sou · GWB3112 · 2008-12-11 00:00:00 — Det innebär inte att kunskaper som förvärvats via formellt lärande inte kan ge tillträde till yrkeslärarut- bildningen. Om det öppnas fler och varierande vägar är det också sannolikt att fler söker och är behöriga till yrkeslärarutbildningen. I utredningsarbetet är följande aspekter särskilt viktiga att beakta när jag lägger förslag till förändringar för dels särskild behörighet till lärarutbildningen, dels när det gäller system för bedömning av yrkeskunnande: Hur kan särskilda behörighetskrav formuleras för lärare i yrkes- ämnen så att de öppnar upp möjligheten för fler individer att vara behöriga sökande än i dagens system och som säkrar tillräcklig ämneskunskap?, Hur säkerställs en nationell likvärdighet och rättsäkerhet vid bedömning av yrkeskunnande för den sökande?, Vilken precisionsnivå måste ett bedömningssystem ha för att ge tillräcklig förutsägbarhet när det gäller kunskap i kommande undervisningsämnen?. Jag föreslår därför tre likvärdiga ingångar för tillträde till yrkeslä- rarutbildningen: godkända resultat från en högskoleutbildning omfattande minst 90 högskolepoäng i relevant ämnesområde, och kvalificerad och relevant yrkeserfarenhet, eller godkända resultat från annan eftergymnasial utbildning omfat- tande minst 60 veckors heltidsstudier i relevant ämnesområde, och kvalificerad och relevant yrkeserfarenhet, alternativt intyg utfärdat av på bekräftade kunskaper och kompetenser som motsvarar kvalifikationskrav inom sökt ämne/inriktning eller yrkesutgång. Ovanstående utgör särskilda behörighetskrav som är av betydelse för det undervisningsområde som utbildningen förbereder för. De utgår ifrån att den sökande uppfyller grundläggande högskole– behörighet enligt högskoleförordningen. Att föreslå andra särskilda behörighetskrav för att studenten ska kunna tillgodogöra sig lärarutbildningen ingår inte i mitt uppdrag. Det är viktigt att lärare som undervisar i yrkesämnen har erfa- renhet av yrket. Den som söker till lärarutbildningen med hög– skolestudier eller annan eftergymnasial utbildning som grund ska även ha kvalificerad och relevant yrkeserfarenhet. Kvalifikations- kriterierna som ligger till grund för intyg ska vara av sådan karaktär att den sökande som uppfyller dessa uppvisar med automatik också en kvalificerad och relevant yrkeserfarenhet. Den sökandes rätt till validering Med möjligheten att bli behörig till lärarutbildningen på grundval av icke-formellt och informellt lärande föreslår jag att den sökande också ska ha rätt att få sina kunskaper validerade. För att säkerställa en likvärdig och rättvis bedömning föreslår jag att får i uppdrag att ansvara för valideringen. De Nationella programråden som föreslås i – en refor- merad gymnasieskola (SOU 2008:27) ska bestå av representanter från såväl arbetsliv som utbildningssystem. Dessa Nationella pro- gramråd ska enligt mitt förslag ansvara för att det utvecklas kvalifi- kationskriterier som underlag för bedömningsarbetet samt för kvaliteten i bedömningsarbetet. föreslås i andra utred- ningar få uppdrag som ligger nära det jag föreslår här, bl.a. lärarle- gitimation och bedömningskriterier för provår. Nationella programråd ska inte utföra bedömningarna utan detta ska ske genom särskilda bedömare. Dessa kan vara representanter från yrkesliv eller utbildningsväsende beroende på vilka kunskaps– områden som ska bedömas. Kunskapsbedömningen ska ha sin utgångspunkt i kommande undervisningsämnen och omfatta ämnen utifrån gällande behörig- hetsregler alternativt lärarlegitimation för att undervisa. Valide- ringen ska ske i två steg och utgå ifrån uppsatta kvalifikationskrite- rier. Helt centralt är emellertid att samtliga kriterier för att uppnå särskild behörighet är kända av individen så att vederbörande har en rimlig chans att själv avgöra om hon eller han når upp till kraven. Steg ett ska vara relativt enkelt och bestå av en inledande kompe– tenskartläggning. Här ska fastställas om det finns förutsättningar för steg två som utgörs av en mer preciserad bedömning utifrån de angivna kvalifikationskriterierna. Kompetensbedömningen ska ha ett kontrollerande förhållningssätt för att kunna ange om individen har de ämnesspecifika kunskaper och kompetenser som behövs för att undervisa i kommande undervisningsämnen. Bedömningen ska utföras av särskilda bedömare med kompetens för uppdraget. Den som blivit bedömd ska erhålla ett intyg av Nationella programråd där det framgår i vilket sammanhang intyget utfärdats, vem som ansvarar för intygets giltighet och dess giltig- hetstid. Det ska också tydligt framgå om individens kunskap och kompetens är tillräcklig eller ej som särskild behörighet till lärarut- bildningen inom valt område. Det ska framgå att ett sådant intyg är ett behörighetsgivande dokument i enlighet med förslagen till särskild behörighet. För att få ett system, oberoende av vilka ämnen yrkesläraren ska undervisa i, föreslår jag att det finns koppling mellan de framtagna kvalifikationskriterierna och det europeiska kvalifikationsramverket EQF. Det ska också vara möjligt att koppla redan etablerade och väl fungerande bedömningssystem inom branscher och utbild- ningssystem till EQF. kan det leda till möjligheter att jämföra kunskaper och kompetenser såväl nationellt som interna- tionellt. Även om det inte finns framtagna kvalifikationskrite- rier kan man fundera över vilken nivå i EQF som kan vara lämplig i förhållande till den sökandes kommande undervisningsämnen. Jag anser att nivå fem kan vara en lämplig nivå när det gäller områdena kunskap och färdighet. Med en kompletterande lärarutbildning mot- svarar den nyutexaminerade lärarens kunskap och kompetens kva- lifikationskraven enligt nivå fem även inom området kompetens. Detta motsvarar en kortare högskoleutbildning enligt EQF. I utredningens direktiv ingår att lämna förslag till de författnings- texter som behövs för att genomföra utredningens förslag. Denna utredning har direkt koppling till utredningen hållbar lärarut- bildning (SOU 2008:109) som lämnar författningsförslag som påverkar förutsättningar för förslag i denna utredning. Det gäller bl.a. att examenskraven för lärarutbildning med inriktning mot yrkesämnen föreslås bli 90 högskolepoäng istället för dagens exa- menskrav som omfattar 180 högskolepoäng. Förslagen i denna utredning utgår ifrån den särskilda behörig- heten som regleras i Högskoleförordningen 7 kap 8 § samt 10 a §. Utredningen föreslår att med stöd av 7 kap. 8 § samt 10 a § meddelar föreskrifter om följande områdesbehörigheter som ska gälla för lärarutbildning med inriktning mot gymnasie- skolans yrkesämnen. -godkända resultat från en högskoleutbildning omfattande minst 90 högskolepoäng i relevant ämnesområde, och kvalificerad och relevant yrkeserfarenhet, eller -godkända resultat från annan eftergymnasial utbildning omfat- tande minst 60 veckors heltidsstudier i relevant ämnesområde, och kvalificerad och relevant yrkeserfarenhet, alternativt -intyg utfärdat av på bekräftade kunskaper och kompetenser som motsvarar kvalifikationskrav inom sökt ämne/inriktning eller yrkesutgång. Med relevant menas att de förvärvade kunskaperna är nödvändiga som grund för kommande undervisningsämnen. Utbildningarna kan jämföras med krav på relevant högskoleutbildning för andra undervisningsämnen inom gymnasieskolan. Uppdraget är i huvudsak att lämna förslag på följande: hur ett system för bedömning och dokumentation av yrkeskom- petens och yrkeserfarenhet kan utformas och genomföras för sökande till utbildning till en examen för lärare i yrkesämnen på gymnasial nivå, hur krav på behörighet för tillträde till utbildningen som lärare i yrkesämnen på gymnasial nivå kan omfatta relevant yrkesut- bildning och yrkeserfarenhet, på vilket sätt branscher och näringslivsorganisationer kan invol– veras i arbetet. Det ingår också i uppdraget att beakta och ta tillvara på resultaten från Valideringsdelegationens arbete samt de erfarenheter som finns vid lärosäten av validering av sökande till nuvarande yrkeslä- rarutbildning. Därutöver ingår att lämna förslag till de författ- ningstexter som behövs för att genomföra utredningens förslag samt analysera och redovisa de ekonomiska konsekvenserna av de lämnade förslagen i enlighet med vad som anges i 14–16 §§ kom- mittéförordningen (1998:1474). Jag tolkar uppdraget som att krav på behörighet för tillträde till utbildningen som lärare i yrkesämnen i huvudsak ska utgå ifrån att yrkeskunnande och yrkeskompetens är tillräcklig ämneskunskap i de flesta yrkesämnena för att undervisa inom den gymnasiala yrkesutbildningen. Jag utgår också ifrån att detta kan vara förvärvat i arbetslivet genom såväl lärande i arbete som yrkesanknutna utbildningar. Det ankommer på utredningen att finna ett system som kan ange de kunskaper och kompetenser som är lägsta nivå för tillträde till lärarutbildningen. Utredningen ska också föreslå ett system som kan synliggöra en individs kunnande och värdera detta i relation till kraven på särskild behörighet till lärarutbildningen med inriktning mot yrkesämnen. Lärarutbildningen fokuserar på läraruppdraget med utgångspunkt i tidigare förvärvade ämneskun- skaper och ger ingen ämnesfördjupning inom undervisningsäm- nena. Sedan införandet av krav på relevant högskoleutbildning för lärare i yrkesämnen har det vuxit fram modeller som använts för att validera och tillgodoräkna den sökandes kunskap och kompetens för dem som saknar relevant högskoleutbildning eller motsvarande. Dessa motsvarar hela eller delar av de 90 högskolepoäng som krävs för att erhålla lärarexamen. I ett flertal av dessa modeller har bran- scher varit aktiva för att utifrån sin kompetens bedöma den enskil- des reella yrkeskunnande. Denna bedömning har sedan legat till grund för eventuellt tillgodoräknande som gett högskolepoäng, en bedömning som gjorts av det enskilda lärosätet. Eftersom dessa 90 högskolepoäng är en del av lärarexamen är det högskolans ansvar att tillse att studenten uppfyller examenskraven. En viktig del i utredningens uppdrag har sin utgångspunkt i att se över på vilket sätt befintliga modeller fungerat och att tillsam- mans med branscher, näringslivsorganisationer och lärosäten komma fram till på vilket sätt rollfördelningen mellan berörda kan se ut i ett framtida bedömningssystem. En annan viktig del i uppdraget är att bestämma vilka behörighetskrav som är nödvändiga till en lärarutbildning i yrkesämnen då lärarexamen omfattar 90 högskolepoäng istället för dagens 180 högskolepoäng. Enligt förslag i utredningen hållbar lärarutbildning (SOU 2008:109) kommer examenskraven på en relevant högskoleutbildning omfat- tande 90 högskolepoäng utgå och det kvarstår då 90 högskolepoäng som krav på lärarexamen. Behörighetskraven till lärarutbildningen kommer då att vara det som avgör hur den kommande yrkeslära- rens ämneskompetens ser ut. Denna utredning är nära kopplad till den parallella utredningen hållbar lärarutbildning (SOU 2008:109) som har i uppdrag att lämna förslag till ny lärarutbildning. Den ska innefatta lärar– utbildningens mål, innehåll, struktur, omfattning, dimensionering och styrning. Det är denna utredning som anger examinationskrav för respektive utbildning till lärare. Även den presenterade utred– ningen Legitimation och skärpta behörighetsregler, (SOU 2008:52) är nära kopplad till den här utredningen, Utbildning till yrkeslärare (2008:41). De tre utredningarna ska ses som en samman– hängande helhet. Utredningsuppdraget har en tydlig avgränsning angående vad som ska utredas, frågorna är dock komplexa. Det finns en tydlighet i direktiven att erfarenheter av validering från Valideringsdelegatio- nen och lärosäten ska beaktas. I uppdraget ingår även att utreda på vilket sätt branscher kan medverka i bedömningsarbetet. Med en sådan inramning blir dessa grupper viktiga informationsbärare i utredningsarbetet. Utredningen har också ansett att skolan som avnämare till lärarutbildningen har varit en given samtalspartner i arbetet. Likaså har det varit viktigt att möta den fackliga organisa- tion som företräder merparten av yrkeslärarna. Utredningen har lagt stor vikt vid att möta en bred representa- tion av branscher och yrkesnämnder för att ta del av deras syn– punkter på dagens och framtidens gymnasiala yrkesutbildning, yrkeslärarutbildning samt hur de är involverade i validerings- frågor. Det har också varit viktigt att få belyst om och hur branscherna anser sig kunna bidra i validering av individer som söker till lärarutbildningen. I princip har utredningen mött branscher som representerar samtliga av dagens gymnasieprogram med yrkesämnen. Utredningen har försökt, så långt det varit möj- ligt, att möta s.k. yrkesnämnder, bestående av representanter från såväl arbetsgivare- som arbetstagarsidan. Totalt har utredningen mött 16 organisationer med koppling till olika branscher månad 2008; , Häst- näringens , , Livsmedelsföretagen, Metall- gruppen, , , , , Frisörföretagare, och , Teknikföretagen, Transport– gruppen, , Vårdföretagarna samt för Hotell och Restauranger. och har presenterat egna förslag till modell för lärarutbildning med inriktning mot yrkesämnen (se bilaga 2 respektive 3) Det är ett antal lärosäten som bedriver lärarutbildning med inriktning mot yrkesämnen. Några av dessa har lång erfarenhet av yrkeslärarutbildning, för andra är det en nyare företeelse. Utred- ningen har mött representanter från följande sju lärosäten som bedriver lärarutbildning mot yrkesämnen; , , , , , samt . Det är framförallt lärosätenas hantering av validering samt principer för tillgodoräknande som varit i fokus. Det har också pågått kommunikation i några kompletterande frågeställningar från utredningens sida. Utredningen har besökt Erhvervs– pædagogiske Læreruddannelse (DEL), Den Flerfaglige Profes– sionshøjskole i Region för att få inblick hur antag– ning till lärarutbildningen sker och hur lärarutbildningen bedrivs i . Kommuner och skolor är direkta avnämare till lärarutbild- ningen. De möter den nyutexaminerade läraren och bidrar i utred- ningsarbetet med synpunkter på de nyutexaminerades kunskap och kompetens. Kommuner och skolor måste även lösa frågan med att bemanna lärartjänster trots att det inte finns lärare med lärarexa- men att tillgå inom alla yrkesområden. De ansvarar också för den kontinuerliga kompetensutvecklingen av lärarna vilket ger ett tillskott i utredningen gällande hur kunskap och kompetens bibe- hålls. Utredningen har träffat förvaltningschefer eller motsvarande, rektorer och lärare. Representanter från följande kommuner och samverkansförbund har deltagit i samtalen; , , , , samt . Det finns olika organisationer i landet som arbetar med validering. Utredningen har mött två sådana organisationer, Meritea i samt Valideringscentrum i . Den senare har samarbete med ett antal lärosäten för validering av sökande till lärarutbildningen. Utredningen har också mött som organiserar av yrkeslärarna. Deras perspektiv som företrä- dare för yrkeslärargruppen har varit viktiga och har också presenterat ett förslag till struktur på en framtida yrkeslärar- utbildning. Det finns andra pågående eller avslutade utredningar som påverkar de förslag som läggs inom ramen för denna utred- ning. Under arbetet har utredningen därför både tagit del av direk- tiv och utredningsförslag samt mött företrädare för den pågående utredningen hållbar lärarutbildning (SOU 2008:19) samt de presenterade utredningarna Legitimation och skärpta behörighets– regler (SOU 2008:52) och – en reformerad gymnasie– skola (SOU 2008:27). Med de utredningsdirektiv som getts är det viktigt att det finns en förståelse för nuvarande yrkeslärarutbildning, dess historiska framväxt och varför den ser ut som den gör. Det är också viktigt med en teoretisk kunskapsram för lärande, kunskap och bedöm- ning för att förstå dessa fenomen vid framtagandet av förslag till ett system för bedömning och dokumentation. Utredningen har också haft en grupp med nio experter kopplad till sig. Det har funnits representanter från , Utbild- ningsdepartementet, Metallgruppen, Tjörns Utbildningscentrum, Häverögymnasiet i samt Internationella Program– kontoret. 2 Bakgrund till uppdraget 2.1Brist på lärare i yrkesämnen med lärarexamen Det har varit brist på lärare i yrkesämnen med lärarexamen. Omfattningen av bristen skiljer sig dock åt mellan olika program och ämnen. när behörighets– kraven var allsidig och relevant yrkeskunskap och utbildningen omfattade 40 poäng, som det utgick utbildningsbidrag, var söktrycket stort till dessa utbildningar. När utbildningsbidraget togs bort sjönk söktrycket drastiskt. Utbildningsbidraget infördes åter för att sedan försvinna igen. 2004 genomfördes ett projekt av med namnet Yrkeslärarutbildning. Bakgrunden till projektet var den problematik som finns med krav på 90 högskolepoäng inom relevant kunskaps- område för att få lärarexamen i yrkesämnen. Projektet lyfter fram fyra faktorer som starkt bidragande till bristen på sökande till yrkeslärarutbildningen. Dessa är a) Geografiska orsaker. Det är långt till studieorten b) Social skäl. Presumtiva studerande har ofta familj och är socialt etablerade. c) Ekonomiska överväganden. En utbildning ger ingen självklar ekonomisk återbäring. d) Meritokra- tiska krav. Man har inga akademiska studier. (s. 2). Den senare faktorn lyfts även fram av Lindblå (2004) som anser att det viktigaste skälet till yrkeslärarbristen beror på kraven på 90 hög– skolepoäng avseende yrkesteoretiska kunskaper. Det finns således flera faktorer som spelar in i varför en individ söker till lärar– utbildningen mot yrkesämnen, exempelvis ekonomiska skäl, yrkets attraktivitet, arbetsmiljö etc. Att utreda dessa faktorer ingår inte i mitt uppdrag men de bör beaktas framöver i samband med rekry– tering till lärarutbildningen mot yrkesämnen. Bakgrund till uppdraget SOU 2008:112 Även i propositionen En förnyad lärarutbildning (1999/2000:135) framkom att det redan då fanns stor brist på lärare med lärarexa- men i gymnasieskolans yrkesämnen. Där framkommer också att redovisar att det föreligger stor eller mycket stor risk för lärarbrist inom många yrkessektorer framöver, alltså under 2000- talets början. Problemet är således inte nytt utan fanns och har under 2000- talet accelererat, då flera lärare gått i pension som tillströmningen till lärarutbildningarna inom denna lärarkate- gori är mycket begränsad. Även de stora elevkullarna i gymnasie- skolan påverkar efterfrågan på lärare i yrkesämnen. Enligt direktiven till denna utredning finns det i de frivilliga skol- formerna cirka 10 000 verksamma lärare i yrkesämnen. Av alla verksamma lärare saknade (cirka 3 800) en lärar- examen. För några inriktningar inom industri- och hantverk var andelen som saknade lärarexamen mellan . I senare statistik som presenterade (Dnr 2008:00086), över situationen , kan konstateras att det inte blivit någon förbättring av antalet behöriga lärare angivet i procent. Tvärtom kan det konstateras att andelen lärare inom yrkesämnen som inte har pedagogisk högskoleutbildning har ökat, även om ökningen är marginell och kan möjligen förklaras med statistisk osäkerhet. Medieprogrammet och Fordonsprogrammet av lärarna utan lärarexamen har flest lärare i yrkesämnen utan pedagogisk högskoleexamen. Siffrorna pekar uppåt på antalet lärare utan lärarexamen inom ett antal yrkesförberedande program trots att det skett speciella sats- ningar på lärarutbildningar inom dessa områden . Dessa satsningar, Särskild lärarutbildning () har vänt sig till verksamma lärare utan lärarbehörighet för att de ska kunna erhålla lärarbehörighet. har ersatts av en ny, pågående satsning, Vidareutbildning av lärare som saknar lärarexamen (). Denna satsning vänder sig till individer med anställning som lärare och som har förutsättningar att erhålla lärarexamen inom ramen för 60 högskolepoäng. Eftersom båda satsningarna pågår är det svårt att se den totala effekten av dessa. Som jämförelse med några av de s.k. teoretiska ämnena inom gymnasieskolan är det enligt statistik över lärare i olika lärarkategorier /08 av lärarna i Matematik/NO- ämnen, i Svenska/SO-ämnen och i ekonomiska ämnen som saknar pedagogisk högskole- examen. 2.2Framtidsprognos av lärarbehov i gymnasieskolan Enligt promemoria Statistik och prognoser om lärare i grund- och gymnasieskola, framgår att det även fortsättningsvis kommer att vara brist på lärare i yrkesämnen. Skillnaderna i elevkullarnas storlek påverkar naturligtvis det totala behovet av lärare förutsatt att lärartätheten hålls relativt stabil, vil- ket statistik visar att den gör. var elevantalet relativt stabilt och höll sig mellan 305 000 till 312 000 elever i gymnasieskolan. Därefter har antalet elever ökat och under /08 uppgick elevantalet till 390 100. Enligt kommer det att öka även men där- efter minska fram . var lärarantalet rela- tivt stabilt, runt 29 000 men har antalet lärare i gymnasieskolan ökat från cirka 31 000 /02 till cirka 37 500 lärare 2006. Siffrorna när det gäller yrkeslärare utan lärarexamen har pro- centuellt inte förbättrats något . drar slutsatsen att examinationsbehovet av yrkeslärare i genomsnitt är 740 lärare fram . Detta ska jämföras med att det utexaminerades cirka 300 yrkeslärare /07, alltså en differens mellan behov och tillgång på över 400 lärare. Det finns risker för överskott av andra lärarkategorier inom gymnasieskolan, framförallt inom allmänna ämnen som Svenska och samhällsorienterade ämnen. Såväl grund- som gymna- sieskolan står inför stora pensionsavgångar och färre elever vilket eventuellt kan lindra problematiken. slut- sats är att det till gymnasieskolan kommer att behöva examineras cirka 2 000 lärare –2012. Gymnasieskolan har under stått under ett antal förändringar, vissa större och vissa mindre. Den största förändringen skedde när programgymnasiet infördes –95. gjordes en översyn som var av mindre karaktär i de flesta avseenden. Då tillkom ett nytt program, Teknikprogrammet, vilket blev det 17:e nationella programmet. Det gjordes också förändringar i betygssystemet då det tidigare endast funnit betygs- kriterier för nivåerna Godkänd och Väl godkänd. Därutöver tillkom att varje elev, oberoende av program, skulle genomföra ett projektarbete (PA1201). Detta arbete har sin historia i regerings– skrivelsen Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning – kvalitet och likvärdighet (skr.1996/97) där det fanns förslag på en yrkesexamen som skulle innefatta ett projektarbete som skulle återspegla både teoretisk och praktisk kunskap. I Regeringens pro- position Gymnasieskola i utveckling – kvalitet och likvärdighet (1997/98:169) utgår man ifrån att det ska fin- nas en gymnasieexamen och att det ska finnas ett examensarbete som är kopplat till denna. Examensarbetet skulle enligt propositio- nen genomföras av alla elever oberoende program. Det blev av olika orsaker ingen gymnasieexamen men det infördes ett större självständigt arbete motsvarande de tankar som fanns kring ett examensarbete. Av naturliga skäl kunde det inte heta examens– arbete om det inte fanns någon examen. Namnet på detta arbete kom då att bli Projektarbete. Samtliga nationella program anses studieförberedande genom att de ger grundläggande behörighet till studier på högskola. Naturvetenskaps- och Samhällsvetenskapsprogrammet uttrycker klart i sina programmål att de framförallt är studieförberedande program. De 15 övriga ses som både yrkes- och studieförbere- dande, några av dem med tyngdpunkt mot högskolestudier, andra med tyngdpunkt mot arbete direkt efter avslutade gymnasiestudier. Exempelvis Teknik- och Estetiska programmet har tillsammans med Naturvetenskap- och Samhällsvetenskapsprogrammet inget krav på att anordna arbetsplatsförlagd utbildning vilket indikerar en svagare anknytning direkt till arbetslivet. Programmen kan delas in i tre olika huvudkategorier, en kate- gori som främst syftar till vidare studier, en som syftar både till vidare studier och direkt till arbete samt en grupp som i huvudsak leder direkt till arbete även om den grundläggande högskolebehö- righeten finns.