sou · GWB363 · 2008-06-11 00:00:00 — Inte heller en revisor i ett aktiebolag som har fått informa- tion om bolagets företagshemligheter inom ramen för sitt upp- drag har fått denna på ett sätt som faller in under bestämmel- serna i FHL. Frågan om skadeståndsansvar kan utkrävas får i stället prövas enligt aktiebolagslagen och, beträffande revisorer, enligt revisorslagen. Av de bestämmelser i som föreskriver skadeståndsansvar riktar sig endast två mot var och en. I 5 § FHL åläggs den som gör sig skyldig till brott enligt 3 eller 4 § skadeståndsskyldighet. För den som inte själv har begått ett brott men uppsåtligen eller av oaktsamhet utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som, enligt vad han inser eller bör inse, har angripits enligt FHL föreskrivs skade- ståndsskyldighet i 8 § FHL. I övrigt gäller skadeståndsskyldighet för uppsåtligt eller oaktsamt röjande eller utnyttjande av företagshemlighet endast för anställda 56TP PT , a.a. s. 193. 57TP PT Prop. 1994/95:152 s. 74. (7 §) och för dem som anförtrotts en sådan hemlighet i samband med en affärsförbindelse (6 §). Enligt uttalanden av lagutskottet är FHL inte tillämplig när styrelserepresentanter och skyddsombud m.fl. avslöjar hemliga uppgifter som de fått del av i denna egenskap.TPF58FPT En arbetstagare som är styrelserepresentant är, liksom andra styrelseledamöter i bolaget, skyldig att visa lojalitet och har därmed också skyldighet att iaktta tystlåtenhet om förhållanden vars röjande kan föranleda skada för bolaget. Om en arbetstagarrepresentant till skada för bolaget av- slöjar företagshemligheter som han fått del av i sitt styrelsearbete blir skadeståndsbestämmelsen 15 kap. 1 § ABL (numera 29 kap. 1 § ABL) tillämplig och inte reglerna i FHL.TPF59FPT Om en styrelseledamot obehörigen avslöjar eller utnyttjar en företagshemlighet som han eller hon har fått del av i denna egen- skap kan ansvar enligt FHL alltså inte utkrävas. Däremot kan vederbörande ha ådragit sig skadeståndsskyldighet enligt aktie- bolagslagen. För att sådan skyldighet ska komma i fråga krävs att skadan orsakats uppsåtligen eller av oaktsamhet vid fullgörande av uppdraget. Enligt vad som framgått i avsnittet ovan torde avslöjan- den av uppgifter i strid med tystnadsplikt vara att anse som en handling som vidtagits under fullgörande av uppdraget. I fråga om utnyttjande av företagshemligheter i kommersiellt syfte i annan verksamhet än bolagets torde det vara fråga om ett brott mot den lojalitetsplikt som följer av uppdraget som styrelseledamot. Även i detta fall torde det vara fråga om handlande som omfattas av skadeståndsbestämmelserna i aktiebolagslagen. Den information om bolagets företagshemligheter som en revisor har fått inom ramen för sitt uppdrag har han eller hon fått på ett sätt som inte faller in under 6 eller 7 § FHL. Utredningen bedömer därför att på samma sätt som gäller för styrelseledamöter, ansvar får utkrävas enligt aktiebolagslagen i stället. Därtill ger revisors- lagen ytterligare möjligheter till sanktioner. Aktiebolagslagen ger visserligen rätt till ersättning för ren för- mögenhetsskada, men ersättningsnivån motsvarar ändå inte den som gäller enligt FHL eftersom ABL saknar föreskrifter om all- mänt skadestånd. Vidare är de mer restriktiva reglerna om preskrip- tionstid, talerätt etc. i ABL tillämpliga, vilket typiskt sett torde minska bolagets möjligheter att kompenseras för liden skada. 1988/89:LU30 s. 39 och bet. 1989/90:LU37 s. 43. 1988/89:LU30 s. 30 och bet. 1989/90:LU37 s. 33. 5.5.4.2Kan FHL tillämpas i ett senare led? Bedömning: Ett obehörig röjande av en företagshemlighet från en styrelseledamot eller revisor till en utomstående person är inte ett sådant angrepp som gör att skadeståndsbestämmelsen i 8 § FHL kan åberopas till stöd för en skadeståndstalan mot en mottagare som i ond tro utnyttjar den hemliga informationen eller i sin tur röjer informationen för någon annan. Av föregående avsnitt framgår att en styrelseledamot inte kan drabbas av skadeståndsansvar enligt FHL vid obehörigt röjande eller utnyttjande av en företagshemlighet som han eller hon har fått del av i denna egenskap. I utredningens direktiv anges att det har gjorts gällande att en konsekvens av detta är att skadeståndsbestäm- melserna i FHL inte heller kan tillämpas på den som i ett senare led utnyttjar en företagshemlighet som han eller hon, i ond tro, har fått av en styrelseledamot i ett aktiebolag. I 8 § FHL föreskrivs skadeståndsansvar för den om uppsåtligen eller av oaktsamhet utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som, enligt vad han inser eller bör inse, har angripits enligt den lagen. Det är således nödvändigt att företagshemligheten i fråga angripits på något sätt som är sanktionerat i FHL. Angreppet kan ha skett genom företagsspioneri eller olovlig befattning med företags- hemlighet. Det kan också innebära ett sådant obehörigt röjande eller utnyttjande som kan föranleda skadeståndsansvar enligt 6 eller 7 §. Som nämnts omfattas inte styrelseledamöter eller revisorer i aktiebolag av någon av dessa skadeståndsbestämmelser. Slutsatsen måste därför bli att en styrelseledamots eller revisors obehöriga röjande av en företagshemlighet till en utomstående inte är ett sådant angrepp som gör att bestämmelsen i 8 § FHL kan tillämpas om mottagaren av den hemliga informationen utnyttjar denna eller i sin tur röjer den för någon annan. 5.6Överväganden beträffande skadeståndsansvarets omfattning och bestämmelsernas struktur I vårt uppdrag ingår att överväga om en enhetlig reglering med utgångspunkt i angreppets karaktär skulle vara mer ändamålsenlig än de nuvarande skadeståndsbestämmelserna som i stället utgår från angriparens förhållande till näringsidkaren. Beträffande omfattningen av skadeståndsansvaret har utredningen att särskilt se till den situationen att arbetet utförs av inhyrd personal från ett s.k. bemanningsföretag eller av olika typer av konsulter. Det ifrågasätts i direktiven om det är en brist att dessa personer inte kan bli skadeståndsskyldiga på samma sätt som anställda. Vi har också att analysera vad som gäller när styrelseledamöter och revisorer i aktiebolag avslöjar en företagshemlighet till någon som i sin tur röjer eller utnyttjar hemligheten. Utredningens uppdrag omfattar även frågan vilka konsekvenserna är av att skadeståndsbestämmelserna i inte är tillämpliga i de fall styrelseledamöter och revisorer i aktiebolag avslöjar företags- hemligheter för någon utomstående och om den gällande ordningen är lämplig. Vid bedömningen av huruvida skadeståndsansvaret bör utvidgas ska utredningen beakta de möjligheter näringsidkare har att skydda sig avtalsvägen. Därtill måste vi överväga om vårt förslag till utvidgning av straffansvaret (se kapitel 4) föranleder förändringar i skadestånds- bestämmelserna. Bör skadeståndsbestämmelsernas struktur förändras? Bedömning: Det saknas tillräckliga skäl att ändra skadestånds- bestämmelsernas struktur så att de i stället utgår från karaktären på angreppet. En ändring av skadeståndsbestämmelsernas struktur så att de utgår från karaktären på angreppet kan svårligen göras utan att det blir en betydande utvidgning av skadeståndsansvaret jämfört med vad som gäller. Vår bedömning är att det saknas skäl att genomföra en sådan mer generell utvidgning av skadeståndsansvaret enligt FHL. Härtill kommer att skadeståndsbestämmelserna, såvitt utredningen känner till, i praktiken har fungerat i stort sett väl i sin nuvarande utformning. Det har också byggts upp en viss praxis kring regler- ingen. Vi anser därför att det saknas tillräckliga skäl att ändra skadeståndsbestämmelsernas struktur. Vilka ändringar i skadeståndsansvaret föranleder vårt förslag till ändring av straffansvarets omfattning? Förslag: Bestämmelsen i 5 § FHL bör ändras på så sätt att den utvidgas till att omfatta även den som gör sig skyldig till brott enligt den föreslagna straffbestämmelsen (3 a § i förslaget). I ett nytt andra stycke i 5 § ska föreskrivas att den som av oaktsamhet olovligen röjer eller i näringsverksamhet utnyttjar en närings- idkares företagshemlighet som han fått del av med anledning av att han eller hon på grund av bl.a. anställning har deltagit i näringsidkarens verksamhet ska ersätta den skada som upp- kommer genom förfarandet. Skadeståndsansvar på grund av oaktsamt handlande kan dock uppkomma endast om förfaran- det har ägt rum under pågående anställning. Den nuvarande 7 § ska upphävas. Som vi har redogjort för (avsnitt 4.10) föreslår vi att det i FHL införs en ny straffbestämmelse för olovligt röjande och olovligt utnyttjande av företagshemlighet. Bestämmelsen omfattar vissa per- soner som på särskilt angivna grunder har fått lovlig tillgång till en företagshemlighet. Det är personer som på grund av anställning, uppdrag eller liknande grund har deltagit i näringsidkarens verk- samhet som kan drabbas av straffansvar om de röjer eller i närings- verksamhet utnyttjar en företagshemlighet som de har fått del av med anledning av sitt deltagande i verksamheten. Enligt 5 § FHL ska den som gör sig skyldig till brott enligt 3 eller 4 § ersätta den skada som uppkommer genom brottet eller genom att företagshemligheten obehörigen utnyttjas eller röjs. Detsamma bör naturligtvis gälla för personer som gör sig skyldiga till brott enligt vårt förslag till ny 3 a §. Bestämmelsen i 5 § FHL bör därför ändras på så sätt att den utvidgas till att omfatta även den som gör sig skyldig till brott enligt 3 a § FHL. Av de personkategorier som i enlighet med vårt förslag till 3 a § kommer att omfattas av straffansvar är det endast anställda som är skadeståndsansvariga enligt den nuvarande regleringen i FHL. Bestämmelsen i 7 § FHL innebär att arbetstagare kan ådra sig skadeståndsansvar vid såväl uppsåtligt som oaktsamt utnyttjande eller röjande av arbetsgivarens företagshemligheter. Om förfaran- det ägt rum efter det att anställningen har upphört inträder skade- ståndsskyldighet endast om det föreligger synnerliga skäl. Genom den begränsning i straffansvaret som enligt vårt förslag ska gälla för gärningar som begås efter det att anställningen har upphört kommer även skadeståndsansvaret i uppsåtliga fall att vara inskränkt på samma sätt (se 3 a § tredje stycket i författningsförslaget). Vad bör då gälla vid oaktsamma förfaranden? Att inte sanktio- nera dem med skadeståndsansvar skulle i fråga om anställda inne- bära en betydande inskränkning i förhållande till vad som gäller. Vi tycker inte att det finns sakliga skäl för en sådan begränsning av skadeståndsansvaret för anställda. Oaktsamma förfaranden under pågående anställning bör därför även i fortsättningen kunna föran- leda skadeståndsskyldighet. För att en arbetstagare ska kunna åläggas skyldighet att ersätta skada som han eller hon har orsakat genom ett förfarande som ägt rum efter det att anställningen har upphört krävs synnerliga skäl. Sådana skäl torde enligt utredningens bedömning näst intill aldrig föreligga i fall då endast oaktsamhet kan läggas arbetstagaren till last. I konsekvens med detta anser vi att det inte behövs någon bestämmelse om ansvar för skador vållade av oaktsamhet efter anställningens upphörande. Vi föreslår därför att 7 § FHL upphävs och att samtliga regler om skadeståndsansvar för arbetstagare flyttas till 5 § FHL. Det ska erinras om att en sådan skadeståndsbestämmelse som diskuteras är dispositiv. Det innebär att den näringsidkare som vill få till stånd ett utvidgat skadeståndsansvar, exempelvis så att det gäller även för sådant oaktsamt handlande som inträffat efter anställ- ningens upphörande, har möjlighet att träffa avtal om detta med arbetstagaren (se avsnitt 5.3). Bestämmelsen i 7 § i dess nuvarande lydelse skyddar all informa- tion som utgör företagshemligheter och som omfattas av den arbets- rättsliga lojalitetsplikten. Lagrådet uttalade om detta att det följer av anställningsavtalet att arbetstagaren är skyldig att iaktta tystnads- plikt i fråga om arbetsgivarens företagshemligheter helt oberoende av om dessa har någon anknytning till arbetstagarens egna arbets- uppgifter.TPF60FPT Vårt förslag till 3 a § förutsätter att företagshemlig- heten ska ha en anknytning till anställningen. Sådan hemlig infor- mation som den anställde får del av på grund av att han eller hon vistas på arbetsplatsen, t.ex. vid en fikarast, och som inte har någon anknytning alls till vederbörandes arbetsuppgifter bör därför inte heller omfattas av skadeståndsansvaret enligt 7 §. I de fall arbets- tagaren brutit mot lojalitetsplikten men inte mot FHL kvarstår naturligtvis skadeståndsskyldighet enligt arbetsrättsliga regler. Bör skadeståndsansvaret enligt FHL även omfatta inhyrd personal? Förslag: 5 § FHL ska också ändras så att inhyrd personal och de andra personkategorier som omfattas av det utvidgade straff- ansvaret enligt förslaget till 3 a § även blir skyldiga att ersätta skada som uppkommer till följd av brottet eller till följd av att företagshemligheten olovligen utnyttjas eller röjs. I ett nytt andra stycke ska föreskrivas att den som av oaktsamhet gör sig skyldig till sådan gärning som avses i 3 a § ska ersätta den skada om uppkommer genom förfarandet. Detta ska dock inte gälla om förfarandet ägt rum sedan grunden för deltagandet i verk- samheten har upphört. Nästa fråga är om även andra personkategorier än anställda bör om- fattas av ett skadeståndsansvar för oaktsamma förfaranden. I detta sammanhang är det lämpligt att behandla den del av vårt uppdrag som innebär att överväga om bestämmelserna om anställdas skade- ståndsansvar ska utvidgas till att omfatta inhyrd personal. Vi har tidigare i detta kapitel konstaterat att sådan inhyrd personal som är anställd i ett bemannings- eller konsultföretag med vilket närings- idkaren har ett avtal, inte blir personligen ansvarig gentemot närings- idkaren för skada som uppkommer genom röjande eller utnyttjande av företagshemligheter på ett olovligt sätt (se avsnitt 5.4.1). I direk- tiven har ifrågasatts om det är en brist att det förhåller sig på det här sättet. Genom vårt förslag till ny 3 a § införs ett straffrättsligt ansvar för bl.a. inhyrd personal från bemanningsföretag liksom för styrelse- ledamöter och revisorer i aktiebolag för uppsåtligt röjande eller utnyttjande i näringsverksamhet av företagshemligheter hos den 60TP PT Prop. 1987/88:155 s. 61. näringsidkare där de till följd av uppdrag eller på annan liknande grund har deltagit i verksamheten. Av den föreslagna ändringen i 5 § FHL följer en skyldighet att ersätta skada på grund av sådant brott samt på grund av efterföljande röjande eller utnyttjande. De flesta situationer av uppsåtligt röjande eller utnyttjande träffas så- ledes av de föreslagna ändringar som nämnts. Detta innebär en utvidgning av skadeståndsansvarets omfattning i förhållande till vad som gäller . Ovan har vi bedömt att skadeståndsansvaret för anställda för oaktsamma förfaranden under pågående anställning bör finnas kvar även fortsättningsvis. Vad bör gälla för de övriga personkategorier som faller under den föreslagna 3 a §? Om skadeståndsansvaret enligt FHL inte utvidgas till att gälla dem får det till följd att de flesta av de personer som avses i 3 a § utan att vara arbetstagare inte kommer att omfattas av lagens skade- ståndsbestämmelser. Undantaget är sådana personer, företrädesvis uppdragstagare, som intar en så självständig position att de är att betrakta som affärsförbindelser i den mening som avses i 6 § FHL. S.k. ensamkonsulter är ett sådant exempel. För inhyrd personal som är anställd i bemannings- och konsultföretag skulle emellertid, i av- saknad av avtal därom, inte gälla något personligt skadeståndsansvar för oaktsamt handlande. I stället skulle den näringsidkare vars före- tagshemlighet angripits kunna vända sig till bemannings- eller konsultföretaget med stöd av 6 § FHL. För styrelseledamöter och revisorer i aktiebolag kan skadeståndsskyldighet inträda på grund av bestämmelser i aktiebolagslagen och, såvitt gäller revisorer, revisorslagen. Det skydd som aktiebolagslagen erbjuder är dock mer begränsat än det FHL ger, bl.a. genom att det i aktiebolagslagen saknas bestämmelser om allmänt skadestånd och genom att preskrip- tionsreglerna är snävare. För att ge näringsidkare ett starkare skydd för företagshemlig- heter bör enligt vår mening även oaktsamma förfaranden av per- soner som omfattas av den föreslagna 3 a § FHL föranleda skade- ståndsskyldighet enligt den lagen. Inte minst intresset av en syste- matisk och konsekvent reglering talar för att en sådan ändring bör genomföras. I 9 § andra stycket FHL finns en regel som ger möjlighet för domstolen att, om det är skäligt, sätta ned skadeståndet eller låta det helt falla bort (bestämmelsen behandlas närmare i slutet av avsnitt 5.7.1 nedan). uttalade att regeln främst borde kunna utnyttjas i fall då en arbetstagare blir skyldig att ersätta sin arbetsgivare för ett obehörigt angrepp på dennes företagshemlig- het.TPF61FPT Vi vill framhålla att de personer som – utan att vara anställda (hos näringsidkaren som har utsatts för angrepp) – omfattas av för- slaget till 3 a § i jämkningshänseende bör jämställas med anställda, om de befinner sig i en jämförbar situation som anställda. Ett typexempel på detta är en person som är anställd i ett bemanningsföretag. Särskilt om tillämpningen av 8 § FHL när styrelseledamöter eller revisorer i aktiebolag avslöjar företagshemligheter till utomstående Bedömning: Med våra förslag till ändringar i straffrättsligt och skadeståndsrättsligt hänseende kommer även styrelseledamöters och revisorers röjanden att utgöra sådana angrepp enligt lagen som förutsätts i 8 § FHL. En mottagare som i ond tro utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som röjts av en styrelseledamot eller revisor i ett aktiebolag kommer sålunda med stöd av 8 § FHL att kunna förpliktas att ersätta den skada som uppkommit. I avsnitt 5.5.4.2 har vi dragit slutsatsen att en styrelseledamots eller revisors obehöriga röjande av en företagshemlighet till en utomstå- ende inte är ett sådant angrepp som gör att bestämmelsen i 8 § FHL kan tillämpas om mottagaren av den hemliga informationen i ond tro utnyttjar denna eller i sin tur röjer den för någon annan. Den nu beskrivna ordningen kan inte anses tillfredsställande. Från den angripne näringsidkarens synpunkt spelar det knappast någon roll om hemlig information kommit på avvägar genom en styrelseleda- mots/revisors eller en anställds brott mot tystnadsplikt. Skadan eller faran för skada är lika stor i båda fallen. Med det förslag till ändring i straffrättsligt och skadeståndsrätts- ligt hänseende som vi lämnat i det föregående kommer även styrelse- ledamöters och revisorers röjanden att utgöra sådana angrepp enligt lagen som förutsätts i 8 § FHL. En mottagare som i ond tro utnytt- jar eller röjer en företagshemlighet som röjts av en styrelseledamot eller revisor i ett aktiebolag kommer sålunda med stöd av 8 § FHL att kunna förpliktas att ersätta uppkommen skada. I detta sammanhang vill vi påpeka att vi i kapitel 7 (avsnitt 7.5.8 och 7.5.9) föreslår ändringar i 8 § FHL. 61TP PT Se bet. 1989/90:LU37 s. 52. Vid bestämmande av skadeståndet enligt 5–8 §§ för ett angrepp på en näringsidkares företagshemlighet ska enligt 9 § FHL hänsyn tas även till dennes intresse av att hemligheten inte obehörigen utnyttjas eller röjs och till övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Enligt paragrafens andra stycke kan, om det är skäligt, skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. Syftet med utformningen av denna regel var att skadestånds- sanktionen skulle bli verkligt effektiv. Den skulle i första hand ha en reparativ funktionTPF62FPT genom att i princip ge full ersättning för uppkommen skada. tänktes skadeståndssanktionen få en preventiv betydelse på det sättet att skadeståndet ska ligga på en sådan nivå att ett otillbörligt angrepp för en konkurrent inte i något fall ter sig som ekonomiskt fördelaktigt vid en jämförelse med en laglig åtkomst. Rätten till s.k. allmänt skadestånd, dvs. skadestånd beräknat utifrån omständigheter som inte är av rent ekonomisk betydelse, infördes för att undgå eller i vart fall minska den skadelidandes svårigheter att bevisa skadans storlek.TPF63FPT Allmänt skadestånd före- kommer även inom immaterialrätten och arbetsrätten. Det bedöm- des i förarbetena som en fördel om samma skadeståndsregler kunde tillämpas oavsett om skyldigheten att utge skadestånd på grund av utnyttjande eller röjande av en företagshemlighet grundades på lagen eller på kollektivavtal. Utgångspunkten vid skadeståndets bestämmande är att den skada som uppkommit genom angreppet ska ersättas. I enlighet med all- männa bevisregler är det den skadelidande som har att visa hur stor den uppkomna skadan är. De omständigheter som är av betydelse vid bestämmande av skadeståndet hänför sig dels till parterna, dels till arten och graden av angreppet på företagshemligheten.TPF64FPT Där- utöver bör beaktas om den skadelidande näringsidkaren är i under- läge i förhållande till angriparen.TPF65FPT Det torde vara lättare att utreda skadevållarens vinst än den skadelidandes uteblivna vinst. Vid beräkning av skadan bör därför kunna vägas in näringsidkarens allmänna intresse av att 62TP PT Prop. 1987/88:155 s. 27 och 49. 63TP PT A. prop. 64TP PT A. prop. 65TP PT A. prop. behålla företagshemligheten liksom skadevållarens bevekelsegrunder för angreppet, dvs. båda parters bedömning av konkurrensläget. En sak som kan tala för att viss information är av stor betydelse i konkurrenshänseende är vilka åtgärder näringsidkaren vidtagit för att skydda informationen.TPF66FPT I vissa fall kan skadeståndet behöva bestämmas utan några mer direkta hållpunkter för bedömningen. Då får skadeståndet i stället bestämmas med beaktande av den skadelidandes intresse generellt sett av att uppgiften inte blir allmänt känd.TPF67FPT Gärningsmannens avsikter är också av betydelse för bedöm- ningen på så sätt att ett angrepp som skett uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bör föranleda ett högre skadeståndsbelopp än gärningar som framstår som mindre allvarliga.TPF68FPT Departementschefen ansåg att det var mindre lämpligt att – i de fall den faktiska skadan inte kunde visas – sätta skadeståndet i relation till vad som vid tiden för angreppet var gängse vederlag för att nyttja den angripna uppgiften eller till vad det vid denna tid- punkt skulle ha kostat att förvärva eller utveckla hemligheten. Skälet till denna uppfattning var att det i vissa fall kunde befinnas stötande om en angripare av en företagshemlighet inte skulle be- höva betala högre skadestånd än vad det skulle ha kostat honom att förvärva hemligheten på lagligt sätt.TPF69FPT Hon ville inte heller föreslå någon uttrycklig regel att skadeståndet skulle sättas till en multipel av en teoretiskt beräknad licensavgift. Det innebar en mer flexibel lösning att i stället ge möjlighet att beakta även andra omständig- heter av betydelse än rent ekonomiska för den skadelidande. Jämkningsmöjligheten i andra stycket infördes på initiativ av lagutskottet, som tyckte att den föreslagna regleringen innebar ett alltför långtgående skadeståndsansvar för arbetstagare. Regeln borde enligt lagutskottets uppfattning främst tillämpas i fall då en arbets- tagare blir skyldig att ersätta sin arbetsgivare för ett obehörigt an- grepp på dennes företagshemlighet. I dessa fall utgör uppsägning eller avskedande den viktigaste sanktionen. Vid skälighetsbedömningen bör samtliga omständigheter i det enskilda fallet kunna vägas in. Exempel på omständigheter är att arbetstagaren inte insett företagshemlighetens värde i näringsverk- samheten eller att den oaktsamhet som ligger honom till last inte 66TP PT A. prop. 67TP PT A. prop. 68TP PT A. prop. 69TP PT A. prop. framstår som särskilt allvarlig. Det bör också vara möjligt att få ledning av det skadestånd som skulle ha kunnat utgå om i stället medbestämmandelagen varit tillämplig. Om tillämpning av den lagen skulle ge ett lägre skadestånd bör skadeståndet enligt FHL sättas ned.