sou · GVB322 · 2008-01-01 00:00:00 — Det anges bland annat att företagen före sändning av program skall kontrollera sakuppgifter så noggrant som omständigheterna medger, att den enskildes privatliv skall respekteras i programverksamheten om inte ett oavvisligt allmänt intresse kräver annat och att den som har ett befogat anspråk på att bemöta ett påstående skall beredas tillfälle till genmäle. De två sistnämnda villkoren finns även i sändningstillstånd. Den statliga och TV övervakar genom granskning i efterhand om sända program står i överens- stämmelse med radio- och TV-lagen och de villkor som kan gälla för sändningarna (9 kap. 2 § radio- och TV-lagen). Nämnden kan endast granska svenska programföretag. Dess övervakning omfattar public service-företagens och sändningar samt digital-TV- sändningar, sändningar i när- och lokalradio samt svensk kabel- och Om nämnden fäller ett programföretag för brott mot uppställda tillståndsvillkor kan nämnden förelägga den som fälls att offentliggöra beslutet (10 kap. 8 § radio- och TV-lagen). Allmän domstol kan på talan av JK återkalla ett sändningstillstånd om en tillståndshavare väsentligt har brutit mot meddelade villkor. Det måste observeras att radio- och TV-lagens regler om tillstånd och villkor för att sända ljudradio och TV-program och villkoren i sändningstillstånden endast gäller för etersändningar och således inte för aktörernas Internetverksamhet. I propositionen 2000/01:94 Radio och TV i allmänhetens tjänst 2002–2005 uttrycker regeringen dock som sin uppfattning (s. 30) att de villkor som gäller för public service-verksamheten bör tillämpas oavsett distributionsform. Regeringen säger sig också utgå från att pro- gramföretagen tillämpar principerna för public service-uppdraget även i t.ex. Internetverksamhet. SVT, SR och UR har bekräftat att de tillämpar public service-principerna även på sin Internet- verksamhet. Public service-företagen har själva beslutat att de pressetiska reglerna skall gälla för deras verksamhet i den ut- sträckning de kan tillämpas med hänsyn till radio- och TV-lagen och sändningstillstånden. Att villkoren i sändningstillstånden endast gäller för etersändningar innebär att inte granskar Internetverksamhet. Frågan var aktuell i nämndens ärende SB 363/99. En anmälare hade där riktat kritik mot det sätt på vilket ett inslag i SVT:s program Reportrarna hade marknads- förts på SVT:s hemsida. Nämnden uttalade i sitt beslut att dess uppgift är att pröva om innehållet i sända program överensstämmer med de lagregler och tillståndsvillkor som gäller för sändningarna och att beskrivningen av det aktuella programmet på SVT:s hemsida således inte är något som nämnden kan pröva. Förbudet mot censur (1 kap. 1 § första stycket och 1 kap. 2 § första stycket TF samt 1 kap. 3 § första stycket YGL) innebär att framställning och spridning av de grundlagsskyddade medierna inte får villkoras av förhandsgranskning av det allmänna. Ingripanden mot överträdelser av vad som är tillåtet att yttra får ske först i efterhand. I YGL finns dock ett undantag från förbudet mot förhandsgranskning. I fråga om rörliga bilder i filmer, videogram och andra tekniska upptagningar som skall visas offentligt föreskrivs nämligen i 1 kap. 3 § andra stycket YGL att det genom lag får meddelas föreskrifter om granskning och godkännande. Sådana regler har meddelats i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram. Granskningen utförs av . Förbudet mot hindrande åtgärder (1 kap. 2 § andra stycket TF och 1 kap. 3 § första stycket YGL) innebär att det allmänna inte får, på grund av det kända eller väntade innehållet i en skrift eller ett sådant medium som avses i YGL, hindra framställning och spridning av skriften eller mediet på annat sätt än vad som är medgivet i TF och YGL, t.ex. genom beslag eller konfiskering av brottslig framställning. Principen om ensamansvar innebär att endast en av de oftast många personer som medverkat vid tillkomsten av en framställning med grundlagsskydd enligt TF eller YGL kan hållas straff- och skadeståndsrättsligt ansvarig för innehållet i framställningen och att det i dessa grundlagar anges vem denna person är. Vanliga straffrättsliga regler om ansvar för medverkan tillämpas alltså inte. Ansvaret åvilar i första hand den som kan sägas stå närmast brottet, oftast utgivaren av en tryckt periodisk skrift. Om ansvaret inte kan utkrävas av denne åvilar ansvaret den som står närmast honom i den i grundlagarna angivna ansvarskedjan; i fråga om tryckt periodisk skrift är det ägaren. Ansvaret är formellt i den meningen att det åvilar den i TF eller YGL angivne oavsett i vad mån han bidragit till framställningens tillkomst och oavsett om han faktiskt känt till dess innehåll. Utgivarens ansvar bortfaller dock om han var utsedd för skens skull eller uppenbarligen inte hade den befogenhet att utöva tillsyn över framställningens offentliggörande och bestämma över dess innehåll som skall tillkomma honom. Reglerna om vem som är ansvarig för yttrandefrihetsbrott är olika för olika medieformer även om vissa grunddrag är desamma. Det är att märka att Internetkommunikation kan omfattas av huvudregeln om radioprogram (1 kap. 6 § YGL) eller databasregeln (1 kap. 9 § YGL). Den senare regeln innebär i korthet att grund- lagens föreskrifter om radioprogram skall tillämpas också på viss så kallad databasverksamhet. Om det är ägaren till en periodisk skrift som sprider eller låter sprida skriftens innehåll oförändrat i form av ett radioprogram enligt YGL:s huvudregel om radioprogram kan kommunikationen också omfattas av bilageregeln i TF (1 kap. 7 § andra stycket TF). I ett sådant fall skall kommunikationen jämställas med en bilaga till skriften. Detta innebär att samma regler gäller för Internetkommunikationen som för den periodiska skriften. För tryckt periodisk skrift skall finnas en utgivare som skall anmälas hos (5 kap. 2 och 4 §§ TF samt 2 kap. 2 § lagen [1991:1559] med föreskrifter på tryckfrihets- förordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden, i det följande benämnd tillämpningslagen). Utgivaren ansvarar för tryckfrihetsbrott som begås genom skriften. Om ansvar inte kan utkrävas av en utgivare ansvarar skriftens ägare. Därefter följer i ansvarskedjan den som tryckt skriften och utspridaren (8 kap. 1– 4 §§ och 10–12 §§ TF). Enligt 4 kap. 1 § YGL skall radioprogram ha en utgivare och denne skall utses av den som bedriver sändningsverksamheten. I fråga om sändningar av radioprogram med tillstånd av regeringen enligt radio- och TV-lagen, dvs. etersända TV-program och etersända ljudradioprogram som sänds till hela landet eller till utlandet, gäller att uppgift om vem som är utgivare skall antecknas i ett register hos programföretaget. Registret skall hållas tillgängligt för allmänheten (3 kap. 1 § tillämpningslagen). Beträffande program som direktsänds gäller att den som skall förordna utgivare i stället kan besluta att var och en som framträder i programmet själv skall svara för yttrandefrihetsbrott som han begår. Ett sådant beslut skall meddelas de berörda före sändningen och antecknas i registret. Om detta inte sker är beslutet utan verkan (3 kap. 2 § tillämpningslagen, jfr 6 kap. 1 § andra stycket YGL). I fråga om sändningar med tillstånd av Radio- och TV- verket, dvs. sändningar i närradio och lokalradio, gäller enligt 3 kap. 3 § tillämpningslagen att utgivare skall anmälas till Radio- och TV- verket. För sammanställda radiotidningar, dvs. sändningar som är särskilt anpassade för synskadade och består av en sammanställning av material från flera periodiska skrifter, gäller att utgivare skall anmälas till ; för andra trådlösa sändningar av radioprogram skall utgivare antecknas i ett register hos programföretaget (3 kap. 7 och 11 §§ tillämpningslagen). Beträffande andra trådsändningar än vidaresändningar skall utgivare antecknas i register hos programföretaget om verksamheten bedrivs av ett företag som har tillstånd av regeringen enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen, dvs. om verksamheten drivs av företag med tillstånd att sända etersända TV-program och etersända ljudradioprogram som sänds till hela landet eller till utlandet. Om verksamheten drivs av annan skall utgivare anmälas till Radio- och (3 kap. 12–13 §§ tillämpningslagen). För sådan databasverksamhet som avses i 1 kap. 9 § första stycket YGL, dvs. databasverksamhet som bedrivs av massmedie- företag, gäller enligt 3 kap. 18 § tillämpningslagen att om verksamheten bedrivs av ett företag med tillstånd att sända etersända TV-program och etersända ljudradioprogram som sänds till hela landet eller till utlandet skall utgivare antecknas i ett register hos programföretaget; om verksamheten bedrivs av annan skall utgivare anmälas till Radio- och . För sådan databasverksamhet som avses i 1 kap. 9 § andra stycket YGL, dvs. databasverksamhet som bedrivs av annan än sådant massmedie- företag som avses i första stycket och för vilken utgivningsbevis gäller, föreskrivs i 3 kap. 19 § tillämpningslagen att utgivare skall anmälas till Radio- och . För radioprogram ansvarar i första hand utgivaren och i andra hand den som bedriver sändningsverksamheten (6 kap. 1 och 2 §§ YGL). Med meddelarskydd avses här meddelar- och anskaffarfrihet, rätten till anonymitet och efterforskningsförbudet. Rätten till anonymitet innebär i huvudsak att författare eller annan upphovs- man, den som lämnar uppgift för offentliggörande, utgivare till icke periodisk skrift och den som har framträtt i en framställning som skyddas av YGL har rätt att vara anonym (3 kap. 1 och 2 §§ TF och 2 kap. 1 och 2 §§ YGL) samt att de som tar del i tillkomsten, utgivningen eller spridningen av en framställning som införts eller varit avsedd att införas i ett medium som skyddas av TF eller YGL har tystnadsplikt beträffande sådana personers identitet (3 kap. 3 § TF och 2 kap. 3 § YGL). Efterforskningsförbudet innebär att myndigheter och andra allmänna organ inte får forska efter den anonyme författaren/upphovsmannen eller vem som utgett eller avsett att utge framställning i tryckt skrift, vem som lämnat uppgift för publicering eller vem som tillhandahållit framställning för publicering (3 kap. 4 § TF och 2 kap. 4 § YGL). Som framgått innebär principen om ensamansvar att straffrihet råder för andra medverkande till en grundlagsskyddad framställning än den som bär ensamansvaret för den. Envars rätt att straffritt lämna uppgifter i vilket ämne som helst för offentliggörande (meddelarfrihet) och envars rätt att straffritt anskaffa uppgifter i sådant syfte (anskaffarfrihet) framgår av 1 kap. 1 § tredje och fjärde stycket TF och 1 kap. 2 § YGL. Det är endast i undantagsfall som en person som lämnar uppgift för offentlig- görande och en person som, utan att bära ensamansvaret, medverkar till en grundlagsskyddad framställning kan fällas till ansvar för sitt uppgiftslämnande respektive sin medverkan. Det gäller gärningar som utgör vissa grövre brott mot rikets säkerhet, uppsåtligt oriktigt utlämnande av hemlig handling och vissa fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt enligt bland annat sekretesslagen (7 kap. 3 § första stycket TF och 5 kap. 3 § första stycket YGL). Även den som anskaffar uppgifter för offentlig- görande kan i vissa undantagsfall fällas till ansvar för detta. Det gäller vid vissa grövre brott mot rikets säkerhet (7 kap. 3 § andra stycket TF och 5 kap. 3 § andra stycket YGL). När det gäller skadestånd på grund av tryck- och yttrandefrihetsbrott är vissa avvikelser från principen om ensamansvar att beakta. Enligt TF och YGL får enskilt anspråk inte dömas ut på grund av innehållet i en framställning i andra fall än när framställningen innefattar ett tryck- eller yttrandefrihetsbrott. Den som enligt TF och YGL bär det straffrättsliga ansvaret ansvarar också för skadestånd. Av 11 kap. 2 § TF och 8 kap. 2 § första stycket YGL framgår dock att ansvaret för enskilt anspråk åvilar denne solidariskt med skriftens ägare, eller i fråga om icke periodisk skrift dess förläggare, respektive den som bedriver programverksamheten eller har låtit framställa den tekniska upptagningen. TF innehåller i 7 kap. 4 och 5 §§ en fullständig uppräkning av vilka gärningar som utgör tryckfrihetsbrott när de begås genom tryckt skrift och även är straffbara enligt vanlig lag. Av 5 kap. 1 § första stycket YGL följer att de gärningar som anges som tryckfrihetsbrott i 7 kap. 4 och 5 §§ TF skall anses som yttrande- frihetsbrott om de begås i en av YGL skyddad framställning och även är straffbara enligt vanlig lag. Utöver de brott som anges i brottskatalogen i TF är enligt YGL även olaga våldsskildring i rörliga bilder straffbart som yttrandefrihetsbrott. De i 7 kap. 4 § TF angivna gärningarna är: högförräderi, krigsanstiftan, spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift, vårdslöshet med hemlig uppgift, uppror, landsförräderi eller landssvek, landsskadlig vårdslöshet, ryktesspridning till fara för rikets säkerhet, uppvigling, hets mot folkgrupp, brott mot medborgerlig frihet, olaga våldsskildring, förtal, förolämpning, olaga hot, hot mot tjänsteman, övergrepp i rättssak och, i den utsträckning som anges, försök, förberedelse och stämpling till sådana brott. Före fanns även barnpornografibrott med i uppräkningen. faller barnpornografibrott endast under vanlig lag (1 kap. 10 § TF och 1 kap. 13 § YGL). I 7 kap. 5 § TF anges som tryckfrihetsbrott gärningar, begångna genom tryckt skrift och straffbara enligt lag, vilka innebär att någon uppsåtligen offentliggör hemlig handling som han fått tillgång till i allmän tjänst, under utövande av tjänsteplikt eller i jämförbart förhållande, offentliggör uppgift och därvid uppsåtligen åsidosätter tystnadsplikt som gäller enligt sekretesslagen eller, när riket är i krig eller omedelbar krigsfara, offentliggör uppgift om förhållanden vilkas röjande enligt lag innefattar annat brott mot rikets säkerhet än som anges i 7 kap. 4 §. För att ansvar skall kunna ådömas för tryck- och yttrandefrihetsbrott krävs alltså att gärningen också är straffbar enligt vanlig lag. Detta innebär att ansvaret för tryck- och yttrandefrihetsbrott kan inskränkas men inte utvidgas genom ändring av vanlig lag. En utvidgning förutsätter att även grundlagsändring sker. Eftersom skadestånd för missbruk av tryck- eller yttrandefriheten endast kan utgå när det föreligger ett tryck- eller yttrandefrihetsbrott har brottskatalogen i TF betydelse inte bara för det straffrättsliga ansvaret utan också för det skadeståndsrättsliga. (Jfr dock vad som ovan sagts om avtalade inskränkningar i tryckfriheten). Principen om särskild rättegångsordning innebär bl.a. följande. JK är ensam åklagare i mål om tryck- och yttrandefrihetsbrott. Frågan om tryck- eller yttrandefrihetsbrott föreligger, skall prövas av en jury om inte parterna avstår från det. Om juryn meddelar ett fällande utslag skall även rätten pröva om brott föreligger. Rätten kan då frikänna den tilltalade eller hänföra brottet under en mildare straffbestämmelse. Om juryn har frikänt den tilltalade är detta bindande för rätten. TF och YGL innehåller båda den så kallade instruktionen. Den innebär att den som anförtrotts att döma eller vaka över missbruk av yttrandefriheten skall betänka att yttrandefriheten är en grundval för ett fritt samhällsskick, uppmärksamma syftet mer än framställningssättet och i tveksamma fall hellre fria än fälla (1 kap. 4 § TF och 1 kap. 5 § YGL). I har det funnits en av pressbranschen inrättad självsanerande verksamhet. Verksamheten syftar till att upprätthålla god publicistisk sed och skydda enskilda mot oförskyllt lidande genom publicitet. Verksamheten bedrivs genom två organ: Allmänhetens () och Båda organen kan pröva publicering som sker i periodisk skrift. Prövningen sker mot bakgrund av de publicitetsregler som antagits av branschen. omfattas även viss Internetpublicering av de pressetiska reglerna och PO:s och PON:s verksamhet. Publicitetsreglerna utgör en del av de pressetiska regler som har beslutats av , som är ett för pressens huvudorganisationer , , och Tidskrifter gemensamt organ. Det huvudsakliga syftet med publicitetsreglerna är att upprätthålla god publicistisk sed och att skydda enskilda mot oförskyllt lidande genom publicitet i pressen. , och Utbildnings- radion AB har beslutat att de pressetiska reglerna skall gälla för deras verksamhet i den utsträckning som de kan tillämpas med hänsyn till radio- och TV-lagen och programföretagens sändnings- tillstånd. Avsteg från publicitetsreglerna i traditionella radio- och TV-program kan dock inte bli föremål för prövning av PO eller . För granskning av sådana program finns den av regeringen utsedda och TV. Även har i tillämpliga delar anslutit sig till reglerna. Kraven i radio- och TV-lagen och villkoren i sändnings- tillstånden tillämpas av public service-företagen och även på deras Internetverksamhet, oavsett att reglerna och villkoren formellt inte är tillämpliga på denna verksamhet. De pressetiska reglerna finns intagna i en av utgiven publikation med , TV, radio. Reglerna inleds med följande portalstadgande: Press, radio och tv skall ha största frihet inom ramen för tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen för att kunna tjäna som nyhetsförmedlare och som granskare av samhällslivet. Härvid gäller dock att skydda enskilda mot oförskyllt lidande genom publicitet. Etiken tar sig inte i första hand uttryck i en formell regeltillämpning utan i en ansvarig hållning inför den publicistiska De etiska reglerna för press, radio och tv skall vara ett stöd för den hållningen. Den del av reglerna som närmast rör den personliga integriteten har följande lydelse: Respektera den personliga integriteten 7.Överväg noga publicitet som kan kränka privatlivets helgd. Avstå från sådan publicitet om inte ett uppenbart allmänintresse kräver offentlig belysning. 8.Iaktta stor försiktighet vid publicering av självmord och självmordsförsök särskilt av hänsyn till anhöriga och vad ovan sagts om privatlivets helgd. 9.Visa alltid offren för brott och olyckor största möjliga hänsyn. Pröva noga publicering av namn och bild med hänsyn tagen till offren och deras anhöriga. 10.Framhäv inte berörda personers etniska ursprung, kön, nationalitet, yrke, politiska tillhörighet, religiösa åskådning eller sexuella läggning om det saknar betydelse i sammanhanget och är missaktande. Var försiktig med namn 15.Överväg noga konsekvenserna av en namnpublicering som kan skada människor. Avstå från sådan publicering om inte ett uppenbart allmänintresse kräver att namn anges. 16.Om inte namn anges undvik att publicera bild eller uppgift om yrke, titel, ålder, nationalitet, kön eller annat, som gör en identifiering möjlig. 17.Observera att hela ansvaret för namn- och bildpublicering faller på den som återger materialet. Enligt instruktionen för PO har denne till uppgift att råda och bistå enskilda som känner sig förfördelade av publicitet i periodisk skrift, att på eget initiativ eller efter anmälan undersöka avvikelser från god publicistisk sed och eventuellt hänskjuta sådana ärenden till för avgörande samt att genom opinionsbildning verka för god publicistisk sed. PO skall skyndsamt försöka lösa tvister mellan enskilda och tidningar, som orsakats av publicitet, genom att på ett tidigt stadium erbjuda medlande och rådgivande tjänster. I förekommande fall skall han genom direkt hänvändelse till berörd tidning snabbt söka åstadkomma beriktigande eller skäligt utrymme för genmäle för den förfördelade. PO skall även lämna allmänheten upplysningar i pressetiska frågor och medverka i allmän upplysningsverksamhet inom området. En anmälan till PO kan normalt upptas till prövning endast om den avser en artikel som publicerats före den dag då anmälan inkom. PO utreder de klagomål som inkommer till honom. Efter utredning avgör PO om ärendet skall hänskjutas till eller avskrivas, varvid hänsyn bör tas till om tillfredsställande rättelse eller genmäle har publicerats. PO kan enligt gällande instruktion inte avgöra ärenden genom egna opinionsuttalanden. Om PO beslutar att inte hänskjuta ett ärende till kan anmälaren själv hänskjuta det inom en månad från tidpunkten för beslutet, under förutsättning att saken rör anmälaren själv. PO tillsätts för en mandatperiod av och utses av ett kollegium bestående av chefsjustitieombudsmannen, ordföranden i samt ordföranden i . inkom till PO 333 ärenden, vilket var det lägsta antalet . Antalet avgjorda ärenden var 341, varav 292 avskrevs och 49 hänsköts till . har enligt sina stadgar i uppgift att behandla ärenden som gäller tillämpningen av god publicistisk sed och skall fritt pröva innebörden av detta begrepp. PON:s uppdrag omfattar all periodisk press som genom abonnemang eller lösnummerförsäljning eller på annat sätt är tillgänglig för envar. Även ärenden rörande vissa Internet- publiceringar prövas. tar upp dels ärenden som anmälts eller hänskjutits från PO, dels ärenden som av anmälaren själv hänskjutits till nämnden under förutsättning att saken rör anmälaren själv. Om en tidning klandras utmynnar PON:s uttalande i konstaterandet att tidningen åsidosatt, brutit mot eller grovt brutit mot god publicistisk sed. En tidning som klandrats bör enligt stadgarna publicera nämndens hela uttalande på väl synlig plats. består av en ordförande, tre vice ordförande och fjorton ledamöter med suppleanter. , , och Tidskrifter utser vardera två ledamöter. Övriga sex ledamöter skall representera allmänheten. De utses gemensamt av chefsjustitie- ombudsmannen och ordföranden i . Ordföranden och vice ordförandena utses av och bör enligt stadgarna vara jurister med erfarenhet som ordinarie domare. Vid lika röstetal har ordföranden utslagsröst. Det anges i stadgarna att enhällighet bör eftersträvas. Om en tidning klandras av nämnden skall den, förutom att publicera uttalandet, erlägga en expeditionsavgift som utgör ett bidrag till täckande av kostnaderna för PO och . Avgiften bestäms utifrån den klandrade tidningens upplagestorlek och är för en tidning med en vardagsupplaga om minst 10 000 exemplar och för en tidning med större upplaga. Fråga om ändring av grunderna för nämndens sammansättning eller verksamhet avgörs av efter hörande av chefsjustitieombudsmannen och ordförande. I en kommentar till stadgarna för anges att om en tryckfrihets- rättslig prövning i samma ärende har inletts eller redan ägt rum bör nämnden särskilt överväga om en pressetisk prövning är erforderlig och därvid noga beakta att pressetiken inte får utgöra ett hinder för tryck- eller yttrandefrihetens utövning. Information om PO:s och PON:s verksamhet lämnas i årsberättelserna, som bland annat innehåller en lista över de klandrade tidningarna och en kort sammanfattning av fall som föranlett . Årsberättelserna publiceras även på www.po- . avgjorde sammanlagt 112 ärenden. Av dessa föranledde 42 fall . Antalet klandrade tidningar var 27. 23.4Kommunikation på Internet m.m. Det är inte bara traditionella radio- och tv-sändningar som åtnjuter grundlagsskydd. Även kommunikation över Internet skyddas i vissa fall av TF:s och YGL:s regelsystem. En väsentlig utvidgning av detta skydd inträdde genom lagändringar . Ändringarna innebar bland annat att i princip alla Internetanvändare på ett relativt enkelt sätt kan skaffa sig ett frivilligt grundlagsskydd för de uppgifter och yttranden som de lägger ut på Internet. För möjligheten att ingripa mot t.ex. kränkande yttranden på Internet är det, som torde ha framgått, av mycket stor betydelse att en viss kommunikation omfattas av TF eller YGL. När så är fallet följer ju av den så kallade exklusivitetsprincipen att ett ingripande mot kommunikationen på grund av dess innehåll får ske endast i den begränsade utsträckning som anges i de båda grundlagarna. Tillämpning av vanliga straff- och processrättsliga regler är således i dessa fall utesluten. Inte heller är de regler i personuppgiftslagen som syftar till att skydda den personliga integriteten tillämpliga i den mån de innefattar begränsningar i den grundlagsstadgade tryck- och yttrandefriheten.