sou · GVB353 · 2008-01-01 00:00:00 — Myndigheternas tillsyn efter en omreglering Det kan inte förutses hur sjukvårdshuvudmännen väljer att organisera läkemedelsförsörjningen i sjukhusen om de ges den större frihet som utredningen föreslår. Program för egenkontroll inom denna del av hälso- och sjukvården bör utarbetas av den chefsfarma- cevt som ansvarar för att läkemedelsförsörjningen sker på ett säkert och effektivt sätt med bibehållande av läkemedlens kvalitet och en hög patientsäkerhet, se vidare avsnitt 7.4. Det som bör vara avgörande för vilken myndighet som ska ha ansvar för tillsyn och kontroll bör även framöver vara vilken typ av verksamhet det rör sig om. Om en verksamhet eller en del av en verksamhet rör hantering av läkemedel i form av tillverkning, handel, distribution, förvaring eller annan yrkesmässig hantering av läke- medel är det som har tillsynsansvar. Detta bör vara fallet oavsett hur många aktörer som utövar sådana uppgifter åt vårdgivaren och om det sker inom sjukhusområdet eller inte. För det fall hanteringen tar sikte på läkemedlets användning i sjukhuset bör verksamheten, precis som , falla in under Social- styrelsens tillsyn. Huvudregeln för gränsdragningen mellan myndig- heternas tillsynsansvar bör alltså enligt utredningens mening tills vidare vara densamma som gäller . Som framgått ovan är dock gränsdragningen mellan de båda myndigheternas tillsyn inte i alla delar helt tydlig. Som exempel kan nämnas att det med hälso- och sjukvård enligt LYHS bl.a. avses verksamhet inom detaljhandel med läkemedel. Eftersom Socialstyrel- sen har tillsyn över hälso- och sjukvård, innebär detta att Social- styrelsen enligt LYHS har tillsyn över verksamhet inom detaljhandel med läkemedel. framgår det av lagen om handel med läke- medel m.m. att det är som har tillsyn över handel med läkemedel, vilket ju innefattar detaljhandel med läkemedel. En- ligt utredningens mening kan det finnas anledning att se över gräns- dragningen för de båda myndigheternas tillsyn i ett senare skede då det kan överblickas hur olika vårdgivare har valt att organisera läke- medelsförsörjningen. Den tillsyn som utövas av och Arbets- miljöverket är inriktad på begränsade områden av verksamheten inom läkemedelsförsörjningen och bedöms inte påverkas i någon större utsträckning vid en omreglering. Enligt utredningens mening är det angeläget att efter den före- slagna omregleringen se över hur de olika myndigheternas tillsyns- arbete har påverkats. För att möjliggöra myndigheternas tillsyn och kontroll föreslår utredningen att vårdgivaren ska anmäla till tillsynsmyndigheterna vilka som på olika sätt deltar i läkemedelsförsörjningen. Frågan om sådan anmälningsskyldighet behandlas i avsnitt 7.3. Det bör också åligga vårdgivaren att utse en befattningshavare med farmacevtisk kompetens, en chefsfarmacevt, som ska svara för dels att kvalitet och säkerhet iakttas i samtliga delar av läkemedelsförsörjningen, dels att svara för att anmälan om incidenter och brister sker till tillsyns- myndigheterna. Denna fråga behandlas vidare i avsnitt 7.4. 7.3Anmälan av verksamhet för läkemedelsförsörjning Utredningens förslag: Vårdgivare ska till an- mäla vem eller vilka som bedriver verksamhet avsedd att tillgodose läkemedelsförsörjningen inom eller till sjukhusen. Anmälan ska göras senast en månad innan verksamheten påbörjas. Om verk- samheten helt eller till väsentlig del förändras eller flyttas ska detta anmälas till inom efter genom- förandet. Om verksamheten läggs ned ska det utan dröjsmål an- mälas till . Den som uppsåtligen eller av oakt- samhet påbörjar verksamhet eller i väsentlig del ändrar tidigare verksamhet utan att ha gjort föreskriven anmälan döms till böter. En ökad frihet för vårdgivarna att organisera läkemedelsförsörj- ningen till sjukhusen kommer att ge möjlighet att anlita flera olika aktörer som har till uppgift att sköta en eller flera olika delar av försörjningen. För att kunna utöva tillsyn och kontroll måste till- synsmyndigheterna bl.a. ha kännedom om vilken verksamhet som bedrivs av dessa aktörer och på vilken plats det sker. Enligt lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjuk- vårdens område (LYHS) ska den som avser att bedriva verksamhet som omfattas av tillsyn anmäla detta till Social- styrelsen senast en månad innan verksamheten påbörjas. En sådan anmälan ska bl.a. innehålla uppgifter om verksamhetens inriktning och var verksamheten ska bedrivas. Detta innebär att den del av läkemedelsförsörjningen som är att betrakta som hälso- och sjuk- vård kommer till kännedom på detta sätt. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet påbörjar verksamhet eller i väsentlig del ändrar tidigare verksamhet utan att ha gjort föreskriven anmälan till döms till böter. får genom olika redan befintliga tillstånds- och anmälningsförfaranden kännedom om olika delar av den hantering av läkemedel som sker i syfte att försörja sjukhusen med läkemedel. Försäljning av läkemedel till den som är konsument eller till sjuk- vårdshuvudman, sjukhus eller annan sjukvårdsinrättning eller till den som är behörig att förordna läkemedel är enligt 2 § lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. att betrakta som detaljhandel. Detaljhandel med läkemedel får till dessa bedrivas av enligt 4 §. Dessutom får detaljhandel med läkemedel, avseende försäljning till en sjukvårdshuvudman, till ett sjukhus för vilket finns ett vårdavtal med en sjukvårdshuvudman eller till ett sjukhus vid vilket ersättning för sjukhusvård lämnas enligt 2 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, bedrivas av den som har tillstånd till partihandel med läkemedel. En ansökan till om ett partihandelstillstånd ska bl.a. innehålla7 uppgifter om lokaler där verksamheten ska bedrivas och om ansökan avser handel med visst läkemedel, viss typ av läke- medel eller läkemedel i allmänhet. har härigenom möjlighet att bedriva tillsyn och kontroll i denna del. Försäljningen av läkemedel till sjukhusen sker i praktiken via sjukhusapoteken på grund av bestämmelserna i . Maj:ts kungörelse (1970:738) om läkemedelsförsörjningen vid sjukvårdsinrättningarna. Enligt de föreskrifter8 som reglerar läkemedelsförsörjningen till den slutna vården får sjukhusapotek inrättas efter skriftlig an- mälan om detta till av sjukvårdshuvudmannen. Anmälan ska bl.a. innehålla uppgifter om placering och beskrivning av verksamheten. Om sjukvårdshuvudmannen överlåter driften ska detta framgå av anmälan. Detta innebär att via en anmälan får uppgifter om vilken verksamhet som bedrivs vid sjukhusapoteken och om sjukvårdshuvudmannen har överlåtit verksamheten till . Som nämnts under avsnitt 7.1 anser utredningen att det inte längre bör vara något krav att distributionen av läkemedel ska ske genom sjukhusapotek. Enligt utredningens mening bör det dock även fram- över finnas en skyldighet för vårdgivare att anmäla till Läkemedels- verket vilken verksamhet som bedrivs för att tillgodose sjukhusens läkemedelsförsörjning, var sådan verksamhet sker och av vem. Läke- medelsverket ska genom en sådan anmälan kunna ha en helhetsbild av läkemedelsförsörjning inom eller till den slutna vården och kunna se om försörjningen är väl ordnad. Anmälan kan komma att inne- hålla uppgifter om verksamheter som ligger inom hälso- och sjuk- vården och därför faller in under tillsyn. Avsikten är dock inte, som nämnts under avsnitt 7.2, att gränsdragningen mellan och tillsyn ska ändras. En anmälan ska göras senast en månad innan verksamheten på- börjas. Om verksamheten helt eller till väsentlig del förändras eller 7 3 § föreskrifter om tillstånd för partihandel med läkemedel, LVFS 1997:3. 8 3 § föreskrifter och allmänna råd om läkemedelsförsörjningen till den slutna vården genom sjukhusapotek m.m., LVFS 1998:4. flyttas ska detta anmälas till inom efter genomförandet. Om verksamheten läggs ned ska det utan dröjsmål anmälas till . Anmälningsskyldigheten bör regleras i lag. På samma sätt som gäller enligt LYHS bör den som påbörjar verksamhet eller i väsentlig del ändrar tidigare verksamhet utan att ha gjort anmälan kunna dömas till böter. För straffansvar ska krävas att gärningen begåtts med uppsåt eller av oaktsamhet. Underlåten- het att göra föreskriven anmälan kan leda till att inte får en samlad bild av läkemedelsförsörjningen. Ett sådant beteen- de torde kunna föranleda en påtaglig skada eller fara för patienterna, t.ex. genom att nödvändiga läkemedel vid behov inte finns tillgäng- liga. Utredningen anser med hänsyn till detta att en kriminalisering är befogad. Sluten vård i offentlig regi bedrivs av 18 landsting, regionerna och samt . Därtill kommer ett antal privata vårdgivare. Antalet anmälningar till kan därför antas bli begränsat, efter en inledande fas då all verksamhet ska nyanmälas. Man bör kunna utgå ifrån att huvudmännen eftersträvar en kontinuitet i sin verksamhet och att de olika tjänster som behövs kommer att upphandlas för en inte allt- . Även antalet anmälningar om att verksamheter för- ändras eller flyttas bör därför kunna bli begränsat. Sammantaget bör alltså huvudmännens anmälningar efter en inledande fas föranleda en förhållandevis liten arbetsinsats från sida. I det system som råder betalar sjukvårdshuvud- männen ingen avgift i samband med anmälan av inrättande av sjukhusapotek. Däremot tar ut en årsavgift9 av för att finansiera den tillsyn som utövar vid sjukhusapoteken. Enligt utredningens mening bör det- samma gälla också i samband med den anmälningsplikt som föreslås. Detta innebär att inte ska ta ut någon avgift i samband med huvudmännens anmälan, men att verket där- emot har rätt att ta ut årsavgift för tillsynen av verksamheterna. 9 Med stöd av 3 § tredje stycket förordningen (1996:1290) om handel med läkemedel m.m. Enligt denna bestämmelse ska en årsavgift om betalas av den som bedriver detalj- handel med läkemedel. Den som bedriver detaljhandel enligt 5 § lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. och som i sin verksamhet tillverkar läkemedel ska därutöver betala . Utredningens förslag: Varje vårdgivare ska till sitt förfogande ha en chefsfarmacevt med tillräcklig erfarenhet och tillräckligt inflytande som fortlöpande ansvarar för att läkemedelsförsörj- ningen inom eller till sjukhusen sker på ett säkert och effektivt sätt med bibehållande av läkemedlens kvalitet och en hög patient- säkerhet. En chefsfarmacevt ska vara legitimerad apotekare eller receptarie. Om det uppstår eller riskerar att uppstå allvarliga brister, incidenter eller avvikelser i samband med verksamhet av- sedd att tillgodose läkemedelsförsörjningen inom eller till sjuk- hus ska chefsfarmacevten anmäla detta till och . En anmälan om att bedriva verksamhet som omfattas av tillsyn ska innehålla uppgift om vem som är chefsfarmacevt. Enligt föreskrifter10 ska sjukvårdshuvudmannen i sin anmälan om inrättande av sjukhusapotek ange namn och merit- förteckning för den person som avsetts vara föreståndare för sjuk- husapoteket. Föreståndaren ska vara farmacevt. Det finns inte närmare angivet vad en föreståndare ska ansvara för. Enligt 6 kap. 4 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (LYHS) ska vårdgivaren anmäla till om en patient i samband med hälso- och sjukvård drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom, s.k. Samma anmälningsskyldighet gäller för den som bedriver verksamhet bestående i att ta emot upp- drag från hälso- och sjukvården avseende provtagning, analys eller annan utredning som utgör ett led i bedömningen av en patients hälsotillstånd eller behandling. En anmälan om att bedriva hälso- 10 föreskrifter och allmänna råd om läkemedelsförsörjningen till den slutna vården genom sjukhusapotek, LVFS 1998:4. och sjukvårdsverksamhet ska enligt 6 kap. 7 § fjärde punkten LYHS bl.a. innehålla uppgift om vem som svarar för anmälningsskyldighet enligt 4 §. Av 2 kap. 7 § LYHS framgår att den som tillhör hälso- och sjuk- vårdspersonal ska rapportera till vårdgivaren om en patient i sam- band med hälso- och sjukvård drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom. Av föreskrifter och allmänna råd11 framgår att vårdgivaren ska utse den eller de befattningshavare som ska svara för anmälningsskyldigheten enligt . En sådan befattnings- havare, en s.k. anmälningsansvarig, bör ha en sådan position i orga- nisationen att han eller hon har möjlighet att göra jämförelser mellan anmälningsfall. Den anmälningsansvarige bör också delta i patient- säkerhetsarbetet och det systematiska kvalitetsarbetet. På de flesta sjukhus finns det någon eller några med befattningen chefläkare som i organisationen ligger i linje med sjukhusledning- en. Chefläkare är ingen titel som regleras av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Det är oftast chefläkaren som är anmälningsansvarig enligt och som gör den slutliga bedömningen om de avvikelser som rapporterats till honom eller henne via verksamhets- chefen ska anmälas till . I privata verksamheter finns det inte chefläkare utan där är det den enskilde näringsidkare som är anmälningsansvarig. Sakkunnig person vid tillverkning av läkemedel Vid tillverkning av läkemedel finns det enligt läkemedelslagen (1992:859) krav på att en sakkunnig med tillräcklig kompetens och tillräckligt inflytande ska se till att kraven på läkemedlens och mellanprodukternas kvalitet och säkerhet uppfylls. Även den som importerar läkemedel eller mellanprodukter från ett land utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet med stöd av tillstånd till tillverkning ska anlita en sakkunnig. Denne ska ansvara för kontroll av att varje tillverkningssats av läkemedel som kommer från tredje 11 föreskrifter och allmänna råd om anmälningsskyldighet enligt , SOSFS 2005:28. land, oavsett om tillverkningen har skett i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, har undergått en fullständig kvalitativ analys i en stat i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, en kvantitativ analys av alla de aktiva substanserna och alla andra undersökningar eller kontroller som krävs för att garantera läkemedlens kvalitet i enlighet med de krav som legat till grund för godkännandet för för- säljning. Det ställs i föreskrifter12 krav på en sakkunnig i fråga om utbildning och yrkeserfarenhet. En sakkunnig ska ha examensbevis eller andra intyg på formella kvalifikationer som erhållits efter slutförd universitets- eller högskoleutbildning. Utbildningen ska omfatta teoretiska och praktiska studier inom något eller flera av vetenskapsområdena farmaci, medicin, veterinärmedicin, kemi, teknologi eller naturvetenskap. Utbildningen ska omfatta teoretiska och praktiska studier i ämnena allmän och/eller oorganisk kemi, organisk kemi, läkemedelskemi och/eller läkemedelsanalys, analytisk kemi, fysikalisk kemi och/eller tillämpad fysik, allmän och/eller tillämpad biokemi, galenisk farmaci och/eller farmacevtisk teknologi, farmakologi och toxikologi samt mikrobiologi. Utbildningen ska i sin helhet omfatta minst . Om examensbevis eller andra intyg inte uppfyller dessa krav ska vederbörande styrka att tillräcklig kunskap i berörda ämnen föreligger. En sakkunnig ska ha yrkeserfarenhet erhållen vid ett eller flera företag som innehar tillstånd att tillverka läkemedel. Yrkeserfarenheten ska inhämtas från den del av verksamheten som omfattar produktion eller laborativ verksamhet samt innefatta arbete med kvalitetssäkring eller kvalitetskontroll inom dessa områden. Yrkeserfarenhetens varaktighet kan reduceras med då univer- sitetsutbildningen omfattat minst och med då utbildningen omfattat minst . Föreslagen sakkunnig med kortare utbildning än 160 poäng men dock minst omfattande kan godkännas som sak- kunnig för begränsad verksamhet om yrkeserfarenheten är mera om- fattande. En sakkunnig ska ha en oberoende roll och ska utföra sina upp- gifter utan hänsyn till sin relation till innehavaren av tillverknings- tillståndet. För att kunna få ett tillstånd till tillverkning av läke- medel krävs bl.a. att det finns organisationsplaner och arbetsbeskriv- 12 föreskrifter och allmänna råd om tillstånd för tillverkning och import av läkemedel, LVFS 2004:7. ningar och att ansvariga personer ges sådana befogenheter att de kan fullgöra sina åtaganden på ett korrekt sätt. Utredningens förslag kan komma att medföra att vårdgivarna anlitar en eller flera olika aktörer för att tillgodose läkemedelsförsörjningen inom eller till sjukhusen. Det kan komma att medföra att läkemedlen inte längre levereras till sjukhusen via sjukhusapotek där det är krav på att det ska finnas en föreståndare som är farmacevt. Vid en sådan ny ordning kommer det att finnas behov av att på olika sätt samordna de olika leden i läkemedelsförsörjningen för att denna ska fungera i dess helhet. För att kunna garantera en hög säkerhet för patienterna är det också av vikt att vårdgivarna har en möjlighet att försäkra sig om och kontrollera att verksamheten hos de olika aktörerna bedrivs på ett säkert sätt. För att en samordning av läkemedelsförsörjningen ska kunna ske på ett tillfredsställande sätt och vårdgivarna ha en rimlig insyn i alla delar av läkemedelsförsörjningen, bör varje vårdgivare till sitt förfogande ha en chefsfarmacevt. Chefsfarmacevten ska vara en legitimerad apotekare eller receptarie med tillräcklig erfarenhet och tillräckligt inflytande som ska ha till uppgift att fortlöpande ansvara för att läkemedelsförsörjningen inom eller till sjukhusen sker på ett säkert och effektivt sätt med bibehållande av läkemedlens kvalitet. Enligt utredningens mening framstår det i många fall som rimligt att chefsfarmacevten är apotekare, t.ex. bör detta vara fallet vid större sjukhus och vid sjukhus med högt specialistinnehåll där det kan antas att de logistiska lösningarna blir mer komplexa. Vilka krav på kompetens som ska ställas på en chefsfarmacevt bör följas upp och utvärderas när sjukvårdens organisatoriska lösningar för läkemedels- försörjningen kan överblickas. De krav på utbildning och yrkes- erfarenhet som ställs på sakkunnig person vid bl.a. tillverkning av läkemedel bör då i lämpliga delar kunna vägas in. Chefsfarmacevten bör ha en roll som liknar den som en chef- läkare har. Chefsfarmacevten ska ha till ansvar att organisera och samordna sjukhusets läkemedelsförsörjning. För att kunna göra detta bör chefsfarmacevten lämpligen medverka redan i samband med upphandlingen av de olika tjänsterna som behövs för läkeme- delsförsörjningen. En annan uppgift för chefsfarmacevten bör vara att ge vårdgivaren underlag för att kunna anmäla till Läkemedels- verket vem eller vilka som bedriver verksamhet avsedd att till- godose sjukhusens läkemedelsförsörjning. Det finns inom hälso- och sjukvården krav13 på att kvaliteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande ska utvecklas och säkras. För att kontinuerligt och långsiktigt utveckla och säkerställa vårdens kvalitet ska vårdgivarna inrätta ett ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet. Det åligger verksamhetschefen att bl.a. fastställa och dokumentera rutiner för hur det systematiska kvalitetssystemet kontinuerligt ska bedrivas för att kunna styra, följa upp och ut- veckla verksamheten. Ledningssystemet ska säkerställa att det finns rutiner för regelbunden uppföljning och redovisning av verksam- heternas resultat, regelbunden granskning av metodernas, rutinernas och vårdprocessernas ändamålsenlighet och effektivitet för att uppnå målen m.m. Det finns alltså krav på viss egenkontroll inom hälso- och sjukvården. Enligt utredningens mening bör det vara en uppgift för chefsfarmacevten att utarbeta nödvändiga pro- gram för den del av verksamheten som tar sikte på sjukhusens läke- medelsförsörjning. De ändringar eller tillägg som behöver göras av föreskrifter i detta avseende bedöms kunna göras med befintliga bemyndiganden. Om det uppstår eller riskerar att uppstå allvarliga brister, inci- denter eller avvikelser i samband med verksamhet avsedd att tillgodose läkemedelsförsörjningen inom eller till sjukhus ska chefsfarmacevten anmäla detta till och . Det bör inte ställas krav på att det ska finnas en chefsfarmacevt vid varje sjukhus utan t.ex. bör ett landsting eller en region kunna ha en chefsfarmacevt som har ansvar för försörjningen vid mer än ett sjukhus. Det kan å andra sidan också vara så att det vid stora sjuk- hus kan finnas behov av mer än en sådan farmacevt för att det ålagda ansvaret ska kunna tillgodoses på ett tillfredsställande sätt. Detta är enligt utredningens mening något som måste avgöras av respektive vårdgivare. ska få vetskap om vem som är chefs- farmacevt genom att en anmälan om att bedriva verksamhet som omfattas av styrelsens tillsyn ska innehålla uppgift om vem som är chefsfarmacevt. Det är väsentligt att chefsfarmacevten för att kunna ta ansvaret för läkemedelsförsörjningen har tillräckligt inflytande i den organi- sation den är verksam inom. Detta bör bl.a. innebära att chefsfarma- cevten har en sådan ställning i organisationen att han eller hon på 13 31 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och föreskrifter om lednings- system för kvalitet och patientsäkerhet i hälso- och sjukvården, SOSFS 2005:12. ett naturligt sätt kan rapportera till vårdgivaren hur läkemedels- försörjningen fungerar och vilka åtgärder som kan behöva vidtas. Chefsfarmacevten bör också ha en sådan plats i organisationen att det på ett effektivt sätt är möjligt att samordna de olika leden i läke- medelsförsörjningen och att på ett snabbt och effektivt sätt t.ex. nå ut till sjukhusets olika avdelningar med information. Enligt hälso- och sjukvårdslagen ska det inom all hälso- och sjuk- vård finnas en verksamhetschef som svarar för verksamheten och som har det samlade ledningsansvaret. En verksamhetschef ska bl.a. ansvara för den löpande verksamheten och upprätthålla och bevaka att hälso- och sjukvårdsverksamheten tillgodoser hög patientsäker- het, god kvalitet av vården och främjar kostnadseffektivitet inom det verksamhetsområde som bestämts. Enligt utredningens mening ska chefsfarmacevtens roll som huvudregel vara fristående från ett sådant verksamhetsansvar. Det kan dock inte uteslutas att chefsfarma- cevtens ansvar i vissa fall kan samordnas med verksamhetschefens. Det bör vara upp till varje vårdgivare att avgöra hur organisationen ska se ut i dessa delar. 7.5Information, uppgifter och statistik Utredningens bedömning: skyldighet att till- handahålla information, uppgifter och statistik bör bestå till dess att det är beslutat hur tillhandahållande av information, uppgifter och statistik ska organiseras vid en omreglering av apoteksmark- naden i dess helhet. Det bör i föreskrifter regleras att den som levererar läke- medel till sjukhusen ska lämna uppgifter till om vilka volymer av läkemedel och vilka produkter som levereras samt kostnaden för dessa. har genom verksamhetsavtalet med staten en skyldig- het att tillhandahålla grundläggande information, uppgifter och statistik till bl.a. sjukvårdshuvudmännen. Detta avser förutom varor som ingår i läkemedelsförmånerna, även läkemedel som tillhanda- hålls mot recept utan att omfattas av läkemedelsförmånerna, läke- medel som tillhandahålls utan recept, läkemedel som tillhandahålls slutenvården och läkemedel som tillhandahålls mot rekvisition. driver samtliga sjukhusapotek i och får därigenom de uppgifter som behövs för att bolaget ska kunna tillhandahålla uppgifter till sjukvårdshuvudmännen. De uppgifter det rör sig om är i första hand vilken volym av läkemedel och vilka produkter som vårdgivarna har köpt in till sjukhusen samt kostna- den för dessa. Vid en omreglering av sjukhusens läkemedelsförsörjning ges vårdgivarna möjlighet att anlita andra aktörer än för att tillgodose läkemedelsförsörjningen. Detta kommer att innebära att inte längre har möjlighet att få ett komplett under- lag av uppgifter för att kunna uppfylla sitt åtagande i verksamhets- avtalet. Utredningen kommer i ett senare betänkande att analysera och lämna förslag om hur tillhandahållande av informa- tion, uppgifter och statistik ska organiseras, finansieras och even- tuellt författningsregleras efter en omreglering av apoteksmarknaden i dess helhet.