för sjöfart utanför sjöterritoriet. Lagen gäller även för alla svenska rederier samt utländska rederier, som bedriver sjöfart med svenskt fartyg eller använder annat fartyg till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium. Ett fartyg ska ha de certifikat som anges i lagen eller i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen (2 kap. 3 §). Vidare ska ett rederi ha dokument angående godkänd säkerhetsorganisation i de fall som anges i lagen. Dokument angående godkänd säkerhetsorganisation och certifikat utfärdas av , om regeringen inte före- skriver något annat.TPF66FPT Tillsyn av bl.a. fartyg och deras utrustning, drift och last, kon- troll av redare samt av arbetsmiljön ombord regleras i 5 kap. fartygs- säkerhetslagen. Det är redaren och ägaren som ansvarar för att fartyget och rederiverksamheten undergår tillsyn enligt lagen. 65TP PT Se KBV FAR 2007:12, föreskrifter och allmänna råd om tillämpningen av ordningsbot i myndigheten, nr 1/06, beslutade . 66TP PT 1 kap. 5 § fartygssäkerhetslagen. Befogenheter enligt gällande rätt synen utövas vid förrättningar, vilka utförs som besiktningar, rederi- kontroller eller inspektioner. utövar tillsyn enligt lagen såvitt avser fartyg och deras utrustning, drift, lastning och säkerhetsorganisation, säkring av last som ännu inte har förts ombord samt rederiers säkerhets- organisation. Enligt 5 kap. 1 § andra stycket och 8 § fartygssäkerhetslagen kan även utöva tillsyn, i den utsträckning som Sjö- fartsverket beslutar i samråd med , såvitt gäller inspektion avseende: –om arbetsmiljön är tillfredsställande, –om fartyget är behörigen lastat eller barlastat, –om last som ännu inte har förts ombord är säkert anordnad för sjötransport, –om fartyget är bemannat på betryggande sätt, –om fartyget i övrigt är i behörigt skick, –om fartygets säkerhetsorganisation överensstämmer med rede- riets säkerhetsorganisation, och –om bestämmelserna i lagen (1998:958) om vilotid för sjömän efterlevs. Tillsyn av utländska fartyg sker genom inspektion (5 kap. 9 §). , polismyndigheter, och miljö- och hälsoskyddsnämnder samt läkare är skyldiga att lämna tillsynsmyn- digheterna det biträde och de upplysningar som de behöver för att utöva tillsyn enligt lagen eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen (5 kap. 18 §). och har träffat en överenskommelse (SJÖFS 2006:30) om att Kust- bevakningen ska utöva tillsyn i form av inspektion enligt 5 kap. 8 § fartygssäkerhetslagen. tillsynsuppdrag avser enbart svenska fartyg och omfattar bl.a. bemanningskontroll, kontroll av passagerarantal och registrering eller räkning av passagerare, av djup- gående, av certifikat för svenska fartyg samt av att reglerna om vilo- tid för sjömän efterlevs (se nästa avsnitt). En annan viktig del av tillsynsuppdraget är att inspektera säkringen av last i lastbärare (t.ex. containrar och lastbilssläp) som har avskiljts för sjötransport, men som ännu inte har lastats ombord på ett fartyg. I lagen finns ett antal straffbestämmelser riktade mot befälhavare och redare för brott mot särskilda föreskrifter som är avsedda att säkerställa bl.a. fartygets sjövärdighet. Fartygssäkerhetslagen är subsidiär till och sjölagen, om det föreskrivs strängare straff för gärningen i någon av dessa lagar (8 kap. 5 §). Befogenheter enligt gällande rätt Befogenheterna vid tillsyn enligt lagen regleras i 5 kap. 17 §. Den som verkställer en tillsynsförrättning, eller biträder vid en sådan, har rätt att få tillträde till fartyget och att göra de undersökningar och ta de prov där som han eller hon behöver samt ta del av de handlingar som finns ombord. Denna paragraf är alltså primärt bara tillämplig i de fall där biträder vid en tillsynsför- rättning och avser enligt ordalydelsen endast fartyg. Eftersom Sjö- fartsverket har utfärdat föreskrifter om rätt att utöva tillsyn enligt lagen gäller paragrafen även då självständigt utövar tillsyn. När utövar tillsyn eller lämnar biträde vid tillsyn enligt fartygssäkerhetslagen gäller vidare, enligt 5 kap. 19 §, de befo- genheter att vidta åtgärder som anges i 2 och 4 §§ LKP. Dessutom hänvisas till föreskrifterna i 5, 6, 8 och 9 §§ LKP. Eftersom tvångs- medelsregleringen i 2 § LKP förutsätter en brottsmisstanke kan bestämmelsen inte ligga till grund för en åtgärd som vidtas i sam- band med kontroll och tillsyn. Fartygssäkerhetslagens hänvisning till 2 och 4 §§ LKP innebär att en kustbevakningstjänsteman ges rätt att vidta de brottsutredande åtgärder som vi har redovisat (se avsnitten 11.2.3 och 11.2.6). 11.12Lagen och förordningen om vilotid för sjömän Lagen och förordningen (1998:962) om vilotid för sjömän reglerar dessas rätt till vilotid och ersättning. Regleringen är i huvudsak tillämplig på svenska fartyg. Fiskefartyg är i princip undantagna från lagens tillämpningsområde. Lagen gäller inte heller räddningsfartyg och fritidsfartyg. Tillsyn över lagen utövas av och i vissa fall utom- lands av svensk konsul. Enligt 2 § förordningen utövar Kustbevak- Befogenheter enligt gällande rätt ningen tillsyn i den utsträckning som beslutar i sam- råd med . medverkan regleras närmare i SJÖFS 2006:30, där tillsynsuppgifterna preciseras (bl.a. bemannings-, vilotids- och certifikatskontroller). Lagen innehåller bestämmelser om straffansvar för den som upp- såtligen eller av oaktsamhet underlåter att ha en arbetsordning, att föra anteckningar om arbetstiden eller lämnar oriktiga uppgifter eller vilseledande uppgifter om vilotiden (14 §). Är gärningen belagd med straff i gäller i stället den bestämmelsen. Vidare straff- beläggs att en befälhavare uppsåtligen eller av oaktsamhet använder en till arbete i strid mot lagen eller föreskrifter som med- delats med stöd av denna. Straffet för samtliga överträdelser är penningböter. Lagen och förordningen innehåller inte några särskilda befogenheter. I stället hänvisar lagen till att bestämmelser om tillsyn över fartyg och om inskränkningar i rätten att använda fartyg med anledning av lagen, eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, finns i fartygssäkerhetslagen (8 §). Sådana finns i 5 kap. 8 § fartygssäker- hetslagen. Eftersom har utfärdat föreskrifter om att får utföra tillsyn avseende vilotiden för sjömän (se avsnitt 11.11.1 och SJÖFS 2006:30) har en kustbevakningstjänste- man de befogenheter som följer av den regleringen. Vidare kan det inte helt uteslutas att bestämmelsen i 1 § första stycket 15 LKP också kan vara tillämplig, eftersom denna enligt sin ordalydelse omfattar sjöfartsskydd. I mönstringslagen (1983:929) regleras i huvudsak vilka krav som ställs på en för att denne ska få tillträda en befattning ombord samt vilka skyldigheter redaren och befälhavaren har i samband med att en tillträder en sådan befattning. Bestämmelserna gäller framför allt sjömän på svenska handelsfartyg och på utländska SOU 2008:55 Befogenheter enligt gällande rätt handelsfartyg som i huvudsak obemannade förhyrs av svenska redare (1 §). För att få tillträda en befattning ombord gäller som huvudregel att sjömannen ska ha giltig sjöfartsbok, inte på grund av sitt hälso- tillstånd vara olämplig för befattningen eller sjömansyrket, ha före- skriven behörighet för befattningen och uppfylla de villkor i övrigt som kan ha föreskrivits i andra författningar (5 §). Den som är ska visa att hans vårdnadshavare har lämnat sitt tillstånd till att han tjänstgör till sjöss (8 §). I samband med att en tillträder en befattning ombord ska redaren och befälhavaren förvissa sig om att sjömannen upp- fyller nämnda krav (9 §). Vidare ska det finnas en sjömansrulla på fartyget. I denna ska det finnas kopior av samtliga sjömäns tjänstgöringsbesked. Befälha- varen ska se till att rullan är ordnad så att den aktuella bemanningen ombord lätt kan utläsas (12 §). Därutöver gäller bl.a. att redaren ska se till att anteckningar om tjänstgöringen ombord förs in i sjömännens sjöfartsböcker (13 §). Redaren och befälhavaren är skyldiga att på begäran hålla sjö- mansrulla och andra handlingar rörande bemanningen ombord till- gängliga för eller annan tillsynsmyndighet som för- ordnats med stöd av fartygssäkerhetslagen (14 §). I lagen regleras också skyldighet att föra det s.k. sjömansregistret (22 §). Detta är en sammanställning av uppgifter om sjömän och handelsfartyg där sjömän tjänstgör. Registret inne- håller uppgifter om de enskilda sjömännens identitet och kvalifika- tioner samt om fartygen. Registret förs med hjälp av automatisk databehandling. Lagen innehåller särskilda straffbestämmelser (29 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot bl.a. de bestämmelser som reglerar skyldigheter för redaren och befälhavaren döms till böter. Lagen och förordningen innehåller inte några särskilda befogenheter. Däremot anges att bestämmelser om tillsyn över fartyg och om in- skränkningar i rätten att använda fartyg med anledning av lagen, eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, finns i fartygs- säkerhetslagen. Sådana finns i 5 kap. 8 § fartygssäkerhetslagen. Befogenheter enligt gällande rätt som har föreskrivit att får utföra tillsyn avseende bemanningen (se avsnitt 11.11.1 och SJÖFS 2006:30) har en kustbevakningstjänsteman de befogenheter som följer av den regleringen. Vidare kan det inte helt uteslutas att bestämmelsen i 1 § första stycket 15 LKP också kan vara tillämplig, eftersom denna enligt sin ordalydelse omfattar sjöfartsskydd. 11.14Förordningen om trafik med höghastighetsfartyg Enligt 2 § förordningen (1998:1355) om trafik med höghastighets- fartyg ska ägaren till höghastighetsfartyg, innan det sätts i trafik till eller från en svensk hamn, anmäla detta till Sjöfartsverket.TPF67FPT Sjö- fartsverket får, efter samråd med länsstyrelserna i de län där fartyget ska framföras, besluta särskilda trafikregler för användning av sådana fartyg (4 § första stycket). Trafikreglerna ska syfta till att motverka olägenheter av användningen av fartygen eller vara nödvändiga av säkerhetsskäl (4 § andra stycket). är skyldigt att skrift- ligen underrätta anmälaren om de särskilda trafikregler som verket beslutar (5 §). En kopia av ett sådant beslut ska finnas ombord på fartyget. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot anmäl- ningsskyldigheten eller de särskilda trafikregler som beslutats, eller som inte har med beslut ombord på fartyget, döms till böter (7 §). Är gärningen belagd med straff i sjölagen tillämpas i stället de straffbestämmelserna. Med stöd av 1 § första stycket 5 LKP har en kustbevakningstjänste- man rätt att ingripa mot brott mot trafikregler och säkerhetsanord- ningar för sjötrafiken och har då de befogenheter som följer av LKP. 67TP PT Vissa myndigheter, däribland , är undantagna från detta krav, se 3 §. Befogenheter enligt gällande rätt