sou · GVB334 · 2008-01-01 00:00:00 — Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilket belopp som elevernas hemkommun- er skall betala enligt första stycket om dessa och huvudmannen för den internationella skolan inte kommer överens om beloppet. För en elev som har ett omfattande behov av särskilt stöd skall kommunen, utöver vad som följer av andra stycket, lämna ett extra bidrag. Bidraget skall motsvara huvudmannens kostnader för det extra stödet under förutsättning att motsvarande kostnader skulle ha uppkommit om eleven gått i en av kommunen erbjuden gym- nasieutbildning. Kommunen behöver dock inte lämna extra bidrag, om betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. 8TP PT Senaste lydelse 2006:1447. Bidrag enligt första–tredje styckena skall inte lämnas för en elev som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller ut- visning som fattats enligt 8 kap. utlänningslagen (2005:716) eller motsvarande äldre lagstiftning inte kan verkställas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur kommunens bidrag skall bestämmas i stället för det som anges i andra och tredje styckena, om statsbidrag lämnas till kommunen för en elev som har tagits emot i en inter- nationell skola på gymnasienivå. Om inte kommunen och huvudmannen har kommit överens om annat, skall bidraget beräknas för ett bidragsår i sänder. Varje bi- dragsår börjar . Denna lag träder i kraft den . Om en sådan sökande som avses i 7 § första stycket har tagits emot i gymnasieskolan skall be- stämmelserna i 5 kap. 16 och 21 §§ skollagen (1985:1100) om elevers rätt att fullfölja sin ut- bildning respektive om kostna- der gälla så länge eleven har rätt att vistas i landet. förordning om ändring i gymnasieförordningen (1992:394) Härigenom föreskrivs att 11 kap. 8 § gymnasieförordningen (1992:394) skall ha följande lydelse. Om en sådan sökande som avses i 7 § har tagits emot i gym- nasieskolan skall bestämmelser- na i 5 kap. 16 och 21 §§ skol- lagen (1985:1100) om elevers rätt att fullfölja sin utbildning respektive om kostnader gälla så länge eleven har rätt att vistas i landet. Denna förordning träder i kraft . 9TP PT Senaste lydelse 1999:844. förordning om ändring i förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för asylsökande barn m.fl. Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för asylsökan- de barn m.fl. dels att 2, 7 och 9 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i förordningen skall införas en ny paragraf, 5 a §, av följande lydelse. Om inte annat följer av 4 och Om inte annat följer av 4, 5 5 §§, skall barn som avses i 1 § och 5 a §§, skall barn som avses i anvisas plats i förskoleklassen 1 § anvisas plats i förskoleklassen och ha rätt att få utbildning i och ha rätt att få utbildning i särskolan, specialskolan och sa- särskolan, specialskolan och sa- meskolan på samma villkor som meskolan på samma villkor som barn som är bosatta i . barn som är bosatta i . Dessa barns rätt att få utbildning i , den obligato- riska särskolan, specialskolan och sameskolan medför inte någon skolplikt. Kommunerna är inte skyldiga att söka upp barn som håller sig undan så att ett beslut om avvis- ning eller utvisning inte kan verk- ställas för att anvisa dem plats i förskoleklass. Kommunerna är inte heller skyldiga att informera för- äldrarna till sådana barn om verksamheten i förskoleklassen eller syftet med denna. Barn som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas om- fattas inte av rätten till skolskjuts enligt 4 kap. 7 § samt 6 kap. 6 § tredje stycket och 10 a § skollagen. Barn som avses i 1 § skall erbjudas förskoleverksamhet och skol- barnsomsorg på samma villkor som barn som är bosatta i . Kommunerna är inte skyldiga att genom uppsökande verksam- het ta reda på om barn som håller sig undan så att ett beslut om av- visning eller utvisning inte kan verkställas är berättigade till plats i förskola eller fritidshem. Kom- munerna är inte heller skyldiga att informera föräldrarna till så- dana barn om verksamheten och syftet med denna. Om en ansökan om uppehållstillstånd av en person som avses i 1 § första stycket avslås och beslutet om avvisning eller utvisning skall verkställas, gäller rätten till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg fram till dess att personen lämnar landet. Den som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas har inte rätt till utbildning, förskole- verksamhet eller skolbarnsom- sorg enligt denna förordning. Denna förordning träder i kraft den . 10TP PT Senaste lydelse 2004:700. förordning om ändring i förordningen (2002:1118) om statlig ersättning för asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2002:1118) om statlig ersättning för asylsökande m.fl. dels att 5, 6 och 12 §§ skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny paragraf, 6 a §, av följande lydelse. En kommun eller ett landsting har rätt till ersättning för kost- nader för utbildning för barn till sådana utlänningar som avses i 1 § första stycket samt 8 § andra och tredje styckena lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. samt för barn som vistas här enligt ett beslut om tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § utlänningslagen (2005:716). Ersättning får betalas för barn som vistas på en mottagningsenhet eller i en kommun och som får utbildning med stöd av förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverk- samhet och skolbarnsomsorg för asylsökande barn m.fl. –för en elev i förskoleklass, –för en elev i grundskola, obligatorisk sär- skola, specialskola eller sameskola, och –för en elev i gymnasieskola eller gymnasie- särskola. För en elev som inte genomgår utbildning under betalas ersättning med ett belopp som för varje påbörjad fyraveckorsperiod utgör en tiondel av det belopp som anges i första stycket. Efter särskild prövning får betala ersättning till en kommun eller ett landsting för extra kostnader för elever med särskilt behov av stöd och för andra extraordinära kostnader för skolverksamhet. Vad som sägs i första–tredje styckena skall tillämpas även i det fall en fristående skola har tagit emot en sådan elev som avses i första stycket, om skolan har rätt till bidrag enligt 2 b kap. 10 b § eller 9 kap. 6, 6 a, 8 a eller 8 c § skollagen (1985:1100). I sådant fall skall det belopp som betalas till kommunen utgöra det bidrag som kommunen skall lämna till den fristående skolan. 11TP PT Senaste lydelse 2006:1414. Bestämmelserna i första–fjärde styckena gäller inte såvitt avser barn som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller ut- visning inte kan verkställas. Ersätt- ning för kostnader för utbildning för sådana barn regleras i 6 a §. En kommun har, under de förutsättningar som anges i 5 § för- sta stycket, rätt till ersättning för kostnader för plats i förskola enligt 2 a kap. 8 a § skollagen (1985:1100). Ersättning betalas med per barn och år. Bestämmelserna i 5 § andra och tredje styckena är tillämpliga på sådan ersättning. Bestämmelsen i första stycket gäller inte såvitt avser barn som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas. Ersättning för kostnader för förskoleverksamhet för sådana barn regleras i 6 a §. Statsbidrag lämnas för kom- munernas kostnader för offentligt bedriven utbildning, förskoleverk- samhet och skolbarnsomsorg för barn som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller ut- visning inte kan verkställas, om barnet omfattas av 1 § första stycket och 9 § förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverksam- het och skolbarnsomsorg för asyl- sökande barn m.fl. Det totala beloppet med vilket statsbidrag skall lämnas fastställs av regeringen. 12TP PT Senaste lydelse 2006:1414. get skall betalas ut till kommu- nerna i proportion till antalet asyl- sökande barn i respektive kom- En ansökan om ersättning En ansökan om ersättning enligt 3–7, 8–9 b och 11 §§ skall enligt 3–6, 7, 8–9 b och 11 §§ ha kommit in till Migrations- skall ha kommit in till Migra- utgången av den period ansökan från utgången av den period an- En ansökan om ersättning enligt 7 a § skall ha kommit in ersättning enligt 7 a § skall ha från det att utredningen senast från det att Kommuner och landsting är skyldiga att lämna de uppgifter som krävs för bedömningen av deras rätt till ersättning enligt denna förordning. Denna förordning träder i kraft den . 13TP PT Senaste lydelse 2004:701. Uppdraget och dess genomförande Enligt våra direktiv (dir. 2006:28) har utredningen i uppdrag att ut- reda förutsättningarna för att reglera en rätt till utbildning, förskole- verksamhet och skolbarnsomsorg för barn och ungdomar som undan- håller sig verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. Ut- redningen skall därvid se över vilka verksamheter och huvudmän som bör omfattas av en reglering. I uppdraget ingår att utreda hur ett regelverk kan utformas och om det behövs ändringar i skol- och utlänningslagstiftningen eller i andra författningar som styr de aktuella verksamheterna. Utredningen skall också överväga hur de bestämmelser som reg- lerar verksamheten eller utbildningen skall kunna tillämpas, t.ex. när det gäller utbildningens innehåll och skyldighet att samverka med andra myndigheter, bestämmelser om mottagande till utbild- ningar, skolskjuts, modersmålsundervisning, särskilt stöd, kontak- ter med hemmet samt samarbete med vårdnadshavarna. Vidare skall utredningen överväga om det regelsystem som före- slås är förenligt med bestämmelser om offentlighet och sekretess samt med bestämmelserna om underrättelse-, uppgifts- och anmäl- ningsskyldighet till såväl polisen som , eller om några författningsändringar kan behövas. I detta ingår enligt direktiven att överväga om det behövs särskild reglering av polisens arbete med verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut. I uppdraget ingår också en översyn av situationen för personalen i skolan och i övriga verksamheter. Utredningen skall också se över formerna för statens ersättning för kommunerna och i samband därmed lämna förslag på hur stati- stik som kan ligga till grund för utformning av ersättningssystemet skall samlas in. Uppdraget och dess genomförande Härutöver skall utredningen överväga om det fordras några ytter- ligare åtgärder, utöver de ovan angivna, för att reglera rätten till utbildning för de barn och ungdomar som omfattas av direktiven. Utredningen skall föreslå de författningsändringar som bedöms nödvändiga och andra åtgärder som regleringen ger anledning till. Utredningens direktiv finns i sin helhet i bilaga 1. Genom tilläggs- direktiv har tiden för redovisning av utred- ningsuppdraget förlängts till . Utredningen inledde sitt arbete . har utredaren och sekreteraren samman- träffat med samt med företrädare för Röda Korset, och Barnens Rätt i Samhället (). Ut- redaren och sekreteraren har också besökt i och den enhet på i som an- svarar för inskrivning i skolor av elever i åldrarna 6–med utländskt medborgarskap som kommer nya till kommunen. Vidare har utredaren och sekreteraren besökt i , Verksamhetsområde Asyl. Utredningens sekreterare har besökt Kvarnbackaskolan i samt Länskriminalavdelningens utlänningsrotel vid polismyndigheten i . Utredningen har haft underhandskontakter med företrädare för angående arbete med att utforma föreskrifter och allmänna råd om handläggning av verkställighetsärenden. Utredningen har haft sju sammanträden med experterna, varav ett tvådagarssammanträde i internatform. I detta kapitel redogör vi för innehållet i de för utredningsuppdra- get relevanta delarna av FN:s konvention om barnets rättigheter och /9/EG av om minimi- normer för mottagande av asylsökande i medlemsstaterna. Vi redogör också för huvuddragen i den svenska utlänningslag- stiftningen och skollagstiftningen. Redogörelser för nuvarande reglering såvitt avser offentlighet och sekretess, polisens verkställighetsarbete samt ersättning från staten till kommunerna finns i kapitel 7, 8 respektive 10. Konventionen om barnets rättigheter – – antogs av . Ingen av FN:s stater motsatte sig antagandet. Konventionen öppnades för under- tecknande och ratificerade den utan reserva- tioner genom riksdagsbeslut senare . Konventionen trädde i kraft . Genom att ratificera har förbundit sig att följa dess bestämmelser. Det innebär att gällande lagar och för- fattningar så långt möjligt skall tolkas i överensstämmelse med barn- konventionens bestämmelser samt att konventionen skall beaktas vid tillkomsten av nya lagar och författningar. I artikel 4 i barn- konventionen stadgas att de anslutna staterna är skyldiga att vidta alla lämpliga lagstiftnings-, administrativa och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som framgår av konventionen. har i det närmaste samtliga stater i världen anslutit sig till . Enligt de för utredningen senast tillgängliga upp- gifterna () har konventionen ratificerats av 193 stater. De enda av FN:s medlemsstater som inte har ratificerat konventionen är och . I samband med att ratificerade gjordes en genomgång av hur svenska förhållanden motsvarade konventio- nens artiklar. Regeringen konstaterade att svensk rätt och praxis stod i god överensstämmelse med bestämmel- ser, men att det kan vara tveksamt huruvida svensk rätt och praxis i alla detaljer stämmer överens med konventionens krav. Regeringen anförde vidare att konventionen är avsedd att tillämpas på ett världs- omfattande plan och således på rättssystem och andra förhållanden av mycket skiftande art, samt att den därför måste tolkas så att den får en rimlig mening inom ramen för varje nationellt system (prop. 1989/90:107 s. 28). Efter det att ratificerats uppstod diskussioner om att införliva den i svensk rätt genom s.k. inkorporering, dvs. att göra konventionen till direkt tillämplig svensk lag. av- visades ett förslag om inkorporering. uttalade i det sam- manhanget att en fortlöpande kontroll och anpassning av all svensk lagstiftning och tillämpning är nödvändig samt att regeringen borde besluta om en bred översyn av frågan om svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med bestämmelser (1995/96:SoU4, rskr. 1995/96:62). tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté, , med uppdrag att göra just en sådan bred översyn av svensk lagstiftnings och praxis överensstämmelse med barnkonven- tionen. arbete utmynnade i en strategi för att förverkliga i (SOU 1997:116, prop. 1997/98:182, se närmare avsnitt 2.2 nedan). ut- talade regeringen att skall efterlevas och att alla relevanta politiska beslut skall analyseras utifrån hur de påverkar barnens situation (skr. 1999/2000:137). Den första artikeln i innehåller en definition av begreppet barn. Enligt artikeln avses med barn varje människa under , om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller för barnet. Detta innebär för svenska förhållanden att kon- ventionens bestämmelser gäller för alla personer som ännu inte har fyllt . utgår från fyra huvudprinciper: principen om barnets bästa rätten till liv och utveckling rätten att framföra sina åsikter och att få dem respekterade. Huvudprinciperna utgör grunden för alla bestämmelser i konven- tionen, men de regleras också särskilt i artiklarna 2, 3, 6 och 12. Artikel 2 i slår fast den grundläggande principen om att alla barn har lika värde och att inget barn får diskrimineras. Artikeln föreskriver att konventionsstaterna skall respektera och till- försäkra varje barn inom deras jurisdiktion de rättigheter som anges i . Konventionsstaterna får därvid inte göra någon skillnad på olika barn, oavsett barnets eller dess vårdnadshavares ras, hudfärg, kön, språk, religion, politiska åskådning eller annan åskådning, nationella, etniska eller sociala ursprung, egendom, han- dikapp, börd eller ställning i övrigt. Vidare stadgas att konventionsstaterna skall vidta lämpliga åtgär- der för att säkerställa att barnet skyddas mot alla former av diskri- minering eller bestraffning på grund av föräldrars, vårdnadshavares eller familjemedlemmars ställning, verksamhet, uttryckta åsikter eller tro. Skyddet i artikel 2 omfattar alla former av diskriminering, oavsett om den är direkt eller indirekt, allvarlig eller mindre allvarlig eller om den sker genom lag eller direkt handling (prop. 1997/98:182 s. 11). Diskrimineringsförbudet gäller alla barn inom den aktuella statens jurisdiktion, vilket innebär att kravet på likabehandling inte bara omfattar de egna medborgarna, utan även barn som vistas till- fälligt i landet, inklusive dem som vistas här illegaltTPF1FPT. Tolkningen av diskrimineringsförbudet när det gäller barn som vistas illegalt i lan- det var föremål för diskussion i , vid översyn av hur svensk lagstiftning och praxis förhåller sig till barn- konventionenTPF2FPT. I sitt slutbetänkande redogjorde för uttalanden från för barnets rättigheter. I dessa ut- talanden konstaterar att även barn som inte borde vara i landet, som t.ex. barn som fått sin asylansökan avslagen men ändå stannar i landet, har vissa rättigheter enligt konventionen. Enligt barnrättskommittén bör alla akuta behov mötas t.ex. på hälso- sidan, och det bör också göras insatser för att brygga över till en ny situation. Som exempel nämns att utbildningsinsatser bör göras så att tiden utbildningsmässigt inte går helt förlorad för barnet. De begränsningar som kan accepteras är långsiktigt inriktade vårdin- satser eller utbildningsgångar som förutsätter att barnet stannar . Uttalandena från ansågs av barn- kommittén innebära att staten har ett ansvar för att även barn som inte har rätt att vistas här får sina grundläggande behov tillgodosedda, men att det knappast går att hävda att en stat är skyldig att tillför- säkra dessa barn samtliga rättigheter som ger samt att det kan sägas finnas en nedtrappning i ansvaret när det handlar om barn som vistas i landet illegalt. Regeringen har anslutit sig till barnkommitténs slutsatser (SOU 1997:116 s. 68 f., prop. 1997/98:182 s.12). I artikel 3 i föreskrivs att barnets bästa skall kom- ma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn, oavsett om de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, dom- stolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ. Av artikeln framgår också att de stater som har anslutit sig till konventionen har åtagit sig att tillförsäkra barnet sådant skydd och sådan omvårdnad 1TP PT Implementation Handbook for the Convention on the Rights of the Child, utgiven av 2002, s. 26. 2TP PT Se vidare i avsnitt 2.2. som behövs för dess välfärd, med hänsyn tagen till de rättigheter och skyldigheter som tillkommer barnets föräldrar, vårdnadshavare eller andra personer som har lagligt ansvar för barnet. Staterna skall vidta alla lämpliga lagstiftnings- och administrativa åtgärder för att uppnå detta ändamål. Att barnets bästa skall komma i främsta rummet innebär att barnets bästa alltid skall övervägas i alla situationer som rör barn. Barnets bästa är dock inte det enda övergripande målet och det är inte heller ensamt utslagsgivande i alla situationer. Barnets bästa får således vägas mot andra intressen i det enskilda fallet. I de fall då ett beslut inte helt överensstämmer med barnets bästa bör emeller- tid beslutsfattande myndighet redovisa vilka intressen som beaktats och hur avvägningen mellan dem har gjorts TPF3FPT. Rätten till liv, överlevnad och utveckling Artikel 6 föreskriver att varje barn har rätt till liv och att konven- tionsstaterna till det yttersta av sin förmåga skall säkerställa barnets överlevnad och utveckling. Artikeln innebär inte bara ett krav på att barn skall skyddas från att dödas, utan också en rätt för varje barn att utvecklas. Rätten till utveckling inbegriper den mentala, emotionella, andliga, kulturella och sociala utvecklingen (prop. 1997/98:182 s. 15). Artikel 6 kompletteras av bl.a. artikel 24 om rätt till hälsa, sjuk- vård och rehabilitering, artikel 27 om rätt till den levnadsstandard som krävs för barnets utveckling, artikel 28 om rätt till utbildning och artikel 31 om rätt till vila och fritid, lek och rekreation. Rätten att uttrycka sina åsikter Enligt artikel 12 skall konventionsstaterna tillförsäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet. Barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Artikeln föreskriver också att barnet skall bere- das möjlighet att höras, antingen direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ, i alla domstols- och administrativa förfaranden 3TP PT Implementation Handbook for the Convention on the Rights of the Child, s. 42 f., se även SOU 1996:115 s. 35 f. som rör barnet. Barnet skall höras på ett sätt som är förenligt med procedurreglerna i den nationella lagstiftningen. 1.2.2.3Rätten till utbildning m.m. Utöver de fyra huvudprinciperna innehåller ett antal sakartiklar som slår fast barnets rättigheter. De grundtankar som framgår av de fyra ovan beskrivna artiklarna återspeglas även i sakartiklarna. Nedan följer en redogörelse för de sakartiklar som fram- för allt är av betydelse för frågan om barns rätt till utbildning, för- skoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Rätten till utbildning regleras i artikel 28, som stadgar följande. 1.Konventionsstaterna erkänner barnets rätt till utbildning och i syfte att gradvis förverkliga denna rätt och på grundval av lika möjligheter skall de särskilt, a)göra grundutbildning obligatorisk och kostnadsfritt till- gänglig för alla; b)uppmuntra utvecklingen av olika former av undervisning som följer efter grundutbildningen, innefattande såväl all- män utbildning som yrkesutbildning, göra dessa tillgängliga och åtkomliga för varje barn samt vidta lämpliga åtgärder såsom införande av kostnadsfri utbildning och ekonomiskt stöd vid behov; c)göra högre utbildning tillgänglig för alla på grundval av för- måga genom varje lämpligt medel; d)göra studierådgivning och yrkesorientering tillgänglig och åtkomlig för alla barn; e)vidta åtgärder för att uppmuntra regelbunden närvaro i skolan och minska antalet studieavbrott. 2.Konventionsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att disciplinen i skolan upprätthålls på ett sätt som är förenligt med barnets mänskliga värdighet och i överensstäm- melse med denna konvention. 3.Konventionsstaterna skall främja och uppmuntra internatio- nellt samarbete i utbildningsfrågor, särskilt i syfte att bidra till att avskaffa okunnighet och analfabetism i hela världen och för att underlätta tillgång till vetenskaplig och teknisk kunskap och Särskild hänsyn skall härvid tas till utvecklingsländernas behov. Att rätten till utbildning skall förverkligas på grundval av lika möjlig- heter hänger samman med förbudet mot diskriminering. Konven- tionsstaterna får inte avstänga vissa grupper av barn från rätten till utbildning, utan denna rätt skall tillerkännas alla barn, oavsett bak- grundTPF4FPT. Artikel 28 kompletteras med artikel 29, som reglerar syftet med barns utbildning. Enligt artikel 29 är konventionsstaterna överens om att barnets utbildning skall syfta till att a)utveckla barnets fulla möjligheter i fråga om personlighet, anlag och fysisk och psykisk förmåga; b)utveckla respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläg- gande friheterna samt för de principer som uppställts i stadga; c)utveckla respekt för barnets föräldrar, för barnets egen kulturella identitet, eget språk och egna värden, för vistelselandets och för ursprungslandets nationella värden och för kulturer som skiljer sig från barnets egen; d)förbereda barnet för ett ansvarsfullt liv i ett fritt samhälle i en anda av förståelse, fred, tolerans, jämlikhet mellan könen och vänskap mellan alla folk, etniska, nationella och religiösa grupper och personer som tillhör urbefolkningar; e)utveckla respekt för naturmiljön