sou · GVB360d6 · 2008-01-01 00:00:00 — I översiktplaner kan anges bland annat mål och riktlinjer för fortsatt planering och översiktliga ställningsstaganden om hur områden bör beaktas med hänsyn till vattentillgången. Områden som är värdefulla för vattenförsörjningen redovisas i översiktsplanen. På detaljplanenivån kan markanvändningen bestämmas mera utförligt. Inom skyddsområden för befintliga vattentäkter kan det vara betydelsefullt, särskilt om detaljplaneringen medger viss bebyggelse inom den närmsta zonen. Det gäller bland annat att undvika att riskerna för förorening av vattnet ökar genom tendenser att knapra på skyddet när riskfyllda exploateringsintressen gör sig gällande. Det är väsentligt att konsekvenserna av vattenskyddet tas fullt ut och ges utrymme för ett helhetsgrepp i den fysiska planeringen. krävs svåra politiska och ekonomiska beslut för att framhäva vattenskyddet. Vid en avvägning mellan ett områdes nyttjande för vattenförsörjning och annat nyttjande skall det ändamål prioriteras som på lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning med mark och vatten (jfr 4 kap.10 § MB). Eftersom allmän vattenförsörjning utgör en grundläggande förutsättning för människors möjlighet att leva och verka i ett område bör skyddet av vattenförekomster ges hög prioritet framför andra intressen. Genom den fysiska planeringen finns exempelvis möjligheter att undvika ny exploatering i sjönära eller låglänta områden som är utsatta för risker av skred eller översvämningar. Skred och översvämningar kan leda till att föroreningar kommer ut i vattenförekomsten från olika verksamheter vid en sådan exploatering. Genom klimatförändringar kan sådana konflikter öka . Bilaga B 13 SOU 2007:60 44 Därför kan det vara av betydelse att reglera markanvändningen så att konflikter inte uppstår och negativa konsekvenser av extrema väderförhållanden och klimatförändringar undviks. Här finns det mycket kvar att göra och det finns stora intressekonflikter och kortsiktiga intressen som står i strid mot skyddet av dricksvattenförekomster. Av 3 kap 8 § MB framgår att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för vattenförsörjning skall så långt möjligt skyddas och att områden som är av riksintresse för vattenförsörjningen skall skyddas. Sådana områden kan vara områden för vattenledningar, vattenverk, infiltrationsdammar osv. Några sådana områden finns inte angivna för vattenförsörjningen. 3.4 Tillsyn, tillståndsprövning, föreskrifter enligt Tillståndsprövning och tillsyn över miljöfarlig verksamhet inom tillrinningsområdet, uppföljning av den fysiska planeringen och skyddet av dricksvattenförekomster är viktiga komplement till övriga skyddsformer. Krav vid sådana tillfällen kan ställas på befintliga verksamheter och nytillkommande verksamheter. Genom sådana åtgärder kan konsekvenserna av extrema väderförhållanden mildras. har utfärdat föreskrifter som anger särskilda krav som gäller för miljöfarlig verksamhet inom vattenskyddsområde, t.ex. hantering av brandfarliga vätskor och kemiska bekämpningsmedel inom vattenskyddsområde. 3.5 Förvaltningsplaner och åtgärdsprogram enligt vattenförvaltningsförordningen Via bland annat förordningen (2004:660) om förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön har genomfört EG:s ramdirektiv (2000/60/EG) för vatten. Varje vattenmyndighet ska ta fram en förvaltningsplan och ett åtgärdsprogram för sitt vattendistrikt. Förvaltningsplanerna är vattenmyndigheternas strategiska plan för hantering av vattenfrågor inom vattendistriktet. Förvaltningsplanen har tre syften: den ska kommuniceras med allmänheten så SOU 2007:60 Bilaga B 13 45 att allmänheten har möjlighet att påverka innehållet, den ska rapporteras till EU kommissionen och den ska redovisa hur vattenfrågorna kommer att hanteras . Den kan därför vara av stor betydelse för dricksvattenförsörjningen. I förvaltningsplanen ska finnas ett register som bland annat ska innehålla och beskriva samtliga dricksvattenförekomster över en viss storlek som används eller som avses användas för dricksvattenförsörjning. Det ska också framgå de miljökvalitetsnormer som ska gälla för vattenförekomsterna och de åtgärder som behövs för att dessa vattenförekomster ska bibehålla och/eller uppnå en viss miljökvalitet. Dessutom ska åtgärdsprogram tas fram av vattenmyndigheterna. De angivna åtgärderna blir bindande för myndigheterna att följa. Sådana åtgärder kan till exempel vara att inrätta ett vattenskyddsområde eller för att på annat sätt skydda dricksvatten. Att förebygga konsekvenser av extrema väderleksförhållanden kan ingå i de åtgärder som behövs för att inte försämra kvaliteten på råvattnet. Ett särskilt direktiv håller f.n. på tas att fram om klimatpåverkans effekter. Det finns en stark koppling mellan detta direktiv och det direktiv som vattenförvaltningsförordningen grundar sig på. Fastän de underliggande orsakerna av mänsklig påverkan på klimatet ligger utanför vattenförvaltningens ansvarsområde kan förvaltningsplanerna ändå användas som ett instrument att minska effekterna av klimatpåverkan. Men på grund av klimatförändringar, t.ex. torka som kan leda till syrebrist förhöjd temperatur och minskade flöden, kan det bli svårare att uppnå god ekologisk status inom vissa områden inom utsatt tid medan det inom vissa områden inte går att uppnå alls. 3.6 Planer och program Det finns olika planer av olika tyngd där vattenförsörjningsfrågor kan hanteras. Regeringen framför i miljömålspropositionen (2000/01:130) att inrättande av vattenskyddsområden skall ses som en av flera skyddsåtgärder för att garantera en säker och uthållig vattenförsörjning. Därför skall förutom vattenskyddsområden också vattenförsörjningsplaner utarbetas. Detta bör ske inom ramen för andra kommunala planeringsåtgärder såsom fysisk planering, miljövårds- och verksamhetsplanering. Upprättande av vattenförsörjningsplaner omfattar även tillsyn av områden som Bilaga B 13 SOU 2007:60 46 har skyddsbestämmelser enligt . Ansvariga för genomförandet av vattenförsörjningsplanerna är i första hand kommuner och länsstyrelser. Arbetet med att ta fram sådana vattenförsörjningsplaner har inte fått någon stor genomslagskraft i men kan vara av betydelse för att förebygga konsekvenser av extrema väderleksförhållanden. Andra exempel på planer med olika innehåll och betydelse för skydd av dricksvattenförsörjningen kan vara miljövårdsplaner, räddningsplaner osv. 4 Krisberedskap inom vattenförsörjning För en god hantering av kriser av större format krävs bland annat: Riskinsikt och kunskaper om hur olika scenarios kan eskalera. Att förebyggande åtgärder är vidtagna och robusta anläggningar Tillgång på reservmaterial, kemikalier och nödutrustning. Informationsberedskap Tillgång till olika specialistkompetenser. Ständig bevakning som fångar tidiga varningssignaler. I samband med olika väderhändelser visar dock erfarenheten att till exempel praktiker i fält har svårt att förstå väderinformation och kommunicera med prognosmakare. som prognosmakaren inte alltid vet vilken information som är viktig för det enskilda fallet. Kommunikationen mellan olika aktörer i samhället eller mellan kommuner inom till exempel ett avrinningsområde har också ibland visat sig vara delvis bristfällig, t ex vid extrema flöden. Ett stöd som har ökat krishanteringsförmågan inom dricksvattenförsörjning har varit statsbidragen till reservelverk för vattenförsörjning. Denna utrednings enkätsvar visar att vid av vattentäkterna finns reservkraft, vid av vattenverken finns reservkraft och vid av tryckstegringsstationerna finns reservkraft. Även andra kartläggningar visar att reservkraft för svensk vattenförsörjning har ökat och är i stort tillfredsställande. starthjälpsprojekt har ökat insikten om behovet av krisberedskap hos många kommuner, dock främst hos tjänstemännen. Totalt har mer än 230 kommuner fått en utbild SOU 2007:60 Bilaga B med en genomgång av sin krisberedskap och med förslag på fortsatt arbete. har också gett ut handböckerna Beredskapsplanering för dricksvatten och Krishantering för dricksvatten (och 91 7714 1741). Från starthjälpsbesöken kan konstateras att krisberedskapsplaner finns till viss del, men när det gäller om det finns en eller flera aktuella krisplaner speciellt för dricksvattenområdet så är det sämre sörjt för detta. Från verksamhet har andelen kommuner med en krisplan för dricksvattenkriser dock ökat till . När det gäller övningar har många kommuner övat. Men om man frågar specifikt är det inte en så stor andel som övat hela sin dricksvattenpersonal. var det av kommuner som övat hela personalstyrkan. Detta måste ses som en stor sårbarhet då den personal som rent praktiskt hanterar en kris är de som har kunskap om vad som är möjligt att genomföra i en kris. Inrättandet av VAKA , den nationella vattenkatastrofgruppen med som huvudman, är sannolikt det initiativ som enskilt mest höjt kompetensförsörjningen vid kriser inom vattenförsörjningen i . VAKA är ett viktigt stöd för kommuner som behöver coachning, kompetensförstärkning och en länk till olika resurser när en svår situation inom dricksvattenförsörjningen har uppstått. Inom VAKA finns expert-kompetens inom hela vattenförsörjningskedjan, laboratoriekompetens, krisledningskompetens samt erfarenhet att hantera krissituationer och räddningstjänst. VAKA tar aldrig över kris-ledarskapet utan fungerar som ett krisstöd åt drabbad kommun. VAKA kan nås dygnet runt via ett larmnummer hos SOS-Alarm och har redan utnyttjats vid flera allvarliga incidenter. VA-organisationer är ofta hårt trimmade med minimal personalstyrka och deras möjligheter att möta kriser är ofta begränsad. Det är svårt att prioritera kompetensutveckling och säkerhetsarbetet i en ansträngd vardag. Bland annat därför finns fortfarande mycket att göra för att öka krishanteringsförmågan generellt sett. Det finns ett behov av att medvetandegöra beslutsfattare på lokal/regional nivå. De ska kunna bedöma konsekvenserna för konsumenterna och samhället vid allvarliga händelser Bilaga B 13 SOU 2007:60 48 inom vattenförsörjning, så att tillräckliga förebyggande åtgärder vidtas och krishanteringsförmågan ökar. Som framgår av tidigare textavsnitt är dricksvattenförsörjningens olika delar sårbara för olika extrema väderhändelser. Riskerna för akuta händelser som till exempel större leveransavbrott i distributionen, otjänligt dricksvatten eller i värsta fall sjukdomsutbrott på grund av förorenat vatten ökar med klimatförändringarna. Det är alla händelser som kan få helt olika förlopp beroende av vilken beredskap som finns. Om föroreningar når ett vattenverk kan de tvingas släppas igenom ut på ledningsnätet. Därför att ett tomt ledningsnät får andra stora konsekvenser för samhället, bl.a. omöjliggörs toalettspolning. Samhället måste då försörjas med dricksvatten från tankar och efter att vattentäkten sanerats eller att en ny täkt tagits i bruk kan ett stort saneringsbehov av ett långt ledningsnät bli aktuellt. Erfarenheterna från starthjälpsprojekt är att det ofta inte finns någon uppskattning om huruvida tankar och kärl räcker till för nödvattenförsörjning. I många fall konstateras att volymerna bara räcker till små händelser. Endast vid av vattentäkterna i enkätsvaren finns en reservvattentäkt i en annan vattentillgång, många av dessa reservvattentäkter täcker dessutom inte hela vattenbehovet. Flera reservvattentäkter kan inte heller kopplas med kort varsel, eftersom det tar att driftsätta dem. I enkäten anger av kommunerna att de har beredskap för kloreringsinsatser på ledningsnätet vid behov, exempelvis vid mikrobiologisk tillväxt på nätet eller om smitta har kommit in i ledningsnätet. I av fallen kan en klorering bara delvis utföras och i av fallen finns ingen beredskap alls. Vattenverken är beroende av IT och tele, då larm, fjärrstyrning och/eller fjärrövervakning finns vid så gott som samtliga anläggningar i . Många anger i enkäten att störningar i styr och övervakningssystem exempelvis är vanliga vid åskväder och strömavbrott. Då måste vattenförsörjningen köras manuellt, vilket ofta är mycket personalkrävande. För längre tids avbrott saknar många personella resurser. Vad gäller reparationsberedskapen bedömer dock de flesta kommunerna att den är god, både för vattenverken och för ledningsnäten. SOU 2007:60 Bilaga B 13 49 4.1 Laboratorieberedskap Svåra händelser som drabbar dricksvattenförsörjningen är ofta beroende av tillgång till snabba och säkra analyser, ofta utöver rutinanalyser, dvs. analyser som kan verifiera att dricksvattnet inte innehåller farliga kemiska föroreningar eller mer ovanliga mikrobiologiska agens. Antalet laboratorier som är ackrediterade för dricksvattenanalyser har minskat och domineras nu av några få stora laboratorier i landet. Långa transporter försvårar hanteringen av kriser och även tillförlitligheten i analyserna. Det betyder också laboratoriernas kunskaper om lokala förhållanden har minskat och därmed möjligheter att bistå med kompetensstöd. De kommersiella laboratorierna saknar reserv-elförsörjning. 5 Pågående klimatförändring (20112100) I följande avsnitt finns en kortfattad beskrivning av hur klimatet förändras utifrån några viktiga aspekter för vattenförsörjning. Som grund för beskrivningen har resultat från regionala klimatmodeller använts. I dessa regionala modeller har två globala modeller används som drivare, den engelska HadAM3H (H) och den tyska Echam4/OPYC3 (E). Två olika utsläppsscenarier av växthusgaser har använts från IPCC (FNs klimatpanel/ Nakićenović, N. & , R. ), 2000: Special report on emissions scenarios. A special report of of the Intergovernmental Panel on Climate Change. 612 pp) A2 som är ett medelhögt scenario och B2 som är ett medellågt. Samtliga kartor i detta avsnitt är från och deras regionala klimatmodell RCA3 och den hydrologiska modellen . För varje karta anges vilken global modell och vilket utsläppsscenario som använts. Tillrinning och tillgång av vatten ökar i norra och västra , samt minskar i sydost Med den tyska globala klimatmodellen Echam som drivare och utsläppsscenariot B2 (IPCC) ger SMHIs regionala klimatscenarier körda i SMHIs hydrologiska modell (HBV-modellen) nedan Bilaga B 13 SOU 2007:60 50 scenarier (de tre första kartorna) för avrinningen (kan överslagsmässigt motsvara tillrinning och tillgång av vatten i vattentäkter) i tre olika tidsperioder. Kartorna visar förändring i procent över året. Liknade mönster framträder för perioden 20712100, men med olika styrka om den engelska globala klimatmodellen (HadAM) eller den tyska modellen (Echam) används. Nedan två kartor till höger är vid det högre utsläppsscenariet A2 (IPCC). 20112040 2041-2070 2071-2100 E/B2 E/B2 E/B2 SOU 2007:60 Bilaga B 13 51 20712100 2071-2100 E/A2 H/A2 Figur 9. Förändrad avrinning över helåret jämfört med 1961-90 (med information från RCA3/med HadAM3H (H) eller Echam4/OPYC3 (E) som drivare). Stora delar av får en större tillgång på vatten, framför allt norra (upp till en ökning på ). I de sydöstra delarna av minskar dock tillgång på vatten (med upp till en minskning). Ökad vinternederbörd Förändringen i vinternederbörd är påtaglig. Kartorna visar tillskottet i medelnederbörd. Redan i perioden –2040 är ökningen av vinternederbörden påtaglig, kartorna visar månad (20112040 och 20702100) med det högre utsläppsscenariot A2 (IPCC) och med den global tyska modellen (Echam). Liknade mönster finns för övriga vintermånader, med vissa variationer. Med utsläppsscenariot B2 är skillnaderna små jämfört med A2 i perioden 20112040, men påtagliga i perioden 20702100. Bilaga B 13 SOU 2007:60 E/A2 E/A2 E/A2 E/A2 Figur 10. Förändring av nederbörd (RCA3/med Echam4/OPYC3 (E) som drivare) jämfört med medel 196190. Risken för torka /sensommaren Risken för torka är påtaglig, främst från ett stråk i höjd med och söder ut, men även i viss mån upp längs . Det ser helt enkelt ut som en del av torkan över delvis når upp över . Nedan visas kartor med förändringen i antalet torra dagar (20712100) med den global tyska modellen (Echam) och utsläppsscenariot A2 (IPCC), men samma mönster framträder också om man studerar nederbördskartor/temperaturkartor eller kartor med andra utsläppsscenarier/ globala modeller för antalet SOU 2007:60 Bilaga B 13 53 torra dagar . Risken för torka ökar även , men de förstärks successivt fram till perioden 20712100. Ökning av antalet torra dagar , Ökning av antalet torra dagar i aug, 20712100, E/A2 20712100, E/A2 Ökning av antalet torra dagar i sept, 20712100, E/A2 Figur 11. Ökning av antalet torra dagar (RCA3/med Echam4/OPYC3 (E) som drivare) jämfört med medel 196190. Nedanstående kartor visar förändringen i medelnederbörd , med den globala tyska modellen (Echam) och skillnader mellan utsläppsnivåerna A2 och B2 (20712100). Även här syns att det tenderar till att bli torrare i ett stråk i höjd med och söder ut, men även upp längs . Bilaga B 13 SOU 2007:60 54 E/A2 (2071-2100) ) Sept (20712100) E/B2 (2071-2100) ) Sept (20712100) Figur 12. Förändring av nederbörd (RCA3/med Echam4/OPYC3 (E) som drivare) jämfört med medel 196190. Ökad risk för kraftiga regnskurar/skyfall i hela Enligt statistik från har intensiteten i de kraftiga regnskurarna redan ökat och vi kan räkna med att frekvensen och intensiteten ökar ytterligare när somrarna blir ännu varmare och medeltemperaturen stiger ytterligare. Ökad risk för kraftiga regn i hela För mer allmänt intensiva och ihållande regn (eller snöfall) ökar också frekvensen över hela landet, främst , vinter och vår. , uppstår en minskning av dessa regn främst i södra och . Skillnaden mellan modellerna HadAM och Echam som drivare i SMHIs regionala modell är att den senare visar på en betydligt större ökning i västra . SOU 2007:60 Bilaga B 13 55 Utsläpps Ökning av antalet dagar med kraftig Ökning av antalet dagar med kraftig scenario nederbörd i dec, jan, feb, 20112040/ nederbörd i dec, jan och feb, 20712100/ Echam Echam A2 B2 Figur 13. Ökning av antalet dagar med nederbörd över en hel gridruta, (kraftig nederbörd) (RCA3/med Echam4/OPYC3 (E) som drivare) jämfört med medel 196190. Risk för stora översvämningar (100-årsflöden) Det är framför allt i västra som översvämnings-riskerna ökar. I stora delar av inland och delar av sker en minskning på grund av att tidigare 100-års flöden varit genererade av stor snösmältning tillsammans med kraftiga vårregn. Risken för denna typ av händelse minskar successivt vartefter snötäcket minskar. I delar av fjällkedjan och delvis längs ökar riskerna trots denna effekt, på grund av stora nederbördsmängder. I det lägre utsläppsscenariot B2 ökar dock inte risken vid någon del av . Det bör observeras Bilaga B 13 SOU 2007:60 56 att kartorna visar lokala flöden, varför bilden kan vara något annorlunda i till exempel vissa med källflöden i fjällkedjan. Det bör också observeras att kartan visar perioden –2100, varför risken för stor snösmältning och kraftiga vårregn finns före kartans tidpunkt. Förändring i 100-årsflöden, 2070–2100 jämfört med 1961-90 (med information från RCA3(A2), med Echam4/OPYC3 (E) som drivare. Temperaturförändringar Hela kommer successivt att bli varmare. Alla klimatmodeller har samma utveckling och skillnaden mellan olika utsläppsscenarier är störst i perioden –2100. För perioden –2040 är skillnaden mellan de olika utsläppsscenarierna marginella. De skillnader som finns mellan olika säsonger och olika delar av är i grova drag som följer. och är temperaturökningen störst i norra och i och i . På de följande kartorna har månaderna januari, april, valts ut. De är från SMHIs regionala modell med den Tyska globala modellen (Echam) som bas och utsläppsscenariot A2. Kartorna är från de olika tidsperioderna 20112040, 20412070 och 20712100. SOU 2007:60 Bilaga B 13 57 2011–2040, E/A2 2041–2070, E/A2 2071–2100, E/A2 Figur 15. Förändring av medeltemperatur (RCA3/med Echam4/OPYC3 (E) som drivare) jämfört med medel 196190. Isläggningsperioderna och snötäcket minskar De följande kartorna visar exempel på beräkningar av minskningen i antalet dygn med snötäcke och isläggning på sjöar. Exemplen visar perioden –2040 med det lägre utsläppsscenariot B2 (IPCC) och perioden 20712100 med det högre utsläppsscenariot A2 (IPCC). Kartorna är med den tyska modellen Echam som bas. Bilaga B 13 SOU 2007:60 58 Figur 16. Förändring av dygn med isläggning och dygn med snötäcke (RCA3/med Echam4/OPYC3 (E) som drivare) jämfört med medel 196190. 6 Konsekvenser och kostnader för klimatförändringar (2011–2100) I följande avsnitt sammanfattas och kostnadsuppskattas troliga effekter eller förhöjda risker för vattenförsörjning på grund av klimatförändringar. Då klimatförändringarna förstärks successivt förstärks också effekterna och riskerna successivt. Det betyder att de är påtagliga , men att de är större för perioden –2070 och 20712100. Flera effekter och risker finns också , dels på grund av de klimatförändringar vi upplevt men också för att vattenförsörjningen är sårbar ur flera aspekter, se tidigare textavsnitt. Till exempel finns risker för föroreningar i vattentäkters tillrinningsområden, men dessa risker förstärks av kommande klimatförändringar. Effekter och risker beskrivs i följande avsnitt under rubrikerna nederbördsförändringar, temperaturförändringar, 20112040, minskning av dygn med snötäcke. E/B2 20712100, minskning av dygn med snötäcke E/A2 20112040, minskning av dygn med isläggning på sjöar. E/B2 20712100, minskning av dygn med isläggning på sjöar. SOU 2007:60 Bilaga B 13 59 storm/snöstorm samt högre havsnivå. Några av effekterna är kombinationseffekter, det innebär att de kan finnas beskrivna under flera rubriker. Den samlade kostnaden för att successivt anpassa svensk vattenförsörjning för ökande risker men också för nya förutsättningar på grund av klimatförändringar –2100 uppgår i mycket grova drag till minst 5,5 miljarder för vattenförsörjning och omkring 2 miljarder för enskild vattenförsörjning, se sammanställningen i nedanstående tabell. Sammanställningen av kostnader i tabellen ska endast ses som grova riktvärden och samma sak gäller för fördelning mellan olika tidsperioder. I de följande avsnitten beskrivs närmare hur dessa kostnader har tagits fram. De åtgärder som nämns kommer att kräva vissa forsknings-, utrednings- och utvecklingsinsatser för att säkerställa ett bra resultat. Bilaga B 13 SOU 2007:60 60 Sammanställning av uppskattade storleksordningar av kostnader för ökat investeringsbehov. Till dessa kostnader kommer ökande driftkostnader för exempelvis olika behandlingsutrustning i vattenverk. Åtgärd 2011-2040 2041-2070 2071-2100 Åtgärder för vattenbrist vid vattentäkter (minskad tillrinning) 500 miljoner 800 miljoner 700 miljoner Ökat behov av avskiljning i vattenverk av naturligt förekommande ämnen från grundvatten 50 miljoner 75 miljoner ? Ökat behov av avskiljning i vattenverk av humusämnen från ytvatten. 400 miljoner 300 miljoner ? Ökat behov av avskiljning i vattenverk av alger från ytvatten. 50 miljoner 50 miljoner ? Ökat behov av avskiljning/inaktivering av mikroorganismer i vattenverk. Åtgärderna motverkar de ökande riskerna för vattenburna sjukdoms-utbrott. Ytterligare förändringar av de mikrobiologiska riskerna längre fram är svåra att bedöma, men sannolikt ger lägre kostnader. 1300 miljoner ? ? Behov av kylning av vatten i vattenverk (beror delvis av konsumenters acceptans av varmare dricksvatten och anpassning av riktlinjer). Kostnader för framtagande av skyddsområden för vattentäkter. 250 miljoner --- --- Kostnader för åtgärder som minskar de ökande föroreningsriskerna inom skyddsområden för vattentäkter (lokala förhållanden måste studeras). ? Ökat behov av avskiljning av kemiska föroreningar i vattenverk (kostnaden är beroende av ämne och halt, vid inträffad förorening). ? Ökat behov av redundans vid distribution av vatten samt andra förebyggande åtgärder och krisberedskap. 600 miljoner ? ?