sou · GVB368 · 2008-01-01 00:00:00 — Kandidaters tillgång till lokala nätverk och föreningar som kan bistå med stöd i olika former i kandidaternas personvalskampanjer kan också variera mellan kommunerna, något som i sin tur kan inverka på kvinnliga och manliga kandidaters framgång i ett personval. Till exempel kan förekomsten av väl fungerande kvinno- förbund i en kommun förbättra förutsättningarna för kvinnliga kandidater att bedriva personvalskampanjer. En grupp kandidater som enligt undersökningen missgynnas av personvalsystemet i både riksdags-, kommunal- och landstingsvalet är de äldre. I alla tre valen fick kandidater som är eller äldre färre personröster och blev personvalda i mindre utsträckning än vad som kan motiveras av deras andel på valsedlarna. underrepresenterade bland personvalda kandidater på icke valbar plats. Yngre kandidater missgynnades av personvalssystemet i riksdagsvalet. Av de sex personvalda riksdags- kandidaterna på icke valbar plats ingick emellertid en i den yngre åldersgruppen, vilket innebär att yngre kandidater åtminstone inte kan sägas ha missgynnats i detta avseende. Vidare förefaller yngre kandidater ha missgynnats i mindre utsträckning av personvalet i kommunal- och landstingsvalen. I dessa val fick de förhållandevis många personröster och var väl representerade bland personvalda på icke valbar plats. Bland personvalda totalt sett var de dock underrepresenterade. Den åldersgrupp som gynnades mest av personvalssystemet i riksdagsvalet var 40–49-åringarna. Till- sammans med 50–59-åringarna var dessa också de mest gynnade i kommunal- och landstingsvalen. När det gäller riksdagsvalet förefaller kandidater med utländsk bakgrund ha missgynnats av personvalssystemet. De fick färre personröster och blev personvalda i mindre utsträckning än vad som motsvarar deras andel på valsedlarna. Bland de personvalda på icke valbar plats fanns ingen med utländsk bakgrund. I kommunal- och landstingsvalen såg det emellertid annorlunda ut. Kandidater med utländsk bakgrund fick där personröster som motsvarar deras andel på valsedlarna, och bland de personvalda på icke valbar plats var kandidater med utländsk bakgrund väl representerade; i kommunalvalet fick kandidater med utländsk bakgrund till och med något fler personröster än vad som motsvarar deras andel på valsedlarna och de var något överrepresenterade bland personvalda kandidater på icke valbar plats. I dessa avseenden förefaller person- valssystemet således ha gynnat kandidater med utländsk bakgrund. Bland personvalda totalt sett var personer med utländsk bakgrund emellertid underrepresenterade. Här kan noteras att de var under- representerade bland toppkandidaterna på partiets valsedlar. Att de var underrepresenterade bland de personvalda totalt sett kan så- ledes ha att göra med att de hade sämre placeringar på partiernas listor. Högutbildade kandidater tycks gynnas av personvalssystemet. Kandidater med eftergymnasial utbildning fick fler personröster och blev personvalda i större utsträckning än vad som motsvarar deras andel på valsedlarna. En bidragande orsak kan vara att partiernas toppkandidater inte sällan är högutbildade. Högutbil- dade kandidater är emellertid även kraftigt överrepresenterade bland personvalda på icke valbar plats. högutbildade som redan finns i de politiska församlingarna före- faller således kunna förstärkas av personvalssystemet. Ytterligare en grupp kandidater som gynnas av personvals- systemet är de med hög inkomst. Kandidater med en inkomst fick en större andel av personrösterna än vad som motsvarar deras andel på valsedlarna och de var klart överrepre- senterade bland de personvalda även bland personvalda på icke valbar plats. Detta gäller särskilt, visar undersökningen, i riksdags- valet. Även i kommunal- och landstingsvalen tycks kandidater med hög inkomst ha gynnats av personvalet, men överrepresentationen är mindre. I kommunalvalet visar sig kandidater i den lägsta inkomstgruppen (0–99 tkr) till och med bli personvalda i en utsträckning som motsvarar deras andel bland toppkandidaterna, och bland de personvalda på icke valbar plats utgör de ungefär en lika stor grupp som deras andel på valsedlarna. Resultaten i undersökningen innebär att personvalssystemets påverkan på olika kandidatgrupper knappast låter sig sammanfattas i en enkel mening. Det finns tecken på att grupper som traditionellt har varit överrepresenterade gynnas, men bilden varierar beroende på vilken aspekt av personvalsresultatet (personröster, personvalda totalt, personvalda på icke valbar plats) som studeras. Dessutom finns skillnader mellan riksdagsval, kommunalval och landstingsval samt variationer inom landet. Sannolikt har partiernas sätt att fungera internt – på vilket sätt de ger stöd och hjälp till engagerade partimedlemmar och nominerar kandidater – lika stor eller större betydelse än själva personvalsystemet för hur olika grupper påverkas av personvalet. En grupp som det dock kan slås fast har missgynnats av personvalssystemet är äldre kandidater, medan kandidater med hög utbildning och inkomst i huvudsak tycks ha gynnats. Huruvida det faktum att äldre kandidater missgynnas i grunden är en fråga om skillnad mellan åldersgrupper eller mellan olika generationer återstår att se. En annan slutsats som kan dras av undersökning är att grupper som traditionellt har ansetts resurs- svaga i politiken tycks ha missgynnats mindre av personvals- systemet i kommunalvalet än i riksdagsvalet. Kandidater med utländsk bakgrund förefaller i kommunalvalet till och med ha gynnats av personvalet i vissa avseenden. Från detta mönster finns ett undantag. Kvinnliga kandidater i kommunalvalet tycks i det närmaste ha missgynnats av personvalssystemet. Ytterligare en iakttagelse som kan göras är att andelen personröster som går till kandidater från underrepresenterade grupper, såsom kvinnor, yngre, invandrare, låg- och medelutbildade samt låg- och medel- inkomsttagare, tenderar att vara högre än andelen personvalda kandidater från motsvarande grupp. Resultatet innebär att det är relativt sett vanligare att personröster på kandidater från någon av dessa grupper blir resultatlösa i den meningen att de inte leder till att kandidaten blir personvald. Personvalets eventuella effekter på ledamöternas aktivitet i parlamentet behandlas i nästa avsnitt om partierna och personvalet. I detta avsnitt har den närbesläktade frågan om de repre- sentationsstil eller förtroenderoll uppmärksammats. Ser förtro- endevalda sig i första hand som representanter för sitt parti eller för väljarna? Eller lägger de störst vikt vid sin egen, självständigt grundande mening? Någon särskild studie av personvalets even- tuella effekter på ledamöternas representationsstil har såvitt känt inte genomförts. I en nyligen presenterad studie undersöks dock hur riksdagsledamöter generellt ser på sin roll som representanter. I studien undersöks utvecklingen , vilket gör det möjligt att jämföra ledamöternas uppfattningar före och efter personvals- reformen. Av studien framgår att det har skett vissa förändringar. Bland annat har partiernas ställning som representationsobjekt för- svagats. Det är dock inte så mycket väljarna i den egna valkretsen som har stärkt sin ställning därvidlag utan i stället förefaller ledamöterna lägga större vikt vid att följa den uppfattning de själva bildat sig. Denna tillsammans med ytterligare ett antal föränd- ringar, till exempel ökning av kontakter med väljarna i den egna valkretsen, kopplas av författarna till studien samman med införan- det av personröstning och att flera ledamöter numera sitter på ett personligt mandat. Med det inte sagt att ledamöternas faktiska handlande i det parlamentariska arbetet har förändrats (se 2005 s. 129), vilket alltså diskuteras i följande avsnitt. 4 Partierna och personvalet Den tredje aktörskategorin i rapporten är de politiska partierna. Som beskrivs i inledningsavsnittet har personvalsystemet utformats med hänsyn till både partiernas och väljarnas intresse. Valen ska vara partival i grunden, men inom denna ram ska väljarna ha möj- lighet att påverka kandidaturvalet. Personvalet kan beröra partierna både direkt och indirekt. I direkt mening kan de påverkas genom att andra personer än de som partierna själva rangordnat högst kommer att företräda partiet och dess väljare i de valda försam- lingarna. I mer indirekt mening kan personvalet påverka partiernas inre liv och sätt att fungera. I samband med val torde partierna mer än tidigare anse sig behöva presentera kandidater som med sina personliga egenskaper kan locka väljare att rösta på (kandidaten och) partiet. Vidare kan partiernas förmåga att agera enhetligt påverkas. Varje parti går till val med ett samlat program för sin politik och med det som grund konkurrerar de med andra partier om väljarnas röster. har enskilda kandidater egna person- valskampanjer med egna profilfrågor och de konkurrerar med andra kandidater i partiet. Behovet bland nominerade och i slutändan valda att profilera sig och märkas utanför partiet och partigruppen kan förväntas öka till följd av personvalet. Nedan redovisas inledningsvis personvalets direkta genomslag på de politiska partierna. Genomslaget studeras brett. Flera aspekter uppmärksammas liksom skillnader mellan olika partier. I vad mån har olika partiers väljare personröstat? Har ett partis väljare i huvudsak bekräftat den kandidatrangordning som partiet har gjort på valsedlarna eller har de röstat på ett sätt går emot partiets rangordning med ändrad personsammansättning av parti- gruppen som följd? Därefter studeras hur personvalet indirekt har påverkat partierna i två olika avseenden : dels i samband med valrörelserna, dels däremellan som ägnas åt parlamentariskt arbete. I dessa sistnämnda delar byg- ger rapporten inte på något nyframtaget material, utan i stället redovisas bl.a. resultat som framkommit i andra utvärderingar och i forskning på området. Personvalets genomslag i olika partier Först studeras alltså hur stor andel av partiernas väljare som personröstar. Ju större andel av ett partis väljare som personröstar, desto mer kan partiet sägas vara berört av personvalet. Ett högt personvalsdeltagande bland ett partis väljare behöver förvisso inte medföra att kandidater blir personvalda. Väljarna kan sprida sina personröster på ett stort antal kandidater med den följden att endast ett fåtal klarar personvalsspärren. Det säger inte heller något om väljarna stödjer partiets kandidatrangordning eller inte. Oaktat detta kan man anta att ett högt personvalsdeltagande bland ett partis väljare i sig tolkas och beaktas av partiet. Det har ovan konstaterats att andelen som avgav personröst minskade val. Av tabell 4.1 framgår att personröstningen minskade bland samtliga partiers väljare. I riksdagsvalet var minsk- ningen störst bland väljare. Jämfört med val har andelen personröster bland dessa minskat med över 15 procent- enheter. Alltjämt är centerpartistiska väljare dock de som person- röstar i störst utsträckning. Näst mest personröstar Kristdemo- kraternas väljare. Socialdemokraternas väljare personröstar i minst utsträckning. Av tabellen framgår även att väljare personröstar i något mindre utsträckning än vid riks- dagsval. Vid närmare granskning visar det sig dock att personröst- ningen minskade förhållandevis mycket för del i alla län utom i (inklusive ), där partiledaren kandiderade och fick många person- röster. I till exempel minskade personvalsdelta- gandet bland de moderata väljarna med , i med , i med och i med . Att personröstningen på detta sätt minskar i partier som ökar kraftigt mellan två val, vilket gjorde , är känt . Som exempel kan nämnas 2002. stått som de kanske mest personröstningsbenägna, men vid val minskade personvalsdeltagandet bland de folkpartistiska väljarna markant till den lägsta nivån av alla partiers väljare. Minsk- ningen har satts i samband med att kännedomen om det egna partiets kandidater är lägre bland nytillkomna väljare än bland väljare som länge röstat på samma parti, vilket i sin tur medför en mindre andel personröster (KU 2003/04:URD6 s. 33). Mot- svarande förklaring kan även tänkas gälla för den i fler län noterade nedgången i personvalsdeltagande bland väljare 2006. Som redovisats i avsnittet Väljarna och personvalet framgår också i valundersökningen från senaste valet att väljare som bytte parti personröstade i mindre utsträckning än väljare som röstade på samma parti som i föregående val. Tabell 4.1 Andel personröster i 1998, 2002 och val fördelat på parti (riksdagspartierna, procent) Källor: KU 2003/04:URD6 s. 34, . Andra större minskningar i andel person- röster hade i (–12,0 pro- centenheter), (–11,) och län (–10,), i (–16,), (–12,4 procent- enheter) och (–11,), Social- demokraterna i (–15,) och Norr- bottens län (–11,) samt i (–13,). Bortsett från ökningen bland moderata väljare i steg personröstningen mest bland väljare i Västman- lands län (6,), där språkröret fick många personröster. Även i , och län ökade personvalsdeltagandet noterbart bland Miljöpar- tiets väljare (). Noteras kan här att, till skillnad , minst ett av partiets två språkrör, och , kandiderade i de nämnda valkretsarna, och det var också de som fick flertalet personröster. I kommunalvalet och landstingsvalet är utvecklingen ungefär densamma som i riksdagsvalet. En skillnad är dock att nedgången för vissa partier är mindre i dessa val än i riksdagsvalet. Särskilt gäller detta , och . Vad gäller de två sistnämnda partierna hade de vid val parti- ledare som var ovanligt framgångsrika i personvalet. Att nedgången för dessa partiers del är större på riksnivå än på nivå skulle därför till en del kunna ha att göra med byten på partiledar- posten. I tabellen redovisas endast personröster på riksdagspartierna. Därutöver ställde ett flertal andra partier upp i valet, och på kom- munal- och landstingsnivå erhöll flera av dem mandat i fullmäktige. I riksdagsvalet visar sig personröstning vara något vanligare bland dessa övriga partiers väljare än bland riksdagspartiernas väljare. av dem som röstade på övriga partier avgav personröst, vilket är mer än vad något av riksdagspartiernas väljare gjorde. I kommunalvalet och landstingsvalet var det annorlunda. Av dem som röstade på övriga partier i dessa val avgav personröst, vilket innebär att personröst- ningen var mindre vanlig än bland flera av riksdagspartiernas väljare. Går man vidare och studerar resultatet av väljarnas personröstning visar det sig finnas ett visst samband mellan i vilken utsträckning ett partis väljare personröstar och andelen personvalda kandidater från partiet. och , vars väljare personröstade i störst utsträckning i riksdagsvalet, fick också störst andel personvalda riksdagsledamöter (vardera), vilket framgår av tabell 4.2. Minst andel personvalda riksdagsleda- möter fick Socialdemokraterna (4,), vars väljare också var de som personröstade i minst utsträckning. Andel personvalda i 1998 (endast riksdagsvalet), 2002 och val fördelat på parti (procent) Källor: KU 2003/04:URD6 s. 36, SOU 1999:136 s. 80, . Skillnaden mellan andel personvalda i partierna är dock betydligt större än vad som kan förklaras av personvalsdeltagandet bland deras väljare. Till exempel skiljde det mellan andel personvalda socialdemokratiska riksdagsledamöter och andel personvalda kristdemokratiska riksdagsledamöter val. I personvalsdeltagande skiljde det dock bara mellan de socialdemokratiska och kristdemokra- tiska väljarna val. Det måste följaktligen finnas flera andra orsaker än väljarnas personvalsdeltagande till variationen mellan andel personvalda ledamöter i partierna. Delvis, ska det visa sig, kan orsakerna sökas i själva valsystemet. En orsak kan vara att vissa partiers väljare i större utsträckning sprider sina personröster på flera av partiets kandidater. Följden blir att färre kandidater når upp till personvalsspärren om i riksdagsvalet eller i kommunal- och lands- tingsvalen. En indikation på om så är fallet kan fås genom att jäm- föra antalet personröster som läggs på kandidater som klarar personvalsspärren med det totala antalet personröster. När så görs visar det sig finnas stora skillnader mellan partierna härvidlag. Som framgår av tabell 4.3 gick riksdagsval av de socialdemokratiska väljarnas personröster till kandidater som klarade personvalsspärren. Det innebär att nästan nio av tio social- demokratiska personröster på det sättet var verkningslösa. Av de moderata väljarnas personröster i riksdagsvalet gick däremot till kandidater som klarade personvalsspärren. de socialdemokratiska väljarna var det alltså vanligare att de moderata väljarnas personröster var verkningsfulla i den meningen att de gick till kandidater som klarade personvalsspärren. Skillnaderna mellan partierna ser lite olika ut beroende på vilket val som studeras. I till exempel kommunalvalet, där för övrigt andelen personröster som gick till kandidater som klarade personvals- spärren överlag var klart högre än i de andra valen, var det Miljö- partiets väljare som hade flest verkningslösa personröster. Det generella mönstret är ändå att moderata, centerpartiska och kristdemokratiska väljare oftare personröstar på kandidater som sedan visar sig klara spärren medan framför allt socialdemokratiska, vänsterpartistiska och miljöpartistiska väljare oftare personröstar på kandidater som sedan visar sig inte klara personvalsspärren. väljare placerar sig i mitten på denna skala. Resultatet tyder på att det framför allt är hos , och man finner de bland väljarna mest populära kandidaterna, vilka lockar ett stort antal personröster. Socialdemokraternas och del är bilden den omvända, dvs. det är hos dem mindre vanligt med kandidater som lockar många personröster. Ytterligare resultat som tyder på att så är fallet är dels att den genomsnittliga andelen personröster på den kandidat i respektive valkrets som fått flest personröster är högst hos och och lägst hos Socialde- mokraterna och , dels att skillnaden i andel person- röster mellan den mest kryssade och näst mest kryssade kandidaten i respektive valkrets är störst hos och Kristdemo- kraterna och minst hos Socialdemokraterna och (enbart riksdagsvalet har studerats). Det är med andra ord i de två förstnämnda partierna man finner de kandidaterna som är särskilt populära hos väljarna i personvalet, medan de mest populära kandi- daterna i de två sistnämnda partierna inte skiljer sig lika mycket i fråga om popularitet från övriga av partiets kandidater. Tabell 4.3 Andel personröster på kandidater som klarade spärren val fördelat på parti (procent) En annan orsak till skillnaden mellan andelen personvalda ledamöter i olika partier har att göra med partiernas storlek eller, rättare sagt, hur många mandat de får i respektive valkrets. Endast undantagsvis klarar flera än en av ett partis kandidater i en valkrets att komma över personvalsspärren, vilket innebär att stora partier som får flera mandat i en valkrets också helt naturligt får en mindre andel personvalda ledamöter. För de största partierna i de största valkretsarna är det med nuvarande personvalsordning till och med i teorin omöjligt för alla ledamöter att bli personvalda ens om personvalsdeltagandet skulle uppgå till . Eftersom en kandidat måste få personröster från av partiets väljare kan som mest tolv kandidater nå upp till spärren (/ 13 < ). Här kan konstateras att riksdagsval fick 17 mandat i valkretsen . En tredje orsak till skillnaden mellan andelen personröster bland ett partis väljare och andelen personvalda berör de mindre partierna på det sättet att en kandidat förvisso kan klara personvalsspärren men trots det inte blir personvald på grund av att partiet blir utan mandat i den aktuella valkretsen. Detta drabbar, som sagt, främst mindre partier eftersom de stora partierna som regel får två eller flera mandat i de flesta valkretsarna. Som exempel års val kan nämnas att båda språkrör i flera valkretsar fick en stor andel personröster utan att partiet fick mandat i dessa. Ett annat exempel gäller den mest kryssade kandidaten i riksdagsvalet. Denne kandiderade för i läns valkrets. I valet personröstade av väljare på honom (se vidare avsnittet Kandidaterna och personvalet), men eftersom blev utan mandat i valkretsen blev han ändå inte vald. Ytterligare en orsak har att göra med s.k. dubbelvalsavveckling, dvs. att samma kandidat blir vald i två eller flera valkretsar. Dubbel- val kan inträffa när ett parti lanserar samma kandidat i flera valkretsar. Det kanske mest kända exemplet härvidlag är () i samband med val. ställde då upp med en rikslista, vilken toppades av . Dessutom toppades även flertalet av kretslistor av . Följden blev att , som fick ett stort antal personröster i alla valkretsar, klarade personvalsspärren i flera valkretsar men självklart endast kunde tillträda mandatet i en av dessa. hade andra kristdemokratiska kandidater svårt att i konkurrens med få tillräckligt med personröster för att klara personvalsspärren. I flertalet valkretsar resulterade därför det stora antalet personröster på i att ingen kristde- mokrat blev personvald, trots ett förhållandevis högt personvals- deltagande bland de kristdemokratiska väljarna. riks- dagsval förekom dubbelvalsavveckling i tre fall, vilket är färre än vid föregående val (se KU 2003/04:URD6 s. 67).1 Det kan noteras att jämfört med förra riksdagsvalet ökade andelen personvalda i två partier, och Folk- partiet. Detta skedde alltså trots att personröstningen gick ned bland båda partiernas väljare. Ökningen beror dock på att partierna fick färre mandat totalt sett. I absoluta tal blev antalet personvalda i detsamma som 2002 (tolv stycken). I blev de personvalda i absoluta tal färre 2006 än 2002 (sju i stället för elva stycken). Studeras hur stor andel som är personvalda i olika partier i kommunfullmäktige- och landstingsfullmäktigeförsamlingarna är bilden ungefär densamma som i riksdagsvalet. Större partier tenderar att ha en mindre andel personvalda ledamöter. I kommunerna är dock skillnaderna mellan partierna mindre. Här kan erinras om den ovan konstaterade, generellt sett, lägre andelen personvalda i kommunerna jämfört med landstingen. För Center- partiets del är andelen personvalda klart lägre i kommunerna än i . Detta kan ses mot bakgrund av att är ett större parti på nivå än på riksnivå och att det, som 1 () i , () i och () i S. framgått, är svårt för flera kandidater från samma parti att i en valkrets eller kommun komma över personvalsspärren. Nämnas kan även att andelen personvalda i kategorin övriga partier visar sig vara hög i kommunerna jämfört med de andra partierna. Av de som sitter i kommunfullmäktige för dessa partier var personvalda. Motsvarande andel i landstingsfull- mäktige är , vilket inte skiljer sig nämnvärt från de andra partierna. Personvalda på icke valbar plats Sist i undersökningen av personvalets direkta genomslag på partierna gäller det slutliga kandidaturvalet, dvs. vad som kan omtalas som personvalets direkta effekt. Frågan är i vilken utsträckning de kandidater som, om partiernas nomineringar hade fått råda, skulle ha tillträtt mandaten i riksdag, kommun- och har blivit förbikryssade av andra kandidater. I den mån så har skett kan man tala om att väljarna underkänner, eller korrigerar, partiets kandidatrangordning. Såsom resultaten i föregående avsnitt om kandidaterna och personvalet redan gett en föraning om är de direkta effekterna små för samtliga partier. På det hela taget fullföljs partiernas kandidat- rangordningar, delvis för att väljarna personröstar på de kandidater som partierna placerat högst upp på sina listor men framför allt för att de avstår från att personrösta och därmed så att säga överlåter till partierna (eller andra väljare) att avgöra vilka kandidater som ska väljas in på partiets mandat. I tabell 4.4 redovisas antalet personvalda kandidater på icke valbar plats i respektive parti. Det parti som i detta avseende påverkats i klart minst utsträckning av personvalet är Socialdemo- kraterna.