sou · GWB391 · 2008-10-06 00:00:00 — 7.2Redovisning från olika länder jämte kortfattade analyser om bedömd relevans för svenska förhållanden Generellt kan konstateras att det är grannländerna och som bibringat utredningen det mest omfattande materialet i form av svar på frågor. Också från och finns uttömmande svar. I syfte att presentera en bredare bild återger utredningen också svaren från som och Försvarsmakten återkommande samarbetar med. Utifrån ställda frågor presenteras här svar jämte en kortfattad analys och bedömning av t.ex. i vilken utsträckning valda lösningar skulle kunna vara överförbara till svenska förhållanden. Att notera är att utredningen inte har någon beskrivning av respektive verk- samhets innehåll i relation till befintliga resurser för varje jämfört land. Därför har stor försiktighet iakttagits kring förslag som kan härledas till i andra länder. Mer utvecklade överväganden och för- slag diskuteras vidare i betänkandets övriga kapitel. 7.2.1Hur rekryteras soldater till väpnade insatser utanför den egna statens territorium? I , som inte har någon värnplikt i fredstid, sker rekrytering till försvaret i sig via ett stort antal rekryteringskontor också i mindre tätorter. Själva utlandstjänsten utgör en naturlig del av verksamhe- ten. Kring införde två nya personalkategorier utöver officerare; grenadjärer och avdelningsbefäl. Grenadjärer är före detta värnpliktiga som efter sin grundtjänstgöring skriver kontrakt tjänst. Kontraktet kan förnyas ytterligare två gånger om maximalt . Grenadjärerna svarade mot ett behov av fler insatsberedda soldater och bättre utbildade specialister. Avdelningsbefäl är på liknande sätt kontraktsanställda efter värnplikten. Efter att ha förpliktat sig att tjänstgöra som ser- geant på en tropp (likt svenska frivilliganställda) kan de efter avslutad tjänst söka som avdelningsbefäl, med ett kontrakt t.o.m. 35-års ålder, eller söka till för att bli officer. De kan när som helst som avdelningsbefäl söka till officersutbildning, vilket vid antagning resulterar i en tillsvidareanställning. Motiven till avdelningsbefälssystemet är desamma som framförts i den svenska debatten; ett ökat behov av unga officerare som under hela sin anställningstid tjänstgör på kompani och lägre nivå eller som specialister på kvalificerade system. tre stridande utbildningsbataljoner turas om att sätta upp förband för internationell tjänst. Det innebär att förbandets officerare, avdelningsbefäl och grenadjärer, liksom efterhand de värnpliktiga, är väl medvetna om när förbandet nästa gång ska ut i internationella operationer. Alla norrmän och norskor (kvinnor på frivillig basis) som genomför sin värnplikt har en tjänstgöringstid . Grundläggande soldatutbildning, följt av befattningsutbildning och slutligen utbildning och övning i förband. till- frågas samtliga värnpliktiga om de kan tänka sig internationell tjänstgöring efter sin värnplikt. Rekryteringen genomförs av de officerare som ska leda förbandet vid insatsen. Värnpliktiga som är positiva till internationell tjänst bildar en enhet som tränas och utbildas av sina blivande chefer. Beroende på den kommande tjänstgöringens art kan ytterligare missionsspecifik utbildning vara aktuell innan förbandet sätts in. Konceptet, som liknar det nuvarande svenska systemet med en termin tre, anses fungera väl inte minst bero- ende på kopplingen mellan de värnpliktiga och deras blivande chefer. För att täcka vakanser och behovet av specialistkompetens sker också traditionell rekrytering genom bland annat annonsering. I , där av årskullen genomgår värnplikts- utbildning, börjar de värnpliktiga med en fyra månaders grund- läggande utbildning. Denna inledande kurs utgör grunden för ett så kallat reaktionsstyrkekontrakt. I det kontraktet ingår en åtta månaders utbildning följt av sex månaders utlandstjänst. Efter denna kan soldaten lämna försvaret eller ansöka om tillsvidare- anställning. Fast anställd personal rekryteras antingen som ingående i sina respektive förband eller individuellt som specialister. Både för officerare och enskilda soldater tillämpas Sundhets- triaden. Den är uttryck för de höga krav som danskarna ställer på fysik och medicinsk hälsa samt korrekt vaccinering. Den inkluderar dock inget test av den psykiska hälsan. En stor utmaning i består i att rekrytera just personal med specialistkompetenser, inte endast till utlandstjänsten utan till det militära systemet generellt. Man har genom avtal med ett stort sjukhus försökt att mera långsiktigt lösa problemet med rekryte- ring av läkare till utlandsmissionerna. Även civila i den danska försvarsmakten har genom sina anställningskontrakt en skyldighet att tjänstgöra utomlands. I , som inte har någon värnplikt i fredstid, utgör utlandstjänsten en naturlig del av verksamheten. Någon särskild rekrytering görs alltså inte för utlandstjänst. Alla förband ska kunna användas om och när det behövs. I tider när efterfrågan på soldater är hög kan reservister kallas in. I kan värnpliktiga efter sin fullgjorda värnplikt söka frivillig tjänstgöring . Sistnämnda tjänstgöring innefattar skyldighet att tjänstgöra inter- nationellt. Yrkesofficerare är skyldiga att tjänstgöra utomlands. Reservofficerare kan endast på frivillig basis användas i internatio- nella insatser och det sker genom att de anmäler intresse till sitt förband eller direkt till Bundeswehrs insatsledning. Försvaret söker också aktivt reservofficerare med särskilda kompetenser. Då en reservofficer är positiv och blir antagen till utlandstjänst genomförs en förberedande utbildning om . Därefter place- ras officeren i en enhet som står i beredskap eller som förbereder en insats. Det norska konceptet med kontraktsanställda, i många fall som en förlängning av värnplikten, sägs fungera bra tack vare att befäl och manskap tidigt lär känna varandra. arbetar även den svenska Försvarsmakten med ett liknande system. Man vill så långt möjligt hålla ihop förbanden både under grundutbild- ningen, den tredje terminen och i efterföljande insats. Innan ett eventuellt beslut om övergång till frivillig rekrytering till militär grundutbildning fattats bör försöken att hålla samman förbanden uppmuntras. Det leder – i den mån man lyckas – till att soldaterna får mer tid att lära känna varandra och sina chefer. Detta stärker förbandsandan och sannolikt också den enskilde soldatens förutsättningar för deltagande i skarpa insatser. En parlamentarisk kommitté, är tillsatt.TPF1FPT Bland annat ska Pliktutred- ningen överväga nödvändiga författningsändringar för att möjlig- 1TP PT Kommittén om en ändrad totalförsvarsplikt, (Fö 2008:01). göra frivillig rekrytering och utbildning av personal som enligt nuvarande förhållanden tjänstgör enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Den danska lösningen med beordringsplikt också för civil- anställda i försvaret bedömer utredningen vara intressant. Skyldig- het till tjänstgöring i den svenska utlandsstyrkan gäller endast för nyanställda yrkesofficerare. Att civilt anställd personal i Försvars- makten i större utsträckning blir delaktiga i de internationella insatserna kan stärka förståelsen mellan dem som tjänstgör hemma och dem som tjänstgör utomlands. Dessutom kan bemannings- behovet i en del fall därmed fördelas på flera personer, vilket kan bidra till en minskad insatsfrekvens. Av uppgifter som Försvars- makten tillhandahållit utredningen går att uträkna att av de civilanställda som tjänstgjort i utlandsstyrkan i perioden –2008 (mars) har gjort fler än en insats. Rekrytering till specialistbefattningar är ett vidsträckt problem. Utredningen har uppmärksammat att gemensamma nordiska ansträngningar görs avseende rekrytering av medicinsk personal inom ramen för NordcapsTPF2FPT. Utredningen uppmuntrar dylika initia- tiv vilka sannolikt kan överföras till andra specialistområden. För mer utvecklade resonemang på området se kapitel 8 om rekry- tering, insatsfrekvens m.m. 7.2.2Soldaters tjänstgöringsplikt också utanför den egna statens territorium I gäller principen att den som skrivit på för tjänstgöring måste räkna med att det kan bli fråga om utlandstjänst med en stridande roll. I infördes från en beordringsplikt med retroaktiv verkan för deltagande i internationella operationer. Det innebär att fast anställd personal har en skyldighet att tjänst- göra internationellt. Förslaget gick igenom efter hårda förhand- lingar med fackliga organisationer som hotade att pröva beord- ringsplikten i domstol. Trots stora protester och kritik kom par- terna slutligen överens. I som utgångspunkt all militär personal kunna utföra utlandstjänst. Därför genomförs bland annat fysiska tester 2TP PT Nordic Coordinated Arrangement for Military Peace Support, de nordiska ländernas samarbetsorgan för fredsinsatser. görs en fullständig medicinsk kontroll. skrivs inga kontrakt om soldaten inte kan uppfylla de fysiska kraven. Självklart finns det exempel på indi- viduella förhållanden som man i enskilda fall tar hänsyn till. Ålder, bristande förmåga att längre tjänstgöra utomlands etc., kan uppvä- gas av för försvaret viktig specialkompetens som behövs hemma- vid. Också försvarets sociala ansvar kan uppväga kraven på tjänst- barhet utomlands. Likaså är det skillnad på mission och mission varför vissa individer kan sändas till en mindre utsatt insats. Dansk civilanställd personal inom försvaret kan sändas ut med de militära enheterna och löser då liknande uppgifter som hemma. Även för civila ställs krav på fysisk förmåga. Som officer eller enskild soldat i är det såväl en skyldighet som självklarhet att tjänstgöra som redskap i det säker- hetspolitiska instrument som försvaret utgör. Den som inte är beredd att tjänstgöra utomlands bör överväga sitt yrkesval och har heller inte någon karriär att se framemot i den brittiska försvars- makten. Tyska yrkesofficerare, liksom yrkessoldater och så kallade tids- soldater, har en skyldighet att tjänstgöra utomlands. Däremot har värnpliktiga, under det obligatoriska skedet, liksom reserv- officerare ingen skyldighet att tjänstgöra utomlands. Att Försvarsmakten och arbetstagarorganisationerna gemensamt arbetar för att även äldre anställda yrkesofficerare ska genomföra utlandstjänst anser utredningen vara en självklarhet. Omförhand- lade anställningsavtal bidrar till att utlandstjänst blir en naturlig del av anställningen. Fler medarbetare som delar på ansvaret sprider också belastningen. Detta gäller även reservofficerare och civil- anställda. Se vidare kapitel 8. får svensk pliktpersonal inte insättas i interna- insatser (inte ingå i utlandsstyrkan). Parallellt med och efter utredningen arbetar den ovan nämnda som undersöker innebörden av en ändrad totalförsvarsplikt. Aspekter på hur och var tjänstgöring ska ske förväntas övervägas av Plikt- utredningen. 7.2.3Hur länge är soldater insatta i stridsaktiviteter utan återhämtning utanför operationsområdet? har normalt tolv månaders tjänstgöring i insatsområdet men situationen i har framtvingat att insatstiderna för- längdes till femton. Reserve och National Guard har samma tjänst- göringstider som US plus att man förbereder sig . I US är den normala insatstiden , men ibland kan den vara längre. Under insatsen erhålls en hemresa till om en samt normalt också någon eller några kortare ledigheter i närheten av operationsområdet. har som princip att sätta in förbandet för en period . Det finns vissa undantag för svårrekryterade katego- rier som läkare och andra specialister. Dessa personalkategorier medges ofta en kortare tjänstgöringsperiod. Under en tjänst- göringsperiod har soldaten rätt till en resa hem. Lokal norsk chef i missionsområdet kan därutöver medge ytter- ligare två hemresor förutsatt att läget i missionsområdet inte hind- rar detta. För varje tjänstgöringsmånad erhåller den enskilde sju lediga dagar som måste utnyttjas under tjänstgöringen eller under efter hemkomsten. Det danska försvaret tillämpar som utgångspunkt missionstider . För vissa svårbesatta specialistfunktioner kan tiden vara . Under ett halvårs tjänstgöring intjänar soldaterna 21 lediga dagar utanför missionsområdet. Normalt ska ledigheten tas ut , men det blir allt vanligare med två hemresor. Utöver detta kan soldaten beviljas några dagars kort- ledighet utanför missionsområdet. De som tjänstgör omfattas inte av ledighetsreglerna. De brittiska soldaterna tjänstgör utan längre återhämtning . Enligt riktlinjer benämnda efter- strävas en balans mellan övning, aktiva insatser, vila, personanpas- sad uppföljning och eftervård samt umgänge med familj och vän- ner. De samtida uppdragen har dock gjort det svårt för försvaret att efterleva detta. Konkret innebär det att soldaterna ibland tvingas vara kvar i missionsområden också efter den ursprungligen tänkta insatstiden. Tjänstgöringstiden för tyska soldater i utlandsinsatser omfattar numera generellt eller . Den avser deltagande i multinationellt sammansatta insatser. 2004 var tjänstgöringstiden angiven . Tiderna kan variera beroende på insatsförhållanden, personalkategori och den enskildes personliga förhållanden. Tyska soldater med sex måna- ders tjänstgöring erhåller två veckors sammanhängande ledighet. Generellt utgår ingen ledighet vid fyra månaders tjänstgöring eller kortare. Det förefaller finnas ett tydligt samband mellan å ena sidan insats- tider och ledigheter under tjänstgöringen och å andra sidan svårig- heten i de uppdrag som respektive land löser. Länder som och har tunga och farliga uppgifter både i och . Detta framtvingar långa insatstider och begrän- sade möjligheter till ledighet, trots att tjänstgöringen måste vara mycket krävande för den anställde. Oavsett insatsens karaktär strävar förbanden i den svenska utlandsstyrkan alltid efter att till- godose behovet av återhämtning; ledighetsplaner upprättas m.m. Utredningen ser inte något behov av ändring i denna del. 7.2.4Hur ofta återkommande sätts soldater in i väpnade insatser; insatsfrekvens (individuellt Op-tempo)? I diskuteras insatsfrekvensen för såväl förband som individer på hög politisk nivå. US siktar mot en insats var tredje år, Reserve mot var femte år och National Guard mot var sjätte år. På grund av läget i och har insatsfrekvensen ökat markant, inte sällan till förhållandet 1:1.TPF3FPT I sammanhanget kan nämnas att de långa insatstiderna i kombination med upprepade insatser anses utgöra en faktor bakom det ökande antalet självmord. US har kortare insatstider men å andra sidan ett högre tempo; ambitionen är förhållandet 1:2. har ett liknande system. I den politiska debatten har röster höjts för att lagstifta om en högsta insatsfrekvens. Den norska inriktningen är en period ute och fem hemma (1:5). Beroende på ett för litet antal officerare, framför allt i armén, kan detta inte efterlevas. Särskilt besvärande är det för vissa specialkate- 3TP PT Insatsfrekvens mäts i lika tidsandelar. Antag att en utlandstjänstgöring löper (en del). Om en soldat är hemma lika blir frekvensen 1:1. Är han eller hon hemma (två delar) blir insatsfrekvensen 1:2, hemma 1:3 osv. gorier som är eftertraktade, som exempelvis sambandspersonal, ingenjörer och ammunitionsröjare. 2005 var till exempel av samtliga sambandsutbildade arméofficerare ute i internationell tjänst. tog 2006 beslut om att öka antalet anställda i armén med 1 000 för att i viss mån råda bot på situationen. Det dröjer dock innan den nya kompetensen disponeras. För grenadjä- ren är det normalt att han/hon tillbringar i internationella operationer. I är målsättningen att en soldat med treårskontrakt ska vara i utlandstjänst (1:5). För personal med specialkompetenser kan perioden hemma bli kortare. vill att det görs en sexmånadersinsats per (1:3). I skiljer sig förhållandena mellan de olika försvars- grenarna. Exempelvis för armésoldater med sex månaders kom- mendering eftersträvas 24 månader mellan insatserna (1:4). Liksom i många andra länder är flexibiliteten hög för nyckelpersonal. Kor- tare missioner tillåts vilket gör att vederbörande kan komma att ianspråktas mer frekvent. Några internationella erfarenheter SOU 2008:91 (Op-tempo) – sammanställning över några (1:2; policy för personal Ca 21 000 personer sedan som inte är fast Totalt ca 100 000 -Ca 10, 5 miljoner i - 35 000 solda- ter/sjömän utomlands ¹ I är situationen 2007 så ansträngd att insatsfrekvensen för många har blivit 1:2. ² I inräknas i the Veteran make/maka, änka/änkling och/eller annan närstående (dependant) dvs. hela kretsen som är närmast berörd och i traditionell bemärkelse beroende av veteranen. ³ I har de pågående insatserna påfrestat försvaret så mycket att insatsfrekvensen för främst armén och marinkåren i många fall är 1:1 eller högre (dvs. siffermäs- sigt lägre). I har någon absolut insatsfrekvens inte bestämts. Den internationella tjänstgöringen är dessutom bara obligatorisk för nyanställda yrkesofficerare. Våra närmaste grannar siktar närmast mot en insats följt av hemma (1:5). har ambitionen emellertid inte kunnat uppfyllas. Kopplat till frågan om insatsfrekvens, finns det också i den svenska Försvarsmakten en tendens att vissa officerare och andra soldater återkommande löser uppgifter utomlands medan andra gör karriär hemmavid. Angående utredningens syn på merit- värdering av utlandstjänst, till exempel att genomföra insatser som förutsättning för befordran, se kapitel 15. Försvarsmakten har till utredningen redovisat att av 4 398 offi- cerspositioner i utlandsstyrkan (mars) har 1 817 uppburits av yrkes- eller reservofficerare som gjort fler än en utlandstjänstgöring, dvs. Motsvarande procentsats för civilanställda är . Under kapitel 8 redovisas utredningens överväganden och argument för mer specifika insatsfrekvenser, bland annat att det kan vara rimligt att (yngre) personal ingående i tillfälliga insats- förband har en högre medan (äldre) tillsvidareanställd personal har en lägre insatsfrekvens. 7.2.5Något om hur i strid fysiskt skadade soldater omhändertas akut? För norska förband ställs det krav på medicinsk evakueringska- pacitet (så kallad medevac) för att kunna delta i en internationell insats. Senast efter att larmet om en skadad norsk soldat skickats ska han/hon kunna hämtas med helikopter (i enlighet med Nato-standard). För det fall att soldaten måste repatrieras medi- cinskt hem till är det den allmänna sjukvården som utför behandling. Om skadan inte medger repatriering sker vård på den mest kvalificerade sjukvårdsenheten i missionsområdet intill dess en resa kan genomföras. I danska förband beror den medicinska kapaciteten på insatsens karaktär. Riktlinjen är att ha med minst en läkare om fler än 100 soldater ingår i förbandet. Till följd av ett samarbetsavtal mellan i och den danska Försvarsmakten får skadade soldater direkt tillgång till den mest kvalificerade vården, även om soldaterna tillhör ett annat sjukhus. I det brittiska försvaret anpassas möjligheten till medicinskt omhändertagande mot bakgrund av aktuell insats. Man följer såle- des inte strikt Natos standard. Vårdkedjan tyska förband grundar sig på Nato-standard och den inleds med kamrat- och självhjälp. De tyska kraven på militär sjukvårdsförmåga är mycket höga. En tysk soldat förväntas erhålla samma sjukvårdsstandard som hemma, oavsett var han eller hon tjänstgör. För att överhuvudtaget acceptera deltagande utomlands krävs ofta att sjukvårdsfunktionen finner speciallösningar inte endast i missionsområdet utan också med beredskap stödd hemifrån. Olika system präglar olika länder. Länder med långvarig erfarenhet av att snabbt ingripa i kris- och konfliktsituationer och/eller freds- främjande verksamhet och därmed med en större vana att ta ska- dor och förluster tenderar att förespråka helhetslösningar och pragmatism. Det motsatta förhållandet präglar länder som inte har sentida erfarenhet av väpnad konflikt eller som är relativt nya i militära fredsfrämjande sammanhang. 7.2.6Hur omhändertas akut i strid psykiskt skadade soldater? Under konflikterna i och har behovet av psykiskt omhändertagande ökat drastiskt i det amerikanska försvaret. Med negativa erfarenheter efter i minne finns en stark vilja att undvika misstag varför flera olika åtgärder vidtagits. Likaså vill man bryta den allt högre frekvensen av självmord vilka förvisso ofta anses utlösas av enstaka händelser (t.ex. besked om skils- mässa); dvs. utan tidigare visade symptom eller traditionella beteendemönster. En av de viktigare delarna är grundläggande utbildning i stress- hantering, tester och stöd runt insats och omhändertagande av påverkade soldater (). Olika metoder tillämpas och ett exempel är så kallad kedjeutbildning där varje soldat utbildas av sin chef i bland annat post-traumatiskt stressyn- drom, (Post Traumatic Stress Disorder, PTSD) och traumatiska hjärnskador (Traumatic Brain Injuries, TBI) med syfte att kunna identifiera symptom. Vidare sker testning av soldater med så kallad screening, före och direkt efter insats samt efter. Uppföljningen av remitterade soldater har blivit bättre och närva- ron av psykologiskt utbildad personal under testning högre. Avse- ende omhändertagandet av soldater som uppvisar symptom är grundprincipen att dessa ska tas om hand i stridszonen istället för att evakuera den med symtom. För detta finns psykologiskt utbildade vid varje framskjuten bas och på brigadnivå (level II) samt vid fältsjukhus (level III). För att för- stärka kedjan har dessutom ett antal mindre team, Combat Stress Teams, tillförts i fält. Norska förband har normalt ingen personal med psykiatrisk utbildning i missionsområdet. I samtliga officerares utbildning ingår undervisning avseende stressreaktioner och psykiska strids- reaktioner. De förväntas därför att kunna hantera enklare fall av stressreaktioner på pluton- och kompaninivå. I finns det fem stycken utpekade regionala stressmestringsteam som är spe- cialutbildade för att kunna skickas till ett missionsområde och stödja förbandet med kvalificerad psykiatrisk hjälp. Teamet består av tre-fyra personer innefattande psykiater och psykolog. På norsk nationell militär nivå leds verksamheten av Forsvarets Sanitet med generalläkaren i spetsen. organise- rades National Militär Poliklinikk (NMP) att under generalläkaren ansvara för och samordna den medicinska vården för fysiskt och psykiskt skadade veteraner. Vid NMP finns Kontor for psykiatri som är den militära enhet som bistår veteraner om inte de skadade kan hanteras inom ramen för stressmestringsteamen. Kontoret för psykiatri är dock inte avsett att vara en vårdenhet för psykiskt ska- dade veteraner utan är främst till för att utreda enskilda fall och se till att de får professionell hjälp från den allmänna hälso- och sjuk- vården. Förmågan att ge omedelbar hjälp till soldater med reaktioner på upplevelser i danska förband beror på i vilken insats man arbetar och vilka uppgifter som löses. I anses det viktigt att gruppen själva kan ta hand om uppkomna problem, eftersom man ofta opererar långt från basen. När den behovssökande är åter i basen är det viktigt att denne kommer i snar kontakt med själa- vårdare eller sjukvårdsenheten som kan genomföra fördjupad avlastning (debriefing) och bedöma eventuellt fortsatt vårdbehov. Dessutom finns en beredskap för att skicka psykologstöd från . Frågan om så kallade missionspsykolo- ger har diskuterats. , menar man, har det fungerat bra med fältpräster. För repatrierade soldater ska psykologsamtal genomföras i anslutning till hemkomsten. För sårade soldater som repatrierats medicinskt ska möjlighet finnas att få psykologstöd på sjukhuset där soldaten är inlagd. Alla danska soldater som tjänstgjort i eller ska få individuella samtal med försvarets psykologer. Detta samtal är inlagt i hemkomstprogrammet och syftar till att identifiera eventuella efterreaktioner, behov av vidare psykologkontakt etc. I det danska försvaret finns ett stående erbjudande för veteransoldater att begära psykologstöd för efter- reaktioner hänförliga till den tidigare utlandstjänstgöringen. Erbju- dandet är inte tidsbegränsat.