sou · GVB350 · 2008-01-01 00:00:00 — Samordnaren har velat närma sig problematikens kärna från olika positioner – hur kan vi öka den etniska och kulturella mångfalden i kulturlivet utan att peka ut människor, räkna huvuden och förstärka ett redan alltför starkt vi-och-de-tänkande i samhället? 2.1.3Samordnarens externa arbete inför, under och efter 2006 En av samordnarens viktigaste uppgifter under arbetets gång har varit att skapa och upprätthålla dialog och samtal med företrädare för såväl det institutionella som det fria kulturlivet samt med andra aktörer i och utanför kultur- och utbildningssektorn. En central metod för arbetet har varit att reflektera, lyssna, lära och hämta in kunskaper och erfarenheter från olika aktörer för att höra hur de arbetar för att främja mångfald i kulturlivet och vilka möjligheter och utmaningar som finns för det fortsatta arbetet. Med utgångs- punkt från det behov av stöd och vägledning som funnits har sam- ordnaren försökt att tillhandahålla kompetens-, metod- och utvecklingsstöd. Utifrån det direktiv och regeringsbeslut om upp- drag och inbjudan att medverka (U2005/2828, 4445/KR) som låg till grund för året har samordnaren hjälpt de olika aktörerna att tolka uppdraget, som också framgått av respek- tive regleringsbrev för kulturmyndigheterna . Ett stort antal myndigheter, institutioner, kommuner, lands- ting/regioner, organisationer, föreningar och andra har hört av sig och efterfrågat olika former av stöd. Samordnaren har försökt att tillfredsställa de behov som funnits och genom koppleriverksam- het förmedlat kontakter, skapat nätverk och mötesplatser och gett tips och råd om vart de olika aktörerna kan vända sig för att hitta nya samarbetspartners, söka ekonomiskt stöd eller höja den egna kunskapsnivån kring mångfaldsfrågor. Under de som samordnaren har varit verk- sam har ett mycket stort antal samtal och möten genomförts på lokal, regional, nationell och internationell nivå. En stor del av dessa har initierats av samordnaren (se nedan), men samordnaren och sekreterarna har också blivit inbjudna att tala om Mångkultur- året 2006 och om uppdraget och arbetet. Att genom samtal, möten och medverkan på konferenser, seminarier och workshops bidra till Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser dialog och ökad medvetenhet kring uppdraget har varit en viktig del av såväl det externa som interna arbetet. En utgångspunkt i arbetet var i enlighet med direktiven den studie som Mångkulturellt centrum genomförde på regeringens uppdrag 2003/2004 om mångfald i kulturlivet Tid för mångfald (Pripp, Plisch & Printz 2004). Studien visade att mång- faldsarbetet i det offentligt finansierade kulturlivet generellt är svårt att implementera och att få av de yrkesverksamma inom kultursektorn har utomeuropeisk eller minoritetsbakgrund. Med utgångspunkt från uppdraget och med stöd i studiens resultat och slutsatser fokuserades samordnarens arbete i huvudsak mot fyra specifika målområden för ökad mångfald: organisation, produktion, publikarbete samt internationellt kunskaps- och erfarenhetsutbyte. Genom att fokusera på dessa områden kunde utmaningar som gäller exempelvis frågor om rekrytering och representativitet, att spegla samhällets mångfald, att nå nya målgrupper, etcetera, bely- sas. Som en del av samordnarens och sekreterarnas externa kommu- nikation öppnades webbplatsen . Förutom information om bakgrund, syfte och mål- sättningar med året fanns där också ett kalendarium med ett urval av alla de aktiviteter och verksamheter som pågick runt om i . På webbplatsen fanns också möjlighet att bland annat lyssna på intervjuer med företrädare för kulturlivet och kulturskapare via podradio. Samordnaren och sekreterarna har också producerat och distribuerat en informationsbroschyr, ett nyhetsbrev samt ett faktablad i tryckt format om med information och intervjuer med företrädare för kultur- och utbildningssektorns olika verksamheter. Den publika- tion som kanske fått störst spridning inför och under Mångkultur- är vårt delbetänkande Agenda för mångkultur (SOU 2005:91) som överlämnades till kulturministern . Förutom en programförklaring för året innehöll betänkandet även ett omfattande kalendarium i vilket fler än 350 aktörer runt om i redovisade sina planerade aktiviteter och verksamheter inom ramen för . Inom ramen för det kommunikativa arbetet har samordnaren och sekreterarna även haft en opinionsbildande roll. Vi har själva och tillsammans med andra tagit initiativ till och bland annat skrivit debattartiklar och kommentarer i dagspress, medverkat i radio- och TV-intervjuer, medverkat i reportage i facktidskrifter samt på andra Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser sätt debatterat och diskuterat och mångfald i kulturlivet i allmänhet. För att få hjälp med vägledning, planering och utveckling av enskilda projekt och samarbeten hade myndigheter, institutioner och andra aktörer möjlighet att söka visst stöd hos samordnaren. Detta resulterade, förutom i form av erfarenhets- och kunskaps- stöd, även i bland annat visst ekonomiskt stöd. Efter rekommendation från samordnaren beslutade regeringen att ge bidrag till aktörer för förberedande insatser inför med särskilt fokus på ett internationellt perspektiv. Mångkulturellt centrum i fick för att internationellt kunna turnera generatio- nen av konstnären . Konstverket, som finns på Mångkulturellt centrum, innehåller berättelser från ett svenskt lokalsamhälle – . Den ideella föreningen fick för att kunna arrangera , en mässa för kulturell mångfald inom musik och scenkonst i . innehöll seminarier, samtal och uppträdanden . Det ekonomiska stödet till Mångkulturellt centrum och möjliggjordes genom medel från . Ett annat ekonomiskt stöd var de så kallade fröpengar som samordnaren hade möjlighet att föreslå till olika projekt inom kulturlivet. Syftet med dessa pengar var att initiera och stödja pro- jekt och samarbeten som samordnaren bedömde som nyskapande och viktiga inför . Det handlade framförallt om mindre projekt som var i sin linda och som med små ekono- miska medel bedömdes kunna ge ringar på vattnet och ge sam- ordnaren och aktörer inom kultur- och utbildningsområdet tillgång till nya nätverk, samarbeten och ny kompetens. Förfarandet med fröpengarna liknar det som finns hos befintliga stödformer som exempelvis Stiftelsen , (, jalla!) och (Drömdeg), där man med förenklat ansökningsförfarande och korta handläggningstider möj- liggör att projekt snabbt kan komma igång. Stödformen har, enligt samordnarens bedömning, även fungerat som dörröppnare och möjliggjort att de som fått del av medlen även i vissa fall har sökt sig vidare till ordinarie bidragsformer och i många fall även beviljats Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser pengar för en vidareutveckling av sina projekt. Fröpengarna har också, enligt samordnaren, givit aktörerna ett offentligt erkännande som har varit viktigt för deras fortsatta arbete. Till de aktörer som beviljats fröpengar hör bland andra Drömmarnas Hus i som fick medel för att kunna doku- mentera arbetet med , som visades i . I föreställningen sammanfördes professionella konstnärer från hela världen med ungdomar från för att tillsammans skapa en föreställning. Stöd fick också projektledaren för projektet . Elabed har arbetat med breddad rekrytering till universitet och högskolor. Genom detta projekt ville han inspirera fler ung- domar från segregerade förorter att söka sig till kultursektorn. Stöd utgick också till (Gringo), en förortsfestival för ungdomar; Var ligger pepparkakeland? (i i ), ett projekt med musik och mat med ambitionen att skapa möten mellan människor utifrån en regional kontext; en nätverkssammankomst med gruppen Ladjo bestående av en ung generation konstnärer, journalister och kulturskapare som alla på olika sätt arbetar med frågor om mångfald i kulturlivet; samt Mångkulturellt centrum i för förberedande insatser inför en internationell konferens om mångfald i kulturlivet . Samordnaren har även haft tillgång till ekonomiska medel för att inleda olika former av samarbeten med aktörer inom kulturlivet. Bland annat samarbetet med i inför Mångkulturårets inledningskonferens , samt med inför den dialogkonferens som genomför- des där (se mer nedan). Till de större sammankomster som samordnaren själv har tagit ini- tiativ till och tillsammans med andra genomfört hör bland annat den dialog- och inledningskonferens som genomfördes på kultur- huset Subtopia i i söder om i samband med den 11 augusti 2005TPF1FPT. Inbjudna var samtliga myndigheter och institutioner som fått ett särskilt uppdrag att medverka samt övriga kulturaktörer, kommuner, lands- 1TP PT Se bilaga 4 för en större sammanställning av konferenser och andra aktiviteter som av har varit med och arrangerat. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser ting/regioner, fria kulturutövare med flera från hela . De 220 personer som deltog fick lyssna till olika föreläsare samt gavs möjlighet att formulera vilka frågor som de tyckte var viktigast att fokusera på under . I mindre grupper diskuterades olika sätt att arbeta för att uppnå en ökad mångfald i kulturlivet. Till de frågor som deltagarna tog upp som viktiga hörde att skapa mötesplatser, förändra strukturerna, rekry- tera annorlunda och arbeta långsiktigt. genomfördes ytterligare en dialog- konferens, på i med ett 70-tal deltagare, för i första hand de myndigheter, stiftelser, insti- tutioner och bolag inom kulturområdet med särskilt uppdrag att medverka . Förutom tal av dåvarande kulturminister presenterades och kommittén svarade på frågor om upplägg och genomförande. För att sammanfatta arbetet under genomfördes avslutningsvis en slutkonferens på i med , men arbetet har bara börjat!. Drygt 250 deltagare fick bland annat lyssna på kulturminister , inbjudna svenska och internationella gästföreläsare och ta del av goda exempel på projekt som pågått under . Samordnaren har också genomfört flera mindre möten och seminarier med företrädare för kulturlivet. Ett exempel är det seminarium på Erlandergården i i som kommittén arrangerade och bjöd in till och som lockade ett 50-tal personer och riktade sig specifikt till kultur- aktörer i . Utifrån en lokal och regional kontext diskute- rades hur mångfalden hos utövarna, i utbudet och bland publiken kan öka inom kulturverksamheterna i och vilket behov av hjälp och stöd som dessa behöver från nationell nivå. Samordnaren och sekreterarna har också i samverkan med andra arrangerat samtal, möten och seminarier om mångkultur och kultu- rell mångfald. Exempelvis ett samtal på i () och på en nationell inspirationskonferens om mångfald i kulturlivet i samarbete med på Mångkulturellt centrum i (), samtal om exotism och mång- kultur på i (), semina- rium om mångkultur på Bok i (), föreläsning på i (och ), föreläsning på Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser der Kulturen i , (), seminarium i , i samband med (), seminarium på Svenska ambassaden i i samband med () samt seminarium om mångkultur och kulturell mångfald utifrån ett internationellt perspektiv på Mångkulturellt centrum och Subtopia i , i samband med Teaterdagarna 2006 (). Som ett led i en pågående kompetensutveckling kring frågor om mångfald i kulturlivet bjöd samordnaren även in till seminarier med flera internationellt kända experter, teoretiker och praktiker inom området. genomfördes på samordnarens kansli semi- nariet From cultural diversity to intercultural competence; the challenges of transnational citizenship med den nederländske teater- vetaren och kulturteoretikern fil.dr. kring mångfalds- arbete utifrån ett internationellt perspektiv. arrangerade samordnaren tillsammans med kulturförvaltning och på Finlandshuset i ett seminarium med , tidigare ansvarig för mångfaldsarbetet på i . deltog ett tjugotal personer på ett seminarium på med och teaterregissören från som bland annat diskuterade nationellt mångfaldsarbete och internationellt samarbete. genomfördes ett seminarium på kansliet med Venu Dhupa, kreativ ledare på största kulturella center i , som berättade om sitt arbete med att skapa ökad delaktighet i kultur- livet med mångfalden i centrum. Deltog gjorde ett 30-tal personer från kultur- och utbildningsområdet. 2.1.6Samordnarens interna arbete inför, under och efter 2006 För att bistå samordnaren i arbetet utsågs en sär- skild expertgrupp med åtta ledamöter representerandes såväl fria kulturaktörer som tjänstemän från . Expert- gruppen, som endast har haft en rådgivande funktion, träffades vid nio tillfällen och fungerade som ett boll- plank för samordnaren och sekreterarna i samband med bland Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser annat förberedelsearbetet inför delbetänkandet Agenda för mång- kultur (SOU 2005:91). Ett viktigt stöd för samordnaren och sekreterarna har också varit de regionala mångkulturkonsulenter som redan var igång och arbetade på lokal och regional nivå när samordnaren påbörjade sitt arbete och som under hela arbetets gång har varit en viktig diskussionspartner och resurs. genomfördes sju möten med mångkulturkonsulenterna som kom att ge oss viktiga kunskaper och erfarenheter från arbetet med att främja mångfald i kulturlivet på lokal och regional nivå. Ett exempel på intern samverkan är det samarbete som fyra av kommittéer (av , inom scen- konstområdet, Aktionsgruppen för barnkultur samt Orkester- utredningen) tillsammans med arbetsgivarorganisationen inledde och som resulterade i en gemensam konferens i i . Initiativet till detta samarbete kom från kommittéerna själva som under sitt arbete sett gemensamma beröringspunkter och fråge- ställningar samt arbetat för att motverka liknande strukturer i sina respektive sakområden och i kulturlivet i stort. På konferensen deltog drygt 120 chefer, rektorer och utbildningsledare inom scen- konstens organisationer och utbildningar från hela . En stor del av samordnarens interna arbete har ägnats åt att sätta sig in i förutsättningarna för mångfaldsarbete på lokal, regional, nationell och internationell nivå med särskilt fokus på de 54 myn- digheter, stiftelser, bolag, universitet och högskolor som fått i upp- drag att medverka i . Förutom samrådsmöten och samtal med företrädare för institutioner och fria aktörer på kommitténs kansli har besök också gjorts ute i en del av de olika verksamheterna för att på plats följa arbetet och inhämta erfaren- heter och kunskaper till arbetet med slutbetänkandet. För att fördjupa samtalet kring en del av de frågeställningar som har diskuterats har vi valt att även inkludera ett antal essäer i detta betänkande (se presentationen längst fram i betän- kandet). Tanken med detta har varit att ge en möjlighet åt olika aktörer verksamma inom kultur- och utbildningsområdet att reflektera kring frågor och belysa framtida utmaningar när det gäller ökad mångfald i kulturlivet. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser 2.1.7Förhandling och förankring – fortsatt arbete för mångfald Som ytterligare ett led i arbetet med att nerna, lämnar samordnaren i betänkandet särskilda förslag om uppdrag till 23 av de myndigheter, institutioner, stiftelser, hög- skolor och universitet som hade i uppdrag att medverka i . De är utvalda av samordnaren för att, genom de föreslagna uppdragen, fungera som bärare av det mångfaldsarbete som förstärktes på många institutioner, stiftelser, högskolor, universitet och myndigheter under . Genom uppdragen ska de kunna verka som inspiratörer för mångfaldsarbetet på andra myndigheter och institutioner i kultursektorn. På flera av dem pågår samtal om hur man ska driva ett aktivt förändringsarbete för ökad mångfald i organisation, publik och konstnärliga uttryck och samordnaren vill genom dessa förslag ge arbetet kontinuitet. Att genomdriva förändringar för att följa med i samhällets utveckling är en process som måste förankras inom organisationens olika delar. Att i större utsträckning försöka nå en ny publik, enga- gera fler människor och bredda utbudet är en utmaning som kan ställa krav på att se över vilket tilltal verksamheten har, hur man marknadsför sig, var man annonserar efter personal och hur krav- profiler är utformade. Det kan finnas behov av att se över till exempel jurygrupper och antagningsförfarande, problematisera hur man definierar kvalitet eller inventera vilken kunskap som finns om andra konstuttryck än de i redan etablerade. Vill man ha personal, studenter, konstnärer och andra utövare som tillsammans har olika erfarenheter, måste man skapa förutsättningarna för detta, och inte stanna vid det invanda arbetssättet. Samordnaren ser de interna samtalen på myndigheterna och institutionerna som en viktig del av förändringsprocessen, men menar att det också krävs aktiv handling. Att bättre följa med i samhällets utveckling och tilltala och beröra en så stor del av befolkningen som möjligt är en nödvändighet för att långsiktigt motivera statlig finansiering. Utvecklingsarbete för större mångfald innebär möjligheter till nya samarbeten och ett synliggörande av fler konstnärliga uttryck. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser I förlängningen ger detta ett mer mångfacetterat kulturliv med ett utbud med större variation för publiken. Samordnarens förslag till uppdrag är tänkta att ge kontinuitet och sprida ringar på vattnet då flera av dem innebär att institutionerna och myndigheterna inleder samarbeten med andra aktörer inom framförallt kultursektorn, men även inom utbildningsväsendet. Förslagen innebär att delar av institutionernas och myndigheternas verksamhet ses över och förändras och de uppmanar till erfaren- hetsutbyte mellan aktörer i sektorn över hela landet på lokal, regional, nationell och internationell nivå. Beroende på var i en institution är verksam finns olika förutsättningar och olika institutioner har självfallet olika erfarenheter av att arbeta nationellt respektive regionalt och lokalt. Dessa erfarenheter kan tillvaratas genom att en institution, myndighet eller stiftelse föreslås få en sammankallande funktion för kompetensutveckling för andra verk- samma inom samma del av kultursektorn. Samordnaren anser att det finns ett behov av en högre grad av erfarenhetsutbyte inom kultursektorn kring metoder och föränd- ringsarbete för ökad mångfald. Med anledning av detta föreslås flera av myndigheterna få sammankallande funktioner för att ge olika aktörer tillfälle att diskutera erfarenheter och inspirera varandra. De föreslagna uppdragen är individuellt utformade med hänsyn till att de 23 myndigheterna, institutionerna, stiftelserna och hög- skolorna ser mycket olika ut, har olika funktioner, mål, bakgrund och storleksmässigt skiljer sig från varandra.TPF2FPT Uppdragen ska driva utvecklingen framåt, utifrån den nivå där myndigheten och institu- tionen nu befinner sig. Förhandling och förankring – en process För att förslagen till uppdrag ska få verklig effekt anser samord- naren att det är viktigt att myndigheterna och institutionerna är delaktiga i processen att utarbeta förslag. Därför har samordnaren valt att arbeta efter en metod kallad förhandling och förankring. 2TP PT I bilaga 7 presenteras de 23 myndigheterna, institutionerna och högskolorna. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser Förhandlingen om de förslag som samordnaren lägger har alltså skett i dialog med verksamhetsledarna och präglats både av deras bild av och samordnarens uppfattning om myndigheten eller insti- tutionen ur ett mångfaldsperspektiv. Myndigheterna, institutionerna och stiftelserna har valts ut på grund av de roller de har inom kulturlivet, att de representerar olika konstarter och kulturområden. Arbetsmetoden där specifika för- slag utformats i dialog med myndigheter, stiftelser och institutio- ner var en omfattande process och att göra ett urval bland de som hade uppdrag att medverka i var nödvändigt. Vissa av myndigheterna, institutionerna och stiftelserna har valts ut på grund av att samordnaren bedömer att det där finns ett behov av ett grundläggande arbete för att öka mångfalden, andra för att de snarare har en väl utvecklad strategi för ökad mångfald, kan driva specifika frågor och vara ett forum för erfarenhetsutbyte. Bland de 23 som samordnaren föreslår ska få särskilda uppdrag ingår åtta av landets konstnärliga högskolor verksamma inom olika konstarter. Enligt är andelen studenter med utländsk bakgrund låg, liksom andelen studenter med arbetar- bakgrund.TPF3FPT De konstnärliga högskolorna har stor betydelse för det framtida kulturlivet, eftersom de ofta är en förutsättning för en karriär inom branscher med hård konkurrens. Att arbeta för ökad tillgänglighet och minskad snedrekrytering är därför, precis som grunduppdraget till samordnaren ger vid handen, en demokrati- fråga. Men samordnaren bedömer också att ett kulturliv med konstnärer och andra verksamma med olika erfarenheter och bak- grunder förbättrar förutsättningarna för att flera perspektiv synlig- görs och ges plats. I förlängningen leder det till en större mångfald och bredd också i de konstnärliga uttrycken. Konkret har arbetsmetoden förhandling och förankring inne- burit att Mångkulturårets samordnare, , har träffat myndighets- och institutionscheferna två till vardera för att diskutera möjliga uppdrag. Legitimiteten hos en statlig satsning som har varit betydande och responsen har varit stark. Idén till arbetsmetoden förhandling och förankring föddes hos samordnaren under de samrådsmöten som samordnaren arrangerade med chefer för ett antal institutioner, myndigheter, 3TP PT Snäv rekrytering till de konstnärliga högskolorna, Statistik och analys, 2005. Detta är den senaste statistiska undersökning om studenters bakgrund vid de konstnärliga högskolorna från . Liksom samordnaren har uppmärksammat att insatser har gjorts för att minska snedrekryteringen. Samordnarens bedömning är dock att detta arbete bör stärkas ytterligare. Exempel och erfarenheter, analys av året och tidigare insatser stiftelser och högskolor. Myndigheterna och institutionerna hade kommit olika långt i arbetet för ökad mångfald. Gemensamt var behovet av att diskutera arbetsmetoder, vilka svårigheter man upp- levde och vilka möjligheter man såg. Bedömningen från samord- naren var att cheferna visade en vilja att arbeta för att öka mång- falden i sina verksamheter. Grunden till arbetsmetoden förhandling och förankring är enkel, genom att lyssna kan möjligheterna och behoven framträda tydligare. Flera chefer som har haft en vilja att öka mångfalden men fastnat vid att se svårigheter och i en rädsla för att göra fel, har under samtal och diskussioner upptäckt möjligheterna och i dialog med samordnaren formulerat metoder för hur man önskar arbeta. Arbetsmetoden är en process där tidsaspekten är en viktig del. Mellan mötena har det förflutit upp , vilket har givit myndighets- och institutionscheferna möjlighet att reflektera över hur man önskar utveckla myndigheten och hur det arbetet konkret ska gå till. Cheferna har haft möjlighet att förankra förslagen hos ledningsgrupper, och samordnaren har, genom att få tillgång till information om eventuella omorganiseringar och projekt, haft möjlighet att formulera förslag som är tydligt förankrade i det aktuella läget och därmed har möjlighet att få effekt. Myndigheterna och institutionerna har genom regleringsbreven uppdrag att arbeta för ökad mångfald. Institutionernas ansvar för detta betonas ytterligare genom arbetsmetoden förhandling och förankring , eftersom förslagen har uppkommit i dialog med cheferna. Förslagen är således ett resultat av hur respektive myndighets- och institutionschef önskar bedriva mångfaldsarbete, där samordnaren varit ett stöd i att ta fram modeller och verktyg för detta. Förslagen till uppdrag ska innebära en utmaning för den nuvarande verksamheten och majoriteten av förslagen ska utformas inom den ordinarie budgeten, vilket i många fall innebär ompriori- teringar.