sou · GVB365 · 2008-01-01 00:00:00 — För det fall bristen är sådan att en prövning i sak omöjliggörs kan dock myndigheten avvisa ansökan. Det som föreskrivs i 5 § förvaltnings- processlagen (1971:291) har nämligen ansetts kunna tillämpas även hos förvaltningsmyndighet.1 Det framstår således inte som helt nöd- vändigt att införa särskilda bestämmelser om att de ska vara möjligt att avvisa en bristfällig ansökan. För tydlighetens skull bör ändå i vart fall för vissa ärenden en sådan bestämmelse införas. I denna del hänvisar utredningen till specialmotiveringen under kapitel 26. Vad avser frågan om avvisning av ansökan för det fall före- skriven ansökningsavgift inte har erlagts bör föreskrifter lämpligen meddelas i de förordningar som reglerar frågor om ansöknings- avgift (se nedan avsnitt 24.1.3). Utredningens förslag: De tider för överklagande som gäller , dvs. för beslutet, ska behållas. Hovrättens beslut i en överklagad fråga angående ersättning till likvidator ska kunna överklagas endast om hovrätten tillåter det. I den mån det inte är särskilt reglerat bör det införas sär- skilda bestämmelser om krav på prövningstillstånd vid överklag- ande till kammarrätt. Utredningens bedömning: Lagen (1996:242) om domstols- ärenden kan tillämpas vid handläggningen i allmän domstol av överklagade beslut. Särskilda bestämmelser om prövningstillstånd i hovrätt be- höver inte införas. 1 Se bl.a. – , Förvaltningslagen med kommentarer, 2003, 73 f. I 23 § förvaltningslagen föreskrivs att ett beslut får överklagas från den dag då klaganden fick del av beslutet. I ärende- lagen är däremot huvudregeln att slutliga beslut får överklagas för beslutet (38 § ÄL). Systemet enligt förvaltningslagen kan sägas bättre garantera att den enskilde inte försitter möjligheten att överklaga. Å andra sidan innebär det en betydande rättsosäkerhet för övriga intressenter som har ett berättigat intresse av att beslutet blir slutgiltigt . Systemet är också dyrare för samhället i och med att delgivning måste ske. Enligt den nuvarande ordningen kan tingsrättens slutliga avgör- anden i ärenden överklagas för av- görandet. En motsvarande ordning infördes när t.ex. vissa ärenden om likvidation flyttades från domstol till Patent- och registrerings- verket (jfr prop. 1993/94:43 s. 19 f.). Enligt utredningens mening bör denna ordning vidmakthållas. Utredningen föreslår därför att det för de ärenden som utredningen anser bör flyttas från allmän domstol till förvaltningsmyndighet föreskrivs att överklagande av förvaltningsmyndighets beslut ska ske för beslutet. Med några få undantag har utredningen föreslagit att förvaltnings- myndigheternas beslut i de ärenden som föreslås flyttas dit, ska överklagas till tingsrätt. Utredningen gör bedömningen att ärende- lagen kan tillämpas vid tingsrättens handläggning av överklagade beslut. Några särskilda förfaranderegler som kompletterar ärende- lagens bestämmelser bedöms inte erforderliga. Enlig den nuvarande ordningen finns det för många av de ärenden som utredningen föreslår ska flyttas från domstol till förvaltnings- myndighet inte något krav på prövningstillstånd för att hovrätten ska pröva ett överklagande. En av grundtankarna i det reformarbete som bedrivits har varit att tyngdpunkten i den dömande verksamheten ska ligga i första instans. bakgrund anser utredningen att de ärenden som föreslås få över- klagas till allmän domstol bör omfattas av systemet med prövnings- tillstånd i hovrätt. Motsvarande bör gälla för de ärenden som före- slås få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Som utredningen redogjort för tidigare beslutade att införa ett generellt krav på prövningstillstånd i hovrätt för ärenden som handläggs enligt ärendelagen (se avsnitt 3.2.5). Regeringen har beslutat att reformen ska träda i kraft (se förordningen [2007:636] om ikraftträd- ande av lagen [2005:683] om ändring i och viss följdlagstiftning). Med hänsyn härtill saknas anledning att införa särskilda bestämmelser om prövningstillstånd i hovrätt. För de ärenden som utredningen föreslagit ska överklagas till allmän förvaltningsdomstol gäller som huvudregel att krav på pröv- ningstillstånd måste vara särskilt föreskrivet (34 a § förvaltnings- processlagen [1971:291]). Regleringen får betydelse för utred- ningens förslag såvitt avser ärenden om förordnande av förvaltare att företräda aktier eller andelar och ärenden om förordnande av sakkunnig enligt lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik (se avsnitt 7.5.4.4 och 16.4.1). I de lagar som reglerar de förstnämnda frågorna finns det redan särskilda bestämmelser om krav på pröv- ningstillstånd vid överklagande av länsrätts beslut till kammarrätt (se t.ex. 17 kap. 1 § lagen [2004:297] om bank- och finansierings- rörelse). I lagen om internationell järnvägstrafik finns det emeller- tid inte någon sådan bestämmelse. Det bör alltså i lagen om inter- nationell järnvägstrafik införas en särskild bestämmelse om krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt. Fullföljdsförbud i vissa fall Utredningen har föreslagit att ska ges ensam behörig- het att pröva ärenden om ersättning av allmänna medel till likvi- dator och att verkets beslut i dessa ärenden ska kunna överklagas till allmän domstol (se avsnitt 7.1.5.4). Med anledning härav finns anledning att överväga om det bör införas fullföljdsförbud av hov- rättens beslut i en överklagad ersättningsfråga. Bestämmelser om fullföljdsförbud av överrätts beslut om ersätt- ning av allmänna medel gäller i ett flertal fall. Det gäller t.ex. beslut om ersättning till offentlig försvarare (54 kap. 3 § sista stycket ), till offentlig biträde (7 § lagen [1996:1620] om offentligt biträde) och till målsägandebiträde (5 § lagen [1988:609] om målsägandebiträde jämfört med 43 § rättshjälpslagen [1996:1619]). Enligt utredningens mening bör motsvarande fullföljdsförbud in- föras i fråga om ersättning av allmänna medel till likvidator. Utred- ningen föreslår därför att hovrättens beslut i en överklagad fråga angående ersättning till likvidator ska kunna överklagas endast om hovrätten tillåter det. Utredningens förslag: Regeringen bemyndigas att i vissa fall meddela föreskrifter om ansökningsavgifter. Avgifter ska utgå i samma omfattning som . Regleringen ska dock flyttas från förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstol- arna till andra lämpliga förordningar. Förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna är tillämplig på ansöknings-, kungörande- och expeditionsavgifter vid allmän domstol. Ansökningsavgift ska betalas till staten innan vissa ärenden tas upp till prövning. Flertalet av de ärenden som ut- redningen föreslår ska flyttas från domstol till förvaltningsmyndig- het omfattas av sådana avgifter. Det utgår däremot inte några kun- görande- eller expeditionsavgifter. Motsvarande ordning bör enligt utredningens mening behållas även när handläggningen av ärenden flyttas från domstol till för- valtningsmyndighet. Det bör även i fortsättningen ankomma på regeringen att bestämma ansökningsavgifternas storlek. Fråga uppkommer då om rätten att ta ut ansökningsavgift måste kunna härledas ur lag eller om denna rätt kan anses falla inom ramen för regeringens restkompetens. Enligt 8 kap. 3 § RF ska föreskrif- ter om tvångsavgifter meddelas genom lag. kan dock enligt 8 kap. 9 § andra stycket RF bemyndiga regeringen eller kommun att meddela föreskrifter om sådana avgifter. Avgifter som är att anse som frivilliga får regeringen besluta om utan bemyn- digande, vilket följer av regeringens restkompetens enligt 8 kap. 13 § RF. Gränsdragningen mellan tvångsavgift och frivillig avgift är emellertid inte helt tydlig. I förarbetena till regeringsformen anges att avgörande vikt bör fästas vid om den enskilde befinner sig i en sådan situation att han rättsligt eller faktiskt kan anses tvingad att erlägga avgiften.2 Frågan om rätten att ta ut ansökningsavgift måste kunna härledas ur lag bör således avgöras för varje enskilt ärende. De ärenden som utredningen föreslår ska flyttas till olika förvaltningsmyndigheter är av vitt skilda slag. Att för varje enskilt ärende närmare överväga om befogenheten att meddela föreskrifter om ansökningsavgift bör ges i lag ryms inte inom tiden för utred- ningens uppdrag. Generellt kan dock utredningen konstatera att många ärenden är av sådant slag att den enskilde måste aktualisera ärendet vid en myndighet för att få till stånd en åtgärd med en viss rättsverkan. Som exempel kan nämnas registreringsärenden enligt och ärenden om dödande av handling. Det talar för att regeringens befogenhet att meddela föreskrifter om ansök- ningsavgifter i vart fall delvis bör ges i lag eller efter bemyndigande. Frågan bör dock övervägas närmare för varje enskilt ärende. Det kan nämnas att det för vissa ärenden redan finns bemyndiganden för regeringen (se t.ex. 27 kap. 9 § aktiebolagslagen [2005:551]). I anslutning till genomförandet av utredningens förslag bör ifrågavarande bestämmelser om ansökningsavgifter flyttas från för- ordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna till andra lämpliga förordningar. Vilka förordningar som bör komma i fråga får övervägas i annan ordning. 2 För en utförligare redogörelse för gränsdragningen mellan tvångsavgift och frivillig avgift hänvisas till förarbetena till regeringsformen, prop. 218–220, och enligt regeringsform. Jfr även prop. 2000/01:88 Inskrivning enligt lagen (1984:649) om företagshypotek och sjöfartsregisterärenden s. 54 f., som behandlar frågan om expeditionsavgifter. Utredningens bedömning: De föreslagna författningsändring- arna bör kunna träda i kraft med undantag för den föreslagna nya mortifikationslagen som bör kunna träda i kraft . Utredningens förslag: Äldre bestämmelser ska gälla för ären- den som kommit in till tingsrätten före ikraftträdandet. Med hänsyn till den tid som kan beräknas gå åt för remissförfar- ande, beredning inom och riksdagsbehandling, bör de författningsändringar som utredningen föreslår kunna träda i kraft . När det gäller den föreslagna nya mortifikationslagen finns det dock anledning att påskynda lagstiftningsarbetet något. Förslaget om en ny mortifikationslag innebär bl.a. att handläggningen av ären- den om dödande av pantbrev och vilandebevis i fastighet eller tomt- rätt flyttas från tingsrätt till . Detsamma gäller i fråga om dödande av inteckning i fastighet eller tomträtt. Som tidi- gare framgått finns det långt framskridna planer på att reformera de fastighetsrättsliga inskrivningsmyndigheternas organisation (se avsnitt 6.4.1.2). Tanken är att huvudmannaskapet för inskrivnings- verksamheten ska föras över från till Lantmäteri- verket den 1 juni 2008.1 Ur flera aspekter vore det till fördel om den nya mortifikationslagen kunde träda i kraft som den reformen. Härigenom skulle överföringen av inskrivningsverk- samheten och ärendehanteringen från domstolarna till Lantmäteri- verket kunna samordnas. I sådant fall skulle 1 Se prop. 2006/07:100 ekonomiska vårproposition. nya organisation redan från början kunna dimensioneras vad avser t.ex. personalresurser och lokalbehov. En annan fördel är att den nya verksamhetens administrativa datastöd skulle kunna tas fram i ett sammanhang. Med hänsyn härtill och då det inte torde vara helt omöjligt att påskynda lagstiftningsarbetet något bör den nya mortifikationslagen kunna träda i kraft . Det kan nämnas att tingsrätterna handlägger cirka 6 000 ärende om dödande av handling. En större andel av dessa ärenden rör nu aktu- ella handlingar. Utredningen anser att tingsrätterna bör få avsluta handlägg- ningen av de ärenden som anhängiggjorts där före ikraftträdandet. Såvitt utredningen kan överblicka behövs därutöver i huvudsak inte några övergångsbestämmelser. Enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) ska, om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska även dessa redo- visas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, ska kommittén föreslå en finan- siering. Utredningens bedömning: Bortsett från vissa övergångskost- nader innebär utredningens förslag inte några ökade kostnader för staten. Övergångskostnaderna bör kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag. Av årsredovisning för framgår att det kom in 57 256 ärenden till landets tingsrätter. och 2004 var motsvarande antal ärenden 56 579 respektive 56 232. Med utgångspunkt i antalet inkomna ärenden innebär utredningens förslag att handläggningen av cirka 43 500 ärenden flyttas från tingsrätterna till olika förvaltningsmyndigheter (se tabell nedan). Enligt uppgift från uppgår det totala antalet årsarbetskrafter för hantering av ärenden vid landets tingsrätter till cirka 124. Årsarbetskrafterna är fördelade på följande personal- kategorier: 16 domare, 52 jurister och 56 domstolssekreterare. uppgick den beräknade kostnaden för handläggning av ett domstolsärende till . Av tabellen framgår vilka ärenden som utredningen föreslår ska flyttas från tingsrätt till förvaltningsmyndighet. hur många sådana ärenden som kom in till tingsrätterna under åren 2004–2006 Föreläggande enligt 19 kap. 14 a § ÄB Dödande av förkommen handling Dödande av inteckning i fartyg Dödande av inteckning i luftfartyg Förordnande av särskild företrädare Entledigande av särskild företrädare 2 nuvarande statistiksystem innehåller inte några specifika uppgifter om vissa ärenden som tingsrätterna handlägger. De ärenden som det saknas sådana uppgifter om benämns därför övriga domstolsärenden. I den nu aktuella kategorin ingår t.ex. de associa- tionsrättsliga ärenden som utredningen föreslår ska flyttas. Den i tabellen angivna siffran över antalet inkomna övriga domstolsärenden är skönsmässigt uppskattad av utredningen. Utredningens förslag innebär att handläggningen av ett stort antal ärenden flyttas från tingsrätterna. De resurser som frigörs medför att förslagen kommer att kunna finansieras inom befintliga budget- ramar. Till följd av de föreslagna reformernas rationaliserings- effekter kommer därutöver frigöras resurser som kan tillföras den dömande verksamheten. Utredningens föreslår att ska ta över handläggningen av bl.a. vissa ärenden som rör likvidation och dödande av handling. verksamhet är avgiftsfinansierad. De ökade kost- naderna beräknas kunna täckas inom ramen för det nuvarande avgiftssystemet. bedömer dock att de tillkommande uppgifterna kommer att kräva viss utveckling av myndighetens datasystem till en kostnad av . Den relativt låga omställningskostnaden bör kunna finansieras inom rättsväsendets befintliga budgetramar. Utredningen föreslår i en ny mortifikationslag att handläggningen av ärenden om dödande av handling och inteckning flyttas till olika förvaltningsmyndigheter. Av dessa ärenden rör det största antalet dödande av pantbrev och inteckning i fast egendom. Enligt för- slaget ska ärendena flyttas till . har upplyst att det i annat sammanhang beräknats att det för att fullgöra uppgiften kommer att behövas 6–7 årsarbetskrafter. Med hänsyn till förslag om att ska lokalisera sin framtida inskrivningsverksamhet till de orter där de nu- varande inskrivningsmyndigheterna är belägna (se avsnitt 6.4.1.2), borde det vara möjligt att personal från tingsrätterna med erfarenhet av ifrågavarande ärendehantering kan anställas av . Behovet av utbildning blir därmed begränsat. En kostnad som till- kommer är dock utveckling av datasystem. Om den föreslagna nya mortifikationslagen kan träda i kraft som reformeringen av inskrivningsverksamheten genomförs, bör även denna kostnad kunna begränsas (se avsnitt 25.1). Härutöver uppkommer kost- nader för kungörelser. Utredningens bedömningen är att förslaget bör kunna finansieras genom att resurser överförs från Domstolar till Lant- mäteriverket. Utredningens förslag innebär att är den förvaltnings- myndighet som sammantaget kommer att ta över handläggningen av det största antalet ärenden. Det rör sig om totalt cirka 20 500 ären- den . Ärenden som avses är förordnande och entledigande av bodelningsförrättare, registreringsärenden enligt samt ärenden om beviljande och utbetalning av ersättningsgaranti till bodelningsförrättare. Det är också ärenden om arvskungörelse samt ärenden om förordnande och entledigande av boutrednings- man. Även ärenden om förordande och entledigande av skiftesman omfattas av föreslagen överflyttning. Härtill kommer att utredningen föreslår att ansvaret för äktenskapsregistret flyttas till . Enligt uppgift från () uppgår den nu- varande kostnaden för hanteringen av äktenskapsregistret till totalt . I beloppet ingår bl.a. kostnader för personal, administration, datastöd, lokalhyra och utbildning. SCB:s hantering av äktenskapsregistret finansieras genom statliga anslag och genom intäkter från olika uppdrag. Innevarande år (2007) uppgår det statliga anslaget till . Det nu- varande anslaget motsvarar således inte fullt ut kostnaden för hanteringen av äktenskapsregistret. Utredningens förslag innebär att kommer att över- ta äktenskapsregistrets arkiv. Det är ett omfattande material. bedömning är att det utöver den nuvarande kost- naden på kommer att tillkomma kostnader för arkivmaterial. Utredningens förslag kan alltså medföra en viss kostnadsökning. Det bör dock beaktas att förslagen om att ansvaret för äktenskaps- registret och handläggningen av registreringsärenden flyttas till möjliggör ett effektivare resursutnyttjande när det gäller t.ex. personal och lokaler. bör den föreslagna reformen – bortsett från vissa omställnings- kostnader – därför kunna finansieras genom att SCB:s anslag för hanteringen av äktenskapsregistret förs över till . har efter besök hos SCB gjort den bedömningen att verket kan ta över SCB:s datasystem. anser dock att vissa åtgärder måste vidtas för att utveckla systemet, vilket kommer att medföra vissa merkostnader. Sammantaget innebär utredningens förslag att det tillkommer vissa omställningskostnader för att utveckla datasystem samt kost- nader för arkiv. är det dock svårt att närmare uppskatta hur stor kostnadsökningen blir. Utredningens bedömning är dock att den inte kan förväntas bli högre än att den kan finansieras inom befintliga budgetramar. Förslaget om att ansvaret för äktenskapsregistret flyttas till innebär att det är fråga om övergång av verksamhet enligt 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd, eftersom det föreligger identitet mellan verksamheten före och efter övergången. Anställningsavtalen i deras lydelse vid övertagandetidpunkten förs då automatiskt över till , om inte arbetstagaren mot- sätter sig övergången. Tingsrätterna handlägger cirka 15 000 registreringsärenden enligt . Det saknas anledning att anta att detta antal kommer att förändras i någon större omfattning. Enligt bedömning krävs det cirka 15 årsarbets- krafter för att hantera den angivna ärendemängden. Det innebär en kostnad om inklusive sociala avgifter. Där- utöver tillkommer kostnader för bl.a. administration och utbild- ning om cirka 100 tkr. I fråga om lokalkostnad gör utredningen bedömningen att den kostnaden bör kunna rymmas inom ramen för äktenskapsregistrets anslag, då det torde vara möjligt att sam- lokalisera verksamheten med äktenskapsregistret. Förslaget beräknas därmed innebära en total kostnad för Skatte- verket om samt kostnader för kun- görelser. Kostnaderna bör finansieras genom att resurser förs över från Domstolar till . Ärenden med anknytning till och När det gäller de övriga ärenden som utredningen föreslår ska flyttas är bedömning att utgångspunkten för kost- nadsberäkningen bör vara verkets styckkostnad för handläggningen av ärenden om registrering av bouppteckningar. uppgick den till . Med utgångspunkt i antalet inkomna ärenden (se tabell ovan) kommer därmed utredningens förslag att innebära en total kostnad för om . På motsvarande sätt som för äktenskapsregistret bör kostnaden finansieras genom att resurser förs över från Domstolar till . Utredningens övriga förslag innebär att handläggningen av ärenden flyttas till olika förvaltningsmyndigheter. De förslagen bör kunna finansieras genom att resurser förs över från Domstolar till respektive förvaltningsmyndighet. Vissa förslag rör dock ett mycket begränsat antal ärenden. Utredningen syftar här på t.ex. ärenden om medgivande att använda fingerade personuppgifter och ärenden om förordnande av sakkunnig enligt lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik. De föreslagna reformerna bör i dessa fall kunna finansieras inom ramen för respektive förvaltningsmyn- dighets befintliga anslag. Utredningens bedömning: Utredningens förslag innebär att kommunerna kommer att få vissa merkostnader. Dessa kost- nader bör dock kunna finansieras inom ramen för nuvarande resurser. Utredningens förslag om att handläggningen av ärenden om anord- nande, omprövning och upphörande av godmanskap ska tas över av överförmyndaren, innebär naturligtvis en ökad arbetsbörda. Det gör även förslaget om att överförmyndaren ska ta över handlägg- ningen av ärenden om förordnande och entledigande av förmyndare medverkar dock överförmyndaren aktivt i flertalet av dessa ärenden. De merkostnader som kan uppkomma torde därför inte bli särskilt stora. Kommunerna bör enligt utred- ningens bedömning klara de nya uppgifterna inom ramen för nu- varande resurser. Utredningens bedömning: Utredningens förslag kommer inte att medföra några andra konsekvenser av det slag som anges i 15 § kommittéförordningen (1998:1474). Utredningens förslag innebär att handläggningen av ett stort antal ärenden kommer att flyttas från landets tingsrätter till olika förvalt- ningsmyndigheter, vars verksamhet i många fall är koncentrerad till vissa orter i landet. Det kommer att medföra vissa begränsningar av enskildas möjlighet att personligen besöka myndigheterna. Utred- ningens erfarenhet är dock att enskildas kontakter med tingsrätten i de ärenden som föreslås flyttas vanligtvis sker per telefon och att det sällan förekommer att den enskilde besöker domstolen. Dess- utom har många av landets hushåll numera tillgång till Internet vilket innebär att den enskilde i många fall kan få information den vägen. Härutöver innebär tillgången till Internet att kontakter mellan enskilda personer och myndigheter kan ske via e-post. Ut- redningen gör sammantaget den bedömningen att förslagen i betänkandet inte kommer att få några konsekvenser för den offent- liga servicen i olika delar av landet. Utredningens bedömning är att förslagen inte heller i övrigt kommer att få sådana konsekvenser som anges i 15 § kommitté- förordningen (1998:1474). Det innebär uteblivna konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, för brottsligheten och det brotts- förebyggande arbete, för sysselsättning samt för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags. Vidare innebär det att förslagen inte heller medför några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 26.1Förslaget till lag om ändring i De ändringar som utredningen föreslår i innebär att handläggningen av ett flertal ärenden flyttas från tingsrätt till . Det gäller ärenden om förordnande och entledigande av bodelningsförrättare. Det gäller även ärenden om ersättnings- garanti till bodelningsförrättare. Även registreringsärendena flyttas till . Till följd av utredningens förslag har bl.a. följande paragrafer ändrats; 7 kap. 3 §, 9 kap. 1 §, 13 kap. 6 §, 16 kap. 2 och 4 §§ samt 17 kap. 1 och 5 §§. I de nu angivna paragraferna har endast orden domstol och tingsrätt i olika böjningsformer bytts ut mot . 14 kap. Äktenskapsmål och mål om underhåll 5 § I mål om äktenskapsskillnad får domstolen pröva frågor om underhållsbidrag, vårdnad om barn, barns boende, umgänge med barn, rätt att bo kvar i makarnas gemensamma bostad till dess att bodelning sker och förbud att besöka varandra.