sou · GVB327 · 2008-01-01 00:00:00 — Om det är tillräckligt kan som sagt erinran eller varning med- delas. Erinran bör ha karaktären av ett påpekande från Patent- ombudsnämndens sida att god patentombudssed inte iakttagits i det aktuella fallet, dvs. när ett auktoriserat patentombud agerat olämpligt, men inte så klandervärt att det bör föranleda varning. Varning bör meddelas för klart klandervärda ageranden som om de upprepas kan antas leda till upphävande av auktorisationen. De ombud som är medlemmar av branschorganisationer har också egna disciplinförfaranden vars tillsynsverksamhet ytterst rör medlemskap i föreningen (se avsnitt 4.3). Ett disciplinärende kan alltså komma att behandlas hos både och en branschorganisation. Nya regler om tystnadsplikt och auktorisation m.m. Disciplinärenden bör kunna initieras av såväl som av en anmälan från tredje man. En anmälan kan t.ex. göras av en klient som är missnöjd med det sätt på vilket ombudet utfört sitt uppdrag. kan initiera ett disci- plinärende, exempelvis om myndigheten får kännedom om förhål- landen som indikerar att ett patentombud förfarit oredligt eller på annat sätt åsidosatt sina skyldigheter. För att på ett effektivt sätt skall kunna utföra sin tillsynsverksamhet bör ett auktoriserat patentombud ha en lagfäst skyldighet att genast meddela ändrade förhållanden, exempelvis om ett ombud upphör att i sin yrkesutövning biträda i patenträttsliga angelägenheter. Ett auktoriserat patentombud bör också ha en skyldighet att lämna nämnden de uppgifter som erfordras för dess tillsynsverksamhet. Ett patentombud som blivit föremål för disciplinär åtgärd bör kunna överklaga beslut till allmän förvalt- ningsdomstol. Däremot kan inte en eventuell anmälare överklaga myndighetens beslut i disciplinärenden eftersom en anmälare inte får ställning som part i ett sådant ärende. Det är tillsynsmyndig- heten som har att avgöra om ett disciplinärende skall inledas eller inte, oavsett om uppgifter har lämnats till myndigheten av en anmälare. 10Sekretess och konkurrensrätt m.m. 10.1Offentlighetsprincipen i den nya myndighetens verksamhet I har det varit en grundläggande princip om rätt till insyn i myndigheternas verksamhet så att verk- samheten skall kunna debatteras och kontrolleras av allmänheten och massmedierna. Denna rätt till insyn har reglerats i grundlag (regeringsformen och tryckfrihetsförordningen, TF) och benämns offentlighetsprincipen. Offentlighetsprincipen tar sig uttryck i dels rätten att ta del av allmänna handlingar (handlingsoffentlighet, 2 kap. 1 § TF), dels yttrandefrihet för tjänstemän m.fl., dels meddelarfriheten för tjänstemän m.fl. Även om offentlighetsprincipen tillmäts en stor vikt i den svenska rättsordningen finns det inskränkningar. Olika intressen – allmänna eller enskilda – har ibland sådan tyngd att det ansetts att vissa uppgifter inte bör vara allmänt åtkomliga, och får därför i vissa fall hållas hemliga. Vilka inskränkningarna är regleras i sekre- tesslagen (1980:100). För utredningen är det främst handlingsoffentligheten som är av betydelse och den kommer att beskrivas i det följande. Med handlingar avses enligt 2 kap. 3 § TF framställningar i skrift eller bild. Handlingar är också upptagningar som kan läsas, avlyss- nas eller på annat sätt uppfattas med ett tekniskt hjälpmedel (t.ex. e-post och digital register information). Definitionen av vad som kan utgöra en handling är således mycket vidsträckt. Med allmän handling avses enligt TF sådana handlingar som för- varas hos en myndighet och är inkomna till eller upprättade hos Sekretess och konkurrensrätt m.m. En pappershandling anses förvarad hos myndigheten om den finns i myndighetens lokaler. Information som lagras i datorer anses förvarad hos myndigheten om den med ett tekniskt hjälpmedel kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas vid myndigheten. En handling anses inkommen till myndigheten och därmed allmän när den genom någon utomståendes försorg läm- nats in till myndigheten. Det gäller oavsett om den har skickats med vanlig post, e-post eller fax, om den lämnats vid personligt besök vid myndigheten eller om den på annat sätt har kommit en behörig anställd vid myndigheten till handa. En handling är också allmän om den har utarbetats eller framställts (upprättats) av anställd vid en myndighet. En handling är i princip alltid att anse som upprättad när den har expedierats. En handling som inte har expedieras, blir allmän senast när det ärende som handlingen hör till är slutbehandlat. Kan handlingen inte hänföras till ett visst ärende, blir den i stället allmän när den har justerats av en myndig- het eller när den på annat sätt har färdigställts (faktiskt handlande). Att en handling justerats innebär i princip att den har försetts med intyg om sin riktighet. Handlingsoffentligheten får begränsas endast för vissa ändamål. Varje sådan begränsning skall noga anges i en särskild lag (sekre- tesslagen) eller i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till (2 kap. 2 § TF). Av 1 kap. 2–3 §§ sekretesslagen följer att uppgifter som belagts med sekretess inte får röjas för vare sig enskild eller en annan myn- dighet i andra fall än dem som anges i sekretesslagen eller i lag eller förordning som denna hänvisar till. Förbudet gäller såväl för myn- digheten som dess personal. Om däremot den i vars intresse sek- retess gäller ger sitt tillstånd till ett offentliggörande av uppgiften, finns det normalt inget hinder mot detta (14 kap. 4 § första stycket sekretesslagen). Anledningen till varför sekretess gäller för myndigheters hand- lingar varierar. Det kan t.ex. vara för att skydda enskilda intressen av personlig och/eller ekonomisk natur eller allmänna intressen av försvars- eller utrikespolitisk art. Graden av sekretess kan också variera. Den starkaste graden (ofta benämnd absolut sekretess) innebär att en uppgift inte under Sekretess och konkurrensrätt m.m. några omständigheter får lämnas ut. Den näst starkaste graden av sekretess är den som innehåller ett s.k. omvänt skaderekvisit. Sek- retess är då huvudregeln, och uppgifterna skall hållas hemliga om det inte står klart att ett utlämnande kan ske utan att någon skada uppkommer. Vid den svagaste graden av sekretess uppställs ett s.k. rakt skaderekvisit. Huvudregeln är då offentlighet. Uppgifterna skall alltså lämnas ut, om det inte vid en skadeprövning kan antas att någon lider skada av att uppgiften röjs. 10.1.3Sekretess för kunskapsprov (4 kap. 3 § sekretesslagen) Enligt 4 kap. 3 § sekretesslagen gäller sekretess för kunskapsprov och psykologiskt prov, om det kan antas att syftet med provet motverkas om uppgiften röjs. Paragrafen är däremot inte tillämplig för svar på provfrågor. Resultat på kunskapsprov är alltså som regel offentliga. I vissa fall kan dock provsvar behöva hållas hemliga. Det gäller bl.a. om kunskapsprovets frågor skall användas på nytt. 10.1.4Sekretess i myndigheters tillsynsverksamhet (8 kap. 6 § sekretesslagen) I 8 kap. 6 § sekretesslagen finns bestämmelser som möjliggör sek- retess i statliga myndigheters verksamhet för bl.a. tillståndsgivning och tillsyn. Med tillsynsverksamhet avses sådan verksamhet där en myndighet har en övervakande eller styrande funktion i förhållande till näringslivet (Ds Ju 1977:11/Del 2 s. 494). Det som kan bli föremål för sekretess är, för det första, uppgifter om enskildas affärs- eller driftsförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs (8 kap. 6 § första stycket punkten 1 sekretessla- gen). Här skall alltså i förekommande fall ett rakt skaderekvisit tillämpas (se avsnitt 10.1.2). För det andra kan sekretess föreskrivas för uppgifter om andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet (8 kap. 6 § första stycket punkten 2 sekretesslagen). Med affärs- och drifts- förhållanden avses bl.a. förvärv, överlåtelse, upplåtelser eller användning av egendom, tjänster eller annat (jfr prop. 1987/88 s. 35 och prop. 1979/80:2, Del A s. 145). Affärshemligheter av mera all- Sekretess och konkurrensrätt m.m. mänt slag som marknadsundersökningar, kalkyler, utredningar, förhandlingar m.m. kan också bedömas höra till en enskilds affärs- eller driftsförhållanden. Skyddet för dessa uppgifter är starkare än det som ges i 8 kap. 6 § första stycket punkten 1 sekretesslagen eftersom inte något skaderekvisit uppställs i punkten 2. Absolut sekretess gäller alltså. Det är regeringen som föreskriver i vilken utsträckning sekretess skall gälla för den verksamhet som den av utredningen föreslagna myndigheten kommer att bedriva. Med stöd av bemyndigande i 8 kap. 6 § sekretesslagen har regeringen beslutat att sekretess skall gälla i ett stort antal fall (jfr 2 § sekretessförordningen (1980:657) och bilagan till förordningen). Bland annat skall sekretess gälla för sådana uppgifter om enskildas affärs eller driftförhållanden som förekommer i verksamhet för utredning, till- ståndsgivning och tillsyn (punkt 114 i bilagan till sekretessförord- ningen). De uppgifter som lämnas till och som kan vara av känslig natur blir därför inte offentliga. En reglering om sekretess i verksamhet finns också i 9 kap. 12 § sekretesslagen. För uppgifter som omfattas av sekretess som föreskrivits med stöd av 8 kap. 6 § första stycket punkten 1 sekretesslagen gäller meddelarfrihet men inte i fråga om uppgifter som avses i para- grafens punkt 2 (jfr 16 kap. 1 § sekretesslagen). 10.1.5Sekretess i ärenden hos och (9 kap. 12 § sekretesslagen) I 9 kap. 12 § första stycket sekretesslagen regleras sekretess i ären- den om någons inträde i , om disciplinärt ingri- pande mot en advokat eller om en advokats uteslutning ur . Vidare gäller enligt paragrafens andra stycke sekre- tess i ärenden om godkännande eller auktorisation av revisor eller registrering av revisionsbolag, om disciplinärt ingripande mot god- känd eller auktoriserad revisor eller registrerat revisionsbolag eller om upphävande av godkännande, auktorisation eller registrering (Ds Ju 1977:11/Del 2 s. 575 ff.). och dess disciplinnämnd är inte en myndig- het och omfattas därmed inte av offentlighetsprincipen. Ärenden om någons ställning som advokat kan emellertid handläggas av Justitiekanslern och (jfr 12 kap. 4 § sekre- Sekretess och konkurrensrätt m.m. tesslagen om domstolssekretess). Det finns därför ett sekretess- skydd i 9 kap. 12 § första stycket sekretesslagen för uppgift om den ekonomiska ställningen hos den som söker inträde i samfundet eller som är advokat. Med stöd av bestämmelsen kan dock inte uppgifter om en advokats personliga förhållanden, t.ex. dennas sätt att sköta sina klienters uppdrag, eller harmlösa uppgifter om en advokats ekonomi sekretessbeläggas. Uppgift om annan enskilds personliga, och även ekonomiska förhållanden, i första hand advo- katens klienter, kan däremot beläggas med sekretess enligt bestämmelsen. Enligt lagrummets andra stycke gäller motsvarande sekretess i ärende hos om någons ställning som revisor m.m. beslut i ett ärende undantas dock uttryck- ligen från tillämpningsområdet för 9 kap. 12 § andra stycket sekre- tesslagen. Skälet är att är en myndighet. I 9 kap. 12 § sekretesslagen föreskrivs ett rakt skaderekvisit (se avsnitt 10.1.2). Tidsgränsen för sekretessen kan högst vara . Meddelarfrihet gäller för uppgifter som omfattas av sekretess enligt bestämmelsen (jfr 16 kap. 1 § sekretesslagen). 10.1.6Förslag om sekretess för den nya myndighetens verksamhet Enligt utredningens förslag i avsnitten 9.1–2 kommer att vara en statlig myndighet. Liksom för andra statliga och kommunala myndigheter kommer offentlighetsprin- cipen att vara tillämplig i myndighetens verksamhet. Det finns ingen bestämmelse i sekretesslagen som direkt kan tillämpas på verksamhet. Det är emellertid inte själv- klart att allmänheten bör ha en oinskränkt insyn i alla allmänna handlingar hos nämnden som rör någons ansökan om auktorisation eller ställning som auktoriserat patentombud. Som tidigare anförts skall sekretess komma ifråga endast om det finns ett skyddsintresse som väger tyngre än intresset av offentlighet. Den sekretess som kan behövas hos en myndighet som examinerar, auktoriserar och registrerar samt utövar tillsyn med disciplinära befogenheter, är sekretess med hänsyn till skyddet för enskildas ekonomiska och personliga förhållanden. Sekretess kan vidare vara motiverad av konkurrenshänsyn. Sekretess och konkurrensrätt m.m. Utredningen menar att det finns ett behov av nya bestämmelser om sekretess med anledning av den föreslagna lagen om auktorisa- tion av patentombud. Vid all form av sekretessreglering måste det göras en avvägning mellan olika intressen. Utgångspunkten bör härvid vara att sekretessen inte får gå längre än vad som är absolut nödvändigt med hänsyn till det intresse som skall skyddas. Med utgångspunkt från enskilda patentombuds intressen finns det starka argument som talar för sekretess i den prövnings- och tillsynsverksamhet som enligt utredningens förslag kommer att bedrivas hos . Det är av vikt att handlingar som ges in till i t.ex. ett disciplinärende under vissa förutsättningar kan beläggas med sekretess. Detsamma gäller ansökningar om auktorisation. Sådana handlingar kan exem- pelvis innehålla uppgifter om ett patentombuds eller dennas upp- dragsgivares ekonomiska respektive personliga förhållanden eller affärs- respektive driftförhållanden som kan skada patentombudets eller uppdragsgivarens verksamhet om de lämnas ut. Den sekretess som föreslås av utredningen nedan i avsnitten 10.1.7–8 syftar främst till att skydda enskildas ekonomiska förhål- landen. Sådana uppgifter omfattas av sekretess enligt flera bestäm- melser i sekretesslagen och de relevanta bestämmelserna för utred- ningens uppdrag är 8 kap. 6 § första stycket punkterna 1–2 och 9 kap. 12 § sekretesslagen. Det saknas enligt utredningens uppfatt- ning skäl för att sekretess skall gälla för andra uppgifter än dem som avses i de nämnda bestämmelserna i sekretesslagen. 10.1.7Sekretess med hänsyn till skyddet för enskilds affärs- och driftsförhållanden (jfr 8 kap. 6 § sekretesslagen) Utredningens förslag: Regeringen bör förordna, med stöd av 8 kap. 6 § första stycket punkten 1 sekretesslagen, att sekretess skall kunna gälla för uppgift som ingår i handlingar hos om en enskilds affärs- eller driftförhållanden. Sådan sekretess skall gälla endast om det kan antas att en enskild lider skada om uppgiften röjs. Vidare bör regeringen med stöd av 8 kap. 6 § första stycket punkten 2 sekretesslagen förordna att sekretess även skall kunna gälla för uppgifter om andra ekonomiska eller personliga för- hållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verk- Sekretess och konkurrensrätt m.m. Sådan uppgift får inte under några omständigheter läm- nas ut. Sekretess skall inte gälla beslut i ärenden. För uppgift i allmän handling skall sekretessen gälla i högst . Skälen för utredningens förslag: En ansökan om auktorisation enligt utredningens förslag kommer att göras till och bör vara så detaljerad att nämnden kan fatta ett beslut på grundval av den. Det kan förutses att uppgifter som nämnden får in i ett auktorisationsärende, från sökanden själv och från andra källor, delvis är av den karaktären att den som upp- gifterna gäller kan ha goda skäl att vilja skydda dem från allmän insyn. Det kan röra integritetskänsliga upplysningar om sökandens vandel, det kan handla om ingående redovisning av sökandens eko- nomi, och det kan avse information om tredje mans ekonomiska eller andra angelägenheter. Om en ansökan leder till ett slutligt ställningstagande av bör det slutliga beslutet i ärendet vara offentligt. Det är naturligtvis väsentligt att vem som så önskar kan ta del av avgörandet och göra en bedömning av hur nämnden motiverat sitt ställningstagande. Men om sökanden av något skäl väljer att åter- kalla en ansökan om auktorisation är det inte på samma sätt givet att handlingarna i ärendet skall vara oinskränkt tillgängliga för offentlighetsuttag. kommer också att ha som en av sina uppgifter att utöva tillsyn. Som en del av tillsynsarbetet kommer nämnden att utreda anmälningar mot auktoriserade patentombud. Anmälningar kan komma att göras av uppdragsgivare som är miss- nöjda med det sätt på vilket patentombudet utfört sitt uppdrag. kommer också själv att initiera disciplin- ärenden, exempelvis om nämnden får kännedom om förhållanden som indikerar att ett patentombud förfarit oredligt eller på annat sätt åsidosatt sina skyldigheter som auktoriserat patentombud. Det är naturligtvis viktigt att den information som nämnden lägger till grund för ett beslut om disciplinåtgärd inte hemlighålls. Men det allmänna intresset av insyn och branschinformation bör i första hand tillgodoses genom att beslutstexten blir offentlig. Enligt utredningens mening bör regeringen med stöd av 8 kap. 6 § sekretesslagen meddela föreskrifter om att sekretess skall gälla hos . Föremålet för sekretessen bör vara Sekretess och konkurrensrätt m.m. dels uppgifter om enskildas affärs- eller driftförhållande, upp- finningar eller forskningsresultat, dels andra ekonomiska eller per- sonliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse med den som är föremål för nämndens verksamhet (jfr 8 kap. 6 första stycket punkterna 1–2 sekretesslagen). Skaderekvisiten och den tid som sekretessen kan gälla bör rimligen också vara desamma som gäller enligt paragrafen. Regeringens föreskrift om sekretess bör utformas så att det endast fogas en ny punkt till sekretessförord- ningens bilaga. Någon ändring av texten i den styrande bestämmel- sen i 2 § sekretessförordningen (1980:657) behövs inte. I linje med systematiken i 8 kap. 6 § sekretesslagen föreslår utredningen att meddelarfrihet bör gälla för uppgifter om enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, men inte såvitt avser uppgifter om andra ekonomiska eller person- liga förhållanden än affärs- eller driftförhållanden för den som trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är före- mål för myndighetens verksamhet (jfr 8 kap. 13 § om patentsekre- tess hos ). 10.1.8Sekretess med hänsyn till skydd för enskilds ekonomiska ställning eller personliga förhållanden (jfr 9 kap. 12 § sekretesslagen) Utredningens förslag: Handlingssekretess skall gälla hos om den ekonomiska ställ- ningen hos den som söker auktorisation eller är auktoriserat patentombud respektive om annans ekonomiska eller personliga förhållanden. Sekretess skall endast gälla om det kan antas att den som upp- giften rör lider skada eller men om uppgiften lämnas ut. Sekretess skall inte gälla beslut i ärendet. Skälen för utredningens förslag: Utredningen bedömer att det finns ett vidare sekretessbehov än vad regeringen kan föreskriva om enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen. Utredningens uppfattning är att det finns skäl att låta sekretessen i 9 kap. 12 § sekretesslagen omfatta också den som söker auktorisation eller är auktoriserat patentombud. Visserligen överlappar de båda lagrummens tillämp- ningsområden, men om en ändring görs i 9 kap. 12 § sekretesslagen behöver ingen osäkerhet råda om att uppgifter i handlingar hos Sekretess och konkurrensrätt m.m. kan beläggas med sekretess i ärenden om auktorisation av patentombud, disciplinärt ingripande mot auktori- serade patentombud samt upphävande av auktorisation. Sekre- tessen skulle dels gälla till förmån för det patentombud som ären- det angår, dels för annan, i första hand patentombudets uppdrags- givare. Det bör enligt utredningens mening i sekretesshänseende inte göras skillnad mellan olika yrkeskategorier. Enligt nuvarande reglering i 9 kap. 12 § sekretesslagen omfattar handlingssekretessen endast uppgifter om den ekonomiska ställningen hos advokat eller revisor, inte personliga omständigheter i övrigt. Utredningen menar att det därför är rimligt att patentombud har motsvarande sekretess. När det gäller uppgifter om annan enskild, normalt en uppdrags- givare för ett auktoriserat patentombud, bör däremot skyddet omfatta både ekonomiska förhållanden och personliga förhållan- den. gäller också sekretess enligt 9 kap. 12 § sekretesslagen för sådana uppgifter som t.ex. rör en advokats klienter. Däremot bör, i överensstämmelse med vad som gäller för , beslut i ärenden vara offentliga. Det finns enligt utredningens uppfattning inte heller anledning att ha en starkare sekretess än vad som följer av 9 kap. 12 § sekretesslagen (jfr 8 kap. 6 § första stycket punkten 2). Det innebär att ett rakt skaderekvisit bör gälla, dvs. presumtion för offentlighet. Den av utredningen föreslagna ändringen av 9 kap. 12 § sekre- tesslagen skulle sannolikt tillgodose både det enskilda patent- ombudets intressen, som ombudets uppdragsgivare, som handlingsoffentligheten inte inskränks i en alltför stor utsträck- ning. Sekretess och konkurrensrätt m.m. Utredningens bedömning: Det föreslagna frågeförbudet och därmed undantaget från editionsplikten för auktoriserade patentombud som rör patenträttsliga angelägenheter skall enbart gälla i en domstolsprocess. Vid sidan av rättegångssitua- tioner kommer skyldigheten att bistå med handlingar inte att begränsas. Utredningen har uppmärksammat att patentombud kan ge rådgivning som avser affärsmässiga förhållanden beträffande patent och den kommersiella användningen av patent, vilket kan komma i konflikt med konkurrensrättens bestämmelser. Mot bakgrunden av att definitionen av begreppet patenträtts- liga angelägenheter inte omfattar åtgärder som kan komma i konflikt med konkurrenslagen (1993:20) gör utredningen den bedömningen att det saknas skäl för ändringar i lagen. Skälen för utredningens bedömning: Analysen av möjligheten till ett förstärkt skydd för tystnadsplikten för auktoriserade patent- ombud som sysslar med patenträttslig rådgivning har gjort att utredningen också skall uppmärksamma de frågor som rör Konkur- rensverkets möjligheter att effektivt ingripa mot överträdelser av konkurrensreglerna. Den fråga som aktualiseras är verkets möjlig- heter att begära skriftliga handlingar, exempelvis avtal, korrespon- dens, affärsböcker, prislistor m.m. och ställa frågor om dessa i för- hör i samband med verkets undersökningar enligt konkurrenslagen. I den av utredningen föreslagna lagen om auktorisation av patentombud finns en bestämmelse om tystnadsplikt för det patentombud som är auktoriserat av . Den föreslagna tystnadsplikten innebär bl.a. att ett auktoriserat patent- ombud inte får lämna upplysningar om sådant som ombudet har fått kännedom om vid sin yrkesutövning. För uppgifter som rör biträde i patenträttsliga angelägenheter föreslås vidare begräns- ningar, genom tillägg i 36 kap. 5 § , i möjligheten att höra patentombudet som vittne och därmed också en begräns- ning i skyldigheten att tillhandahålla handlingar. Utredningens uppfattning är emellertid den att också ett auktoriserat patent- ombud skall ha upplysningsplikt gentemot . Det innebär att patentombudet är skyldigt att lämna de upplysningar, muntliga som skriftliga, som verket begär. Sekretess och konkurrensrätt m.m. är den myndighet som övervakar att företagen följer konkurrenslagen. Lagen bygger på förbud och sanktioner. De centrala paragraferna i konkurrenslagen är 6 § som förbjuder kon- kurrensbegränsande samarbete (avtal eller samordning) mellan företag och 19 § som förbjuder företag att missbruka sin domi- nerande ställning. Lagen innehåller även regler om kontroll av företagskoncentrationer. , och Marknadsdom- stolen är vidare behöriga att under vissa förutsättningar tillämpa artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget. Artikel 3 i förordning (EG) nr 1/2003 av om tillämpning av artiklarna 81 och 82 i fördraget (moderniseringsförordningen) innebär att Kon- kurrensverket och domstolarna har en skyldighet att tillämpa artiklarna 81 och 82 i EG- fördraget jämsides med nationell rätt när det uppstår samhandelseffekter.