sou · GVB389 · 2008-01-01 00:00:00 — Registrering och dokumentation .......................................... Inventering av lodjur ............................................................. Inventering av varg................................................................. Allmänhetens delaktighet och acceptans för Ändringar av föreskrifter....................... Utredningens överväganden och förslag .............................. Vem svarar för rovdjursinformation? Finansieringen av informationsarbetet ................................. 19.4.1 Ansvar för och medverkan i informationsarbetet..... 19.4.2 Framtida finansiering av informationsarbetet........... Jakt som metod för beståndsbeskattning..................... Framgång för naturvården ..................................................... Mål behövs för beståndsreglering.......................................... Jakt på björn ........................................................................... i och m.m., erfarenheter från och ............................. Det gränsöverskridande renbetet i och ................. Rovdjurspolitikens intäkter och kostnader ................... Rovdjurspolitikens intäkter och kostnader.......................... Ekonomiska och organisatoriska konsekvenser samt Förslaget till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) ............ Förslaget till lag (2008:xx) om ändring i lagen (2000:592) om viltvårdsområden .......................................... Förslaget till förordning om ändring i jaktförordningen (1987:905) .............................................................................. Förslaget till förordning (2008:xx) om ändring i Särskilt yttrande av och .. Särskilt yttrande av ................................. Särskilt yttrande av , SSR, och Bilaga 1 Kommittédirektiv................................................. Bilaga 2 Tilläggsdirektiv.................................................... Bilaga 3 Förteckning över myndigheter, organisationer och andra intressenter som Utredningen om de stora rovdjuren (M2006:1) besökt eller på annat sätt fört Bilaga 4 Exempel på hur prioriteringar för toleransnivåer kan struktureras inom renskötselområdet. Bilaga 5 Referenser.......................................................... lag (2008:XX) om ändring i jaktlagen (1987:259) Härigenom föreskrivs dels att 44 § jaktlagen (1987:259) ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 44 a § av följande lydelse. Om ett jaktbrott är att anse som grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Vid bedömandet av om brottet är grovt skall särskilt beaktas 1.om det avsåg ett hotat, sällsynt eller annars särskilt skyddsvärt 2.om det har utförts vanemässigt eller i större omfattning, 3.om det utförts med otillåten hjälp av ett motordrivet fort- skaffningsmedel eller någon annan motordriven anordning, 4.om det utförts med en särskilt plågsam jaktmetod. Om jaktbrott som avser sådant vilt som sägs i första stycket 1 begås av ägare eller vår- dare av tamdjur i omedelbar anslutning till att tamdjur angrips ska brottet inte anses som grovt. Detsamma gäller om brottet endast innebär överträdelse av villkor för jaktens bedrivande i myndighets beslut. 1TP PT Senaste lydelse 2001:163. Vad som sägs i andra stycket gäller inte om brottet utförts under omständigheter som sägs i första stycket 2–4. Åtal för brott som avses i andra stycket får underlåtas om det före- ligger särskilda skäl. För försök eller förberedelse till grovt jaktbrott döms till ansvar enligt vad som sägs i 23 kap. . Denna lag träder i kraft . lag (2008:XX) om ändring i lagen (2000:592) om viltvårdsområden Härigenom föreskrivs att 23 § lagen (2000:592) om viltvårds- områden ska ha följande lydelse. I den utsträckning det är för- enligt med jaktlagstiftningens bestämmelser om jakttider och om tillstånd till jakt får en vilt- vårdsområdesförening, om det behövs med hänsyn tagen till viltvården, besluta att älg, kron- hjort och dovhjort samt rådjur och annat småvilt får jagas I den utsträckning det är för- enligt med jaktlagstiftningens bestämmelser om jakttider och om tillstånd till jakt får en vilt- vårdsområdesförening, om det behövs med hänsyn tagen till viltvården, besluta att björn, lodjur, älg, kronhjort och dov- hjort samt rådjur och annat småvilt får jagas 1.inom hela viltvårdsområdet oberoende av fastighetsgränserna (områdesjakt), 2.och därvid bara tillsammans med andra jakträttshavare inom området (gemensamhetsjakt). Om områdesjakt skall bedrivas får en viltvårdsområdesförening besluta om avskjutningens omfattning och inriktning. Denna lag träder i kraft . förordning (2008:XX) om ändring i jaktförordningen (1987:905) Härigenom föreskrivs att 6, 9, 15, 15 a, 21, 24,27 och 58 §§ jaktförordningen (1987:905) ska ha följande lydelse. För områden där det finns För områden där det finns fasta stammar av björn, varg, björn, varg, järv eller lo, får läns- järv eller lo, får Naturvårdsver- styrelsen ge tillstånd till jakt ket efter samråd med länsstyrel- efter vissa exemplar av sådana sen genom föreskrifter eller beslut djur och i ett begränsat antal. i det enskilda fallet ge tillstånd till jakt efter vissa exemplar av sådana djur och i ett begränsat antal. En förutsättning för att jakt enligt första stycket skall kunna tillåtas är att det inte finns någon annan lämplig lösning och att jakten inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarande- status hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Jakten måste dessutom vara lämplig med hänsyn till stammarnas storlek och sammansättning samt ske selektivt och under strängt kontrollerade förhållanden. För jakt med skjutvapen efter älg, björn, varg, järv, lo, hjort, rådjur och mufflonfår gäller följande begränsningar. 1.Älg får jagas bara fr.o.m. före solens uppgång till solens nedgång. 2.Björn får jagas bara fr.o.m. före solens uppgång före solens nedgång. 3.Varg, järv, lo, hjort, rådjur och mufflonfår får jagas bara fr.o.m. före solens uppgång t.o.m. efter solens nedgång. Under timmen efter solens nedgång får jakten endast bedrivas som vaktjakt eller smygjakt. 2TP PT Senaste lydelse 2001:451. 3TP PT Senaste lydelse 2000:1216. får i det enskilda fallet medge undantag från första stycket. Om flera län är berörda prövas frågan av i det län där huvuddelen av marken är belägen. Om tillstånd till jakt ges Om tillstånd till jakt ges av enligt 27 § eller 31 § första stycket prövas dock frågan om eller 31 § första stycket 1 prövas undantag från första stycket av dock frågan om undantag från första stycket av Naturvårds- får meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om användning av andra jaktmedel än vad som föl- jer av denna förordning. får i före- skrifter eller i beslut i det enskilda fallet medge undantag från kravet i 12 a § att fångat vilt skall avlivas eller återges friheten. får i det enskilda fallet medge undantag från 1.förbudet i 10 § andra stycket att använda vissa jakt- medel och metoder, 2.kravet i 11 § att fångstred- får i det enskilda fallet besluta om användning av andra jaktmedel än vad som föl- jer av denna förordning och i beslut i det enskilda fallet medge undantag från kravet i 12 a § att fångat vilt skall avli- vas eller återges friheten. får meddela föreskrifter om användning av andra jaktmedel än vad som föl- jer av denna förordning och i föreskrifter medge undantag från kravet i 12 a § att fångat vilt skall avlivas eller återges friheten. När be- slutar om jakt får Naturvårds- verket också i det enskilda fallet fatta beslut som avses i första och andra styckena. Den myndighet som beslutar om jakt får i det enskilda fallet medge undantag från 1.förbudet i 10 § andra stycket att använda vissa jakt- medel och metoder, 2.kravet i 11 § att fångstred- 4TP PT Senaste lydelse 2002:551. skap skall vara av godkänd typ, 3. förbudet att vid jakt använda belysning utöver vad som är tillåtet enligt 14 §, om det är fråga om jakt som avses i 27 § eller i 31 § första stycket. skap skall vara av godkänd typ, 3. förbudet att vid jakt använda belysning utöver vad som är tillåtet enligt 14 §, om det är fråga om jakt som avses i 27 § eller i 31 § första stycket. 15 a §TPF FPT Den myndighet som beslutar om jakt får i det enskilda fallet 1.att ett godkänt bekämpningsmedel som avses i 13 § får användas för att döda fåglar som orsakar allvarliga skador eller olägenheter för människors hälsa, 2.om undantag från förbudet att vid jakt använda belysning utöver vad som är tillåtet enligt 14 §, om det är fråga om annan jakt än som avses i 27 § eller 31 § första stycket. Om flera län är berörda, prö- vas frågan av i det län där huvuddelen av marken är belägen. Om flera län är berörda och frågan om undantag ska prövas av , prövas frågan av i det län där huvuddelen av marken är belä- gen. Utöver vad som följer av 20 § Utöver vad som följer av 20 § (1987:259) i (1987:259) i fråga om jakt efter björn, varg, fråga om jakt efter utter, valar järv, lo, utter, valar och fladder- och fladdermöss samt när det är möss samt när det är fråga om fråga om jakt som Naturvårds- jakt som avses i 24 eller 27 § verket beslutat om med stöd av eller 31 § första stycket 1 denna I övriga fall får stycket 1 denna förordning. Om flera län är besluta om sådant undantag.Om berörda, prövas frågan flera län är berörda, prövas frå- 5TP PT Senaste lydelse 2001:451. 6TP PT Senaste lydelse 2001:451. styrelsen i det län där huvud- gan av i det län där delen av marken är belägen. huvuddelen av marken är belä- I fråga om vilda fåglar, björn, varg, järv, lo, utter, bäver, mård, iller, skogshare, vikare, valar och fladdermöss samt i fråga om andra vilt levande djurarter som i bilagan till artskyddsförordningen (1998:179) har markerats med N, n eller F får undantag medges endast om 1.det inte finns någon annan lämplig lösning, 2.upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde inte försvåras, och 3.undantaget behövs för att en sådan begränsad jakt som avses i 6 § skall kunna genomföras eller behövs av något sådant skäl som anges i 23 a § eller 31 § första stycket denna förordning. av i fråga om av i fråga om jakt efter björn, varg, järv, lo jakt efter säl, rovfåglar, utom eller säl samt efter rovfåglar och kungsörn, och ugglor. I andra fall meddelas fall meddelas beslutet av läns- Om beslut rör arter som annars är fredade, är skyldig att till lämna de uppgifter om jakten som verket begär. Om det behövs för att för- Om det behövs för att hindra att björn, varg, järv, lo, förhindra att säl orsakar skador säl eller örn orsakar skador får kan av den som riskerar att Detsamma gäller om ett utsättas för skada ge tillstånd till enskilt djur av arterna björn, Om det behövs för att för- varg, järv, lo eller örn orsakar hindra att björn, varg, järv, lo allvarliga skador eller olägenhe- eller örn orsakar skador får läns- styrelsen efter ansökan av den som avses i andra meningen före- som riskerar att utsättas för skada skriva att beslut om jakt på björn ge tillstånd till jakt. TP PT Senaste lydelse 1995:443. 8TP PT Senaste lydelse 2001:451. och lo får meddelas av läns- styrelsen. Sådana föreskrifter får dock endast avse län med fasta stammar av björn eller lo. I beslutet om tillstånd skall bestämmas hur det skall förfaras med fångat eller dödat djur. När tillstånd meddelas enligt första stycket får myndigheten medge undantag från 31 § första stycket jaktlagen (1987:259) och också medge att jakten bedrivs på annans jaktområde. I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om överklagande hos allmän för- valtningsdomstol. I fråga om följande beslut enligt denna för- ordning gäller dock 1. att beslut enligt 3 § andra stycket 2, 4 §, om beslutet avser annat än registrering av kron- hjortsområde, 6 §, 9 § andra och §, 21 § andra stycket, 29 a § första stycket, 30 §, 36 § tredje stycket, 38 §, 39 § första stycket, 47 § första stycket och 52 d § samt beslut i ett överklagat ärende inte får överklagas, 2.att andra beslut av polis- myndighet än sådana beslut som avses under 1 får överklagas hos , samt 3.att andra beslut av länssty- relsen än sådana beslut som avses under 1 eller som avser avgift enligt 52 b och 52 c §§ får över- beslut överkla- gas till allmän förvaltningsdom- stol. I fråga om följande beslut enligt denna förordning gäller dock 1. att beslut enligt 3 § andra stycket 2, 4 §, om beslutet avser annat än registrering av kron- hjortsområde, 6 §, 9 § andra och 15 §, 21 § andra stycket, 29 a § första stycket, 30 §, 36 § tredje stycket, 38 §, 39 § första stycket, 47 § första stycket och 52 b-d §§ samt Naturvårdsver- kets beslut i ett överklagat ärende inte får överklagas samt, 2. att andra beslut av polis- myndighet än sådana beslut som avses under 1 får överklagas hos . 9TP PT senaste lydelse 1998:1114. Denna förordning träder i kraft den dag regeringen bestämmer. förordning (2008:XX) om ändring i viltskadeförordningen (2001:724) HärigenomT föreskrivsT att 3, 6 och 8 §§ Viltskadeförordningen (2001:724) ska ha följande lydelse. får till en sameby lämna bidrag till åtgärder för att förebygga att varg, björn, järv, lo eller kungsörn orsakar skador på renar. Bidrag får lämnas endast efter ansökan och för åtgärder som normalt inte ingår i renskötseln. Bidraget skall räknas av från ersättning som lämnas enligt 4 §. Efter förslag av beslutar regeringen med vilket belopp ersättning skall lämnas till samebyarna för 1.varje föryngring av varg, järv och lo inom en samebys betes- område och 2.regelbunden eller tillfällig förekomst av varg, järv och lo. Efter förslag av beslutar regeringen med vilket totalt belopp ersättning skall lämnas för skador som björn och kungsörn orsakar på renar. Ersättningen enligt andra stycket fördelas mellan de ersättningsberättigade same- byarna i förhållande till betes- områdenas areal. Ersättningen enligt andra stycket fördelas mellan de ersättningsberättigade same- byarna med en tredjedel i för- hållande till betesområdenas areal och med två tredjedelar i förhållande till antalet föryng- ringar av björn och antalet revir av kungsörn där lyckad häckning konstaterats . Fördelningen av ersättningen mellan same- byarna revideras . undersöker efter samråd med berörd same- by hur många föryng- ringar av varg, järv och lo som förekommer inom varje same- bys betesområde eller om arterna förekommer regelbun- det eller tillfälligt inom same- byn. undersöker också efter samråd med berörd sameby om björn eller kungsörn förekommer inom samebyn. undersöker efter samråd med berörd same- by hur många föryng- ringar av björn, varg, järv, lo och kungsörn som förekommer inom varje samebys betes- område eller om varg, järv och lo förekommer regelbundet eller tillfälligt inom samebyn. Denna förordning träder i kraft beträffande 3 och 8 §§ och i övrigt . De flesta människor i känner stolthet över att leva i ett land där det finns stora rovdjur. Stammarna av stora rovdjur har ökat och har eller har närmat sig gynnsam bevarande- status Rovdjuren förstärker bilden av som ett land som värnar om biologisk mångfald och med utrymme för skyddsvärd natur och vildmarksområden. Hittillsvarande rovdjurspolitik har inte förmått skapa stabila relationer i förhållandet mellan människa och rovdjur. Konflikterna har fördjupats i de områden där de stora rovdjuren har sin största förekomst. Många människor har negativa attityder till rovdjur. En del känner oro för sig själva och för barn. Det finns konflikter med bl.a. renskötsel och annan tamdjursskötsel liksom med fritidsverk- samhet som ridning och jakt, trots att vissa rovdjursstammar är relativt små. Illegal jakt är ett betydande problem. Rovdjurens existens och överlevnad måste säkras genom att man i rovdjursförvaltningen blir mer aktiv och närvarande än . Det bör innebära att man mer än förebygger rovdjurs- relaterade skador och ytterligare begränsar de faktiska ekonomiska skadeverkningarna genom förfinade kompensationssystem. Inven- tering och övervakning av stammarnas utveckling måste förbättras, särskilt i områden med högre rovdjurstäthet. Hela förvaltningsprocessen måste kännetecknas av öppenhet och dialog med intressenter och övriga medborgare. Sammantaget kan det skapa förutsättningar för en högre acceptans och tolerans för de stora rovdjuren. En långsiktigt gynnsam utveckling för de stora rovdjuren kan endast förverkligas i samspel med människan och mänsklig verk- samhet. Integration, inte segregation, är nyckeln till en framsynt rovdjursförvaltning. För att begränsa antalet konflikter mellan människa och rovdjur behöver man arbeta med både miniminivåer och toleransnivåer för de stora rovdjuren. Förvaltningen av de stora rovdjuren kan inte ses isolerad från sitt ekologiska sammanhang. De stora rovdjuren är en del i en sammansatt helhet som består av många andra delar. Här är inte minst relationen till bytesdjuren en del. I ett ekologiskt perspektiv måste man alltid eftersträva att se helheten. Därför måste rovdjurs- stammarnas utveckling följas i ett brett lärande – adaptivt – pers- pektiv. Begreppet livskraftiga populationer innehåller utöver de gene- tiska och demografiska faktorerna ytterligare en viktig komponent; ekologisk livskraft. Ekologisk livskraft relaterar till relationen mel- lan en art och dess omgivning. För stora rovdjur betyder det både den miljö som behövs för att tillgodose förmåga att överleva, bytesdjur, skydd, tillgång till hemområden och mötesplatser och den påverkan arten har på sin omgivning. Att uppnå och upprätt- hålla gynnsam bevarandestatus kräver en större population än som krävs enbart för att garantera överlevnad för arten. Det innebär också att man accepterar att rovdjuren får ta bytesdjur i sitt ekolo- giska sammanhang. Kungsörnen häckar i skog och fjällområden. I har kungs- örnen ett sammanhängande utbredningsområde i . Därtill finns mindre, spridda bestånd i och , däribland på . uppskattas häckfågelbeståndet till 600– 750 par. Det är ett bra häckningsår med ca 300 flygfärdiga ungar som lämnat boet. kan den svenska stammen beräknas till drygt 1 800 kungsörnar. har populationstrenden i landet generellt varit positiv, bl.a. har delar av åter- koloniserats. I stora delar av fjällområden finns dock en stor osäkerhet eftersom reproduktionen i fjällen lokalt är svag. Kungsörnen livnär sig som rovdjur och som asätare. Dieten består främst av skogsfågel och ripa, små och medelstora däggdjur samt ren, både som byte och som kadaver. Kungsörnen bygger väl- diga risbon och är beroende av gamla, mycket kraftiga träd eller klippavsatser. Brist på boträd kan vara ett problem, särskilt i Syd- och . Ett örnpar ockuperar vanligen ett revir som är 0,80–2,5 mil2P .P lägger honan 1–2 ägg som ruvas i . Är födotillgången dålig blir det vanligen bara en unge, alternativt blir det ingen häckning alls. Hur många av de etablerade paren som står över häckningen varierar avsevärt mellan år och område. Dödligheten är hög bland unga örnar, men normalt låg bland vuxna. finns i stora delar av norra och centrala . beräknades antalet individer vara 2 350–2 900. – 2004 var den årliga tillväxten i medeltal efter jakt. är tillväxten förmodligen lägre eftersom avskjutningen ökat. Björnens är en allätare som livnär sig på bär, myror, klövdjur som älg och ren, örter och gräs. Vintern tillbringas i ide och björnen lever då på fettreserver som byggts upp och höst. Björnen lever i hemområden som ofta överlappar mellan olika individer. En hanes område omfattar vanligen 4–8 mil2P P och en honas 1–3 mil2P .P Björnen reproduktionstakt är låg. får normalt inte ungar förrän vid 4–ålder och reproducerar sig därefter inte . Överlevnaden bland vuxna djur påverkas främst av jakt och födotillgång. Unga individer dödas relativt ofta av andra björnar. Björnen är skygg och i vanliga fall undviker den att komma nära människor. I vissa situationer kan dock björnen vara farlig, främst i samband med skadskjutning. Det gäller även då björnen blir överraskad vid idet eller vid kadaver, eller vid plötsliga möten med hona med ungar. Björnen kan också bli aggressiv vid möte med lös- hund. Utredningen föreslår att beståndsbeskattningen ska ske genom licensjakt. Skyddsjakt ska förbehållas skadegörande individer. I förekommer järv främst inom renskötselområdet. Den svenska populationen omfattar föryngringar närmare 500 järvar. registrerades 78 föryngringar, varav 63 bedömts som helt säkra. Historiskt har järven haft en vidare utbredning, men sannolikt har huvuddelen av populationen funnits i områden med förekomst av ren. Då arten fredades i fanns upp- skattningsvis högst 100 järvar kvar i landet. Därefter har stammen långsamt ökat till dagens nivå. Reproduktionstakten är låg och reproducerar sig endast omkring hälften av honorna som är och äldre. I är sannolikt illegal jakt den vanligaste dödsorsaken bland vuxna järvar. Bland ungar är bl.a. inomartspredation en vanlig dödsorsak. Den låga reproduktionstakten innebär att järvstammen har liten kapa- citet att kompensera för en ökad dödlighet. För tillväxten i popula- tionen har överlevnaden bland vuxna honor stor betydelse. Järven hävdar revir mot artfränder av samma kön. Revirstorle- ken är i genomsnitt 1,5 mil2P P för honor och 6 mil2P P för hanar. Järven är både en asätare och ett rovdjur kapabel att döda större byten som t.ex. ren. Den genetiska variationen bland järvar i är låg och kontakten med den större finsk/ryska järvpopulationen är begränsad. Den illegala jakten på järv är omfattande. Utredningen föreslår ökade möjligheter till skyddsjakt där järven lokalt har en riklig förekomst, för att minska skadorna för rennäringen. Reproducerande lodjur finns i stort sett i hela och , samt lokalt i . Vid inventeringen /registrerades 246 föryngringar i , vilket motsvarar ett totalt bestånd på ca 1 300–1 500 lodjur. Lodjurets utbredning och antal har varierat kraftigt sedan 1800- talet och även har stora fluktuationer förekommit. beräknades beståndet till ca 1 000 djur. Lodjur är utpräglade köttätare. I norra är renen det viktigaste bytesdjuret, längre söderut är rådjuret dominerande byte. Utöver medelstora klövdjur kompletteras dieten med mindre dägg- djur och skogsfågel. En honas hemområde är vanligen 3–8 mil2P P beroende på bytes- tillgång. Hanarnas områden är ungefär dubbelt så stora som honornas. Reproduktionstakten påverkas bl.a. av bytestillgången. Exempelvis får honor i områden med hög rådjurstäthet ofta sin första kull tidigare än honor i områden med sämre bytestillgång. Bland vuxna lodjur är legal och illegal jakt de vanligaste döds- orsakerna. Ungarna dör ofta av undernäring och predation och överlevnaden fram till vuxen ålder, dvs. , är 15–. Utredningen föreslår att beståndsbeskattningen ska ske genom licensjakt. Skyddsjakt ska vara förbehållen skadegörande individer. Merparten av den skandinaviska vargpopulationen finns i . Utbredningsområdet omfattar främst och de flesta vargar lever i , , och . /2007 beräknades den skandinaviska vargstammen bestå av totalt 136–170 individer. Vid inventeringen samma vinter registrerades sammanlagt 16 föryngringar, varav en helt i . Vargen äter allt från stora klövdjur till mindre däggdjur, fåglar och bär. I är älg det dominerande bytesdjuret. Vargen är revirhävdande och lever i familjegrupper (flockar) där föräldra- djuren står högst i rang. Normalt föder bara en hona per flock ungar. I varierar revirstorleken från 3–20 mil2P ,P genomsnittet är 9–12 mil2P .P Vargar kan vandra mycket långt och i flertalet fall har vandringssträckor på 50–, fågelvägen, doku- menterats. Jämfört med övriga stora rovdjursarter i norra är vargens förmåga till reproduktion hög. Vargpopulationer kan potentiellt nå en årlig tillväxt på upp mot . Den årliga dödligheten bland vargar i är . Bland vuxna är den dominerande dödsorsaken illegal och legal jakt, den senare främst i . Populationens tillväxt begränsas inte av födotillgången, utan av jakt, trafik, sjukdomar och inavel. Hela den nuvarande vargpopulationen härstammar från endast tre individer. Inaveln är kraftig och det finns ett stort behov av att obesläktade vargar ansluter till populationen.