sou · GWB329 · 2008-04-01 00:00:00 — skolväsendet med stöd av 3 kap. skolväsendet med stöd av 3 kap. 7 § första stycket förordningen 7 § första stycket förordningen Behörig är också den som är yngre än vad som anges i första stycket men som har slutfört utbildning på ett nationellt program eller likvärdig utbildning i gymnasieskolan. I övrigt ska föreskrifterna om Betyg som har satts inom utbildning som motsvarar grund- läggande vuxenutbildning får tas in i ett slutbetyg från grund- läggande vuxenutbildning. Betyg som har satts inom utbildning som motsvarar gymnasial vuxenutbildning får tas in i ett slutbetyg från gymnasial utbildning inom det offentliga skolväsendet. Betyg som har satts inom utbildning som motsvarar på- byggnadsutbildning får tas in i ett slutbetyg från påbyggnadsut- bildning. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Utbildning som motsvarar påbyggnadsutbildning som studerande påbörjat före ska fortsättningsvis anordnas till dess de studerande har avslutat den. Äldre bestäm- melser ska tillämpas på sådan utbildning. 15TP PT Ändringen innebär att tredje stycket upphävs. Förslag om förordning om ändring i förordningen (SKOLFS 1994:2) om 1994 års läroplan för de frivilliga skolformerna Härigenom föreskrivs att bilagan till förordningen (SKOLFS 1994:2) om 1994 års läroplan för de frivilliga skolformerna ska ha följande lydelse. 1.Denna förordning ska kungöras i Statens skolverks för- fattningssamling (SKOLFS). 2.Förordningen träder i kraft . 3.Bilagan i dess äldre lydelse gäller dock fortfarande för påbygg- nadsutbildning som studerande påbörjat före . 1994 ÅRS LÄROPLAN för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) 1 Skolans värdegrund och uppgifter 1.3 Särskilda uppgifter och mål för olika skolformer Vuxenutbildningen i komvux och statens skolor för vuxna (SSV) skall, med elevernas tidigare utbildning och livserfarenhet som utgångspunkt, fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som grund för yrkesverksamhet och fortsatta studier samt för del- tagande i samhällslivet. enstaka ämnen som för kompe- enstaka ämnen som för kompe- tens som svarar mot fullständig tens som svarar mot fullständig 16TP PT Senaste lydelse SKOLFS 2006:29. 1 Grunden för en yrkeshögskola I mina direktiv formuleras uppdraget på följande sätt: en särskild utredare ska göra en analys av och lämna förslag till hur efter- gymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan ska sammanföras under ett gemensamt ramverk benämnt . Det ingår alltså inte i uppdraget att pröva om en yrkeshögskola behövs eller vilka motiv som kan finnas för att skapa en sådan. Frågan om utveckling av och fastare former för eftergymnasial utbildning utanför högskolan har varit kontroversiell. Den genom högskolereform fastlagda principen att all eftergymnasial utbildning ska samlas i högskolan och forskningsanknytas har fortsatt haft många förespråkare. Beslutet att utveckla kvalificerad yrkesutbildning (KY) som en fristående utbildningsform utgjorde ett första större avsteg från principen. Användningen av beteckningen yrkeshögskola, som innefattar ordet högskola, för utbildningar, som inte anordnas enligt högskolelagen, kommer sannolikt fortfarande att ifrågasättas. För egen del ser jag begreppet som en naturlig och tydlig markering av att det handlar om kvalificerad, eftergymnasial utbildning, som för den enskilde utgör alternativ till utbildning vid universitet och högskolor. Förslag om en svensk yrkeshögskola framfördes redan i betänkandet (SOU 1995:38) av Utredningen om kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning. Benämningen var inspirerad av dels de dåvarande finska försöken att sammanföra olika eftergymnasiala utbildningar i regionala Yrkeshögskolor, dels utvecklingen av Berufsakademie i flera tyska delstater. Utredningens förslag om en kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning anammades, men med benämningen kvalificerad yrkesutbildning. Statsmakten tog också ställning för att utbildningen skulle utvecklas utanför högskolan. Grunden för en yrkeshögskola Det finns anledning att redan inledningsvis betona att likheterna mellan den finska och vad som föreslås i detta betänkande är begränsade. De finska yrkeshögskolornas uppgift är att ge sådan högskoleundervisning för yrkesinriktade expert- uppgifter som baserar sig på arbetslivets och arbetslivsutveck- lingens krav samt på forskning och konstnärliga utgångspunkter. Inom den finska ryms eftergymnasiala utbildningar, som tidigare anordnades inom ett stort antal vertikalt integrerade . Utbildningarna är väsentligen det slags utbildningar som i fördes in i högskolan i samband med högskolereformen . Utveckling av tillämpad forskning och utvecklingsarbete är viktiga delar av verksamheten i den finska . I tyska Berufsakademie (BA) kombineras en treårig lärlings- anställning i ett företag med högskolestudier i tolvveckorsintervall. Examen från BA är i stort sett likvärdig med examen från Fachhochschule på den tyska reglerade arbetsmarknaden. Förslagen i det följande går längre än att bara ange en teknisk lösning för administrationen av en heterogen grupp utbildningar, som är eftergymnasiala, men som inte anordnas inom högskolans ram. De syftar till att definiera ramarna för utveckling av en eftersatt sektor av det svenska utbildningssystemet, den kvali- ficerade eftergymnasiala yrkesutbildningen. Mot denna bakgrund är det rimligt att betänkandet innefattar ett försök, att analysera och beskriva vad begreppet yrkeshögskola skulle kunna stå för i svensk miljö. I själva verket är en tydlig beskrivning av såväl idé och kunskapsbas som organisation en förutsättning för gränsdragning mot och framtida samarbete med andra delar av utbildnings- väsendet, inte minst universitet och högskolor. Är man inte klar över sin egen identitet är allt samarbete svårt. Grunden för en yrkeshögskola Eftergymnasiala yrkesutbildningar utanför högskolan anordnas av en rad olika huvudmän, såväl offentliga som privata. Antalet utbildningsanordnare är mycket stort. Formellt styrs de av flera olika regelverk, nämligen lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning och för- ordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbildning, skollagen (1985:1100) och förordningen (2002:1012) om kom- munal vuxenutbildning, förordningen (2005:676) om statsbidrag till viss påbyggnads- utbildning, förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar, samt förordningen (2008:48) om statsbidrag för lärlingsutbildning för vuxna till vissa hantverksyrken. Därutöver kan finnas skäl att i detta sammanhang beakta vissa utbildningar inom folkbildningen, främst folkhögskolan, och vissa korta utbildningar med svag eller ingen forskningsanknytning inom högskolan. I betänkandet Eftergymnasiala yrkesutbildningar – beskrivning, problem och möjligheter (SOU 2006:115) föreslog jag att de efter- gymnasiala yrkesutbildningarna utanför högskolan skulle samman- föras under ett ramverk, som skulle kunna benämnas yrkeshög- skolan. Idén med ett ramverk var att skapa en organisation som skulle kunna hantera en heterogen grupp utbildningar, skapa ökad tydlighet för studerande och arbetsgivare samt främja kvalitet, uppföljning och utvärdering, men bevara de särarter som en mångfald av anordnare ger. Förslagen i förevarande betänkande innebär i enlighet med vad som anges i direktiven att ett ramverk kallat ska skapas. Syftet är alltjämt att säkerställa kvalitet och rättssäker- het för de studerande samt förenkla regelverken, öka tydligheten och förbättra informationen till de studerande och till arbets- marknaden. Vidare avses ramverket medverka till effektivare resursanvändning, till tydligare prioriteringar med utgångspunkt i arbetslivets behov samt till mer likvärdiga ekonomiska villkor för anordnare och de studerande. ska också medverka till att säkerställa tillgång på sådan yrkeskompetens som efterfrågas av arbetslivet. Grunden för en yrkeshögskola För att uppnå de önskade effekterna föreslås i betänkandet att ramverket och utbildningarna inom detta regleras genom en lag om , en förordning om , en förordning om statligt stöd till utbildningar inom yrkes- högskolan, samt en instruktion för en myndighet för . Den nuvarande rättsliga regleringen av utbildningarna de nyss- nämnda författningarna föreslås bli upphävda, vad gäller skollagen och komvuxförordningen i de delar som avser påbyggnadsutbildningar. Detta innebär att det inom det allmänna utbildningsväsendet inte kommer att finnas någon eftergymnasial yrkesutbildning vid sidan om högskolan och yrkeshögskole- myndighetens ansvarsområde. De fyra nu formellt åtskilda formerna av eftergymnasial yrkes- utbildning samlas i ett regelverk. Detta ska lämna stort utrymme för variation när det gäller utbildningens karaktär, uppläggning och innehåll. Regleringen ska väsentligen avse utbildningens kvalitetssäkring och deltagarnas rättstrygghet. Skillnaderna i villkoren för deltagarna och anordnarna ska minska jämfört med nuläget. Nya krav kommer att ställas på en del anordnare och utbildningar. Man bör räkna med att det, precis som när högskolan skapades , kommer att krävas en period av anpassning och utvecklingsarbete, innan nuvarande utbildningar följer alla moment i det nya regelverket. Några kanske inte kan möta de nya kraven och därför behöva ställas utanför det statliga systemet för stöd och kvalitetssäkring. Det ligger i sakens natur att ramverket inte är huvudman för någon utbildning och inte heller är ansvarig anordnare av utbildning. är ingen juridisk person och inte heller någon fysisk enhet. Det är en samlande beteckning för ett stort antal av varandra oberoende, eftergymnasiala yrkes- utbildningar som uppfyller ett antal kvalitativa krav, en beteckning som ska kunna ses som en kvalitetsmärkning av utbildningen. Utredningar som syftar till förändringar av gymnasieskolan, vuxenutbildningen och arbetsmarknadsutbildningen överlämnar sina betänkanden ungefär som jag avslutar detta utredningsarbete. De samråd som skett med dessa utredningar talar för att ingenting av principiell natur påverkar förutsättningarna för Grunden för en yrkeshögskola Enstaka utbildningar kan däremot påverkas och på någon punkt kan remissinstansernas synpunkter vara betydelsefulla för valet av utbildningsform för att tillgodose ett utbildningsbehov. För administration av ramverket kommer det att krävas att en ny myndighet skapas. Denna myndighet föreslås därutöver fördela statliga medel till utbildningar inom . ska emellertid också kunna omfatta utbildningar som finansieras på annat sätt än genom statsbidrag eller särskilda medel från myndigheten. Avgränsningen av kan inte utgå från vilka utbildningar som regleras genom de nyssnämnda lagarna och förordningarna. I stället är det varje utbildnings kunskapsbas och karaktär som bör avgöra tillhörigheten. Gymnasial yrkesutbildning ska även i fortsättningen anordnas i gymnasieskolan och vuxenutbildningen. Några mycket korta påbyggnadsutbildningar bör föras till vuxenutbildning i stället för yrkes- högskolan. Eftergymnasiala yrkesutbildningar, som i högskole- lagens mening är högskolemässiga, ska självfallet anordnas av högskolan. För korta yrkesutbildningar inom högskolan, som inte är högskolemässiga, kan vara ett bättre alternativ. För vissa utbildningar inom folkhögskolan kan ramverket vara av intresse som kvalitetsmärkning. För vissa utbildningar som explicit omfattas av uppdraget, främst ett antal kompletterande utbildningar som huvudsakligen förbereder för konstnärlig högskoleutbildning, blir det nödvändigt med en separat lösning utanför , reglerad i en egen förordning. Förslagen i detta betänkande går som nämnts längre än att bara forma ett ramverk, under vilket man kan sammanföra vissa nu befintliga utbildningar. Beskrivningen av måste därför börja i ett försök att karaktärisera den kunskap och syn på kunskap som avses prägla utbildningar, inte minst för att göra avgränsningen mot andra utbildningsformer tydlig. En fördjupad diskussion kring dessa frågor finns i avsnitt 6 Yrkes- lärande och yrkeskunnande. För att ytterligare förtydliga yrkeshög- skolans karaktär redovisas i avsnitt 4 Kvalitetskriterier förslag på kvalitetskriterier och indikatorer. Grunden för en yrkeshögskola Arbetslivets behov av nya, förändrade, fördjupade eller breddade kompetenser ställer krav på förändring av utbildningsmöjlig- heterna. Ambitionen är att förslagen i detta betänkande ska medverka till att arbetslivets efterfrågan på kvalificerad yrkes- utbildad personal ska kunna tillgodoses. En teoretisk modell för yrkeskunnande kan utgöra en dimension i strävandena att karaktärisera utbildningar inom . I aktuell forskning beskrivs yrkeskunnande, kompetens och kvalifikationer på olika sätt. Det är inte heller så att arbetslivet som avnämare, generellt sett har en tydlig uppfattning om vad deras framtida behov av kvalifikationer är. Det som ändå är tydligt är att behovet av utbildning och därmed fördjupade eller breddade kompetenser ökar. Ingenting talar för att denna utveckling nått sin slutpunkt. Såväl förarbetena till införandet av KY som en reguljär utbild- ningsform ((SOU 1995:38)) som betänkandet Eftergymnasiala yrkesutbildningar beskrivning, problem och möjligheter (SOU 2006:115) bygger på tanken, att de efter- gymnasiala yrkesutbildningarna utanför högskolan hämtar väsentliga delar av sitt innehåll från den kunskap som genereras i produktionen av varor och tjänster. Utgångspunkten vid utveckling av dessa utbildningar och vid kvalitetssäkringen av dem är arbets- livets behov. Detta bör gälla även för den yrkeshögskola som föreslås. Mot denna bakgrund är det rimligt, att formulera en plattform i form av en beskrivning av begreppet yrkeskunnande. Följande gör inte anspråk på att vara den enda möjliga beskrivningen av begreppet, men den kan tjäna som utgångspunkt för övervägandena om utformningen av . har utvecklat ett synsätt på begreppen yrkeskunnande, kompetens och kvalifikationer, som är användbart i detta sammanhang. Han skriver: Att vara kompetent, kvali- ficerad eller yrkeskunnig innebär att man är kompetent etc. för en viss uppgift. Varje försök att definiera dessa begrepp förutsätter därför, åtminstone implicit, en viss uppgift, situation eller kontext. 1TP PT Per : Kompetens utbildning och lärande i arbetslivet, 1992. Grunden för en yrkeshögskola Med detta synsätt är yrkesutbildning en utbildningsväg som tar sin utgångspunkt i att skapa möjlighet för individer, att skaffa sig kompetenser för olika uppgifter som efterfrågas i arbetslivet. Det yrkeskunnande som ska ge deltagarna möjlighet att tillgodogöra sig, måste därför, vad det gäller innehållet, definieras under ett starkt inflytande av arbetslivet. Ett sådant inflytande är viktigt också mot bakgrund av de snabba förändringarna i arbetslivet, som ständigt medför behov av nya eller förändrade kvalifikationer. Arbetslivets inflytande blir på så sätt en viktig del av kvalitetssäkringen av utbildningarna och deras relevans för individen och för arbetslivet. Yrkesutbildningen måste alltså i hög grad vara situationsbunden. De uppgifter som deltagaren ska bli kvalificerad att utföra, kräver att han eller hon får tillfälle att utveckla och tillämpa olika former av kunskap . De situationer som krävs för att en deltagare ska utveckla yrkeskunnandet, kan sällan i hela sin komplexitet återskapas i utbildningslokaler. utbildningar måste därför genomföras med en del av utbildningstiden förlagd till arbetsplatser eller på annat sätt genomföras med stark arbetslivs- integration. För att tydliggöra vad utbildningarna i ska tillföra i form av efterfrågade kvalifikationer är analys åter användbar. Han skiljer därvid mellan kompetens och kvalifika- tioner. Han beskriver kompetens som en individs eller grupps förmåga att lösa en uppgift. Det innebär att man kan säga att kompetens är något som individen besitter, medan kvalifikation är något som en arbetsgivare efterfrågar för att utföra arbetsuppgifter. utvecklar sin analys genom att göra en uppdelning mellan uppgiftsrelaterade kvalifikationer och ideologiska-normativa kvalifikationer. Psykomotoriska kvalifikationer eller färdigheter. Kognitiva kvalifikationer som förtrogenhetskunskap, praktisk kunskap (knowing how), teoretisk kunskap (knowing that), intellektuella färdigheter, rutinbaserade färdigheter, regel- baserade färdigheter, kunskapsbaserade färdigheter, metakogni- tiva färdigheter (förmåga att planera och reflektera över eget tänkande och handlande). Grunden för en yrkeshögskola Sociala kvalifikationer såsom kommunikationsförmåga, ledaregenskaper etc. Affektiva kvalifikationer exempelvis attityder, värderingar och motivation. Personlighetsrelaterade kvalifikationer såsom noggrannhet, snabbhet, pålitlighet och flit. Utvecklingsinriktade kvalifikationer som förmåga att identifiera behov av samt initiera och genomföra en yrkes- och verksam- hetsutveckling när det gäller kvalitet, produktivitet eller arbetsmiljö. Inom kategorin uppgiftsrelaterade kvalifikationer kan psyko- motoriska kvalifikationer även omfatta perceptuell förmåga, dvs. förmåga att uppfatta att något inträffat och pga. detta handla. Det är viktigt att poängtera att i verkligheten är de olika kvalifikationerna intimt sammanvävda. har utvecklat sin analys generellt för kompetens och kvalifikationer i arbetslivet. Den bör dock vara tillämplig på utbildningarna inom . Den kan användas som ett analysinstrument vid planering och utveckling av utbildningar. Den kan medverka till att deltagarna i en utbildning verkligen får möjlighet att utveckla de olika kompetenserna i ett sammanhang och till en nivå som svarar mot arbetslivets efterfrågan och individens behov. 1.4Yrkeshögskolans karaktär och särart ska vara en karriär- och utvecklingsväg för den som har ett mål för sina studier som är direkt relaterat till kvalifikationer som efterfrågas i arbetslivet. Men det kan också vara ett individuellt mål att utveckla en kunskap inom ett yrkesområde, som syftar till någon form av eget företagande. För arbetslivet ska regelverk ge en möjlighet att initiera och påverka utformningen av utbildningar med ett innehåll, som svarar mot aktuella eller förutsebara behov av arbets- kraft inom produktionen av varor och tjänster. Grunden för en yrkeshögskola Utbildningarna inom ska, som nämnts, i hög grad baseras på kunskaper, färdigheter och erfarenheter som genereras och utvecklas vid produktionen av varor och tjänster. Denna kunskap är inte alltid systematiskt dokumenterad, men det betyder inte att den inte tål reflexion och analys. Det saknas ofta en traditionell vetenskaplig grund för denna kunskap och den bearbetas sällan i akademisk forskning. Kunskapen har utvecklats i olika produktionsmiljöer och utvecklas förmodligen bäst vidare där. Inte sällan handlar det om kunskap som en gång vunnits genom forskning och som vidareutvecklats i praktisk tillämpning. Utbildningarna ska, liksom alla annan offentlig utbildning i , bygga på vetenskap i betydelsen motsats till vantro, vidskepelse och kvacksalveri. utbildningar ska vara eftergymnasiala och bygga på den grund gymnasieskolan ger. För behörighet ska krävas genomgången gymnasieskola med godkänt slutbetyg eller motsvarande kunskaper förvärvade på annat sätt. Många utbild- ningar inom kommer att direkt bygga vidare på de kunskaper som de yrkesförberedande utbildningarna i gymnasie- skolan avses ge de studerande. Möjligheten att erbjuda yrkesutbild- ning som bygger på gymnasieskolan, men som saknar direkt grund inom en yrkesutbildning inom gymnasieskolan, ska också finnas. Arbetslivets förändring med ett ökat kunskapsinnehåll i produkter och produktionsmetoder, förändrad arbetsorganisation och en utveckling mot en allt större tjänstesektor ställer nya krav på arbetskraftens kompetens. Entreprenörskap blir en allt viktigare del av kvalifikationskraven inom många sektorer i arbetslivet. Kraven på att de enskilda medarbetarna tar aktivt del i utveck- lingsarbete och det interna kvalitetsarbetet ökar. I detta perspektiv ska kunna erbjuda utbildningar, som ger personer med en grundläggande yrkesutbildning möjlighet att bredda och fördjupa sin kunskap inom olika yrkesområden. Den grundläggande yrkesutbildningen är ofta fokuserad på färdigheterna att utöva yrket och det är naturligt att så är fallet. Även kommer utveckling av färdigheter att ha en central roll, men de ska utvecklas i ett helhetssammanhang. Det som skiljer de olika utbildningsnivåerna från varandra är att tyngd- punkterna är olika. För den grundläggande yrkesutbildningen är det en tydlig fokusering på färdighetskunskaper. För den kvalificerade yrkesutbildningen förskjuts tyngdpunkten mot för- ståelse- och förtrogenhetskunskap. Grunden för en yrkeshögskola Den kunskapsmässiga grunden kan då behöva breddas med moment som ingår i gymnasieskolans studieförberedande utbild- ningar. I andra fall handlar det i stället om moment som återfinns i högskolans kursutbud. Oberoende av var den teoretiska grunden hämtas är det utmärkande för utbildningar inom , att det teoretiska innehållet inte behandlas fristående från den yrkeskarakteristiska kärnan. Utbildningarna i ska komma till stånd och utvecklas för att det finns ett behov av bestämda kvalifikationer på arbetsmarknaden. I den processen ska arbetslivet ha ett avgörande inflytande över innehållet. Det betyder också att utbildningarna måste kvalitetssäkras med utgångspunkt i arbetslivets behov och krav. Ett, men inte tillräckligt, mått är då deltagarnas ställning på arbetsmarknaden efter utbildningen. Utbildningarnas förmåga att möta arbetslivets behov av kvalifikationer är ett än viktigare kriterium på kvalitet. Detta utgör också en kärnpunkt vid avgränsningen mellan högskolan och . Högskolans utbildningar kvalitets- säkras ytterst med utgångspunkt i det internationella vetenskaps- samhällets krav. Dess utbildningar utformas om än mot bakgrund av vilka kvalifikationer som arbetsmarknaden efterfrågar med samma utgångspunkt, av högskolan själv. Vid utformningen av utbildningar och deras innehåll har arbetslivet ett avgörande inflytande och dess krav är utgångspunkt vid kvalitetssäkring och utvärdering. Dessa avgörande skillnader mellan och hög- skolan utesluter självfallet inte att de kunskaper och färdigheter som en studerande eller deltagare faktiskt förvärvat inom ett system, kan bedömas, värderas och – om de är relevanta – tillgodo- räknas inom det andra systemet. Lika lite som utbildning i klassiska språk med automatik kan tillgodoräknas i en samhällsvetenskaplig eller naturvetenskaplig utbildning inom högskolan kan en utbild- ning inom göra detta. Däremot är det rimligt att anta, att exempelvis en kvalificerad verkstadsteknisk yrkesut- bildning innehåller moment, som är möjliga att tillgodoräkna i en maskinteknisk högskoleutbildning och omvänt. Genom en tydlig beskrivning av grunden för är det min ambition att lägga grunden för framtida samarbete mellan de olika formerna av eftergymnasial utbildning. Ett sådant samarbete är nödvändigt för att uppnå en effektiv resurshållning, för att undvika onödigt förlängda utbildningstider, för att kunna Grunden för en yrkeshögskola skapa flexibla utbildningsvägar och för att med minskande ungdomskullar kunna möta arbetslivets efterfrågan på kvalificerad arbetskraft. Enligt direktiven är behovet stort av en utredning som lämnar förslag och underlag till vilka utbildningsformer som bör finnas inom ramen för en yrkeshögskola. Direktiven uppdrar åt utredaren att lämna förslag till vilka av de utbildningar som ska sammanföras under ramverket som ska komma i fråga för statligt stöd inklusive studiestöd. Direktiven anger fem utbildningsformer inom vilka det bedrivs eftergymnasial yrkesutbildning; kvalificerad yrkesutbildning, påbyggnadsutbildning inom vuxenutbildning, folkhög- skoleutbildning, kompletterande utbildning samt vissa kortare utbildningar vid universitet och högskolor. Vidare påpekas också att viss yrkesutbildning på eftergymnasial nivå förekommer inom arbetsmarknadsutbildningen. I detta kapitel behandlas de fem utbildningsformerna.