sou · GWB329 · 2008-04-01 00:00:00 — I mötet mellan företrädare för företag, fackliga organisationer, branscher, utbildningsanordnare och sam- verkansorgan på lokal och regional nivå konkretiseras behoven. Idéer föds, utvecklas och drivs vidare. Inte sällan initieras frågan om en ny utbildning av en utbildningsanordnare. Identifiering av utbildningsbehov kan också ske på nationell nivå. Det kan vara centrala branschorganisationer, yrkesnämnder eller myndigheter som i sin omvärldsbevakning identifierar lång- siktiga förändringar på arbetsmarknaden och därmed behov av nya kvalifikationer hos arbetskraften. Ett enstaka företags svårigheter att rekrytera personer med rätt kompetens ger sällan upphov till ny utbildning. När samma signaler kommer från många företag och kanaliseras till olika samverkansorgan definieras utbildningsbe- hovet tydligare. Myndigheten för ska också själv, eller i sam- arbete med andra myndigheter, kunna initiera en utbildning genom att redovisa sin avsikt att fastställa en utbildningsplan. Det kan vara ett sätt för myndigheten att stimulera anordnare att engagera sig på ett område där samhället har intresse av god tillgång på arbetskraft med rätt kvalifikationer, t.ex. inom vård och omsorg. Beslut om att en utbildning ska ingå i eller tilldelas statsbidrag, ska grundas på en ansökan från en utbildningsanord- nare. Ansökningsförfarandena inom kvalificerad yrkesutbildning och kompletterande utbildning, har visat sig vara ett effektivt sätt att ta tillvara de utvecklingskrafter som finns på lokal och regional nivå. Det är också en ordning som, så långt möjligt, säkerställer att ini- tiativen grundas i verkliga behov av arbetskraft med vissa kvali- fikationer och ett engagemang från arbetslivets sida. Planerings- processen bör därför byggas upp med ansökningar från utbild- ningsanordnare som en hörnpelare. Ansökan bör visa på vilket sätt arbetslivet deltar i planering och genomförande av utbildningen. Av ansökan bör framgå hur utbild- ningen är infogad i ett regionalt sammanhang genom att den är för- ankrad i regionala organ som har ansvar för utvecklingen av utbild- ning och kompetensförsörjning. Kompetensförsörjningen och därmed utbildningsmöjligheterna på eftergymnasial nivå är centrala för den regionala tillväxten. I det perspektivet blir det viktigt att den regionala nivån har ett infly- tande över de prioriteringar som myndigheten ska göra. Enskilda lokala initiativ behöver värderas i ett regionalt perspektiv. Om inflytandet från den regionala nivån sker i form av yttranden över ansökningar som redan har lämnats in, blir det ett reaktivt inflytande. Det byråkratiserar och formaliserar hanteringen och motverkar flexibilitet och snabba beslutsvägar. En utbildnings- anordnare bör i stället inför en ansökan söka samverkan med de regionala organ eller partnerskap som är mest lämpade att bedöma utbildningens betydelse för den regionala tillväxten, arbetslivets efterfrågan av den specifika kompetensen och arbetslivets engage- mang i utbildningen. 3.5.4Att vara en del av Beslut om att en utbildning omfattas av kvalitets- säkringssystem fattas av Myndigheten för . utgör ett ramverk, som omfattar eftergymnasiala yrkesutbildningar som uppfyller vissa kvalitativa krav. Ett av ram- verkets syften är att medverka till att dimensioneringen av utbild- ningar är rimligt anpassad till behoven av arbetskraft inom skilda sektorer. Det ska främja en helhetsbedömning och förhindra att utbildningar med mycket olika karaktär och omfattning syftar till att möta samma efterfrågan inom ett arbetsmarknadssegment. Det grundläggande beslutet i planeringsprocessen blir att Myn- digheten för godtar eller avslår en ansökan från en utbildningsanordnare om att omfattas av kvali- Detta beslut grundas på en prövning av ansökan mot de kvalitativa krav som skulle följa av ett förverk- ligande av de förslag som förs fram i detta betänkande. Till ett positivt beslut kan kopplas krav på vissa utvecklingsinsatser. Till beslutet kopplas ett beslut om antalet årsplatser. Som framgår av förslagen i avsnitt 9.3 innebär ett sådant beslut att deltagarna i utbildningen är berättigade till statligt studiestöd. Det innebär också att anordnaren åläggs ett antal skyldigheter som följer av kvalitetssäkringssystemet. Beslutet utgör vidare en för- utsättning för att anordnaren ska kunna komma ifråga för stats- bidrag inom . När bildas, tar den nya myndigheten för yrkes- högskolan över det administrativa ansvaret för ett stort antal ut- bildningar som fullföljs enligt hitillsvarande regelverk och fattade beslut. Prövningen mot de kvalitativa krav som ställer och av utbildningens dimensionering får ske successivt i samband med att frågan om fortsatt statligt stöd blir aktuell. Grunden för att hålla isär frågan om att omfattas av kvalitetssäk- ringssystemet och frågan om statsbidrag till utbildningen är att ska vara öppen för alla initiativ, som syftar till kvalitativt god utbildning som leder till en för arbetsmarknaden relevant kompetens. Systemet ska inte utestänga utbildningar endast på grund av de ekonomiska resursernas begränsning. Dess- utom underlättar det både för myndigheten och för anordnarna, att ett godkännande av en utbildning gäller tills vidare, men prövas regelbundet genom kvalitetssäkringssystemet. Arbetet med upp- rättande och prövning av ansökningar kan på så sätt begränsas jäm- fört med nuvarande ordning inom kvalificerad yrkesutbildning. Beslut om statligt ekonomiskt stöd till en anordnare av en utbild- ning fattas av Myndigheten för . Utbildningar som omfattas av kvalitetssäkrings- system kan erhålla statsbidrag eller, när det gäller statliga myndig- heter, särskilda medel. Beslut om statligt ekonomiskt stöd fattas av Myndigheten för . Beslutet ska avse ett visst belopp för ett högsta antal årsplatser. Myndigheten förutsätts disponera en ekonomisk ram för statligt stöd. Beslut om stöd ska grundas på en ansökan från utbildnings- anordnaren. Om resurserna inte räcker till samtliga sökande ska myndigheten prioritera mellan dem. Därvid ska myndigheten utgå från i vilken grad utbildningen i kvalitativt och kvantitativt hän- seende svarar mot arbetslivets behov av kvalificerad arbetskraft. Vidare ska myndigheten kunna ta hänsyn till i vilken grad utbild- ningen medverkar till att inom ett smalt yrkesområde utveckla eller bevara kvalificerat yrkeskunnande av betydelse för individen och samhället. Särskild hänsyn ska tas till i vilken grad utbildningen finansieras av arbetslivet. Beräkningen av bidragets storlek ska ta sin utgångspunkt i de faktiska kostnaderna för utbildningen. Hänsyn ska också tas till hur det ekonomiska ansvaret fördelas mellan samhället, arbetslivet eller andra finansiärer. Ett beslut om statligt ekonomiskt stöd ska också innebära att utbildningsanordnaren inte får ta ut avgifter av deltagarna. Beslut om utfasning av utbildning som förlorat relevans för arbets- marknaden eller inte längre uppfyller kvalitetskriterierna fattas av Myndigheten för . Det tredje ledet i planeringsprocessen är utfasning av utbildning som förlorat sin arbetsmarknadsrelevans eller inte längre lever upp till de kvalitetskrav som gäller. Utfasningen kan ske successivt genom minskat eller indraget statligt stöd och minskad dimen- sionering eller genom uteslutning från kvalitetssäkringssystemet, dvs. Utfasning kan givetvis ske på initiativ från en utbildnings- anordnare, som inte önskar fortsätta anordna en viss utbildning. Skälen kan vara interna hos anordnaren eller grundas på bedöm- ningar av utbildningens relevans för arbetslivet och bland de stude- rande. En nyhet jämfört med nuvarande system är emellertid, att Myndigheten för fortlöpande ska pröva om de skäl som motiverade att en utbildning accepterats inom eller att den fått statligt stöd är giltiga. På grundval av en utvecklad omvärldsbevakning, uppföljning av pågående verksamhet, kvalitetsgranskning, tillsyn och utvärdering ska myndigheten fortlöpande pröva utbildningsutbudet inom . Denna verksamhet ersätter delvis den återkom- mande prövning av ansökningar som inom KY inneburit stor arbetsbelastning på myndigheten och inte minst anordnarna. Beslut om att en utbildning inte längre ska anordnas inom måste fattas med omsorg om såväl anordnare som deltagare. Deltagare som påbörjat en utbildning måste alltid beredas möjlighet att fullfölja denna i realistiska former. Innan ett definitivt beslut om utfasning fattas ska en anordnare ges tillfälle att rätta till brister i den mån sådana anförs som grund för att fasa ut utbildning. En fungerande utfasning av utbildningar med lägre kvalitet eller relevans är en förutsättning för att planeringssystemet ska fungera. Genom utfasningen skapas utrymme för förnyelse också vid oför- ändrade totalramar. En kvalificerad omvärldsbevakning ska utvecklas inom Myndig- heten för . Utbildningar inom ska sålunda regelbundet prövas bland annat mot arbetsmarknadens efterfrågan på arbetskraft med vissa kvalifikationer. Det finns en risk inom utbildningssystemen, att man tenderar att fokusera mer på den formella kompe- tens som utbildningen avses ge, än att kontinuerligt pröva inne- hållet mot förändringar av kvalifikationskraven. En sådan utveck- ling av måste undvikas. Det är viktigt att arbetet i myndigheten präglas av en stor öppenhet och att man utan skygg- lappar tar till sig signaler från omvärldsbevakning, kvalitetssäkring och utvärdering. Utvecklingen av arbetsmarknaden följs noga, som nämnts, av flera myndigheter. Myndigheten för ska inte själv utveckla någon prognosverksamhet utan söka samarbete med befintliga aktörer. Förutsättningarna för myndigheten att vinna respekt och att dess beslut uppfattas som legitima skapas genom en kvalificerad omvärldsbevakning. I avsnitt 11 En ny myndighet före- slår jag att betydande resurser tillförs myndigheten för att den ska kunna utveckla en sådan verksamhet. Jag föreslår också att till led- ningen ska knytas två särskilda organ som har till uppgift att bredda underlaget för myndighetens bedömningar. Myndigheten för arbete inom planerings- processen ska präglas av stor öppenhet och transperans. Myndig- hetens beslut kan ha stor ekonomisk betydelse för den utbildnings- anordnare som berörs. Beslut som uppfattas som felaktiga eller oskäliga kan snabbt skada myndighetens legitimitet. Den får ett betydande inflytande över kompetensförsörjningen inom viktiga delar av arbetslivet. Därigenom kan den komma att uppfattas som maktfullkomlig. Det är därför viktigt att myndigheten och dess anställda närmar sig uppgifterna med betydande ödmjukhet. ska kännetecknas av att utbildningen anpassas till arbetslivets behov. Dess styrformer behöver därför präglas av flexi- bilitet. Ett mål- och resultatstyrt system av samma typ som inom grund- och gymnasieskolan skulle inte fungera inom yrkeshög- skolan. Regering och myndighet måste lämna över en stor del av ansvaret för målformuleringen till den lokala, anordnarnivån. Det nationella ansvaret handlar då främst om att säkerställa ett kvali- tetssäkringssystem. Ett vedertaget sätt att arbeta med kvalitets- säkring utan tungrodda regelverk är att skapa kvalitetskriterier och identifiera relevanta indikatorer. Begreppet kvalitet bör här uppfattas som ett subjektivt begrepp för vilket någon, subjektet, bestämmer vissa kvalitetskriterier. Detta innebär att prioriteringar inom ska bygga på kvalitetskriterier och att indikatorer ska utvecklas för att mäta i vad mån dessa kriterier uppfylls. De kriterier som redovisas i det följande utgör också ett sätt att närmare konkretisera de egen- skaper som bör vara kännetecknande för utbildning inom yrkes- högskolan. Kännetecknande för en effektiv kvalitetssäkringspro- cess är att även målen ska vara föremål för prövning. Grund- läggande kvalitetskriterier bör beskrivas av regeringen i proposi- tionen. Det blir sedan myndighetens uppgift att efter samråd med berörda intressenter precisera och öppet redovisa vilka kriterier som myndigheten tillämpar. Myndigheten har också att utveckla indikatorer och följa upp dem . De här redovisade kriterierna är inspirerade av den interna- utvecklingen på området, framförallt kvalitetsarbetet inom Bolognaprocessen, samt av kvalitetsnormer inom existerande ut- bildningsformer i . De har anpassats till och kompletterats med kriterier som springer ur särskilda förut- Kriterierna gäller utbildningar, alltså inte myndighetens arbete. De kan delas in i två typer, de som avser utbildningens innehåll och de som avser de yttre förutsättningarna för denna. Gränsen mellan de två kategorierna är inte skarp. Inte sällan finns det en tydlig koppling mellan innehåll och yttre för- utsättningar. En indikator är enligt en mätbar egen- skap eller omständighet som kan användas för att kvantitativt uttrycka kvalitetsnivån hos någon del av en verksamhet. De är ofta naturligt kvantifierbara. Till exempel kan antalet producerade varor vara ett mått på produktionens effektivitet. Om syftet är att påvisa en kvalitativ egenskap, som ofta är fallet inom utbildning, kan man i stället använda sig av skalor för att kvantifiera åsikter, känslor eller uppfattningar. Till exempel kan en indikator på om skolmiljön är god, vara andelen elever som upplever att skolmiljön är bra, mindre bra eller dålig. Eftersom vi har att göra med män- niskor och olika individers bedömning så blir det naturligtvis ingen exakt vetenskap, utan endast en indikation på sakernas tillstånd. Utbildningen är relevant för arbetsmarknaden. Utbildningens innehåll ska vara relevant för ett specifikt behov på arbetsmarknaden och svara mot samhällets behov av kompetens. Utbildningen ska relatera till individens långsiktiga behov av uppehälle och karriärsutveckling. Indikatorer på arbetsmarknadsrelevans kan vara: Arbetsmarknadsrelevans i kursernas målbeskrivning Deltagarnas kunskapsresultat i relation till efterfrågade kvali- fikationer Deltagarnas sysselsättning efter utbildningen Deltagarnas lön och arbetsvillkor efter utbildning Arbetsgivarnas uppfattning om relevansen av exami- nerade/nyanställdas kompetens De examinerades uppfattning om utbildningens relevans för sys- selsättningen Kriterium: Integration i yrkeslärandet Utbildningen integrerar färdighetskunskap och förståelsekunskap. Utbildningens innehåll ska ge ett brett yrkeskunnande och ska genom arbetslivsanknytning präglas av en integration mellan teo- retiskt och praktiskt kunnande, s.k. förståelsekunskap och färdig- hetskunskap. Genom arbetslivsanknytningen ska en förtrogenhet med yrket uppnås och därigenom också en progression i yrkes- kunnandet. (Se avsnitt 6 för en diskussion om begreppen). Indikatorer för integration i yrkeslärandet kan vara: Graden arbetslivsanknytning i de teoriska momenten Graden av förståelsekunskap som utvecklas under lärande på en arbetsplats Utbildningen genomsyras av ett entreprenöriellt tänkande. Kriteriet grundas på NUTEKS definition av entreprenörskap som en dynamisk och social process, där individer, enskilt eller i sam- arbete, identifierar möjligheter och gör något med dem för att omforma idéer till praktiska och målinriktade aktiviteter i sociala, kulturella eller ekonomiska sammanhang. Entreprenörskap handlar alltså inte bara om nyföretagande utan om företagsamhet i en vidare mening. Utbildning inom yrkeshög- skolan bör vara uppbyggd så att entreprenörskapsprocessen främ- jas. Entreprenörskap är inget enskilt ämne utan bör ses som ett för- hållningssätt vilket ska genomsyra utbildningen. är utbildning inom det smalare begreppet företagande också viktigt inom många utbildnings- och arbetsområden. Indikatorer på kriteriet om entreprenörskap kan vara: Entreprenörskap i policydokument, utbildningsplan och kurs- plan Pedagogiska förutsättningar för kreativa processer Deltagarnas uppfattning om förutsättningar finns för problem- baserat lärande och entreprenöriellt tänkande Förekomst av utbildningsmoment om villkoren för eget före- tagande Kriterium: Hållbar utveckling Utbildningen genomsyras av hållbar utveckling som förhållningssätt. Utbildningen ska rusta deltagarna med ett förhållningssätt som främjar en hållbar utveckling med hänsyn till miljö, ekonomisk och social välfärd, rättvisa och jämställdhet. Indikatorer för kriteriet hållbar utveckling: Förekomst av policy/plan för hållbar utveckling Hållbar utveckling i kursplaner Deltagarnas kunskaper om möjliga miljörisker och miljökonse- kvenser inom yrkesområdet Deltagarnas kunskaper om övriga möjligheter att inom yrkes- området bidra till hållbar utveckling Utsträckning som kvinnor/män/olika samhällsgrupper söker sig till utbildningen Kriterium: Kompetent personal Undervisande och handledande personal har den kompetens som krävs. Den undervisande och handledande personalen ska visa både peda- gogisk skicklighet och gedigen yrkeskunskap. (Se avsnitt 7.3 för en diskussion om begreppen). Pedagogisk skicklighet och yrkeskunskap kan uppnås på flera sätt. Inom bör det inte ställas krav på en formell peda- gogisk utbildning. Däremot kan utbildning och kompetens- utveckling antas verka kvalitetshöjande på utbildningen. Indikatorer för kriteriet kompetent personal kan vara: Andel deltagare som är nöjda med undervisningen eller hand- ledningen Omfattningen av det pedagogiska utvecklingsarbetet Deltagarnas progression i yrkeskunnande Andel undervisande och handledande personal med formell pedagogisk och relevant ämnesteoretisk utbildning Andelen undervisande och handledande personal med doku- menterad kunskap om och erfarenhet från yrkesområdet Aktualitet i den undervisande och handledande personalens yrkeskunskaper Yrkeserfarenhetens längd hos den undervisande och hand- ledande personalen Kriterium: Tillräckliga resurser Utbildningen erbjuder lämpliga och tillräckliga resurser för lärande. Kriteriet bör tolkas både kvalitativt och kvantitativt. Behovet av resurser måste bedömas utifrån utbildningens specifika mål. Det kan handla om tillgång till datorutrustning, annan teknisk utrust- ning, lämpliga lokaler och bibliotek. Det kan också handla om exempelvis vägledning och rådgivning. Stödet till deltagarna måste vara utformat med utgångspunkt i deras behov. Kriteriet är utformat under förutsättningen att anordnaren har att, givet ett begränsat statligt bidrag eller en skälig deltagaravgift, använda och fördela befintliga resurser optimalt. Indikatorer för kriteriet tillräckliga resurser kan vara: Deltagarnas uppfattning av om ändamålsenliga resurser finns Personalens uppfattning av om ändamålsenliga resurser finns Förekomsten av ändamålsenliga lokaler, utrustning, läromedel Utsträckning som anordnaren samverkar med andra aktörer för att uppnå en god resursanvändning Utbildningen genomförs i väsentliga delar som arbetslivsanknutet lärande. Utbildningen ska genom sin organisation och uppläggning säker- ställa en tydlig arbetslivsanknytning. Det arbetslivsanknutna läran- det ska organiseras och genomföras på ett sådant sätt att det speglar yrkesområdets bredd och ger möjlighet till utveckling av färdighets-, förståelse- och förtrogenhetskunskap. Indikatorer för arbetslivsanknutet lärande kan vara: Arbetslivsföreträdares upplevda inflytande över utbildningen Arbetslivets engagemang i utformning och planering av utbild- ningen Arbetslivets insatser vid utbildningens genomförande Omfattning av det arbetslivsanknutna lärandet Utbildningens innehåll och utformning skapas i samverkan med sam- hällets och arbetslivets intressenter. Vilka aktörer och perspektiv som bör ha ett inflytande över utbild- ningen varierar naturligtvis beroende på utbildningens syften och mål. Vissa mer generella perspektiv bör dock alltid vara represen- terade i en utbildnings utformning: 4.Det lokala och regionala perspektivet Indikatorer för kriteriet samverkan kan vara: Utsträckning som formerna för samverkan är dokumenterade Aktörernas upplevda inflytande över innehåll och utformning Aktörernas engagemang i utbildningens planering och genom- förande Förekomst av överenskommelser om tillgodoräknande av fakt- iska kunskaper Kriterium: Konsekvent bedömning Deltagarna blir konsekvent bedömda efter kriterier som är offentliga. Bedömningen och betygssättningen av deltagarnas prestationer är mycket viktig för utbildningens kvalitetssäkring och status. Det har stor betydelse för deltagarens fortsatta karriär. Det är därför ange- läget att bedömningen görs professionellt och tar hänsyn till den kunskap som finns om prov och examinationsprocesser. Det är också viktigt att man utvecklar konsekventa synsätt på reell kom- petens (validering). Likvärdigheten i bedömningen av studerandeprestationer är betydelsefullt för kvalitet. Indikatorer för kriteriet konsekvent bedömning kan vara: Utsträckning som bedömningen mäter i vad mån deltagaren nått utbildningsmålen Förekomst av tydliga och offentligt tillgängliga kriterier för betygssättning Examinators förståelse för bedömningens roll i lärande- processen Examinators möjlighet till samspel med andra bedömare Arbetslivets medverkan i bedömningsprocessen Användningen av validering i bedömningsprocessen Kriterium: Flexibelt lärande Utbildningen är flexibelt organiserad. Utbildningen bör vara anpassad och tillgänglig för individer med olika bakgrund och i olika livssituationer. Rätten att i viss utsträck- ning välja tid och plats för sitt lärande bör finnas. Möjligheterna till ett flexibelt lärande ökar i takt med den teknologiska utvecklingen. Distanslärande har underlättats avsevärt tack vare internet-användandet. För att ett flexibelt lärande verk- ligen ska realiseras måste den pedagogiska utvecklingen hålla jämna steg med den teknologiska. Härvid är möjligheten till kontakt med andra deltagare och lärare för reflexion, kritiskt tänkande och diskussion viktig. Individen ska ges möjlighet att identifiera sitt eget sätt att lära. Utbildningen bör anpassas så att en individuell lärandestil är möjlig. Indikatorer för flexibelt lärande kan vara: Deltagarnas möjligheter att välja tid och plats för lärandet Möjligheter till utbildning på deltid Tillgänglighet till lärare och andra deltagare Deltagarnas sammansättning med avseende på ex. utbildnings- och yrkesbakgrund, ålder, kön, m.m. Sammansättningen av rekryteringsbasen (de sökande) Deltagarnas uppfattning om möjligheterna till en individuell lärandestil Med uppföljning menas en fortlöpande och systematisk insamling av information som beskriver den verksamhet man har ett ansvar för. Denna information bygger oftast på kvantitativa data men kan också vara av kvalitativ karaktär. De data som samlas in ska beskriva verksamheten utifrån dess mål och kvalitetskriterier. Upp- följningens syfte är att visa om – och till vilken grad – målen och kvalitetskriterierna har blivit uppfyllda. Begreppet utvärdering har definierats som en noggrann efter- handsbedömning av utfall, slutprestationer eller förvaltning i offentlig verksamhet, vilken avses spela en roll i praktiska besluts- situationer.TPF1FPT Definitionen utgår från två huvudprinciper. För det första betyder betoningen på noggrannhet krav på ett gott empi- riskt underlag för all utvärdering. Den information en fortlöpande och systematisk uppföljning ger är ett sådant viktigt underlag. För det andra understryks vikten av relevans. Syftet med utvärdering är att analysera utfall, slutprestationer eller förvaltning i förhållande till de mål och kvalitetskriterier som är fastslagna för verksam- heten. En utvärdering ska således göras utifrån ett uttalat syfte och användas som ett underlag för beslut. En utvärdering är på så sätt framåtsyftande och utvecklingsinriktad, trots att den bygger på en tillbakablickande efterhandsbedömning. 1TP PT , Utvärdering i politik och förvaltning, . Tillsyn är statens instrument att säkerställa att lagar, förordningar och föreskrifter följs av dem som omfattas av regelverket. Begreppet tolkas emellertid delvis olika av statliga myndigheter. Ett gemensamt kriterium är dock att tillsyn ska leda till ett myndig- hetsbeslut där tillsynsmyndigheten konstaterar om tillsynsobjektet följer gällande regelverk eller inte.