sou · GWB383 · 2008-10-01 00:00:00 — Andelen var och ökade till mer än hälften för att sedan minska till strax under hälften efter införandet av arbetslöshetsavgiften . 3.3.1Medlemsavgifternas storlek och betalning I 41 § LAK finns det bestämmelser om medlemsavgifter till arbets- löshetskassorna. En arbetslöshetskassa ska ta ut medlemsavgifter som i förening med andra inkomster får antas täcka kassans förvalt- ningskostnader, betalningen av finansieringsavgift och arbetslöshets- avgift samt övriga utgifter. En arbetslöshetskassa får besluta om olika medlemsavgifter för olika medlemskategorier, om det finns skäl för det. En kassa som så önskar har därmed möjlighet att sänka medlemsavgiften för t.ex. arbetslösa, studerande, sjuka, deltidsarbetande eller föräldralediga och fördela kostnaden på övriga medlemmar. I den mån det är fråga 2007/08:118 s. 27 f. 5Beräknat på utbetald ersättning . om fördelning av kostnader för arbetslöshetsavgiften får detta dock ske inom ramen för en höjning av medlemsavgiften på högst 300 kro- nor och icke arbetslös medlem. I samband med införandet av den förhöjda finansieringsavgiften6, vilken numera ersatts av en arbetslöshetsavgift, infördes nämligen en begränsning av kassornas möjlighet att höja medlemsavgiften. En kassas skyldighet att betala arbetslöshetsavgift får inte leda till att kassan höjer medlemsavgiften för en arbetslös medlem eller till att kassan höjer avgiften för en icke arbetslös medlem med mer än . En kassa får alltså inte höja medlemsavgiften utöver vad som anges i paragrafen för att täcka kostnaderna för vad som ska betalas in till staten i arbetslöshetsavgift. Begränsningen av hur medlemsavgiften får höjas påverkar inte en kassas möjlighet att ta ut medlemsavgifter för att täcka administrationskostnader.7 Vem som i detta sammanhang ska anses som arbetslös följer av definitionen i 41 a § LAK (se avsnitt 3.2). Vissa arbetslöshetskassor tar ut en något lägre medlemsavgift för personer som också är medlem i en fackförening eller annan organisation som står bakom arbetslöshetskassan (kollektivt anslutna). Detta beror enligt uppgift på att de enskilt anslutna, dvs. de som enbart är medlem i kassan, får betala en extra administrationsavgift för sitt medlemskap. I föregångaren till LAK – lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring – angavs uttryckligen att arbetslöshets- kassan av en enskilt ansluten medlem fick i den fasta medlems- avgiften ta ut ett belopp som täcker skäliga extra administrations- kostnader för medlemskapet. Med hänsyn till att det i LAK infördes en generell möjlighet för arbetslöshetskassorna att differentiera medlemsavgifterna togs den bestämmelsen bort.8 Möjligheten till differentiering av medlemsavgifterna innebär en avvikelse från den i föreningsrättsliga sammanhang allmänna principen om medlemmarnas likställighet. Det är därför viktigt att den till- lämpas på ett sådant sätt att omotiverade skillnader i medlems- avgifter för olika medlemskategorier inte förekommer.9 Ansvaret för detta ligger på IAF. En arbetslöshetskassas beslut om medlems- avgifter ska nämligen prövas och godkännas av IAF innan det får tillämpas (43 § LAK). Innan den förhöjda finansieringsavgiften infördes var medlemsavgifterna i de olika arbetslöshetskassorna relativt lika. 2006/07:15, SFS 2006:1545. 2006/07:15 s. 50. 1996/97:107 s. 165. 1996/97:107 s. 165 och 230. För en enskilt ansluten medlem varierade medlemsavgiften . var det inte någon arbetslöshetskassa som differentierade sina medlemsavgifter på grund av arbetslöshet.10 Efter införandet av den förhöjda finansierings- avgiften höjdes medlemsavgifterna betydligt och spridningen blev också betydligt större. Medlemsavgiften varierade , med undantag för egna före- tagare i fiskares arbetslöshetskassa. , i samband med att arbetslöshets- avgiften har ersatt den förhöjda finansieringsavgiften, har flertalet arbetslöshetskassor beslutat om nya, lägre medlemsavgifter. I ett fåtal kassor har arbetslöshetsavgiften medfört oförändrade eller höjda medlemsavgifter. Sedan förändringen av avgiftssystemet 2007 fattar arbetslöshets- kassorna betydligt oftare än tidigare beslut om medlemsavgifter. fattades 12 sådana beslut, medan det fattades 38 sådana beslut inför förändringarna den 1 januari 2007.11 fattades det enligt IAF 25 beslut om ändrade medlemsavgifter, varav 22 hade samband med de nya förhöjda finansieringsavgifterna som började gälla . har IAF fattat 27 beslut om godkännande av ändrade medlemsavgifter. De flesta av dessa har haft samband med införandet av arbetslöshets- avgiften . Medlemsavgifterna ändras alltså oftare . Själva konstruktionen av arbetslöshetsavgiften gör att med- lemsavgiften för en icke arbetslös medlem kan behöva variera under ett och samma år.12 I tabell 3.1 redovisas uppgifter om medlemsavgifter i respektive arbetslöshetskassa . 2006/07:15 s. 39. 11Årsredovisning 2006 för IAF. 2007/08:118 s. 29. Tabell 3.1 Medlemsavgift (kronor) för personer utan medlemskap i närliggande organisation (enskilt anslutna) och för personer med medlemskap i närliggande organisation (kollektivt anslutna) som är och inte är arbetslösa13 Arbetslöshetskassan Alfa, (Alfa-kassan) A-kassan för service och kommunikation Finans- och Försäkringsbranschens a-kassa Hotell- och restauranganställdas a-kassa Skogs- och lantbrukstjänstemännens a-kassa Svensk Handels och Arbetsgivarnas a-kassa Arbetslöshetskassorna har alltså inte använt sig av möjligheten att differentiera medlemsavgifterna för olika medlemskategorier annat än avseende medlemmarnas arbetslöshet och medlemskap i bakom- 13Källa: IAF. 14För egna företagare gäller en högre avgift, eftersom reglerna om rätt till ersättning är annorlunda. liggande organisation.15 I äldre tid förekom det att medlemmarna tilläts välja olika klasser för ersättningens storlek vid arbetslöshet och att medlemsavgiften var beroende av vad medlemmen valt. En medlem som är missnöjd med nivån på sin medlemsavgift kan överklaga arbetslöshetskassans beslut hos IAF, vars beslut i sin tur kan överklagas hos regeringen (98 § LAK). Denna överklagande- ordning gäller för samtliga beslut som en arbetslöshetskassa fattar med stöd av LAK, bortsett från beslut i ärenden om rätt till med- lemskap, som överklagas hos länsrätt, och talan om upphävande eller ändring av föreningsstämmas beslut, vilken väcks vid tingsrätt. Enligt uppgift från IAF uppgick antalet överklaganden av arbets- löshetskassornas beslut om medlemsavgifter till 286 stycken , medan antalet överklaganden till regeringen av IAF:s beslut i dessa ärenden uppgick till 48 stycken. –den 14 au- gusti 2008 har 169 överklaganden av arbetslöshetskassornas beslut om medlemsavgifter kommit in till IAF. har IAF:s beslut i sådana ärenden överklagats till regeringen i 33 fall. Det finns inte några direkta författningsregler om vilken period – kalendermånad, kvartal, kalenderår osv. – medlemsavgiften kan avse eller medlemmen ska betala in den till arbetslöshetskassan. Här får alltså arbetslöshetskassan bestämma själv, men kassans beslut om medlemsavgifter måste som nämnts först godkännas av IAF. Av vad som sägs i avsnitt 3.3.2 följer också att en medlem ska anses ha utträtt ur arbetslöshetskassan om han eller hon inte har betalat sin medlemsavgift. De bestämmelser som berörs i det avsnittet innebär att medlemmen som regel i vart fall måste betala månadsavgiften senast under andra månaden efter den på vilken en månadsbaserad avgift belöper eller, vid avgifter som avser än en kalendermånad, senast från avgiftsperiodens början. Enligt uppgift från IAF är det vanligast att den beslutade medlemsavgiften avser en kalendermånad och att den ska betalas antingen i slutet av den månad som avgiften avser eller under månaden därefter. Det finns inte heller några bestämmelser i som anger hur en medlem ska betala sin medlemsavgift till arbetslöshetskassan. Det står därför arbetslöshetskassan i princip fritt att välja vilka betalningsformer som kassan vill erbjuda sina medlemmar, och kassan har att, i likhet med varje fordringsägare (borgenär), godta alla de former av betalning som enligt allmänna regler anses giltiga 15 Härvid bortses från den högre medlemsavgiften för fiskeriföretagare som grundar sig på alldeles särskilda förhållanden, se delbetänkandet (SOU 2008:54) s. 233 f. Av 5 kap. 1 § andra stycket lagen (1988:1385) om riksbank framgår det t.ex. att sedlar och mynt som ges ut av är lagliga betalningsmedel. I en rapport från 200616 konstaterade IAF att flertalet arbets- löshetskassor på ett eller annat sätt gjorde åtskillnad i hanteringen av medlemsavgifterna mellan medlemmar som inte är medlem i en bakomliggande organisation och medlemmar som är det. Medlemmar som var medlem i den bakomliggande organisationen kunde t.ex. via denna ha tillgång till betalningsformer såsom löne- avdrag och autogiro som andra medlemmar inte hade tillgång till. Enligt IAF får olika behandling av medlemmar bara avse medlems- avgiftens storlek, annars bör den grundläggande principen om lika- behandling av medlemmar beaktas. IAF ansåg t.ex. att samtliga medlemmar i en arbetslöshetskassa ska ha möjlighet att betala med- lemsavgiften per automatik, med löneavdrag eller autogiro, om några av kassans medlemmar har det. Arbetslöshetskassornas beslut om formerna för att betala medlemsavgift synes inte ha betraktats som sådana beslut om medlemsavgifter som enligt 43 § LAK ska på förhand godkännas av IAF. I avsnitt 5 finns det en beskrivning av de olika betalningsformer som förekommer och där redovisas också för- och nackdelar med dessa. En fråga som uppkommer i samband med hanteringen av med- lemsavgifterna är om denna hantering helt eller till vissa delar är en till arbetslöshetskassorna överlämnad förvaltningsuppgift som inne- fattar myndighetsutövning. Frågan har betydelse för arbetslöshets- kassornas möjligheter att överlämna arbetsuppgifter till något annat organ, t.ex. till en bakomliggande organisation. I 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen anges att förvaltnings- uppgift kan överlämnas till bolag, förening, samfällighet, stiftelse, registrerat trossamfund eller någon av dess organisatoriska delar eller till enskild individ. Innefattar uppgiften myndighetsutövning, krävs det dock lagstöd för att ett överlämnande ska få ske. Begreppet myndighetsutövning används, förutom i regerings- formen, bl.a. i förvaltningslagen (1986:223), där det har samma innebörd som i regeringsformen. Med myndighetsutövning avses, enligt förarbetena till regeringsformen och till tidigare gällande förvaltningslag17, utövning av befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rättighet, skyldighet, disciplinär bestraffning eller annat 16Rapport 2006:13, Arbetslöshetskassornas medlemshantering. 1973:90 s. 397 och prop. 1971:30 s. 330 f. Gemensamt för all myndighetsutövning är enligt departementschefen att det rör sig om beslut eller andra åtgärder, som ytterst är uttryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna.18 Karaktäristiskt är att den enskilde på visst sätt befinner sig i ett beroendeförhållande. Är det fråga om ett beslut, varigenom den enskilde förpliktas att göra, tåla eller låta bli något, måste han eller hon rätta sig efter beslutet, eftersom han eller hon annars riskerar att tvångsmedel av något slag används mot honom eller henne. () konstaterade i ett beslut år 200019 att arbetslöshetskassornas handläggning och beslutsfattande i bl.a. ärenden om medlemskap utgör myndighetsutövning. Staten har överlämnat till arbetslöshetskassorna att sköta dessa uppgifter. Däremot får kassorna inte utan stöd i lag lämna ifrån sig myndig- hetsutövande uppgifter till någon annan. I beslutet anförde JO bl.a. följande: Något uttalande i frågan huruvida handläggningen av ett ärende som i sig innefattar myndighetsutövning utgör myndighetsutövning i alla sina led har inte gjorts vare sig i förarbeten eller doktrin. Att så inte nöd- vändigtvis behöver vara fallet skulle möjligen kunna utläsas av 11 kap. 6 § regeringsformen eftersom det där talas om dels förvaltningsuppgifter, dels förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning. Sanno- likt syftar denna uppdelning i första hand på olika slag av ärenden och inte på delar av beredningen i motsats till beslut i samma ärende, men någon vägledning ges inte av lagstiftaren. Vägledande för tolkningen blir närmast om åtgärden kan ses som ett offentligrättsligt ingrepp i den enskildes personliga förhållanden. Någon säker gränsdragning mellan förvaltningsuppgifter som innefattar respek- tive inte innefattar myndighetsutövning går dessvärre inte att göra. En bedömning får göras i det enskilda fallet. genomförde IAF en granskning i syfte att säkerställa att delegering av myndighetsutövning inte förekom vid arbetslöshetskassornas medlemshantering. I den rapport som granskningen resulterade i20 behandlades frågor om medlemsavgifts- hantering. I fråga om hanteringen av medlemsavgifterna konstaterade IAF bl.a. att arbetslöshetskassorna ska eftersträva likabehandling av medlemmarna (i andra avseenden än beträffande medlemsavgifternas storlek, där LAK ger möjlighet att differentiera medlemsavgifterna). Enligt rapporten var det vanligt att kassorna samarbetade med ett 1971:30 s. 331. 19JO 2001/02 s. 187, beslut , dnr 780 2000. 20Rapport 2006:13, Arbetslöshetskassornas medlemshantering. förbund, som tog in medlemsavgifterna från de personer som var medlem i både kassan och förbundet, för att sedan vidareförmedla inbetalda medel till kassan. I denna hantering ingick då också i de flesta fall att förbundet kontrollerade om avgifterna kommit in samt skickade ut påminnelser när så inte var fallet. I rapporten påpekades att det endast är arbetsuppgifter som inte innebär myndighetsut- övning som kassan får låta annan utföra. IAF påpekade också att i de fall en arbetslöshetskassa tar hjälp av en extern organisation ska ansvarsfrågan organisationerna emellan vara löst genom ett skriftligt avtal. I IAF Informerar nr 8/2007 har IAF bedömt vissa frågor om myndighetsutövning och kravhantering. IAF har här konstaterat att uttagandet av den del av medlemsavgiften som ska täcka den förhöjda finansieringsavgiften är en förvaltningsuppgift som inne- fattar myndighetsutövning. Eftersom lagstöd saknas för att låta arbetslöshetskassorna överlämna uppgiften till ett annat privat- rättsligt subjekt, har IAF vidare funnit att kassorna inte får över- lämna hanteringen av dessa krav till inkassobolag, utan att kassorna själva måste vidta de åtgärder som krävs för att fordringarna ska bli betalda. Som skäl för sin bedömning har IAF bl.a. anfört att ut- tagandet är reglerat i en lagstiftning som har en klart offentlig- rättslig karaktär och som ytterst kan ses som ett utflöde av sam- hällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna samt att ålägganden som grundas på sådan lagstiftning och som för den enskilde innebär att hans ekonomiska situation påverkas i väsentlig mån utgör myndighetsutövning. IAF har även påpekat att den för- höjda finansieringsavgiften skulle betalas för varje medlem som inte var arbetslös, vilket innebar att det fanns en koppling till den enskilde medlemmen.21 Enligt IAF pågår det inom myndigheten en process där frågor om medlemsavgiftshantering och myndighetsutövning diskuteras fortlöpande. 21 Det kan noteras att den arbetslöshetsavgift som ersatt den förhöjda finansierings- avgiften saknar motsvarande koppling till den enskilde medlemmen (men begränsningen av kassornas möjlighet att ta ut medlemsavgifter för att täcka arbetslöshetsavgiften kvarstår dock i sak). 3.3.2Utträde ur arbetslöshetskassan på grund av bristande betalning En medlem ska anses ha trätt ut ur arbetslöshetskassan, om med- lemmen vid utgången av andra månaden på vilken en medlemsavgift belöper inte har betalat avgiften till kassan och inte heller har anmält ett förhållande på vilket befrielse från betalnings- skyldigheten kan grundas. Medlemmen ska anses ha trätt ut ur kassan . I en arbetslöshetskassa med än en kalendermånad ska en medlem som inte från periodens början har betalat medlemsavgiften anses ha trätt ut ur kassan efter den tiden. (45 § LAK.) Om det finns särskilda skäl, får IAF medge utträde än vad som följer av de nu angivna bestämmelserna, dock senast vid utgången av sjätte månaden (46 § LAK). En arbetslöshetskassas styrelse får enligt 47 § LAK medge att en medlem får fortsätta att vara medlem, även om medlemmen låtit bli att inom den tid som anges i 45 § LAK anmäla ett förhållande som befrielse från betalningsskylighet kan grundas på. Om det finns särskilda skäl, får styrelsen även i andra fall besluta att en medlem får fortsätta att vara medlem även om medlemmen inte inom den tid som framgår av 45 § LAK betalat medlemsavgiften. Anser arbetslöshetskassan att en medlem trätt ut ur kassan på grund av bristande betalning, ska kassan fatta ett beslut om utträdet och omgående sända beslutet till den enskilde (47 a § LAK). I beslutet ska det anges från och med vilken dag medlemmen anses ha utträtt.22 Varken i LAK eller i förordningen (1997:836) om arbetslöshets- kassor anges vad som ska anses utgöra förhållanden som befrielse från betalningsskyldighet kan grundas på. 3.3.3Avgifter till den kompletterande arbetslöshetskassan Bestämmelserna om medlemsavgifter gäller även för dem som är anslutna till den kompletterande arbetslöshetskassan (Alfa-kassan). För dem som får ersättning enligt grundförsäkringen och som inte är anslutna till Alfa-kassan eller är medlem i en annan arbetslöshets- kassa ska Alfa-kassan i stället ta ut en avgift, som dras av när ersätt- ningen betalas ut (87 a § LAK). Avgiften ska bidra till att täcka 22 Ds 1999:58 s. 247 f. och prop. 1999/2000:139 s. 82. kassans förvaltningskostnader för denna grupp ersättningsberättigade. IAF får, efter förslag från Alfa-kassan, meddela föreskrifter om storleken på avgiften (87 b § LAK och 19 a § förordningen (1997:836) om arbetslöshetskassor, jämför 6 § IAFFS 2006:4). Om en arbetslöshetskassas tillgångar är otillräckliga för verksamhe- tens behöriga utövande, får en arbetslöshetskassa, trots vad stadgarna föreskriver, besluta om särskild uttaxering (42 § LAK). En arbetslös- hetskassas beslut om särskild uttaxering ska godkännas av IAF (43 § LAK). En medlem ska anses ha trätt ut ur arbetslöshetskassan, om medlemmen vid utgången av andra månaden på vilken ett särskilt uttaxerat belopp belöper inte har betalat avgiften till kassan och inte heller har anmält ett förhållande på vilket befrielse från betalningsskyldigheten kan grundas (45 § LAK). Medlemmen ska anses ha trätt ut ur kassan . Om det finns särskilda skäl, får IAF medge utträde , dock senast vid utgången av sjätte månaden (46 § LAK). De bestäm- melser om medgivande till fortsatt medlemskap och om beslut om utträde, som redovisats i avsnitt 3.3.2, gäller också i de fall då det obetalade beloppet utgörs av ett särskilt uttaxerat belopp. 4Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta Enligt utredningsdirektiven (bilaga 1) ska jag överväga arbetslös- hetskassornas skyldighet att betala förhöjd avgift till staten för med- lemmar som arbetar deltid eller är förhindrade att arbeta, t.ex. de som är långtidssjukskrivna, föräldralediga eller tjänstlediga för studier. Jag har antagit att utredningsuppdraget innebär att jag ska överväga om och i vilken utsträckning arbetslöshetskassorna ska för att täcka kostnaderna för arbetslöshetsavgiften få ta ut avgifter av medlemmar som arbetar deltid eller är förhindrade att arbeta och om och i vilken utsträckning arbetslöshetskassorna ska vara skyldiga att till staten betala arbetslöshetsavgift när kassan är förhindrad att ta ut avgifter av sådana medlemmar (se avsnitt 2). Jag har också utgått från att uppdraget inte omfattar att i sak överväga de bestämmelser som införts per och som innebär begränsningar av arbetslöshetskassornas möjligheter att ta ut avgifter av medlemmar som är arbetslösa enligt en särskild definition. I utredningsdirektiven talas det om medlemmar som arbetar deltid. Jag har emellertid valt att i princip genomgående i stället tala om medlemmar med deltidsarbete eller liknande, dvs. medlemmar som har en överenskommen arbetstid som indikerar ett deltids- och inte ett heltidsarbete oavsett hur mycket de faktiskt arbetar. Mina överväganden i fråga om deltid är dock lika tillämpliga på medlemmar med heltidsarbete som arbetar deltid. I avsnitt 3 finns det en beskrivning av bestämmelserna om av- gifterna inom arbetslöshetsförsäkringen. I avsnitt 4.2 finns det en beskrivning av gruppen medlemmar med deltidsarbete och deras möjlighet att få ersättning vid arbetslöshet Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta samt en belysning av vilka effekter det skulle få att införa en lägre medlemsavgift för medlemmar med deltidsarbete. I avsnitt 4.3 finns det en beskrivning av olika grupper av medlemmar som är för- hindrade att arbeta och en belysning av vilka effekter det skulle få att införa en lägre medlemsavgift för ytterligare grupper av med- lemmar som är förhindrade att arbeta. I avsnitt 4.4 redovisar jag mina överväganden i fråga om medlemmar med deltidsarbete och medlemmar som är förhindrade att arbeta. 4.2.1Regler inom arbetslöshetsförsäkringen som berör deltidsarbetande Medlemskap i en arbetslöshetskassa får bara beviljas den som av har förvärvsarbetat i genomsnitt minst och fort- farande arbetar i minst denna omfattning (34 § lagen [1997:239] om arbetslöshetskassor, LAK). Den som arbetar deltid mindre än så kan alltså inte bli medlem i en arbetslöshetskassa. För att en medlem ska ha rätt till arbetslöshetsersättning vid arbetslöshet krävs det bl.a. att ett arbetsvillkor är uppfyllt. Arbets- villkoret innebär att den arbetslösa medlemmen under en ramtid av före arbetslöshetens inträde ska ha haft förvärvsarbete och utfört arbetet per kalendermånad eller inom ramtiden haft förvärvs- arbete under sex sammanhängande kalender- månader och utfört arbetet under var och en av dessa månader (12 § lagen [1997:238] om arbetslöshetsersätt- ning, ). Det innebär i praktiken att det normalt krävs ett arbete på minst ungefär halvtid. Arbetslöshetsersättning i en ersättningsperiod kan lämnas under längst . För den som har barn den 300:e dagen av ersättningsperioden utsträcks dock perioden till att omfatta , dvs. till totalt längst (22 § första stycket ). Enligt 40 § får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva om begränsningar i ersättnings- rätten och om karenstid utöver vad som följer av för personer som utför deltidsarbete under veckor då de i övrigt är arbetslösa. Med stöd av detta bemyndigande har regeringen i 7 § första stycket Avgifter för medlemmar med deltidsarbete eller som är förhindrade att arbeta förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring föreskrivit att för veckor som en person utför eller deklarerar deltidsarbete lämnas arbetslöshetsersättning under sammanlagt längst och att resterande ersättningsdagar i perioden endast får användas för veckor då personen inte utför eller deklarerar något arbete.1 Med deltidsarbete avses arbete som under- stiger personens arbetsutbud . Begränsningsregeln vid deltidsarbete infördes . Som skäl för begränsningen har regeringen anfört dels att möjligheten att få deltidsutfyllnad tidigare lett till negativa marginal- effekter, då värdet av att öka arbetstiden ätits upp av minskad arbets- löshetsersättning, dels att regelverket lett till ett visst överutnyttjande, genom att ersättning betalats till många som egentligen inte velat arbeta heltid.3 Enligt 8 § förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring ska Arbetsförmedlingen ersättning vid deltidsarbete lämnas, i samarbete med den sökande, arbetsgivare och fackliga organisationer, aktivt verka för att den sökande ska få en samman- lagd arbetstid som motsvarar hans eller hennes arbetsutbud.