sou · GWB395 · 2008-11-03 00:00:00 — I denna bestämmelse återfinns procentregeln. Den tar i första hand sikte på arbetstagare med timlön eller prestationslön. Paragrafen motsvarar den tidigare 16 §, men har till viss del förenklats. Ingen semesterlön, vare sig för sparad eller ordinarie semester, ingår i beräkningsunderlaget. Vidare ska den fiktiva inkomst som skulle ha utgått under semesterlönegrundande frånvaro inte längre beräknas. Den bestäms istället genom att den lön som arbetstagaren skulle ha haft om arbetstagaren utfört arbete i normal omfattning fastställs. Med normal omfattning avses arbetstagarens ordinarie arbets- tidsmått. En arbetsgivare ska således utgå från att arbetstagaren skulle ha arbetat som vanligt och därigenom fastställa vilken lön denne skulle ha haft. Detta innebär att den fiktiva lönen blir den- samma vid deltidsfrånvaro, oavsett om arbetstagaren varit från- varande eller delar av dagar. Om det av något skäl inte går att fastställa arbetstagarens lön under frånvaron på detta sätt anges i bestämmelsen att lönen under den semesterlönegrundande frånvaron ska uppskattas. Denna uppskattning skiljer sig inte från den motsvarande bestämmelsen i tidigare 16 § där arbetstagarens lön ska uppskattas om det inte går att beräkna en genomsnittlig dagsinkomst, se vidare kapitel 2.2.4. I denna bestämmelse anges ett antal fall där semesterlön alltid ska beräknas enligt procentregeln även om arbetstagaren avlönas med fast vecko- eller månadslön. Det rör sig om fyra fall. 1.Procentregeln ska tillämpas om arbetstagarens vecko- eller månadslön regelbundet består av en fast och rörlig del och den rörliga lönedelen utgör en betydande del av den sammanlagda lönen. En tumregeln är att de rörliga lönedelarna inte ska överstiga av den sammanlagda lönesumman under intjänandeåret om sammalöneregeln ska tillämpas. Om en arbetstagare vid enstaka tillfällen får rörlig lön utbetald, t.ex. i form av en årlig bonus, hindrar detta inte en tillämpning av sammalöneregeln, oavsett beloppets storlek. Detta beror på att en sådan rörlig lönedel inte är regelbundet återkommande i samband med betalning av vecko- eller månadslönen. En arbets- tagare har vid löneutbetalningarna normalt inte att räkna med belopp som utges sporadiskt varför det inte gör något om semesterlön för sådana rörliga lönedelar utgår först efter att semesteråret har avslutats. Arbetstagaren får under semestern ändå sin normala lön, förstärkt med semestertillägget. 2.Om arbetstagarens sysselsättningsgrad har varierat under intjänandeåret ska också procentregeln tillämpas. 3.Procentregeln ska vidare tillämpas om arbetstagaren har ändrat sysselsättningsgrad mellan intjänandeåret och semestertillfället. Regeln innebär att den intjänade semesterlönen alltid att mot- svarar arbetstagarens faktiska arbetstidsomfattning under intjänandeåret. 4.Därtill tillämpas procentregeln om arbetstagaren under intjänandeåret har varit frånvarande av skäl som inte är semesterlönegrundande enligt 17 §. Har frånvaron pågått i samma omfattning under hela intjänandeåret och fortfarande pågår i samma omfattning vid semestertillfället kan semester- lönen dock beräknas enligt sammalöneregeln. Så blir exempelvis fallet för arbetstagare som under långa perioder genom partiell föräldraledighet har samma förkortning av arbetstiden, se vidare kapitel 2.2.3. Ny rubrik Semesterlönegrundande frånvaro Paragrafen är densamma som tidigare men har ändrats i flera avseenden. Frånvaro av de skäl som räknas upp i regeln räknas i semesterhänseende som arbetade dagar per intjä- nandeår. med frånvaro av de orsaker som räknas upp i bestämmelsen summeras och ger sammantaget rätt till intjänande av semesterlön . Såväl hel frånvaro som frånvaro del av dag inräknas i de . Frånvaro på heltid eller deltid under ett helt intjänandeår, utan annat avbrott i frånvaron än i en följd, ger inte längre rätt till intjänande av semesterlön. När det gäller denna ettårsgräns beräknas frånvaro på grund av sjukdom och arbetsskada för sig och för de andra frånvaroorsakerna för sig. Se vidare kapitel 2.3. Ny rubrik Rätt att spara semester infogas under den tidigare rubriken semesterledighet och semesterlön Paragrafen är i sak densamma som tidigare, med några redaktionella ändringar. Ny rubrik Underrättelse om sparande och uttag av sparade dagar Paragrafen är i sak densamma som tidigare, med några redaktionella ändringar. Ny rubrik Förläggning av sparade dagar Paragrafen är i sak densamma som tidigare, med några redaktionella ändringar. Paragrafen är i sak densamma som tidigare, med några redaktionella ändringar. Ny rubrik Semesterlön för sparade semesterdagar Semesterlön för sparade semesterdagar beräknas nu på samma sätt som för ordinarie semesterdagar. Sparade semesterdagar behandlas således som om de intjänats under det intjänandeår som närmast föregår det semesterår då de läggs ut. Någon hänsyn, utöver vad som gäller för ordinarie semester, tas således inte längre till om sysselsättningsgraden ändrats sedan dagen sparades eller om arbets- tagare har haft frånvaro under intjänandeåret, se vidare kapitel 2.2.5. Regeln upphävs, se vidare kapitel 2.2.5. Paragrafen är i sak densamma som tidigare, med några redaktionella ändringar. Ändringen innebär att ersättning endast utgår för de semesterdagar då förmånen av fri kost inte har utnyttjats. utgick koster- sättning även för arbetsfria dagar som infaller under semesterledig- heten. Detta innebär att beräkningen av kostersättning nu sker på samma sätt vid beräkning av semesterlön som vid beräkning av semesterersättning. Ny rubrik Utbetalning av semesterlön Eftersom sammalöneregeln nu införts avskaffas den särskilda möjlighet som tidigare fanns i 26 § att under semesterledigheten betala löpande lön och resterande semesterlön i slutet av semester- året. Istället anges nu i paragrafen att semesterlön för rörliga löne- delar som avses i 16 § tredje stycket senast ska utbetalas efter semesterårets utgång. Ny rubrik Semesterlön för semester som inte har kunnat läggas ut Detta är en ny regel. I de fall en arbetstagares betalda semester- dagar inte har kunnat läggas ut under semesteråret, på grund av att arbetstagaren varit frånvarande, omvandlas semesterdagarna till en fordran på semesterlön. Detta gäller även men har inte kommit till uttryck i lagtexten. Regeln tar sikte på följande situation. En arbetstagare är frånvarande av skäl som är semesterlönegrundande hela semester- året. Någon semester kan därför inte läggas ut. Under intjänas 13 nya semesterdagar. Vid semesterårets slut förfaller de 25 innestående semesterdagarna till betalning. Endast 13 av dessa ska ersättas. Då har arbetstagaren 25 betalda semesterdagar som kan läggas ut under följande semesterår. Se vidare kapitel 2.4.1. Semesterlönen för beräknas som ordinarie semester- lön. Vid en tillämpning av sammalöneregeln innebär det att lönen för de dagar som ska ersättas får beräknas på den vid semesterårets slut aktuella lönen. Bestämmelsen som avser den särskilda semesterlönen för okontrollerade och hemarbetande arbetstagare har upphävts, se vidare kapitel 2.4.4. Särskilda regler för okontrollerade arbetstagare finns istället i 30 a §. Paragrafen är i huvudsak densamma som tidigare, med några redaktionella ändringar. Hänvisning sker nu även till den nya regeln i 30 b § om att utbetalning av semesterersättning kan skjutas upp när en ny anställning hos samma arbetsgivare kommer att påbörjas i nära anslutning till den föregående. Eftersom semesterersättning och semesterlön för fri kost nu beräknas på samma sätt behövs inte längre den särskilda skriv- ningen om fri kost i denna paragraf. I övrigt ändras inte bestäm- melsen i sak. Vid en tillämpning av sammalöneregeln får semester- ersättningen beräknas på den lön arbetstagaren har vid anställ- ningens upphörande. Återbetalning av semesterlön i förskott har i denna regel fått en egen bestämmelse. reglerades detta i 29 §. Paragrafen är i sak densamma som tidigare med några redaktionella ändringar. Ny rubrik Utbetalning av semesterersättning Paragrafen är i sak densamma som tidigare, med några redaktionella ändringar. Nya rubriker Övriga bestämmelser och Okontrollerade arbetstagare Okontrollerade arbetstagare har till skillnad från tidigare rätt till semesterledighet på samma sätt som alla arbetstagare. Eftersom arbetsgivaren inte kan övervaka dessa arbetstagare kan det vara svårt för en arbetsgivare att se till att arbetstagaren förlägger sin semester på det sätt som föreskrivs i semesterlagen. Det anges därför i denna paragraf att reglerna om förläggning av semester- ledighet i lagen är dispositiva för denna grupp av arbetstagare. Det avgörande för paragrafens tillämpning är att arbetstagaren är Det särskilda undantaget som tidigare fanns för hemarbetande har upphävts. Hemarbetande omfattas endast av denna regel om de uppfyller de krav som ställs för att vara en okontrollerad arbetstagare. Ny rubrik Nytt anställningsavtal i anslutning till det gamla För att underlätta den praktiska tillämpning av semesterlagen i de fall en arbetstagare har på varandra följande tidsbegränsade anställ- ningar hos samma arbetsgivare införs regler som innebär att anställ- ningarna under vissa förutsättningar kan ses som en anställning i semesterhänseende. Bestämmelsen är tvingande till arbetstagarens förmån men förutsätter att arbetstagare önskar att semesterför- månerna förs över till nästa anställning, se vidare kapitel 2.4.2. Rubriken har ändrats till Övergång till ny arbetsgivare Paragrafen är i sak densamma som tidigare, med några redaktionella ändringar. Paragrafen är i sak densamma som tidigare, med några redaktionella ändringar. Ikraftträdandet har valts till . Det har bedömts lämpligt att ändringarna träder i kraft med hänsyn till att det stora flertalet kollektivavtal på arbetsmarknaden löper ut . Härigenom ges parterna tid att i förekommande fall genomföra de justeringar i avtalen som ändringarna i semesterlagen kan föranleda. Datumet har valts med hänsyn till att intjänande- och semesteråret påbörjas . Det föreslås en övergångsbestämmelse. Vid längre samman- hängande frånvaroperioder på grund av sjukdom eller arbetsskada förslås att de nu gällande reglerna ska gälla. Skälet till detta är att undvika att ge lagen en retroaktiv effekt vid beräkningen av sådan frånvaro. Översyn av semesterlagen i förenklingssyfte En särskild utredare ges i uppdrag att se över semesterlagen i för- enklingssyfte och lägga förslag om betydande förenklingar i lag- stiftningen. Förslagen ska leda till enklare utformade regler som underlättar den praktiska tillämpningen av semesterlagstiftningen och medför lägre administrativa kostnader för företag och offent- liga verksamheter. Utgångspunkten ska vara att det sammantagna materiella inne- hållet i förslagen till ny reglering i huvudsak ska vara neutralt jäm- fört med lagens nuvarande semesterförmåner. Särskilt viktigt är att förenklingar åstadkoms när det gäller hur betalda semesterdagar räknas fram, hur semesterlönen beräknas och hur semesterlönegrundande frånvaro ska hanteras. Utredaren ska i översynen och i de förslag som läggs fram iaktta EG-rätten samt åtaganden enligt relevanta internationella instru- ment. Regelförenkling är ett av medlen för att regeringens övergripande mål om fler jobb i fler och växande företag ska uppnås. Målet för regeringens regelförenklingsarbete är att företagens administrativa kostnader för samtliga statliga regelverk ska minska med . Regeringens syfte är också att regelför- enklingsarbetet ska leda till en märkbar förändring i företagens var- dag. Verket för näringslivsutveckling () har mätt de administ- rativa kostnaderna på bl.a. det arbetsrättsliga området (R 2006:03, Näringslivets administrativa kostnader på arbetsrättsområdet). har kommit fram till att företagens administrativa kostnader för tillämpning av semesterlagen (1977:480) sammanlagt uppgår till ca . Kostnaderna hänförs framförallt till bestämmelserna om hur många av semesterdagarna som ska vara dagar med semesterlön och hur semesterlönen beräknas samt till bestämmelserna om semesterlönegrundande frånvaro. kon- staterar att företagen normalt har lönesystem som underlättar beräkning av semesterförmånerna. Vidare konstateras att semester- beräkningarna oftast hanteras internt i företaget men att det också förekommer att hanteringen har lagts över på en utomstående tjänsteleverantör. Enligt Nuteks rapport framförde de företag som ingick i mät- ningen inga förslag om förändringar av semesterlagen. Semester- lagen hör emellertid till sådan lagstiftning där företagar-, närings- livs- och arbetsgivarorganisationer har framfört önskemål om för- enklingar till . Förenklingsförslagen handlar både om att bestämmelserna bör göras enklare att förstå och tillämpa, och om ändringar av det materiella innehållet. Bestämmelserna om semesterlöneberäkningen och semesterlöne- grundande frånvaro framhålls särskilt i de synpunkter och förslag som har lämnats till departementet. Den första svenska semesterlagen trädde 1938. Den gällde i princip alla arbetstagare, men bl.a. statsanställda tjänstemän var undantagna. Lagen gav rätt till ledighet i . Därefter följde semesterlag, som i sin tur följdes av semesterlag. Denna gällde fram till ikraftträdandet av den nuvarande semester- lagen, . Semesterledigheten och andra semesterförmåner har successivt byggts ut. I takt med att förmånerna har byggts ut har regelverket blivit mer omfattande och komplext. Den nuvarande semesterlagen omfattar alla arbetstagare. Enligt lagen har arbetstagarna rätt till semesterförmånerna semesterledig- het, semesterlön och semesterersättning. Utöver regler om dessa förmåner innehåller lagen regler om bl.a. beräkning och förläggning av semesterledighet samt om sparande av semesterledighet och semesterlön. Enligt lagen kan den arbetstagare som under semes- teråret har rätt till mer än tjugo betalda semesterdagar välja att spara den del som överstiger . Semesterdagar kan sparas i högst . Semesterlagen är i stora delar en tvingande lag. Från vissa bestämmelser går det emellertid att avvika genom kollektivavtal som slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation. Andra bestämmelser går det att avvika från även genom kollektiv- avtal som slutits på lokal nivå eller genom ett enskilt avtal mellan arbetsgivaren och den berörda arbetstagaren. Den arbetstagare som berörs kan också ensidigt välja att avstå från vissa av de rättigheter lagen ger, t.ex. obetald semesterledighet. Semesterledigheten omfattar i normalfallet per semesterår. Semesterledigheten kan vara betald eller obetald. I tidigare semesterlagar gjordes inte denna skillnad, all semester var betald. Semesterledighet med semesterlön ska tjänas in under det intjänandeår som föregår semesteråret. Ledigheten tjänas in arbetstagaren är anställd hos arbetsgivaren. I anställnings- tiden inräknas förutom faktisk arbetstid även semesterledighet, permittering och annan s.k. semesterlönegrundande frånvaro, t.ex. sjukfrånvaro och föräldraledighet. Sådan frånvaro är semesterlöne- grundande i ett visst antal dagar. Olika tidsgränser gäller för de olika frånvaroorsakerna. För obetald semester krävs inget intjänande. För att nyanställda arbetstagare ska ha rätt måste emeller- tid anställningen påbörjas det semesterår då semesterdagarna ska tas ut. Påbörjas anställningen därefter har arbetstagaren bara rätt det semesteråret. Korttidsanställda och s.k. okontrollerade arbetstagare omfattas inte av bestämmelserna om semesterledighet. Semesteråret löper från till följande år. Motsvarande period närmast före är intjänandeår. Bestämmelserna om semesterlön syftar till att ge arbetstagaren samma ersättning under semesterledigheten som när arbete utförs och därutöver en viss förstärkning. Semesterlönen utgör tolv pro- cent av arbetstagarens förfallna lön i anställningen under intjänan- deåret. Med lön avses förutom den lön som erhålls för arbetad tid, ersättning för övrig tid då arbetstagaren står till arbetsgivarens förfogande (t.ex. jourersättning) och alla slags lönetillägg (t.ex. övertidsersättning). Den ersättning som betalats ut under frånvarodagar som enligt lagen är semesterlönegrundande (t.ex. sjuklön) ska frånräknas lönesumman. I stället ska det för varje sådan frånvarodag till löne- summan läggas en summa motsvarande den genomsnittliga dags- inkomsten i anställningen av intjänandeåret. Semesterlön för ordinarie semester liksom s.k. semesterpermitteringslön ska också frånräknas lönesumman. Däremot ska semesterlön för sparad semester som tagits ut under intjänandeåret inräknas i lönesumman. Semesterlön för sparad semester och semesterlön för s.k. okon- trollerade arbetstagare beräknas på i princip samma sätt som annan semesterlöneberäkning. Det finns dock vissa skillnader. Semesterersättning betalas ut istället för semesterlön när arbets- tagaren inte hunnit få ut semesterlönen innan anställningen avslutas eller när anställningsvillkoren ändras så att arbetstagaren ska få semesterledighet med semesterlön redan under intjänande- året. Om anställningen varar så att semesterledighet inte ska utgå betalas semesterersättning i stället för semesterlön. Semesterersättning beräknas på i princip samma sätt som semes- terlön. Enligt lagen (1963:115) om förlängd semester för vissa arbetstagare med radiologiskt arbete har arbetstagare som i sitt arbete utsätts för joniserande strålning, förutsatt att det sker i viss omfattning, rätt till längre betald semesterledighet än vad som följer av semes- terlagen. Sedan semesterlagens tillkomst har fyra statliga utredningar utrett eller berört frågor om semesterlagen. Kommittén redogjorde i betänkandet Om semester (1988:54) för ett antal reformkrav från arbetsmarknadens parter. Vissa av dessa avsåg önskemål om förtydliganden eller enklare regler. Det påpekades bl.a. att lagens regler om semesterledighetens beräkning i praktiken var mycket svåra att tillämpa på arbetstagare med oregelbunden arbetstid eller annan sysselsättningsgrad än hel- tid. Både från arbetsgivar- och arbetstagarsidan framfördes att reg- lerna om semesterlönens beräkning och semesterlönegrundande frånvaro är svåröverskådliga och komplicerade. Kommittén enades emellertid inte om några förenklingsförslag med anledning av parternas reformkrav. Utredningen om ledighetslagstiftningen hade bl.a. i uppdrag att se över semesterlagens regler om semesterlönegrundande frånvaro, särskilt med utgångspunkt i de små företagens situation. Utredningen föreslog i betänkandet Ledighetslagstiftningen – en översyn (SOU 1994:41) att sjukdomsfallen och arbetsskadefallen borde behandlas lika i semesterlönegrundande hänseende. Enligt utredningen borde sammanhängande frånvaro på grund av arbets- skada omfattas av den begränsning som gäller för sjukfrånvaro, nämligen att frånvaron (upp till ett visst antal dagar per intjänan- deår) tillgodoräknas arbetstagaren i högst två hela intjänandeår och att därefter infallande frånvaro inte grundar rätt till semesterlön. Detta förslag ledde inte till någon lagändring. Det gjorde däremot utredningens förslag om ytterligare begränsningar i den nämnda tvåårsreglen, dvs. att sammanhängande frånvaro på grund av sjukdom är semesterlönegrundande (upp till ett visst antal dagar per intjänandeår) i högst två hela intjänandeår. Utredningen föreslog att det skulle krävas att arbetstagaren återgår i arbete i för att en ny tvåårsperiod ska börja löpa, istället för endast som gällde . En sådan begränsning infördes och gäller alltjämt. Utredningen föreslog också att frånvaro på grund av utbildning inte borde vara semesterlönegrundande. Det förslaget genomfördes inte. Delegationen konstaterade i en rapport (SOU 1998:94) att semes- terlagens krånglighet medför en rad tillämpningsproblem särskilt för de små företagen. Man efterlyste enklare regler för bl.a. semes- terlöneberäkning och semesterlönegrundande frånvaro. Delegatio- nen ansåg att en särskild utredare skulle tillsättas med uppdrag att lägga förslag till en reformering av semesterlagen. Någon särskild utredare tillsattes dock inte. arbetstids- och semesterregler (Knas) beslutades att tillkalla en parlamentarisk kom- mitté, som bl.a. fick i uppdrag att föreslå förenklade regler för intjänande av betald semester. I det sammanhanget skulle kom- mittén pröva möjligheten att slopa regeln om intjänandeår och i stället låta semestern tjänas in parallellt under semesteråret. Vidare skulle reglerna om semesterlönegrundande frånvaro ses över. Även lagen i övrigt skulle ses över i förenklingssyfte, framförallt med målet att göra den enklare att tillämpa för små företag. Kommittén konstaterade i sitt betänkande Semesterlagen och övriga ledighetslagar – översyn och förenklingar (SOU 2003:54) att ett intjänande av betald semester/semesterlön parallellt under semesteråret inte innebär någon väsentlig förenkling. det nuvarande intjänandesystemet i allt väsentligt borde behållas, men göras något mindre detaljerat och administrativt betungande. Detta avsåg särskilt reglerna för semesterlönegrundande frånvaro. Kommittén föreslog en ny semesterlag med en gemensam tids- gräns för all semesterlönegrundande frånvaro utom arbetsskada, per intjänandeår. Frånvaro på grund av arbetsskada skulle även i fortsättningen vara semesterlönegrundande under hela intjänandeåret. Kommittén föreslog emellertid att gränsen för hur länge arbetstagaren kan vara sammanhängande frånvarande och tjäna in semesterlön (per intjänandeår) skulle minskas från två hela intjänandeår till ett helt intjänandeår. När det gäller semesterlöneberäkningen föreslog kommittén att de särskilda reglerna för beräkning av semesterlön för sparad semester och semesterlön för okontrollerade arbetstagare skulle slopas. Vidare föreslogs att man vid fastställande av beräknings- underlaget ska frånräkna all semesterlön som utbetalats under intjänandeåret, inte enbart semesterlönen för den då uttagna ordi- narie semestern. Kommittén föreslog också förtydliganden i ljuset av den rätts- praxis som utbildats sedan lagens ikraftträdande, vissa språkliga förtydliganden samt viss omdisponering av lagtexten. Inget av kommitténs förslag genomfördes. Vidare prövade kommittén om det går att överföra ansvaret för sådan semesterlön som tjänas in under semesterlönegrundande frånvaro från arbetsgivaren till staten, mer precist till de myndig- heter som ansvarar för de ersättningar som arbetstagaren har rätt till under frånvaron (främst ). Kommittén ansåg inte att en sådan förändring var lämplig att göra. Behovet av en översyn i förenklingssyfte Det är mycket angeläget att en lag som tillämpas i alla verksam- heter, som gäller för alla arbetstagare, och som avser viktiga eko- nomiska värden för både arbetsgivare och arbetstagare, kan förstås och tillämpas utan alltför stora besvär och utan att felaktigheter i tillämpningen uppstår. Semesterlagen är en tekniskt komplicerad lag. Arbetsgivar- och arbetstagarrepresentanter upplever att den är svår att tillämpa. Sär- skilt komplicerat är det att tillämpa reglerna om betalda semester- dagar, semesterlön och semesterlönegrundande frånvaro. enskilda arbetsgivaren förutsätts göra en rad detaljerade uträk- ningar utifrån lagens regler. Regelverkets komplexitet gör att det tar tid att sätta sig in i reglerna och göra de beräkningar som lagen föreskriver. Den enskilda arbetstagaren måste ha ganska ingående kunskaper om regelverket för att kunna kontrollera om han eller hon får det lagen föreskriver. Semesterlagen innehåller även andra förhållandevis svårtillgängliga regler där en översyn i förenklings- syfte är motiverad. utredningar, särskilt arbetstids- och semesterregler (Knas), har lagt förslag om förenklingar i semester- lagen. Förslagen har emellertid varit begränsade i förhållande till de problem i fråga om reglernas komplexitet som både arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer har pekat på.