sou · GWB3100 · 2008-11-17 00:00:00 — ningar och vilka åtgärder som planeras.2 En tredje arbetsgrupp har tagit fram riktlinjer för riskhantering. I sitt slutbetänkande har delegationen lämnat förslag som bl.a. syftar till att förbättra förut- sättningarna att fastställa sökandens inkomst och boende samt för att undvika felaktiga dubbelutbetalningar eller att ersättning betalas ut med lön. Delegationen har också föreslagit att rege- ringen tillsätter en utredning om införandet av administrativa sank- tionsavgifter vid överträdelser mot lagstiftningen rörande välfärds- systemen (SOU 2008:74). Ytterligare en åtgärd som vidtagits är införandet av särskilda för området anpassade straffrättsliga regler. trädde bidragsbrottslagen (2007:612) i kraft. Genom lagen infördes en ny straffrättslig reglering som omfattar gärningar som innebär att någon lämnar oriktiga uppgifter eller inte anmäler ändrade för- hållanden som han eller hon är skyldig att göra enligt lag eller för- ordning. En förutsättning för straffansvar enligt lagen är att gär- ningen har medfört fara för att en ekonomisk förmån felaktigt betalas ut eller betalas ut med ett för högt belopp. I bidrags- brottslagen avgränsas tillämpningsområdet på så sätt att lagen endast gäller sådana bidrag, ersättningar, pensioner och lån för personligt ändamål som enligt lag eller förordning betalas ut av , , Centrala studie- stödsnämnden, , Arbetsförmedlingen, kommu- nerna och arbetslöshetskassorna. Lagen kom till för att anpassa den straffrättsliga regleringen till de speciella förhållanden som före- ligger vid utbetalningar från välfärdssystemen och för att minska antalet felaktiga utbetalningar och stärka tilltron till välfärds- systemen. Också frågan om återkrav av felaktiga utbetalningar har aktua- liserats. finns bestämmelser i ett stort antal lagar och förordningar som reglerar återbetalningsskyldigheten för den som på felaktiga grunder tagit emot ersättning eller bidrag från välfärdssystemen. tillsatte regeringen en utredning vilken har till uppdrag att ta fram enhetliga regler om återkrav beträffande förmåner för personligt ändamål inom de centrala delarna av välfärdssystemen (dir. 2007:177). Utgångspunkten för uppdraget är att hela det felaktigt utbetalade beloppet ska åter- krävas om inte mycket starka skäl talar emot det. Utredningen ska redovisa sitt arbete . 2 FUT-delegationens rapport nr 9 – Hur tryggar vi trygghetssystemen? Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom välfärdssystemen Här bör också nämnas att en ny lag trädde i kraft – lagen (2008:206) om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Underrättelseskyldigheten gäller när en myndighet har anledning att anta att en annan myn- dighet felaktigt har beslutat eller betalat ut en ekonomisk förmån till en enskild. Sådana förmåner som beslutas av , , , Arbetsförmed- lingen, kommunerna eller arbetslöshetskassorna omfattas av lagen. Slutligen kan nämnas att regeringen lämnade en proposition till med förslag om ökat elektroniskt infor- mationsutbyte mellan de myndigheter som betalar ut förmånerna. Även och omfattas av detta förslag (prop. 2007/08:160). 3Utredningens uppdrag och arbete Enligt direktiven till denna utredning, vilka bifogas i bilaga 1, ska utredningen överväga om det är lämpligt att införa en ny kon- sekvens av brott enligt bidragsbrottslagen (2007:612). I direktiven kallas denna konsekvens bidragsspärr. Innebörden av en sådan sanktion skulle vara att den som befunnits skyldig till ett bidragsbrott inte ska ha rätt till en förmån från välfärdssystemen. I direktiven slås fast att spär- ren i så fall ska gälla endast i de eller det bidragsslag i vilket brott är begånget. Vidare är det genom direktiven klarlagt att ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen inte ska omfattas av en sådan regle- ring. Utredningen ska enligt direktiven överväga om det finns anledning att undanta även andra förmånsslag. Särskilt ska över- vägas om arbetslöshetsersättningen ska omfattas. Om utredningen finner att det är lämpligt att införa en bidrags- spärr ska utredningen lämna förslag till regleringen av denna. Utredningen har också i uppdrag att genomföra en internationell kartläggning av motsvarande regleringar i andra länder med likar- tade rättssystem. I utredningen har förutom den särskilda utredaren ingått experter från , , Centrala studiestöds- nämnden, Arbetsförmedlingen, Inspektionen för arbetslöshetsför- säkringen, allmän förvaltningsdomstol och . Utredningen påbörjade sitt egentliga arbete . Den har bedrivits i de former som är vanliga för kommittéarbete. Utredningens uppdrag och arbete Utredningen har haft fem sammanträden, vid vilka experterna har deltagit. En enkät har skickats ut till ett antal andra länder med frågor om det finns någon sanktion motsvarande en bidragsspärr i dessa länder och vad dessa regler i så fall innebär. Utredningen lämnar förslag till en ny lag om bidragsspärr samt flera förslag till ändringar i gällande lagstiftning. 4 Den straffrättsliga regleringen För brott som gäller bidrag och ersättningar inom välfärdssystemen kan flera olika brottsrubriceringar vara aktuella. har i tillämpningen den vanligaste rubriceringen varit bedrägeri.1 trädde bidragsbrottslagen (2007:612) i kraft. Genom lagen infördes den nya brottsrubriceringen bidragsbrott. Bidrags- brottslagen ska genom de brottsförutsättningar som ställs upp där ha företräde framför bedrägeribestämmelsen i 9 kap. 1 § brotts- balken enligt grundsatsen om lex specialis. Om den nya lagen är tillämplig ska alltså inte bedrägeribestämmelsen tillämpas för gärningar som är begångna efter . Även brottsrubriceringarna olovligt förfogande, urkundsför- falskning och osann eller vårdslös försäkran kan vara aktuella. I förhållande till de andra brottsbalksbrotten gäller samma principer om konkurrens som vid bedrägeri. För det fall ett bidragsbrott begåtts genom användande av en falsk handling och trots detta inte är att rubricera som grovt bidragsbrott, döms i konkurrens för både bidragsbrott och exempelvis urkundsförfalskning enligt 14 kap. 1 § . Om en gärning också innefattar osann eller vårdslös försäkran enligt 15 kap. 10 § bör dömas endast för bidragsbrott. Om gärningen innefattar såväl vårdslöst bidragsbrott som vårdslös försäkran enligt 15 kap. 10 § bör dömas endast för vårdslöst bidragsbrott. Ett bidragsbrott konsumerar ett efterföljande olovligt förfogande enligt 10 kap. 4 § (se prop. 2006/07:80 s. 80). Utredningen har att ta ställning till om en bidragsspärr ska införas för den som har begått bidragsbrott. I detta avsnitt lämnas en redogörelse för de närmare förutsättningarna för bidragsbrott. I det följande lämnas vidare bl.a. en del statistiska uppgifter som 1 Brottsförebyggande rådets rapport olyckan inte är framme (2005:10 s. 10). avser bedrägeribrott mot . Framställningen här avser därför även bedrägerier. Bidragsbrottslagen gäller bidrag, ersättningar, pensioner och lån för personligt ändamål (ekonomiska förmåner) som enligt lag eller förordning beslutas av , Premiepensionsmyndig- heten, , , Arbetsför- medlingen, kommunerna och arbetslöshetskassorna (1 §). Den som lämnar en oriktig uppgift eller underlåter att anmäla ändrade förhållanden och genom detta orsakar fara för att en ekonomisk förmån felaktigt betalas ut eller betalas ut med ett för högt belopp döms enligt 2 § för bidragsbrott till fängelse i högst . Är brottet ringa är påföljden böter eller fängelse . Till fängelse, lägst och högst , döms den som har gjort sig skyldig till grovt bidragsbrott (3 §). Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om brottet rört betydande belopp, om den som begått brottet har använt falska handlingar eller om gärningen ingått i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning. Det handlingsrekvisit som anges i bestämmelsen är att någon lämnar en oriktig uppgift. Med oriktig uppgift avses inte endast osann uppgift utan även en ofullständig uppgift. Bestämmelsen omfattar också åsidosatt anmälningsskyldighet, dvs. när en förmånstagare underlåter att göra en anmälan om ändrade förhållanden som påverkar rätten till en förmån eller förmånens storlek. Det krävs dock att anmälningsskyldigheten är föreskriven i lag eller förordning. Som ytterligare en brottsförutsättning gäller att fara finns för att en ekonomisk förmån felaktigt betalas ut. Detta innebär att brottet fullbordas redan då den oriktiga uppgiften lämnas till en myndighet eller när anmälningsskyldighet åsidosatts under förutsättning att det medfört den fara som krävs. Bestäm- melsen omfattar såväl sådana situationer där det över huvud taget inte finns någon rätt till förmånen som sådana där det är fråga om utbetalning av ett för högt belopp. Samtliga objektiva förutsätt- ningar ska vara täckta av gärningsmannens uppsåt. Till ringa brott hör främst gärningar som rör små belopp. Enligt uttalanden i den proposition som låg till grund för lagen kan gräns- dragningen mellan bedrägeri och bedrägligt beteende vara ett riktmärke i sammanhanget (prop. 2006/07:80 s. 95). Vid ett rent beloppsmässigt resonemang går denna gräns enligt nuvarande praxis vid . I en promemoria från anges det som ett riktmärke att ett bidragsbrott kan bedömas som ringa om beloppet inte överskrider (Åklagarmyndig- hetens rättsPM 2007:21). Utredningen återkommer till belopps- gränserna i kapitel 5. Tillämpningsområdet för uppsåtliga bidragsbrott sammanfaller i hög utsträckning med tillämpningsområdet för bestämmelsen om bedrägeri (se nedan). Genom införandet av lagen utvidgades emel- lertid det straffbara området till att omfatta även grovt oaktsamma förfaranden. I 4 § stadgas nämligen att den som av grov oaktsamhet begår en sådan gärning som avses i 2 § döms för vårdslöst bidrags- brott till böter eller fängelse i högst . Om gärningen med hänsyn till beloppet eller övriga omständigheter är mindre allvarlig döms inte till ansvar. Som grovt oaktsamt bör enligt motiven i första hand anses fall där uppgiftslämnaren lämnat mer påtagligt felaktiga uppgifter som är grundläggande för rätten till en förmån eller för förmånens storlek. Det kan gälla avsevärt felaktiga inkomstuppgifter eller uppenbart felaktiga uppgifter om boende-, familje- och arbetsförhållanden som medför eller kan medföra felaktiga utbetalningar (prop. 2006/07:80 s. 97). Ansvar för bidragsbrott bortfaller vid frivillig rättelse (5 §). Bestämmelserna om bedrägeri som finns i 9 kap. 1–3 §§ brotts- balken. Enligt 9 kap. 1 § ska den som medelst vilseledande förmår någon till handling eller underlåtenhet, som innebär för gärningsmannen och skada för den vilseledde eller någon i vars ställe denne är, dömas för bedrägeri till fängelse i högst . För bedrägeri döms också den som genom att lämna oriktig eller ofullständig uppgift, genom att ändra i program eller upptagning eller på annat sätt olovligen påverkar resultatet av en automatisk informationsbehandling eller någon annan liknande automatisk process, så att det innebär för gärningsmannen och skada för någon annan. Är brottet med hänsyn till skadans omfattning och övriga omständigheter att anse som ringa, döms gärningsmannen i stället för bedrägligt beteende till böter eller fängelse . Begagnar sig någon av husrum, förtäring, transport, tillträde till föreställning eller annat dylikt, som tillhandahålles under förut- sättning av kontant betalning, och gör denne inte rätt för sig, döms denne, vare sig han eller hon vilseleder någon eller inte, för bedräg- ligt beteende. Detta gäller dock inte, om gärningen avser värde, som ej är ringa, och om den i övrigt är sådan som sägs i 1 § (9 kap. 2 § ). Är brottet att anse som grovt, ska gärningsmannen dömas för grovt bedrägeri till fängelse, lägst och högst . Vid bedömandet av huruvida brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningsmannen missbrukat allmänt förtroende eller begagnat falsk handling eller vilseledande bokföring eller om gärningen eljest varit av särskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synner- ligen kännbar skada (9 kap. 3 § ). En förutsättning för att ansvar för bedrägeri ska bli aktuellt är att gärningsmannen genom vilseledande förmår en annan person till en viss disposition som innebär en förmögenhetsöverföring. Med vilseledande menas att framkalla, vidmakthålla eller förstärka en oriktig uppfattning (villfarelse) hos någon. Rekvisitet förmår uttrycker ett krav på att vilseledandet ska ha orsakat dispositionen (orsakssamband). Gärningsmannen behöver dock inte genom övertalning eller på annat sätt ha övervunnit något motstånd hos den vilseledde. Som uttryckligen framgår av lagtexten kan den vilseleddes disposition bestå i såväl handling som underlåtenhet. Att dispositionen inte endast ska medföra utan innebära skada och betyder att förmögenhetsöverföringen ska följa av dispositionen samt att skadan och vinningen ska ha ett samband med varandra. Sambandet mellan skada och ska förstås på så sätt att de kan betraktas som olika sidor av samma ekonomiska förändring. Redan när det föreligger en beaktansvärd fara för slutlig förlust respektive anses kravet på förmögenhetsöverföring vara uppfyllt. Ett praktiskt exempel på när bedrägeriansvar kan förekomma är att en förmånstagare medvetet lämnar en oriktig uppgift om inkomst som är av betydelse för rätten till en förmån (vilseledande) och att denna uppgift föranleder (förmår) en hand- läggare att felaktigt besluta (disposition) om en utbetalning av en förmån (förmögenhetsöverföring).2 För bedrägeriansvar krävs gärningsmannens uppsåt. 2 Bl.a. Jareborg, Brotten II, 2 uppl. 5Något om brotten mot välfärdssystemen Bidragsbrottslagen trädde som tidigare nämnts i kraft och tillämpas på gärningar som har begåtts efter nämnda datum. Eftersom bidragsbrottslagen är relativt ny är det för tidigt att uttala sig om hur den tillämpas av domstolarna. För att få en bild av den brottslighet det är fråga om får därför en beskrivning göras av bedrägeribrott som riktats mot välfärdssystemen. I detta avsnitt redovisas vissa statistiska uppgifter om brotts- anmälningar, uppgifter om gränsdragningar mellan brott av nor- malgraden och ringa eller grova brott m.m. I bilaga 2 finns några exempel på domar avseende bedrägeribrott mot . Exemplen lämnas som ett underlag för de bedömningar som utred- ningen har att göra i fråga om i vilka fall en eventuell bidragsspärr kan vara en lämplig sanktion. Utredningen återkommer till frågan i kapitel 16. 5.1Anmälningar avseende bidragsbrott och bedrägerier () för statistik över antalet anmäl- ningar avseende olika brottstyper. Till polismyndigheterna kommer fortfarande in anmälningar som avser brott begångna före och som därför rubriceras som bedrägeri. Totalt uppgår anmälningarna för bedrä- geri mot och bidragsbrott mot samtliga myndig- heter –till cirka 8 500. Det ska dock hållas i minnet att andelen lagföringar i förhållande till anmälda fall minskat , vilket i en rapport från BRÅ förklaras med att inflödet av anmälningar från Något om brotten mot välfärdssystemen ökade och att en del av dessa inte rörde sådant som var att beteckna som brott.1 Av statistiken framgår att det – kommit in sammanlagt 164 anmälningar av- seende bidragsbrott till polismyndigheterna. Motsvarande siffra för första och andra kvartalen 2008 är 1 038. En övervägande majoritet av anmälningarna kommer från (113 anmäl- ningar och 593 anmälningar ). Av anmälningarna kom 184 stycken från arbetslöshetskassorna och 234 stycken från kommunerna. av anmälningarna båda åren avser bidragsbrott av normalgraden. Denna uppgift får tas med viss försiktighet eftersom förundersökningen, och sedermera lagfö- ringen, kan leda till att en annan bedömning görs vad gäller brotts- rubriceringen än vad polismyndigheterna gjorde då anmälningen kom in.2 Endast ett fåtal anmälningar avser vårdslöst brott. BRÅ har utvärderat den s.k. Västmanlandsmodellen (Samverkan mot bidragsbedrägerier – Exemplet och , rapport 2008:6). Västmanlandsmodellen är en modell för samverkan mellan åklagare, polis och i avseende anmälningar och utredningar om bedrägerier mot Försäkrings- kassan. I utvärderingen har 185 förundersökningar studerats, dels i ärenden som anmälts , dels i ärenden som anmälts och . Genomgången visade att det genomsnittliga beloppet i de förundersökningar som in- leddes var 20 000–. I de förundersökningar som inleddes /2007 låg de flesta beloppen på mel- lan 1 000 och . Förklaringen till att det genomsnittliga beloppet har sjunkit är enligt rapporten att ett stort antal av för- undersökningarna 2006/2007 avsåg tillfällig föräldrapenning, som då prioriterat i sin kontrollverksamhet. Det högsta beloppet var och det lägsta 1 600 kro- nor. Det högsta beloppet 2006/2007 var och det lägsta . Någon direkt slutsats av uppgifterna om genom- snittliga belopp går inte att dra eftersom dessa i hög grad påverkas 1BRÅ rapport 2008:6 s. 35. 2Begreppet lagföring används här i betydelse fällande dom eller godkänt strafföreläggande. SOU 2008:100 Något om brotten mot välfärdssystemen av vilka prioriteringar som görs av myndigheterna i fråga om kontrollinsatser och polisanmälningar. Enligt uppgifter som () har lämnat vid underhandskontakter med utredningen har de polis- anmälningar som nämnden gjort avsett belopp på i genomsnitt . Det högsta belopp som någon polisanmälan avsett är inklusive ränta. Det förekommer dock brott där det felaktigt utbetalda beloppet är betydligt lägre än . Så kan vara fallet om brottet avser studiehjälp. Brott som avser studiemedel för studier utom- lands omfattar ofta större belopp än brott som avser studier i eftersom sådana studiemedel betalas ut en gång och studielån även kan beviljas till undervisningsavgifter. Enligt CSN är det inte ovanligt med polisanmälningar som avser . 5.3Åklagarmyndighetens rekommendationer om beloppsgränser har utfärdat rekommenda- tioner i fråga om beloppsgränser vid tillämpningen av bidrags- brottslagen (RättPM 2007:21). Rekommendationerna är framtagna efter samråd med en referensgrupp av åklagare och företrädare för flera av de myndigheter som omfattas av bidragsbrottslagen. Enligt rekommendationen bör ett bidragsbrott bedömas som ringa om beloppet inte överskrider . Om beloppet ligger i inter- vallet till fem basbelopp bör brottet kunna bedömas som bidragsbrott av normalgraden. Brottet bör följaktligen enligt rekommendationen bedömas som grovt om beloppet överstiger fem basbelopp.3 Vårdslöst bidragsbrott bör i normalfallet anses vara mindre allvarligt, och inte leda till straffrättsligt ansvar, om belop- pet understiger . Rekommendationen avseende belopps- gränsen för ringa bidragsbrott överensstämmer med den praxis som tidigare utvecklats avseende den form av bedrägligt beteende som ibland kallas snyltningsbrott och som regleras i 9 kap. 2 § andra stycket brottsbalken.4 För sådant brott gäller ett gränsvärde om 3Fem basbelopp motsvarar . 4Lydelsen av nämnda bestämmelse är följande. Begagnar sig någon av husrum, förtäring, transport, tillträde till föreställning eller annat dylikt, som tillhandahålles under förutsätt- ning av kontant betalning och gör han ej rätt för sig, dömes, vare sig han vilseleder någon Något om brotten mot välfärdssystemen För andra former av bedrägligt beteende är gränsen enligt praxis, vid rent beloppsmässiga resonemang, 800 kronor.5 Beloppet utgör emellertid endast en av flera omständigheter som beaktas vid bedömningen av om brottet är ringa, av normalgraden eller grovt. En omständighet som kan leda till att ett bedrägeribrott bedöms som grovt är att gärningsmannen använt sig av falsk urkund.6 5.4Något kort om påföljderna för bedrägeri och bidragsbrott Det finns inte någon statistik som särredovisar påföljder för bidragsbrott. Däremot finns uppgifter om vilka påföljder som före- kommer för bedrägerier i allmänhet. Den klart vanligaste påföljden för bedrägeri av normalgraden är villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med dagsböter eller samhällstjänst. Antalet domar, god- kända strafförelägganden och åtalsunderlåtelser avseende bedrägeri av normalgraden som huvudbrott var 1 457. I 937 av fal- len bestämdes påföljden till villkorlig dom. För grovt bedrägeri är de vanligaste påföljderna fängelse eller villkorlig dom. Av totalt 252 domar m.m. avseende grovt bedrägeri som huvudbrott har påföljden bestämts till fängelse i 123 fall och till villkorlig dom i 67 fall.7 5.5Tidigare brottsbelastning hos personer som är misstänkta för bedrägerier BRÅ har i den tidigare nämnda rapporten om Västmanlands- modellen undersökt förekomsten av tidigare brottsbelastning hos de personer som upptäckts, anmälts, utretts och lagförts för bedrägerier mot under de år utvärderingen avser, dvs. 2004 respektive 2006/2007. Uppgifterna i de undersökta förundersökningarna har jämförts med misstankeregistret och registret över lagförda personer. Tabell 5.1 visar antalet misstankar mot dem som förekommer i de studerade förundersökningarna. eller ej, för bedrägligt beteende. Detta gäller dock inte, om gärningen avser värde, som ej är ringa, och om den i övrigt är sådan som sägs i 1 §. 5Sterzel, Studier rörande påföljdspraxis m.m., 2005, s. 222 f. 6Jfr dock NJA 1986 s. 234. 7Källa: BRÅ:s officiella statistik avseende lagförda brott efter huvudbrott och huvudpåföljd . Något om brotten mot välfärdssystemen Tabell 5.1 En jämförelse mellan de personer som förekommer i förunder- sökningarna /2007 angående antalet brotts- misstankar Personer som förekom i förundersökningarna Personer som förekom i förundersökningarna 9 eller fler misstankar 9 eller fler misstankar Källa: BRÅ:s rapport mot bidragsbedrägerier (rapport 2008:6 s. 79). De personer som förekom i de tidigare förundersökningarna är som tydligt framgår av tabellen i större utsträckning tidigare misstänkta för flera brott än de som förekommer i de senare, jämfört med 37 procent.8 En tänkbar orsak till att de personer som förekommer i förundersökningarna /2007 framstår som mindre brottsbelastade kan enligt vad som sägs i rap- porten vara att andelen ärenden som rör tillfällig föräldrapenning är större än vad som var fallet . 5.6Ett eller flera brott m.m. har i en dom 2007 prövat frågan om flera olika ansökningar om socialbidrag ska bedömas som ett eller flera brott. Målet gällde en person som med ungefärliga tids- intervaller om en månad genom vilseledande föranlett att social- bidrag felaktigt har betalats ut till honom med sammanlagt . Varje tillfälle bedömdes som ett särskilt fall av bedrägeri av normalgraden (NJA 2007 s. 973). I de domar som refereras i bilaga 2 och som avser flera ansökningar, har frågan inte kommen- 8 Det finns en möjlighet att de som förekommer i förundersökningarna 2004 har blivit föremål för nya misstankar efter att de varit misstänkta för bedrägerier mot Försäkrings- kassan. innehåller också gärningar som inte leder till fällande dom eller strafföreläggande. Att någon är misstänkt för ett brott innebär inte att denne också är brottsbelastad. Något om brotten mot välfärdssystemen terats i domskälen. Hovrätten över och prövade ett liknande fall som gällde en man som vid tio tillfällen lämnat fel- aktiga uppgifter på en blankett för sjukpenning. Mannen uppbar sjukpenning med belopp som varierade mellan och , eller sammanlagt . Brot- ten bedömdes som bedrägeri och inte som bedrägligt beteende eftersom den tilltalade felaktigt hade tillskansat sig pengar vid upp- repade tillfällen (RH 71:82). 6Omfattningen av brott mot välfärdssystemen och attityder till sådana brott 6.1Omfattningen av brott mot välfärdsystemen Delegationen mot felaktiga utbetalningar (FUT-delegationen) redovisade rapporten Vad kostar felen? (rapport 7). I rapporten redovisas delegationens bedömning av omfattningen av felaktiga utbetalningar inom välfärdssystemen. Med felaktiga utbetalningar avses i rapporten samtliga förmåner som beslutats och betalats ut på felaktiga grunder. De felaktiga utbetalningarna har delats in i tre grupper; avsiktliga fel, oavsiktliga fel begångna av sökande och oavsiktliga fel begångna av myndig- heter.