sou · GVB327 · 2008-01-01 00:00:00 — För un- derkända examina är utbildningsnämnden överklagandeinstans. Om en person är auktoriserad som advokat i en annan stat inom Europeiska unionen (EU), Europeiska ekonomiska samarbets- området eller i får medge undantag från de antagningskrav som avser kunskapsprov och utbildning. Vidare gäller att auktoriserad advokat i en annan stat inom EU som utövar stadigvarande advokatverksamhet i under sitt hem- lands titel, skall vara registrerad hos (8 kap. 2 § ). Även om de formella kraven är uppfyllda är det inte alla som kan antas som ledamot eller registreras som advokat. Av 8 kap. 2 § sjätte stycket följer bl.a. att domare, åklagare och bolagsjurister inte får antas till ledamot. I det enskilda fallet kan visserligen medge undantag, men detta har aldrig skett. En sökande som innehar anställning som är ett hinder för att antas som ledamot får normalt säga upp sig innan ansökan om att antas som ledamot kan beviljas. Samfundets sty- relse kan däremot meddela redan antagen ledamot dispens för an- nan anställning. I princip meddelas dispens enbart för tillfällig an- ställning vid domstol, för undervisningsuppdrag och för uppdrag som utredare eller utredningssekreterare i statlig utredning. En ansökan om inträde i eller registrering skall prövas av samfundets styrelse (8 kap. 3 § ). Ett beslut att avslå en ansökan får överklagas till (8 kap. 8 § ). Det är som redan nämnts som i första hand utövar tillsyn över advokatväsendet (8 kap. 6 § ). Dit kan således en enskild som är missnöjd med en advokat vända sig med sina klagomål. Brott mot god advokatsed prövas av sam- fundets disciplinnämnd eller styrelse, och kan utgöra grund för di- sciplinära ingripanden, som varning, erinran och straffavgift (8 kap. 7 § andra och tredje styckena ). I vissa fall kan även uteslutning eller upphävande av registrering förekomma (8 kap. 7 § första stycket ). Vilka sanktioner som kommer ifråga beror på både vad som hänt och om det skett upp- såtligt eller oaktsamt. Justitiekanslern () utövar också tillsyn över advokatväsendet som företrädare för det allmänna, och får i denna egenskap del av alla beslut i disciplinärenden från (jfr 42 och 45 §§ i stadgar). JK har möjlighet att klaga på ett beslut från det att JK tog del av beslutet (8 kap. 8 § och 42 § i stadgar). Med hänsyn till JK:s roll är det i mera principiella frågor som JK kan ha anledning att överklaga ett beslut till . JK får också begära åtgärd hos advokat som åsi- dosätter sin plikt och hos styrelsen mot den som är be- hörig att vara advokat (8 kap. 6 § tredje stycket ). För att någon skall kunna verka som patentombud i ställs som redan nämnts inte några särskilda krav på utbildning, före- ningstillhörighet eller auktorisation. Det finns som framgått i av- snitt 2.6 flera föreningar som patentombud kan vara medlemmar i, bl.a. () eller Svenska Indu- strins (). För att bli medlem i SPOF eller SIPF krävs enligt föreningarnas stadgar att en sökande arbetar med immaterialrättsliga frågor vid exempelvis en patentbyrå eller ett företag. Medlemskapet i SIPF riktar sig inte till någon särskild yrkeskategori, och det finns inga krav på att en sökande skall uppfylla särskilda teoretiska eller prak- tiska utbildningskrav. Medlemskap i förutsätter däremot en viss praktisk yrkeserfarenhet; en sökande skall ha varit huvudsakli- gen sysselsatt inom immaterialrättens område under , varav vid patentbyrå i . De patentombud som är medlemmar i är genom medlem- skapet förpliktade att iaktta tystnadsplikt och i övrigt följa före- ningens vägledande regler om etik och god yrkessed för patent- ombud och patentbyråer. Samma tystnadsplikt skall patentombu- det även ålägga sin personal. Frågor om efterlevnad av dessa vägle- dande regler utreds av föreningens etikkommitté. Kommittén före- slår också disciplinära åtgärder. Vid misskötsamhet kan ett ombud tilldelas erinran eller varning, och i flagranta fall även uteslutas ur föreningen. Det är föreningens styrelse som beslutar om och verk- ställer de disciplinära åtgärderna. Det är alltså en föreningsintern tillsynsordning som inte är offentligrättsligt sanktionerad. SPOF:s disciplinära beslut kan därför inte överprövas av domstol utan kan endast klandras i domstol på föreningsrättslig grund. De patentombud som endast är medlemmar av SIPF omfattas inte av några uttryckliga etiska regler. En medlem som inte längre bedöms stödja föreningens ändamål att tillvarata den svenska indu- strins intressen inom immaterialrätten och verka för gott uppträ- dande i yrkesangelägenheter kan emellertid uteslutas på förenings- stämma. När det gäller auktorisation av patentombud arbetade Patent- konsulters Samfund (PS) –2005 med att etablera ett system för utbildning och examinering av svenska patent- ombud. PS var från början en nordisk organisation med om- budsföreningar i , , och genom SPOF och SIPF som ständiga (beslutande) medlemmar. Även en- skilda personer kunde vara medlemmar i . En enskild medlem i PS, som klarat av en särskild patentombudsexamen, kunde använda sig av titeln av . Titeln var inte skyddad enligt lag, men det fanns etiska regler som skulle ef- terlevas av medlemmarna. inledde SIPF, SPOF och Svenska Pa- tentbyråers Förening (SEPAF) ett arbete med att förstärka syste- met för utbildning och examinering av patentombud, vilket ut- mynnade i att PS i ett första steg blev en svensk förening med SIPF och SPOF som beslutande medlemmar. Därefter instiftade PS och (), till vilken all utbildning av patentombud som PS arrangerat överfördes. Det som sedan åter- stod av PS ombildades till , som är en ideell förening. gäller att civilingenjörer, andra na- turvetare och jurister m.fl. kan, efter att ha genomgått två olika ut- bildningsprogram och kunskapsprov, söka inträde i och få . Även denna titel är oskyddad och i princip får vem som helst kalla sig auktoriserat IP- ombud. Lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter ger ett visst skydd för en näringsidkares förtroliga information. Av 36 kap. 6 § framgår att ett vittne får vägra att avge en utsaga genom vilken en yrkeshemlighet skulle uppenbaras, om det inte förekommer en synnerlig anledning att vittnet hörs därom (se också avsnitt 3.3.2). På motsvarande sätt krävs det synnerliga skäl för editionsföreläggande skall få avse en handling genom vilken en företagshemlighet kan uppenbaras (se 38 kap. 2 och 8 §§ rätte- gångsbalken samt avsnitt 3.4). Ett visst skydd för en näringsidkares företagshemligheter ges således både i och utanför rättegångssitua- tioner. Begreppet företagshemlighet definieras i 1 § lagen om skydd för företagshemligheter. Av lagrummet framgår att en företagshemlig- het kan vara information som rör affärs- eller driftförhållande i en näringsidkares rörelse, om informationen hålls hemlig och det skulle medföra skada i konkurrenshänseende om informationen röjdes. I lagens förarbeten uttalas att information skall ha samma vida betydelse som i allmänt språkbruk (prop. 1987/88:155 s. 34). Där- för kan i princip all information om affärs- eller driftsförhållanden i en näringsrörelse utgöra en företagshemlighet. Det kan vara både enkla eller okomplicerade uppgifter och uppgifter som är komplexa eller på annat sätt kvalificerade. Informationen behöver inte heller ha dokumenterats i någon särskild form, utan skydd gäller obe- roende av om det rör sig om t.ex. en skriftlig handling eller kun- skap hos en enskild person. Begreppet näringsidkare skall, liksom begreppet information, ges en vidsträckt innebörd och omfattar varje fysisk och juridisk per- son som yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk art. Det är utan betydelse om verksamheten är inriktad på vinst eller inte (prop. 1987/88:155 s. 34 f.). Med affärs- eller driftförhållanden avses detsamma som i exem- pelvis 8 kap. 6 § sekretesslagen (se avsnitt 10.1.4 om den para- grafen). Definitionen omfattar både kommersiella uppgifter om enskilda affärshändelser och affärshändelser av mer allmänt slag, som marknadsundersökningar, marknadsplanering, prissättnings- kalkyler och planer rörande reklamkampanjer. Även information som kan hänföras till den pågående driften eller produktionen, information om konstruktions- och utvecklingsarbete, forskning, tester och liknande kan utgöra en företagshemlighet. Information som kan vara av patenträttslig betydelse kan således utgöra en företagshemlighet. En ytterligare förutsättning för att information skall kunna vara en företagshemlighet är att näringsidkaren håller den hemlig. Det är inte fråga om ett krav på ett absolut hemlighållande. I själva ver- ket är det sannolikt vanligt att en företagshemlighet är känd av flera personer. Uttrycket hemlig skall i stället förstås som att informa- tionen inte får vara känd för alla som kan ha ett intresse av att ta del av den. Information kan rent allmänt sägas vara hemlig om den inte är känd av andra än de som behöver känna till den för att kunna fullgöra sitt arbete. Hemlig information kan även vara känd av per- soner som inte är anställda, exempelvis inom ramen för organi- serade samarbeten som licensgivning och legotillverkning. Den krets av personer som känner till informationen skall emellertid i princip vara identifierbar och sluten (se prop. 1987/88:155 s. 13 och 35 samt NJA 1998 s. 633, RH 2002:11 och RH 2002:61). Närings- idkaren skall vidare ha haft ambitionen att hålla informationen hemlig. Det behöver inte nödvändigtvis vara fråga om faktiska åtgärder som säkerhetsinstruktioner eller hemligstämpling från näringsidkarens sida utan det är tillräckligt att det skall ha stått klart att det är fråga om hemlig information (prop. 1987/88:155 s. 13 och 36). Den sista förutsättningen som uppställs i lagen är ett krav på att ett röjande av informationen skulle medföra skada. I kravet ligger att informationen måste vara av värde för näringsidkaren i konkur- renshänseende. Det krävs däremot inte att skada verkligen upp- kommit i det enskilda fallet. I stället är det tillräckligt att röjandet typiskt sett medför ekonomiska konsekvenser eller annan skada för näringsidkaren (se prop. 1987/88:155 s. 36 och NJA 1998 s. 633). Av 2 § lagen om skydd för företagshemligheter framgår att lagen endast gäller obehöriga angrepp på företagshemligheter. Skyddet är således inte absolut, utan intresset av att en företagshemlighets bevarande får i vissa fall – särskilt i brottmål – ge vika för behovet av en fullständig utredning. Vid en genomgång av vilka de rättsliga konsekvenserna blir vid införande av en begränsning i vittnesplikten, en lagstadgad tyst- nadsplikt och en auktorisationsordning för svenska patentombud är det naturligt att undersöka hur andra länder har hanterat dessa frågor. Ett första undersökningsområde kan då vara de geografiskt och rättsligt närbelägna nordiska länderna , och (avsnitt 6.2). Som en följd av det europeiska samarbetet och den alltmer tilltagande globaliseringen spelar också andra euro- peiska och lagstiftningar en allt större roll för hur svenska rättsliga regler utformas. Bland de europeiska län- derna där patentombudsyrket är reglerat finns , , , , , , , och . Utredningen har valt att redogöra för de brittiska och tyska förhållandena (avsnitt 6.3). har sin särskilda bety- delse i sammanhanget eftersom landets regler på området kan skapa en ojämlik situation för svenska patentombud i amerikanska dom- stolar (avsnitt 6.5). Utredningen har också valt att redogöra för vad som gäller i eftersom svenska företag ofta söker patent i lan- det (avsnitt 6.4). Det kan dock först nämnas att den () överlämnade till Orga- nisationen för den intellektuella äganderätten () ett förslag till fördrag rörande skydd för förtrolig kommunikation med patent- och varumärkesombud (se AIPPI Submission to for a treaty to be established on Intellectual Property Adviser Privi- lege). Förslaget har utarbetats med utgångspunkt i olika länders rapporter om nationell lagstiftning på området (se fråga nr. 163, Attorney-Client Privilege and the Patent and/or Trademark Attor- neys Profession). I är det bara som har en särskild lagstiftning för patentombud och deras biträden (se lagen om patentombud (552/1967) och förordningen om patentombud (636/1969)). Av lagen följer att den som yrkesmässigt uppträder som patentombud i skall vara registrerad hos . Också bolag kan registreras, om bolaget har minst ett patentombud anställt och ombudet är antecknat i patentombudsregistret. För registrering krävs att sökanden har en teknisk examen och viss yrkeserfarenhet. För anställda vid en patentbyrå gäller som regel 1– yrkeserfarenhet. Motsvarande krav för anställda inom indu- strin är 5–. Lagens krav på lämplig examen och yrkeserfarenhet lämnar emellertid stort utrymme för att göra individuella bedömningar. I , och finns det inte någon i lag uttryckt och straffsanktionerad tystnadsplikt för vad ett patent- ombud har fått kännedom om i sin yrkesutövning. Det finns inte heller några begränsningar i möjligheten att höra patentombud som vittne i domstolsprocesser. Det är däremot vanligt att patentombud i dessa länder är branschanslutna, och därmed kan omfattas av en tystnadsplikt enligt föreningsstadgar och liknande. I dessa nordiska länders lagstiftningar finns det däremot en tyst- nadsplikt för vad en advokat har fått kännedom om i sin yrkes- utövning. Advokater får inte heller i rättegång höras om sådant som de blivit anförtrodda i sin yrkesutövning. I och kan en bolagsjurist, eller en jurist som är anställd på t.ex. en patentbyrå, vara advokat. Detta innebär en bolagsjurist, som också är advokat, kan omfattas av den lagfästa tystnadsplikten och sek- retesskyddet i rättegång som gäller för advokater verksamma vid en advokatbyrå. 6.2.1De nordiska patentombudsföreningarnas resolutioner De nordiska ländernas nationella patentombudsföreningar har aktivt och sökt påverka lagstiftaren i frågor som är relevanta för deras medlemmar. Vid den nordiska patentombuds- kongressen i antog patentombudsföreningarna en gemensam resolution med förslag till ett förstärkt sekretesskydd i domstolsprocesser samt en auktorisationsordning för patent- Vid den nordiska patentombudskongressen i antogs ytterligare en gemensam resolution. Den senare resolutionen innebar att tystnadsplikt och sekretesskydd i rätte- gång skulle omfatta alla immaterialrättsliga rådgivare, dvs. en vidare personkrets än den som omfattas av resolutionen . 6.2.2Lagstiftningsarbetet i , och Frågorna om tystnadsplikt för patentombud har övervägts i lag- stiftningssammanhang i och , men inte i . Den Norske patentingeniørers forening arbetar däremot aktivt för att så skall ske. I tillsatte Handels- och industriministeriet en arbetsgrupp med uppgift att utreda frågan om krav på auktorisation och lagfäst tystnadsplikt för patentombud. Arbetsgruppen presen- terade en promemoria med lagförslag . Promemorian har inte beretts vidare. 6.2.3Närmare om den finska utredningen Den av finska Handels- och industriministeriet tillsatta arbets- gruppen hade till uppgift att utreda behovet av en ändring av kra- ven på registrering av patentombud samt behovet av en reglerad ordning för varumärkesombud inklusive sådana ombud som ägnar sig åt mönsterrättsliga frågor (jfr avsnitt 6.2). Arbetsgruppen hade även till uppgift att utreda förutsättningarna för en lagfäst tyst- nadsplikt för dessa immaterialrättsombud. Däremot skulle arbets- gruppen inte utreda ett eventuellt sekretesskydd i domstolspro- cesser. Arbetsgruppen presenterade en promemoria (Teolli- soikeudellisen asiamiesjärjestelmän kehittämistyöryhmän muis- tio/Arbetsgruppen för utvecklande av ett system med ombud för industriellt rättsskydd, Handels- och industriministeriets publika- tioner 9/2004). I promemorian lämnades ett förslag till en lag om ombud för industriellt rättskydd. Förslaget innebar en uppstram- ning av gällande auktorisationskrav för patentombud, samt infö- randet av motsvarande auktorisation för varumärkesombud. Vidare föreslog arbetsgruppen att dessa immaterialrättsombud, på samma sätt som advokater, skulle omfattas av en lagfäst tystnadsplikt. Arbetsgruppens förslag har som redan nämnts ännu inte lett till någon ny lagstiftning och det är oklart om förslaget kommer att realiseras. I korthet innebar det dock att immaterialrättsombud kunde auktoriseras om de avlagt ett kunskapsprov med godkänt resultat. Behörig att avlägga provet var sådana ombud som hade yrkeserfarenhet. Ett varumärkesombud skulle där- utöver ha en examen i juridik eller annan lämplig högskoleexamen, medan ett patentombud skulle ha diplomingenjörsexamen eller motsvarande högskoleexamen. Titeln ombud för industriellt rättskydd skulle skyddas enligt lagen. En särskild nämnd skulle fastställa utbildningskrav, administrera kunskaps- proven samt utöva tillsyn. 6.3Några andra europeiska länder I finns det inget ombudskrav inför immaterialrätts- myndigheten (UK Intellectual Property Office). Det är däremot bara den som är registrerad i ett särskilt patentombudsregister () som får kalla sig patent agent eller patent attorney (§ 276 Copyright, Designs and Patents Act 1988, CDPA). Utan att vara med i patentombudsregistret kan dock en solicitor som är medlem av det brittiska använda titeln patent attorney (§ 278 CDPA). I görs ingen åtskillnad mellan en patent attorney och en patent agent, utan båda begreppen används i princip för att beskriva en person som är registrerad i patentombudsregistret (jfr med ). Traditionellt har emellertid begreppet patent agent använts för att beteckna patentombud som inte är advokat med patenträttslig specialisering. Det brittiska patentombudssamfundet (, CIPA) har emellertid bytt namn från till . Syftet har varit att markera att brittiska patent agents har mer långtgående behörigheter än amerikanska sådana. CIPA är en oberoende sammanslutning och patentombudsyrket är därför i viss mån en självreglerad yrkesgrupp. Delar av institutets verksamhet, som exempelvis registrering av patentombud, regleras emellertid i lag. Det är immaterialrättsmyndigheten som är till- synsmyndighet över CIPA. Det brittiska parlamentet har också inrättat en ombudsman (Ombudsman) som har till uppgift att utöva tillsyn över bl.a. CIPA. Tystnadsplikt och sekretesskydd i rättegång Den kommunikation som omfattas av sekretess kan ett patent- ombud eller ombudets uppdragsgivare inte åläggas att avslöja i en rättsprocess eftersom den omfattas av ett legal advice privilege (§ 280 CDPA). Det är ett sekretesskydd som motsvarar det som gäller för brittiska advokater (solicitor eller barrister), som innebär att en advokat inte är skyldig att uttala sig i en fråga som rör rätts- ligt råd eller rättslig hjälp. Den muntliga och skriftliga kommu- nikation som är sekretesskyddad hos patentombuden är dock begränsad till frågor som rör patent, design, teknisk information, varumärken o. dyl. Ett patentombud har däremot inte någon uttrycklig lagstadgad tystnadsplikt för vad ombudet fått kännedom om i sin yrkesutöv- ning. De patentombud som är medlemmar i har emellertid en skyldighet att hemlighålla konfidentiell information som de anförtrotts av en uppdragsgivare. Handlar ett patentombud i strid med tystnadsplikten kan CIPA vidta disciplinära åtgärder, i vissa fall även uteslutning. Medlemskap i är visserligen frivilligt, men enligt uppgift från CIPA är i det närmaste samtliga patent- ombud som är verksamma i medlemmar. Det finns inte några särskilda etiska regler för dem som verkar som patentombud i . Det finns dock en föreskrift som stadgar att ett patentombud inte får agera på ett sätt som skadar förtroendet för yrket (punkten 14 i Regulations for the Examina- tions for the Registration of Patent Agents and Trade 1991). Patentombud som är medlemmar av CIPA har där- emot att följa institutets etiska regler (Rules of Professional Con- duct). CIPA:s etiska regler har av brittiska domstolar också använts vid bedömningen av vilka ageranden som strider mot den nämnda föreskriften om att ett patentombud inte får handla på ett sätt som kan skada förtroendet för yrkeskåren. CIPA utövar som redan nämnts tillsyn över sina medlemmar och kan vid misskötsamhet vidta vissa disciplinära åtgärder. Missköt- samhet av allvarligare slag, och klagomål mot ett patentombud som inte är medlem av CIPA, hanteras emellertid direkt av immaterial- rättsmyndigheten. Det är vidare endast immaterialrättsmyndig- heten som kan besluta om upphävande av registrering (punkten 14 i Regulations for the Examinations for the Registration of Patent Agents and Trade 1991). En person skall ha genomgått ett särskilt kunskapsprov (Qualifying Examination) för registrering i det brittiska patentombudsregistret (punkten 8 i 1990 och Regula- tions for the Examinations for the Registration of Patent Agents and Trade 1991). Administrationen av patent- ombudsregistret sköts av CIPA. CIPA och har ansvaret för det särskilda kunskapsprovet. Behörig att genomgå kunskapsprovet är den som har en akade- misk examen i ett tekniskt eller naturvetenskapligt ämne, eller mot- svarande utbildning (punkten 6 i Regulations for the Examinations for the Registration of Patent Agents and Trade 1991). Kunskapsprovet består av två delmoment. Det första momentet rör grundläggande frågor och det andra av mer avan- cerade frågor. Det krävs normalt utbildning för att klara kunskapsprovets samtliga delar. Vissa särskilda universitetskurser jämställs dock med de moment som ingår i kunskapsprovet. En person som genomgått en sådan universitetskurs behöver därför inte göra motsvarande del av kunskapsprovet. Inte heller euro- peiska patentombud (epi-ombud) behöver examineras på samtliga delar av kunskapsprovet, utan bara de delar av provet som inte har någon motsvarighet i den europeiska patentombudsexamen (Euro- pean qualifying examination, EQE). Som en ytterligare förutsättning för registrering i patentombuds- registret krävs viss yrkeserfarenhet (se punkterna 9–10 1990). En person som har arbetat under handledning av ett patentombud eller en advokat, som är speciali- serad på patenträtt, skall ha yrkeserfarenhet. Minst yrkeserfarenhet är motsvarande krav för den som inte har arbetat under handledning av någon av ovan nämnda yrkesutövare. Det är möjligt att genomgå det särskilda kunskapsprovet innan en sökande har den yrkeserfarenhet som krävs för registrering. I praktiken är det emellertid svårt att få godkänt på kunskapsprovet utan praktisk erfarenhet av yrket och normalt skaffar sig blivande patentombud en praktikantplats, och genomgår kunskapsprovet som praktikant. Både patentombud anställda vid patentbyråer och industriföre- tags interna patentavdelningar kan komma i fråga för registrering i patentombudsregistret. Även juridiska personer kan registreras. En förutsättning är emellertid att samtliga bolagsmän är registrerade patentombud (§ 276.3 CDPA). I gäller ett krav på att ombud skall anlitas vid förfaranden hos patent- och varumärkesmyndigheten (Deutsches Patent- und Markenamt, DPMA). Det är således bara den som är registrerad i patentombudsregistret hos DPMA som kan verka som patent- ombud i (§ 1 Patentanwaltsordnung 1966/557, PatAnwO). Den tyska patentombudstiteln är skyddad i lag, och det är den som är ledamot i patentombudssamfundet (Patentan- waltskammer) som får kalla sig Patentanwalt/Patentanwältin. Medborgare i EU:s medlemsstater eller i de andra länder som är parter i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och som har kvalifikationer som ger direkt behörighet att utöva patentombudsyrket i ursprungslandet, kan dock avlägga ett särskilt prov för att bli auktoriserade att arbeta som patentombud i (§§ 154.a –b PatAnwO). Ett tyskt patentombuds behörighet att ge biträde är begränsat till ärenden som gäller industriellt rättsskydd, dvs. rör upp- finningar, varumärken, design, bruksmodeller o. dyl. (§§ 3–4 PatAnwO).