sou · GVB324 · 2008-01-01 00:00:00 — Då de utgår per djurenhet påverkar de dock djurens värde, förutsatt att villkoren om antal djurenheter per hektar uppfylls. Det är emellertid tveksamt om de påverkar efterfrågan på veterinär- tjänster utöver den effekt som uppstår genom att de påverkar det optimala antalet djur hos lantbruksföretagen. För att kunna till- godogöra sig djurbidraget räcker det i princip att djuret finns och därmed har en viss miniminivå av hälsa. Stödet ökar således inte om djurägaren gör ytterligare investeringar djurhälsa. Beträffande djur i företag med djurbaserad verksamhet, är det möjligt att efterfrågan på veterinärtjänster också påverkas av ägar- ens eller den driftansvariges erfarenhet. Större erfarenhet antas så- ledes öka sannolikheten för att ägaren/den driftsansvarige har till- ägnat sig vissa diagnostiska färdigheter. Vår hypotes är att ju bättre diagnostiska färdigheter man har, desto lägre efterfrågan på veteri- närtjänster. För ägare till sällskapsdjur, som antas maximera sin egen välfärd av djurets hälsa, är ägarens inkomst en viktig begränsande faktor för hur mycket veterinärtjänster som kan köpas. Det är också van- ligare att ägaren kommer med djuret till veterinären än omvänt. Så- ledes påverkas efterfrågan på veterinärtjänster för sällskapsdjur, förutom av priset på veterinärtjänster, av ägarens inkomst och kostnaderna för att ta sig till veterinären. Sammanfattningsvis beror således efterfrågan på veterinärtjänster på: priset på veterinärtjänster, priserna på de produkter djuren pro- ducerar, priserna på övriga insatsvaror (huvudsakligen foder och arbetskraft då kapitalkostnaderna troligen bara påverkas ytterst lite av djurens hälsa), antalet djur, ägarens/den driftsansvariges erfaren- het och (möjligen) djurbidragen. För sällskapsdjur beror efter- frågan på priset på veterinärtjänster, ägarens inkomst och kost- naderna för att transportera djuret till veterinären. 3.2Modell för utbudet av privata fältveterinärtjänster Notera först att vi antar att (DVO:s) utbud av veterinärtjänster bestäms på etiska eller admi- nistrativa grunder (d.v.s. med utgångspunkt i verksamhetens syfte såsom den angavs i kapitel 2). Vad som påverkar DVO:s utbud skulle i så fall primärt vara utbudet av privatpraktiserande veterinär- ers tjänster. Därmed är vi i första hand intresserade av att identi- fiera vilka faktorer som påverka dem. Ett vanligt antagande i ekonomisk teori är att privata företag har som mål att maximera vinsten. När det gäller de privat- praktiserande veterinärerna är detta dock inte självklart eftersom de flesta privata veterinärpraktiker drivs som enskilda firmor utan några anställda (se kapitel 2 ovan). Vinstmaximering innebär att företagets enda beslutsregel är att intäkten av ytterligare en vara eller tjänst skall vara minst lika hög som kostnaden för att pro- ducera den. Att öka produktionen innebär emellertid också att det ställs krav på ökade insatser av arbetskraft. Om företaget inte har några anställda är det ägarens egen arbetskraft som kommer ifråga. I vanliga fall brukar enskilda individer antas maximera välfärden istället för vinsten.TPF25FPT Det förefaller således rimligare att anta att privatpraktiserande veterinärer är välfärdsmaximerare än att de är vinstmaximerare.TPF26FPT Välfärden antas bero på individens inkomst och fritid (definierad som all tid som vederbörande inte använder för arbete). Om indi- viden ökar sin arbetstid innebär det således att hans eller hennes fritid minskar och vice versa. En ökning av arbetstiden leder till ökad produktion och ökade inkomster (vilket ökar välfärden) men till mindre fritid (vilket minskar välfärden) och vice versa. Emellertid kan den välfärdsminskning som uppstår när arbetstiden ökas betraktas som en kostnad för produktions- ökningen. Beslutsregeln för den välfärdsmaximerande privatprakti- serande veterinären blir då i princip den samma som om han eller hon var vinstmaximerande nämligen; öka produktionen så länge intäkten av ytterligare en veterinärtjänst är större än kostnaden för att producera den. I kostnaden för att producera ytterligare en veterinärtjänst ingår då värdet av den förlorade fritiden förutom kostnaderna för de övriga insatsvaror som behövs. De senare består huvudsakligen av kostnaden för förbrukningsmaterial (mediciner, förband o.dyl.) samt drivmedel och värdeminskning p.g.a. kör- sträcka (om veterinären besöker djurägaren). Notera att kostnader för lokaler och annan kapitalutrustning är en fast kostnad som på- verkas mycket lite av hur många veterinärtjänster som produceras. Sammanfattningsvis beror således utbudet av privata veterinär- tjänster på deras pris (i vårt fall representerat av DVO:s priser), kostnaden för arbetstid (värdet av fritid), priserna på förbruknings- material, priset på drivmedel samt värdeminskningen på bilen p.g.a. den ökade körsträckan. 25TP PT Se t.ex. Gravelle och Rees 1981 eller 1978. 26TP PT Se t.ex. diskussionen om privatpraktiserande läkares målfunktion i Folland, och 2004. 3.3Mått på efterfrågans respektive utbudets pris känslighet För att analysera effekterna av en privatisering av DVO skulle vi idealt vilja veta hur djurägarnas efterfrågekurvor, respektive veterinärföretagens utbudskurvor för veterinärtjänster ser ut.TPF27FPT Så- dana uppgifter är emellertid omöjliga att få. Då krävs nämligen information om hur mycket som efterfrågas (utbjuds) vid alla möj- liga prisnivåer på veterinärtjänster och priserna varierar helt enkelt inte så mycket att vi kan identifiera hela efterfråge- eller utbuds- kurvan. Däremot kan vi få uppgifter om hur mycket veterinär- tjänster olika djurägare (veterinärer) köper (säljer) vid ett visst pris samt vid mindre förändringar i detta. Dessa uppgifter kan sedan ut- nyttjas för att undersöka hur känslig efterfrågan, respektive ut- budet, av veterinärtjänster är för små förändringar av priset. Pris- känsligheten (eller priselasticiteten) definieras som den relativa (procentuella) förändringen i kvantitet dividerad med den relativa förändringen i pris:TPF28FPT där Q anger ursprungskvantiteten, Q kvantitetsförändringen, P ursprungspriset och P prisförändringen. Som konstaterades i avsnitt 3.1 ovan, förväntas en höjning av priset på veterinärtjänster leda till en minskning av efterfrågan. Detta innebär att, för efterfrågan, så är elasticitetsuttrycket i ekv. (1) negativt. Det förväntas också att en höjning av priset på veterinär- tjänster leder till att företaget ökar utbudet. Beträffande utbudet är elasticitetsuttrycket i ekv. (1) således positivt. Att efterfråge- och utbudselasticiteterna har olika tecken kan ibland verka förvirrande. Därför brukar efterfrågans- respektive utbudets priskänslighet dis- 27TP PT Efterfrågekurvorna visar hur mycket veterinärtjänster olika djurägare köper vid olika nivåer på priset på tjänsterna – givet antalet djur, priset på djurprodukter, priserna på andra insats- varor och djurbidragen. Utbudskurvorna visar hur mycket veterinärtjänster som veterinär- företagen erbjuder vid olika nivåer på priset på tjänsterna – givet priset på insatsvarorna arb- etstid, förbrukningsmaterial, drivmedel och värdeminskning på bilen. 28TP PT Se t.ex. Gravelle and Rees 1981 eller 1978. kuteras utifrån elasticiteternas absolutvärden (d.v.s. värdet på kvo- ten i ekv. (1) utan hänsyn till dess tecken). Allmänt gäller att ju mindre priskänslig efterfrågan på ett företags varor och tjänster är (d.v.s. ju lägre efterfrågeelasticitetens absolutvärde är) desto större är företagets marknadsmakt, och ju mindre priskänsligt företagets utbud av varor och tjänster är (d.v.s. ju lägre utbudselasticitetens absolutvärde är) desto större prisökningar behövs för att få före- taget att öka produktionsvolymen. Några nyckelbegrepp vid diskussioner av efterfrågans priskänslighet är: Oelastisk efterfrågan: då efterfrågeelasticitetens absolutvärde är <1(t.ex.=0,5). Detta innebär att förändringen i kvantitet är pro- portionellt mindre än förändringen i pris. Om efterfrågan är oelast- isk kommer försäljningsintäkterna därför att öka vid en prishöjning och minska vid en prissänkning. Normal efterfrågeelasticitet: då efterfrågeelasticitetens absolutvärde är =1. Detta innebär att förändringen i kvantitet är proportionellt lika stor som förändringen i pris. Om efterfrågan är normalelastisk kommer försäljningsintäkterna således inte att påverkas av en pris- förändring. Elastisk efterfrågan: då efterfrågeelasticitetens absolutvärde är >1 (t.ex. =1,5). Detta innebär att förändringen i kvantitet är pro- portionellt större än förändringen i pris. Om efterfrågan är elastisk kommer försäljningsintäkterna därför att minska om priset höjs och öka om priset sänks. Notera att det egentligen bara är i fallet med oelastisk efterfrågan som företaget kan ha incitament att höja priset om möjlighet er- bjuds. Faktorer som kan påverka priskänsligheten hos efterfrågan på veterinärtjänster är bl.a. hur höga djurägarens kostnader för veterinärtjänster är (ju högre kostnad, desto större konsekvenser av en prishöjning och desto priskänsligare blir efterfrågan) samt hur lätt djurägaren kan ersätta veterinärtjänsterna med någon annan vara eller tjänst med likartad effekt på djurhälsan (ju lättare de är att ersätta, desto känsligare blir efterfrågan för prisförändringar). Efterfrågan på veterinärtjänster som sådana är troligen inte särskilt priskänslig. Djurägaren skulle möjligen kunna ersätta dem med förebyggande åtgärder (bättre utfodringsrutiner, färre djur, bättre tillsyn, hålla djuren inomhus och installera luftfilter för att minska risken för kontakt med smittoämnen). Sådana åtgärder är dock kostsamma och därför inte av så stor relevans. Emellertid är det effekterna av en privatisering av DVO som vi är intresserade av. Således är det priskänsligheten hos efterfrågan på enskilda dis- triktsveterinärstationers tjänster som är av intresse. Dessa kan vara betydligt lättare att ersätta (t.ex. genom att köpa tjänsterna av något annat veterinärföretag) än veterinärtjänster som sådana. Vi skulle således förvänta oss att efterfrågan på DVO:s tjänster är mer priskänslig ju fler privatpraktiserande veterinärer det finns på den lokala marknaden. Möjligheten att ersätta enskilda veterinärers tjänster kan också bero på djurägarens erfarenhet (mer erfarna djurägare kan t.ex. ha större kunskaper om effekten av förebygg- ande åtgärder). Vi skulle således förvänta oss att priskänsligheten ökar med djurägarens erfarenhet. Notera att vi i sträng mening bara kan vara säkra på att den pris- känslighet som skattas med hjälp av ekonometriska metoder gäller vid mindre förändringar av priset och bara på kort sikt. Att den bara gäller vid mindre förändringar av priset beror på att priskäns- ligheten vanligen ändras när vi rör oss längs efterfråge- eller ut- budskurvan (för efterfrågan gäller att ju högre ursprungspriset är och ju lägre ursprungskvantiteten är, desto mer priskänslig är efter- frågan).TPF29FPT Att den bara gäller på kort sikt beror att det på kan ske förändringar i produktionsmetoder och kunskaper som påverkar situationen. På lång sikt kan ett högt pris också locka in nya veterinärföretag på marknaden (antalet personer som söker till utbildningen ökar, veterinärer från andra länder flyttar till , etc.). Detta leder till en ökning av antalet producenter och därmed till att djurägarna får större möjligheter ersätta en viss veterinärs tjänster med någon annans och till att efterfrågan på en given veterinärs tjänster bli mer priskänslig. Å andra sidan kan det 29TP PT En förklaring fås om vi ser på uttrycket för efterfrågans priselasticitet i ekv. (1). Täljaren anger hur stor kvantitetsförändringen är i procent av utgångskvantiteten. Nämnaren anger hur stor prisförändringen är i procent av utgångspriset. Om efterfrågan minskar när priset ökar, innebär ett lågt utgångspris (P) att vi har en hög utgångskvantitet (Q). Om vi höjer priset med en bestämd summa (d.v.s P = X kr), kan vi undersöka hur mycket efterfrågan minskar och beräkna storleken på Q. Därefter kan vi räkna ut priskänsligheten med hjälp av ekv (1). Antag att vi åter höjer priset med samma summa ( P = X kr). P.g.a. den tidigare prishöjningen har vi ett högre utgångspris och en lägre utgångskvantitet. Prishöjningen blir nu mindre i förhållande till utgångspriset. Nämnaren i ekv. (1) blir därmed mindre. Om efterfrågan minskar lika mycket som (eller mer än) vid den förra prishöjningen kommer kvantitetsförändringen dock att vara större i förhållande till utgångskvantiteten än vid den förra prishöjningen. Täljaren i ekv. (1) kommer således att bli ett större negativt tal. En mindre nämnare och en större täljare innebär att uttrycket i ekv (1) blir mera negativt. Priskänsligheten ändras således när vi rör oss längs med efterfrågekurvan. också hända att priserna på djurprodukterna ändras. Om detta leder till att djurantalet ökar skulle det, enligt vårt tidigare antagande om att ett ökat djurantal leder till högre efterfrågan på veterinärtjänster (givet deras pris) kunna leda till att efterfrågan blir mindre priskänslig (och omvänt om djurantalet minskar ).TPF30FPT För att skatta efterfrågans priskänslighet behövs uppgifter om hur mycket veterinärtjänster olika djurägare köper, om priserna på vet- erinärtjänster, om antalet djur hos olika djurägare, om priserna på de varor och tjänster som produceras med hjälp av djuren, priserna på foder, djurägarens eller den driftsansvariges erfarenhet och (eventuellt) djurbidragens nivå. Vi har valt att bortse från priset på arbetskraft eftersom vi inte tror att arbetskraftskostnaderna på- verkas nämnvärt av djurens hälsa. har tagit fram uppgifter om hur många veterinärtjänster som olika djurägare har köpt. Antalet veterinär- tjänster mäts som antalet förrättningar hos respektive djurägare. När det gäller animalieproduktionens djur finns det uppgifter om såväl distriktsveterinärförrättningar som förrättningar utförda av privatpraktiserande veterinärer som anses ha hög tillförlitlighet. kan identifiera djurägarna via det s.k. produktions- platsnumret (PPN-numret). Man har därför kunnat förse oss med uppgifter om hur många förrättningar som varje djurägare har köpt (både från DVO och från privatpraktiserande veterinärer) –2005. Totalt har vi ca 315 000 observationer över djurägares köp av DVO-förrättningar för animalieproduk- tionens djur samt för hästar som kan förknippas med ett PPN- nummer.TPF31FPT Uppdelat efter djurslag och tid , fördelar DVO-förrättningar sig på följande sätt (Tabell 3.4a): 30TP PT Vid ett högre djurantal efterfrågas fler veterinärtjänster vid varje prisnivå. Vi har alltså en högre utgångskvantitet (Q) vid ett givet utgångspris (P). Om en prisökning på X kr leder till samma kvantitetsminskning som förut, utgör den en mindre andel av utgångskvantiteten än förut. Därmed blir täljaren i ekv. (1) ett mindre negativ tal medan nämnaren är oförändrad, d.v.s. priskänsligheten har minskat. 31TP PT Eftersom det är djurägarnas efterfrågan på DVO-tjänster som skall skattas definieras en observation här som uppgifter om hur många DVO-förrättningar en viss djurägare har köpt ett visst år. Tabell 3.4a: DVO-förrättningar uppdelade på djurslag och tid Före fanns bara en slags jour (lör., sön. o. helgdag samt vardagar för och efter ) som vi valt att kalla jour. Därefter delades jourtiden upp på nattjour (– 06.00) och vanlig jour (lör., sön. o. helgdag – 20.00 samt till 08.00 och – 20.00). Vissa av observationerna hör emellertid till samma djurägare (d.v.s. de är inte oberoende av varandra). Det finns ca. 60 000 olika djur- ägare i vårt material. Några av dem finns bara med under vissa år, medan andra finns med . Detta innebär att datamaterialet är en s.k. obalanserad panel. I princip finns också uppgifter om förrättningar för sällskaps- djur. Eftersom det saknas data om hur många sällskapsdjursägare det finns, om deras inkomster, och om hur många djur de har, kan vi dock inte använda dem. De skattningar som görs gäller därför endast animalieproduktionens djur och hästar med PPN-nummer. Efterfrågan på veterinärtjänster för sällskapsdjur kan dock antas vara mindre priskänslig än för animalieproduktionens djur eftersom det är vanligare att ägare till sällskapsdjur tecknar försäkringar som täcker delar av kostnaden för veterinärbehandling. Uppgifter om priser på förrättningar saknas för privatpraktiser- ande veterinärer. Emellertid antar vi att DVO är prisledande (se kapitel 2). Priset på förrättningar betraktas därför som givet av DVO:s priser. Dessa består dels av en stationsavgift (som varierar mellan olika ), dels av en förrättningstimtaxa (samma för alla ), dels av en körsträcks- avgift (som hade ett tak vid ett avstånd ) och dels av en restidsavgift (som hade ett tak ). För jourtid tas ett jourpålägg ut.TPF32FPT 32TP PT Varje förrättning kan innehålla flera olika behandlingar. Därmed påverkas tidsåtgången och priset. Vilka, eller hur många har vi ingen uppgift om. Vår hypotes är dock att djur- ägaren p.g.a. otillräckliga medicinska kunskaper inte vet hur omfattande förrättningen kommer att bli vid beslutstillfället. Däremot antas man känna till dess grundpris (stations- avgift + timtaxa + km-avgift + restidsavgift). SOU 2007:24 Bilaga 6 Tabell 3.4b: Årliga genomsnittliga förrättningspriser hos DVO (inkl. pålägg) djur (inkl. pålägg) Djurslaget animalie avser animalieproduktionens djur. Djurslaget övriga avser hästar, hundar etc. Källa: egna beräkningar mot bakgrund av uppgifter från saknar uppgifter om stationsavgifterna utom för . De anses dock vara en mycket liten del av förrättnings- priset, varför vi har valt att bortse från dem. har de olika priskomponenterna ändrats – ofta under . Eftersom uppgifterna om antalet för- rättningar avser hur många förrättningar en viss djurägare har köpt under ett givet år, har det inte varit möjligt att utnyttja alla pris- förändringar för skattningarna. Istället har vi beräknat ett genom- snittligt förrättningspris genom att väga respektive pris med dess andel av årets månader. Tabell 3.4b nedan visar de årsgenom- snittspriser som använts. uppger att en förrättning alltid utförs av en veterinär från den distriktsveterinärstation som djurägaren hör som stått till förfogande har man dock inte kunnat ta fram uppgifter om hur långt ifrån distriktsveterinär- stationen ifråga som olika djurägare bor. Det exakta förrättnings- priset för varje djurägare har således inte kunnat beräknas. Detta är olyckligt eftersom det då inte går att ta hänsyn till den variation i priserna som finns mellan olika djurägare under ett givet år och den enda prisvariation som finns kvar är den som inträffar när priserna ändras från till ett annat. I vårt fall är det särskilt olyckligt eftersom förrättningspriserna uppvisar en trendmässig ökning över tiden. Vi vet dock att det pris som djurägaren betalar är avstånds- beroende och vi vet att avstånden mellan djurägare och veterinär skiljer sig åt mellan olika län. I skattningarna tas hänsyn till detta genom att inkludera en interaktionsterm mellan förrättningspris (bestående av tidsavgiften + km-avgiften + restidsavgiften) och variabeln antal kvadratkilometer per distriktsveterinär i djurägarens län. Hypotesen är att ju distriktsveterinärsglesare länet är (d.v.s. ju flera Km2P P per DV), desto högre förrättningspris får djurägaren betala och ju mera priskänslig är efterfrågan på distriktsveterinär- förrättningar.TPF33FPT Tabell 3.4c visar hur antalet distriktsveterinärer per kvadratkilometer har varierat mellan olika län och över tiden. 33TP PT Metoden förutsätter underförstått att distriktsveterinärer och djurägare är jämt fördelade över länet. Så är förmodligen inte fallet utan snarare är såväl veterinärer som djurägare kon- centrerade till vissa delar av länet. I så fall överskattas avstånden, särskilt i stora län som , och medan felen blir mindre i små län som Ble- kinge, , och . Detta leder till att de avståndsberoende skillnaderna i förrättningspriser överskattas, vilket i sin tur borde resultera i en underskattning av av- ståndsskillnadernas effekt på efterfrågans priskänslighet. Ett annat problem är att vi inte kan ta hänsyn till effekterna av taken i km- och restidsavgifterna. I avsaknad av korrekta av- ståndsuppgifter är detta emellertid det bästa vi kan göra. per distriktsveterinär i respektive län 1999 till 2005 Källa: Egna beräkningar mot bakgrund av uppgifter från och . I avsnitt 3.3 noterades att priskänsligheten för efterfrågan på DVO:s förrättningar påverkas av hur lätt en djurägare kan ersätta DVO-tjänster med andra veterinärtjänster. Möjligheterna till detta antas öka med antalet privatpraktiserande veterinärer. Ett mått på ersättningsmöjligheterna är således kvoten mellan antalet DV- stationer och antalet privatpraktiserande veterinärer i djurägarens län respektive år. har data om hur många förrätt- ningar som utförts för animalieproduktionens djur av privatprakti- serande veterinärer. Dessa innehåller alltså inte information om hur många privatpraktiserande veterinärer det finns totalt i länet ifråga, utan endast om hur många som faktiskt har utför förrättningar på lantbruksdjur. Om man är villig att acceptera hypotesen att skill- nader mellan län i antalet privatpraktiker som har utfört förrätt- ningar på animalieproduktionens djur återspeglar skillnader i det faktiska antalet privatpraktiserande veterinärer som är verksamma i olika län, kan uppgifterna dock användas som mått på hur lätt djur- ägaren kan ersätta DVO-förrättningar med förrättningar av andra veterinärer. Effekten av skillnader i ersättningsmöjligheter på pris- känsligheten hos efterfrågan på DV-förrättningar skattas i sin tur med hjälp av en interaktionsterm mellan priset på DV-förrättningar och variabeln per privatpraktiker. Tabell 3.4.d nedan visar antalet distriktsveterinärstationer per privatpraktiserande veterinär i de olika länen respektive år. Tabell 3.4d: Antalet distriktsveterinärstationer per privatpraktiker i olika län 1999–2005. Källa: Egna beräkningar mot bakgrund av uppgifter från och . I avsnitt 3.3 konstaterades vidare att möjligheten att ersätta vete- rinärtjänster med andra åtgärder kan antas öka med djurägarens er- farenhet. Ett vanligt mått på erfarenhet är ålder. För att undersöka hur priskänsligheten hos efterfrågan på distriktsveterinärtjänster påverkas av skillnader i erfarenhet används därför en interaktions- term mellan förrättningspriset och djurägarens (eller den driftsan- svariges) ålder. Uppgifter om djurägarnas/driftsansvarigas ålder fås från . har slutligen också försett oss med uppgifter om antalet lantbruksdjur och hästar hos respektive djurägare, avräk- ningspriserna på de produkter som djuren producerar samt foder- priser och djurbidrag för . Avräknings- och foderpriser framgår av Tabell 3.4.e, djurbidragen (exkl. kompensa- tionsstöd) av Tabell 3.4.f och kompensationsstöden av Tabell 3.4.g nedan. Avräknings- och foderpriser 1999 – 2005 Index havre/korn Priserna på havre, respektive havre/kornblandning är avsedda att spegla foderkostnaden för häst och får. Djurbidrag 1999–2005 Am- o. dikobidrag (per djur) Amko ext.bidrag (per djur) Mjökbidrag grund (per ton) Mjölkbidrag tillägg (per ton) stöd mjölk (per ton) Tjurbidrag (per djur) Stut 1 (per djur) Stut 2 (per djur) bidrag (per djur) kalv (per djur) (per djur) kviga (per djur) tjur/stut (per djur) Tackbidrag mjölkfår (per djur) Tackbidrag köttfår (per djur) (per djur) stöd svin (per djur) stöd sl.svin (per djur) stöd get (per djur) stöd höns (per djur) För am- och dikobidrag fick antalet djurenheter per hektar foderareal inte överöverstiga 2 , inte överstiga 1,9 och inte överstiga 1,8 . För exten- sifieringsbidragen fick antalet djurenheter per hektar foderareal inte överstiga 1,4. För tjur, stut och tackbidrag, fanns inget hektarkrav om man inte också ansökt om am- och dikobidrag (i så fall gällde samma villkor som för dessa bidrag). För LFA-tillägget till tackbidraget fanns krav på att tillhöra stödområde 1-5.