sou · GVB334 · 2008-01-01 00:00:00 — De barn som omfattas av förordningen skall anvisas plats i förskole- klassen och ha rätt till utbildning i , den obligatoriska särskolan, specialskolan och sameskolan på samma villkor som barn som är bosatta i . Rätten till utbildning medför däremot inte någon skolplikt. Ungdomar som kan påbörja utbildningen skall även erbjudas utbildning i gymnasieskolan och gymnasie- särskolan på samma villkor som ungdomar som är bosatta i . Mottagandet i det offentliga skolväsendet skall enligt förordning- en ske så snart det är lämpligt med hänsyn till elevens personliga förhållanden. Mottagandet bör dock ske inom en månad från an- komsten till . Undervisningen skall bedrivas med hänsyn till den enskilde elevens behov och förutsättningar, vilket innebär att barnen kan undervisas i särskilda förberedelseklasser (Ds 2000:26 s. 47 f). Barn som omfattas av förordningen skall också erbjudas förskole- verksamhet och skolbarnsomsorg på samma villkor som barn som är bosatta i . Ansvaret för att utbildning, förskoleverksamhet och skolbarns- omsorg tillhandahålls enligt förordningen åligger hemkommunen, dvs. den kommun där barnet eller den unge vistas. Om en ansökan om uppehållstillstånd från ett barn som omfattas av förordningen avslås och beslutet om avvisning eller utvisning skall verkställas kvarstår rätten till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg fram till dess att barnet lämnar landet. Undan- tag görs emellertid för den som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas. Undantaget innebär att kommunerna inte har någon skyldighet att erbjuda utbildning m.m. till barn och ungdomar som håller sig undan verkställighet. Som nämnts i avsnitt 1.5.2 ger dock grundskoleförordningen och gym- nasieförordningen kommunerna rätt att ta emot även elever som inte är bosatta i i grundskola och gymnasieskola. Kommunerna har därmed möjlighet att på frivillig väg erbjuda skolgång även för barn och ungdomar som håller sig undan verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning. När det gäller frivilligt mottagande i special- skola gäller emellertid enligt 7 kap. 2 § specialskoleförordningen att det skall finnas särskilda skäl, såsom att barnet är svenskspråkigt. Det bör också noteras att det inte finns någon bestämmelse som ger sär- skolan uttrycklig rätt att ta emot barn som inte räknas som bosatta i . De barn som omfattas av förordningen om utbildning, förskole- verksamhet och skolbarnsomsorg för asylsökande barn m.fl. har inte någon rätt till utbildning i fristående skolor eller att tas emot i enskilt bedriven förskoleverksamhet. Det finns emellertid inte något som hindrar att fristående skolor och enskilt bedrivna förskolor eller familjedaghem på frivillig väg tar emot barn som omfattas av förordningen. De enskilda verksamheterna är inte heller förhindrade att ta emot barn som håller sig undan verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut. 1.6.2Förordningen (2007:81) om utbildning och statsbidrag för vissa barn och ungdomar som inte är folkbokförda i I budgetpropositionen (prop. 2006/07:1, utg.omr. 16, av- snitten 5.1.10 och 9.1.9) föreskickade regeringen att den hade för avsikt att i förordning införa bestämmelser om att barn till beskick- ningsmedlemmar som inte anses som bosatta i skulle ges rätt till viss utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn och ung- dom samt erbjudas plats i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Regeringen anförde vidare att den avsåg att införa ett statsbidrag för att kompensera för de merkostnader som den nya regleringen skulle medföra. I enlighet med vad som anfördes i budgetpropositionen har re- geringen utfärdat förordning (2007:81) om utbildning och statsbi- drag för vissa barn och ungdomar som inte är folkbokförda i . Förordningen trädde i kraft och tillämpas på verks- amhet, utbildning och bidrag som avser eller . Enligt förordningen skall barn och ungdomar som inte är folk- bokförda i och som är familjemedlemmar till en person som tillhör en främmande makts beskickning eller lönade konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall (s.k. diplomatbarn) ha rätt till utbildning i grundskola, obligatorisk särskola, specialskola och sameskola på samma villkor som barn som är bosatta i . Om barnet dess- utom har rätt till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsom- sorg till följd av EG-rätten, eller avtalet mellan å ena sidan EG och dess medlemsstater och å andra sidan om fri rörlighet för personer, skall de även erbjudas förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg samt utbildning i förskoleklass, gymnasieskola och gymnasiesärskola på samma villkor som barn som är bosatta i . Barnets hemkommun ansvarar för att mottagande i förskoleverk- samhet och skolbarnsomsorg och utbildning sker efter en ansökan. Med hemkommun avses den kommun där barnet stadigvarande vistas. För verksamheten och utbildningen tillämpas bestämmelserna i skollagen och övriga författningar som gäller för barn och elever som är bosatta i . Avvikelser får dock göras om det är nöd- vändigt med hänsyn till den enskildes behov och förutsättningar. Folkbokföringslagen (1991:481) (FBL) innehåller bestämmelser om fastställande av en persons bosättning samt registrering av upp- gifter om bl.a. identitet och familj. I 18 och 18 a §§ FBL finns bestämmelser om personnummer och samordningsnummer. Enligt 18 § fastställs personnummer som identitetsbeteckning för varje person som folkbokförs i . Av 4 § FBL framgår att utlänningar som saknar uppehållstillstånd eller som har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppe- hållstillstånd efter tillfälligt skydd inte skall folkbokföras, om det inte föreligger synnerliga skäl. Det innebär att den som har ansökt om uppehållstillstånd i men ännu inte fått sin ansökan prövad eller som har fått avslag på sin ansökan som regel inte har något personnummer. Den som inte är folkbokförd i kan enligt 18 a § FBL tilldelas ett särskilt nummer, ett s.k. samordningsnum- mer. Samordningsnummer tilldelas emellertid endast på begäran av vissa myndigheter. Enligt 5 § folkbokföringsförordningen (1991:749) (FBF) får samordningsnummer tilldelas på begäran av för registrering i beskattningsdatabasen, , åkla- garmyndigheten, polismyndigheten och allmänna domstolar för regi- strering i belastningsregister, misstankeregister och register som förs enligt polisdatalagen eller i övrigt inom rättsväsendets informa- tionssystem, för registrering i socialförsäkrings- registret, för utfärdande av pass och registrering i passregistret, för registrering i sjömansregistret, Väg- verket och länsstyrelserna för registrering i vägtrafikregistret samt för registrering i registret över totalför- svarspliktiga. Det ankommer på den myndighet som rekvirerar samordnings- numret att kontrollera och så långt möjligt fastställa den enskildes identitet (prop. 1997/98:9 s. 82 ff.). En begäran om tilldelning av samordningsnummer skall enligt 6 § FBF innehålla bl.a. uppgift om vilka handlingar som legat till grund för en identifiering. Den som får ett samordningsnummer registreras med namn, födelsedatum och kön, medborgarskap samt födelseort och land i det av förda samordningsregistret. Av registret framgår emellertid inte vil- ken adress den registrerade bor på eller i vilken kommun han eller hon vistas. I detta kapitel redovisar vi innehållet i ett antal utredningar och undersökningar som har betydelse för vårt uppdrag. Vi redogör också för innehållet i de tre rapporter som har lämnat till för barnets rättigheter och för de synpunkter som kommittén har lämnat i anledning av rapporterna. Utredningarna och rapporterna redovisas i kronologisk ordning. tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté med uppdraget att göra en bred översyn av hur svensk lagstiftning och praxis förhåller sig till bestämmelserna i . Kommittén antog namnet . I delbetänkandet och utlänningslagen (SOU 1996:115), behandlade frågan om barns ställ- ning i ärenden enligt utlänningslagen, bl.a. ärenden om avvisning och utvisning där barn berörs. Enligt kommitténs bedömning var den svenska utlänningslagen i dess dåvarande lydelse i huvudsak förenlig med . Kommittén föreslog dock att det skulle införas en portalparagraf som slår fast att det vid alla beslut enligt lagen som rör barn särskilt skall beaktas vad hänsynen till barnets hälsa, utveckling och all- männa bästa kräver. En sådan bestämmelse kom sedan att införas i utlänningslagen (1 kap. 1 § utlänningslag, 1 kap. 10 § i den nuvarande utlänningslagen, se prop. 1996/97:25 och avsnitt 1.4.1.1). Kommittén föreslog även att det skulle föreskrivas i lagen att det i utredningar om barn skall tas hänsyn till vad barnet har att anföra. Även detta förslag ledde sedermera till lagstiftning (11 kap. 1 a § i utlänningslag, 1 kap. 11 § i den nuvarande utlänningslagen, prop. 1996/97:25). Förutom nämnda lagstiftningsförslag uttalade sig Barnkommit- tén om de gömda barnens situation. Kommittén anförde härvid bl.a. följande (SOU 1996:115 s. 80 ff.). Kommittén vill inledningsvis betona att det faktum att det finns barn i som lever gömda och utanför samhället är ett utomordentligt allvarligt dilemma. Ett välfärdssamhälle kan aldrig acceptera att det finns barn som lever under sådana förhållanden som många av dessa barn gör. Det låter sig naturligtvis sägas att föräldrar tar på sig ett tungt ansvar genom att gömma sina barn för myndigheterna hellre än att lämna landet. Risken är nämligen stor att barnen far illa. Men detta konstaterande befriar inte, som påpekats i avsnitt 4.6, myndigheterna från deras ansvar. Kommittén tror dock inte att det går att helt und- vika att människor håller sig undan för att undgå avvisning, utan sam- hällets åtgärder måste inriktas på dels att minimera antalet som gömmer sig, dels begränsa skadeverkningarna för de barn som drabbas. När det gäller frågan om sjukvård för de gömda barnen, har de som tidigare nämnts rätt till akut sjukvård. Om bestämmelserna i artiklarna 2 och 24 i skall uppfyllas, bör de gömda barnen ges rätt till samma hälso- och sjukvård som svenska barn. De svenska bestämmelserna bör därför enligt kommitténs mening ändras så att kraven i uppfylls. Om sedan föräldrarna eller barnen inte anser sig kunna utnyttja denna rätt, är detta självfallet ett svårlöst problem, även om formella krav är tillgodo- sedda. De gömda barnens situation behandlas även i den proposition som följde efter delbetänkande (prop. Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv). Regeringen anför i propositionen att insatserna för barn som undanhåller sig verkstäl- lighet av ett avlägsnandebeslut måste inriktas på att förhindra att ett undanhållande blir ett led i ansträngningarna att få uppehållstill- stånd. Frågan om rätt till hälso- och sjukvård utöver akut sjukvård ansågs ha så stor räckvidd och vara så komplicerad att den krävde ytterligare beredning (a. prop. s. 252 ff.). lämnade sitt slutbetänkande Barnets bästa i främsta rummet – FN:s konvention om barnets rättigheter förverkligas i (SOU 1997:116). I slutbetänkandet behandlas bl.a. innebörden av förbud mot diskriminering. gör bedömningen att diskrimineringsförbudet inte kan anses innebära en skyldighet för de stater som är anslutna till att tillse att även barn som inte har rätt att vistas i landet, såsom barn i familjer som stannar kvar i landet trots avslag på sin ansökan om uppehållstillstånd eller barn i familjer som inte har för avsikt att ansöka om uppehållstillstånd, tillförsäkras alla de rättigheter som konventionen ger. Med hänvisning till uttalanden från konstaterar att staten har ett ansvar för att barn i transit får sina grundläggande behov tillgodo- sedda, men att man kan säga att det finns en nedtrappning i ansvaret när det handlar om barn som visas i landet illegalt (a. bet. s. 68 f.). anför vidare att de olika rättigheterna i barn- konventionen måste ställas i relation till barnets situation. Enligt kommittén är staten skyldig att se till att de barn som vistas i landet ofrivilligt i avvaktan på verkställighet av ett avvisningsbeslut som har vunnit laga kraft får sina grundläggande behov tillgodosedda här, eftersom det inte finns någon annan än den stat som barnet vistas i som kan tillgodose barnets behov i dessa avseenden. Enligt Barnkommitténs bedömning tillhör hälso- och sjukvård, skola och även någon form av förskoleverksamhet de grundläggande behoven (a. bet. s. 71). I sina överväganden om barns rätt till utbildning i ansåg att i allt väsentligt återspeglades i det svenska utbildningsväsendets dåvarande regelverk. Undantag ansågs föreligga på en punkt; rätten till kostnadsfri grundutbild- ning för asylsökande och andra barn som ansöker om uppehållstill- stånd. Enligt den vid tiden för betänkandet gällande lagstiftningen skulle asylsökande barn tas emot i i den kommun de vistades, men antalet undervisningstimmar var begränsat och det fanns ett särskilt tak för kostnaderna för asylsökande barns utbild- ning. Barn som ansökte om uppehållstillstånd hade dessutom inte någon rätt till särskola eller till att tas emot i gymnasieskolan. Mot bakgrund härav föreslog att asylsökande barn och ungdomar liksom de som ansöker om uppehållstillstånd av andra skäl skulle ges samma rätt till utbildning som barn bosatta i , men att de inte skulle ha någon skolplikt (a. bet. s. 289 ff.). Som framgår av avsnitt 1.6.1 infördes sedan de bestämmelser som föreslagit i förordningen (2001:976) om utbildning, för- skoleverksamhet och skolbarnsomsorg för asylsökande barn m.fl. I slutbetänkandet påpekar åter vikten av att barn som lever i familjer som undanhåller sig verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut ges samma rätt till hälso- och sjukvård som svenska barn (a. bet. s. 373 f.). Någon rätt till utbildning för dessa barn övervägdes dock inte. utredningar m.m. SOU 2007:34 slutbetänkande följdes av propositionen 1997/98:182 Strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i . I propositionen delar regeringen barnkommit- téns uppfattning att staten har en skyldighet att tillgodose de grundläggande behoven för barn som vistas i i avvaktan på att ett lagakraftvunnet avvisnings- eller utvisningsbeslut skall verk- ställas. Regeringen anför därvid att alla barnets akuta behov på hälso- och sjukvårdssidan bör mötas samt att utbildningsinsatser bör göras så att tiden inte utbildningsmässigt går förlorad för barnet. Vidare bör det enligt regeringens bedömning finnas möjlig- heter att delta i förskoleverksamhet på flyktingförläggningar. När det gäller de gömda barnens situation anför regeringen följande (s. 12 f.). Det är ett allvarligt problem att det finns barn som lever gömda och utanför samhället. Det skulle dock uppstå orimliga situationer om en myndighet åläggs att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning av ett barn, som en annan myndighet är skyldig att till- försäkra detta barn rättigheter enligt i samma ut- sträckning som gäller för barn som vistas här lagligt. Strävan måste i stället i första hand vara att motverka att barn göms i . Myndigheternas åtgärder måste inriktas på dels att minimera antalet barn som gömmer sig, dels att begränsa skadeverkningarna för de barn som drabbas. 2.3Sveriges rapporter till för barnets rättigheter och kommitténs synpunkter första rapport till för barnets rättigheter. Av rapporten framgår att efter ratificeringen av 1990 vidtog ett antal åtgärder för att nå upp till konventionens krav. Bland dessa märktes att det överlämnandet av rapporten lades fram ett utredningsförslag om att inrätta en statlig barnombudsman. Rapporten kommenterades av för barnets rättig- heter 1993TPF2FPT. Kommittén anmärkte bl.a. på att den svenska lagstift- ningen inte skyddar mot alla former av diskriminering på det sätt 1TP PT Konventionen om barnets rättigheter – första rapport av , Rapport från Socialdeparte- mentet 1992. 2TP PT Concluding Observations on of the Child: . 18/02/93, CRC/C/15/Add.2. som föreskrivs i artikel 2 i samt att det på grund därav är oklart huruvida lagen förbjuder diskriminering på grund av barnets eller dennes föräldrars eller vårdnadshavares språk, religion, politiska eller annan åskådning, sociala ursprung, egendom, handi- kapp, börd eller ställning i övrigt. andra rapport lämnades 1997TPF3FPT. I rapporten framhålls bl.a. införandet av portalparagrafen om skyldighet att ta hänsyn till bar- nets bästa i utlänningslagen. När det gäller rätten till utbildning anförs bl.a. att barn som vistas i i avvaktan på beslut i ett ärende om uppehållstillstånd eller under liknande omständigheter och som skulle ha haft skolplikt om de vore bosatta här skall tas emot i i den kommun där de vistas (a. rapport s. 95). för barnets rättigheter kommenterade rapporten 1999TPF4FPT. I rapporten noterar kommittén sin oro över att principen om icke-diskriminering inte är tillämplig fullt ut för barn till illegala invandrare, s.k. gömda barn. Kommittén rekommenderar härvid regeringen att ompröva sin politik när det gäller dessa barns till- gång till social service utöver rätten till akut sjukvård. tredje rapport till kommittén för barnets rättigheter lämnades 2002TPF5FPT. I rapporten redogörs för betänk- anden och för den strategi för att förverkliga som antagits mot bakgrund av innehållet i betänkandena. I rapporten lämnas också en redogörelse för asylsökandes rätt till hälso- och sjukvård. Härvid anförs att asylsökande barn i princip har rätt till samma hälso- och sjukvård samt tandvård som barn som är bosatta i samt att barn som hålls gömda inför verk- ställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut enligt en överens- kommelse mellan staten och 2000 skall till- 3TP PT Konventionen om barnets rättigheter – andra rapport av , Rapport från Socialdeparte- mentet 1997. 4TP PT Concluding Observations on of the Child: . 10/05/99, CRC/C/15/Add.101. 5TP PT tredje rapport till för barnets rättigheter – Om åtgärder och framsteg för att förverkliga konventionen om barnets rättigheter, Rapport från . försäkras hälso- och sjukvård enligt samma grunder som asyl- sökande barn (a. rapport s. 99 f.)TPF6FPT. Vidare redogörs för rätten till utbildning inom det offentliga skolväsendet, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för asylsök- ande barn och barn som beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd som massflyktingar enligt den då införda förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarns- omsorg för asylsökande barn m.fl. (a. rapport s. 134). I anledning av den tredje rapporten lämnade ett yttrande till för barnets rättigheterTPF7FPT. Barn- ombudsmannen kommenterar särskilt situationen för barn som lever illegalt i (gömda barn). I yttrandet påpekas att dessa barn inte har samma rättigheter som andra barn. anför härvid att gömda barn visserligen har fått rätt till hälso- och sjukvård genom avtal mellan staten och , men att denna rätt bör regleras direkt i lag. Vidare anförs att de gömda barnen även bör få rätt till förskola och skola i enlighet med artiklarna 2, 24 och 28 i (a. yttrande s. 40 f.). tredje rapport kommenterades av för barnets rättigheter 2005TPF8FPT. I rapporten beklagar kommittén att de rekommendationer som lämnats i kommitténs rapport angående diskriminering av gömda barn inte har beaktas tillräckligt. Kommittén förklarar härvid att man är bekymrad över att barn utan uppehållstillstånd, och då i synnerhet gömda barn, inte har tillgång till utbildning. Kommittén rekommenderar att fortsätta sitt arbete för att garantera att alla barn tillgodoses rätten till utbildning, inklusive barn utan uppehållstillstånd och gömda barn. 2.4Rapporter från och (SoS 1994:8, SoS 1999:5) fick och (nuvarande ) i uppdrag av regeringen att närmare utreda för- hållandena för barn som hålls gömda för att undgå verkställighet av 6TP PT Se vidare om denna överenskommelse i avsnitt 1.4.3 och 2.4. 7TP PT yttrande över regeringens rapport till för barnets rättigheter, 2002. 8TP PT Concluding Observations on of the Child: . 30/03/05, CRC/C/15/Add.248. Uppdraget redovisades i rapport Gömd – om barn som hålls gömda för att slippa avvisning (SoS 1994:8). rapport vidtogs ett antal åtgärder för att minska antalet gömda barn och för att förbättra situationen för de barn som ändå är gömda, bl.a. infördes portalparagrafen om barnets bästa och bestämmelsen om att det skall klarläggas vad barnet har att anföra i ärenden om uppehållstillstånd i utlänningslagen. Mot bak- grund av de åtgärder som vidtagits beslutade regeringen att ge och i uppdrag att på nytt kartlägga och analysera utvecklingen när det gäller barn som hålls gömda inför verkställigheten av ett avvisnings- eller utvisnings- beslutTPF9FPT. I uppdraget ingick att uppskatta hur många barn som lever gömda och om antalet, proportionellt sett, har ökat eller minskat, att kartlägga vilka olika faktorer som orsakar att barn göms, att följa upp vad som har hänt med de enskilda barn vilka det refereras till rapport, att analysera hur barnets fysiska och psykiska hälsotillstånd påverkas av att det hålls gömt och i vilken grad det kan antas påverka barnets långsiktiga hälsa samt att analysera i vilken utsträckning nuvarande möjligheter att motverka att barn göms är att anse som tillräckliga. Uppdraget redovisades i Social- styrelsens rapport barn lever gömda (SoS 1999:5) och den till rapporten fogade underlagsrapporten för barn som tvingas leva gömda. I rapporten görs bedömningen att det fanns mellan 150 och 300 gömda barn vid utgången av 1998, vilket innebar en väsentlig minskning jämfört med , då det enligt sta- tistik fanns närmare 3 500 barn som var efterlysta på grund av att det fanns ett lagakraftvunnet beslut om att de skulle avvisas eller utvisas. Enligt rapporten berodde minskningen sannolikt främst på att antalet asylsökande minskade , men även det förhållandet att barnfamiljer i större utsträckning fått uppehållstillstånd av humanitära skäl antogs ha bidragit till att an- talet gömda barn minskat. Orsaken till att barn göms är enligt rapporten framför allt för- äldrarnas fruktan och desperation. Många föräldrar fruktar förföljelse, hot, fängelsestraff eller tortyr i hemlandet och anser sig tvingade att gå under jorden för att skydda sin familj och sina barn. Andra skäl kan vara att föräldrarna upplever att man har bränt sina skepp, att man har förlorat ansiktet inför landsmännen i hemlandet eller 9TP PT Regeringsbeslut , UD98/686/MP. att man inte har möjlighet försörja sig i hemlandet. Slutligen kan långa handläggningstider i utlänningsärendena innebära att familjen har rotat sig i på ett sådant sätt att man inte vill lämna landet. Under arbetet med utredningen uppdrog och åt en barnpsykiatriker att träffa och intervjua tolv familjer som levde gömda. Av den rapport som barnpsyki- atrikern lämnade från sina möten med de gömda familjerna framgår att många av barnen uttryckte saknad och ledsnad över att inte få gå i skolan samt att de längtade efter jämnåriga kamrater. Barn- psykiatrikern konstaterade också att de barn som hade tillgång till skolgång levde ett bättre liv än de som inte kunde gå i skola. Hon ansåg också att bristerna i skolunderbyggnad vållade de barn som sedan fick uppehållstillstånd i svårigheter. Barnpsykiatrikern beskrev de konsekvenser för barnens psykiska hälsa som det inne- bär att leva gömd. Hon uttryckte därvid att förskolebarnen ofta visar tecken på social inkompetens och att de inte vet hur de skall ta kontakt med främmande vuxna eller andra barn. Skolbarnen blir ofta oroliga och okoncentrerade. Tonåringar tar på sig ett för stort vuxenansvar och upplever sig svikna på sin ungdomstid. I rapporten anförs att det förhållandet att de gömda barnen be- rövas sitt sociala sammanhang blir en svår belastning. Barnen missar möjligheterna till stimulans och stöd, både från vuxna och från jämnåriga kamrater. Vardagen saknar fasta hållpunkter.