sou · GWB341 · 2008-04-23 00:00:00 — I anledning härav hänvisas i artikel 13 punkten 2 till artikel 12.1 och 12.2 där offer för människohandel bl.a. garante- ras rätt till en trygg bostad, psykologiskt och materiellt bistånd, akut sjukvård, hjälp med översättning och tolkning, rådgivning och information om lagliga rättigheter och de tjänster som står till deras förfogande, biträde under det rättsliga förfarandet samt till- gång till utbildning för barn. Vidare ska varje part beakta offrens behov av trygghet och skydd. Av den genomgång av artikel 12 som vi redovisat tidigare framgår att vi anser att uppfyller de åtaganden som följer av den artikeln. Enligt vår bedömning gäller den bedömningen också för den kategori av brottsoffer som omfattas av artikel 13 punkten 2. Det föreligger därför inte något hinder för att tillträda konventionen i denna del. 32TP PT Prop. 2006/07:53 s. 29. konvention om bekämpande av handel med människor Vad gäller punkten 3 i artikeln finns möjligheter enligt 5 kap. 15 § andra stycket att inte bevilja ett tidsbegränsat uppehållstill- stånd om hänsyn till den allmänna ordningen och säkerheten talar emot. Det föreligger alltså inte något hinder för att tillträda konventionen i den delen. Bedömning: Det finns inte några hinder för att ska kunna tillträda konventionen i den del som avser uppehållstill- stånd. I artikel 14 regleras uppehållstillstånd för offer för människohandel. I artikeln stadgas bl.a. att parterna ska utfärda förnyelsebara uppe- hållstillstånd för offer för människohandel i vissa angivna situatio- ner och om uppehållstillstånd för barn. Att offer för människohan- del återvänder till sina hemländer kan innebära stora nackdelar såväl för offret som för de rättsvårdande myndigheterna i det land eller de länder där människohandelsförfarandet genom- förts. Offren riskerar att hamna i nya människohandelsförfaranden eller att utsättas för andra kränkningar. Det finns också en stor risk att gärningsmännen inte lagförs om offret inte ges möjlighet att stanna i det land där gärningsmännen kan lagföras. De bestämmel- ser om uppehållstillstånd som talas om i artikeln bör enligt förkla- randerapporten därför införas både med hänsyn till offrets intresse och med hänsyn till parternas intresse av att arbeta mot människo- handel.TPF33FPT Enligt artikel 14 punkten 1 ska parterna utfärda förnyelsebara uppehållstillstånd för brottsoffer i endera eller bådadera av följande situationer; a) när den behöriga myndigheten anser att deras vis- telse är nödvändig p.g.a. deras personliga situation, b) när den behöriga myndigheten anser att deras vistelse är nödvändig för deras samarbete med de behöriga myndigheterna i utrednings- och straffrättsliga förfaranden. I artikeln ges parterna alltså möjlighet att utforma sin lagstiftning på ett sätt som ger offren möjlighet att beviljas tidsbegränsade uppehållstillstånd. 33TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 181. konvention om bekämpande av handel med människor I 5 kap. 15 § utlänningslagen kan offer för människohandel beviljas tidsbegränsade uppehållstillstånd på ett sätt som överens- stämmer med kraven i artikel 14 punkten 1. I bestämmelsen anges att ett sådant tillstånd får beviljas om det behövs för att förunder- sökningen eller huvudförhandlingen i ett brottmål ska kunna genomföras. Således får anses uppfylla kraven i artikel 14 i den delen. I artikel 14 punkten 2 sägs att uppehållstillstånd för barn ska utfärdas i barnets intresse och förnyas på samma villkor. 2006/07:53 s. 18 har regeringen uttalat att även barn bör kunna omfattas av 5 kap. 15 § utlänningslagen. I utlänningslagen återfinns också en rad olika bestämmelser som innebär att barns intresse ska ges särskild uppmärksamhet vid bedömningen av om uppehållstill- stånd ska meddelas. Exempelvis betonas i 1 kap. 10 och 11 §§ utlänningslagen att det vid en bedömning som gäller barn särskilt ska beaktas omständigheter som rör barnets bästa, hälsa och utveckling. Vidare sägs att barn ska höras i frågor om uppehållstill- stånd, under förutsättning att det inte är olämpligt med hänsyn till barnets ålder och mognad. Regleringen i 10 och 11 §§ i den angivna lagen innebär att en bedömning enligt övriga bestämmelser i utlän- ningslagen ska ske utifrån barnets bästa och att barn som är i stånd att bidra med egna åsikter ska ha rätt att uttrycka dessa i de frågor som rör barnet. I och med den nuvarande regleringens innehåll bör anses uppfylla det krav som ställs i denna del av bestämmel- sen. Kraven i artikel 14 punkten 3 uppfylls av möjligheterna att åter- kalla ett uppehållstillstånd i 7 kap. 7 b § utlänningslagen och bestämmelserna om beviljande av tidsbegränsade uppehållstillstånd i 5 kap. 15 § utlänningslagen. I artikel 14 punkten 4 uttalas att om ett offer ansöker om en annan form av uppehållstillstånd, ska den berörda parten beakta att han eller hon har eller haft ett uppehållstillstånd enligt artikel 14 punkten 1. Om ett offer befinner sig i den situationen som beskrivs i punkten 4 åligger det att vid en bedömning beakta samtliga omständigheter i ärendet. Enligt vårt förslag till ändring i 5 kap. 6 § utlänningslagen, som beskrivs i avsnitt 3 i den del som avser bl.a. människohandel, framgår att det vid en bedöm- ning av om en utlänning ska beviljas permanent uppehållstillstånd ska beaktas om utlänningen utsatts för människohandel. Redan den nu gällande ordningen bör dock enligt vår bedömning uppfylla konventionens krav i den delen. konvention om bekämpande av handel med människor I artikel 14 punkten 5 sägs slutligen att varje part ska trygga att beviljandet av ett tillstånd enligt artikel 14 inte ska inverka på rät- ten att söka och få asyl. Att någon beviljats ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd inverkar enligt utlänningslagen inte på ett offers möj- ligheter att söka och åtnjuta flyktingstatus. uppfyller där- med kraven i artikel 14 i den delen, varför det inte finns något hin- der att tillträda konventionen beträffande artikeln. Bedömning: Det finns inte några hinder för att ska kunna tillträda konventionen i den del som avser gottgörelse och överklagande Artikel 15 stadgar om gottgörelse och överklagande. Där regleras bl.a. offrens rätt till information om rättsliga och administrativa förfaranden på ett språk de kan förstå samt rätten till fritt rättsligt stöd och till ersättning. Enligt förklaranderapporten är artikeln avsedd att försäkra offren att de ska ersättas för den skada som de åsamkats.TPF34FPT Beträffande artikel 15 punkten 1 uttalas i förklaranderapporten att en grundläggande förutsättning för att offren ska kunna ta till- vara sina rättigheter är att de får relevant information.TPF35FPT Enligt punkten 1 ska parterna därför tillse att offren redan från den första kontakten med myndigheterna ges information om rättsliga och administrativa förfaranden på ett språk de kan förstå. Enligt rap- porten krävs inte att det är den myndighet som först kommer i kontakt med offer för människohandel som lämnar den informa- tion som offren behöver. Däremot ska de myndigheter som först kommer i kontakt med offren hänvisa dem till andra myndigheter eller organisationer som kan ge dem den information som kan krä- vas för att de ska kunna ta tillvara sin rätt.TPF36FPT Här kan olika myndig- heter som handlägger frågor som nämns i artikeln komma att berö- ras. För samtliga myndigheter gäller en serviceskyldighet enligt 4 § förvaltningslagen. För polismyndigheterna gäller dessutom enligt 34TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 191. 35TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 192. 36TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 194. konvention om bekämpande av handel med människor 13 a § förundersökningskungörelsen (1947:948) att en målsägande har rätt till information om hur handläggningen av enskilda anspråk, rätten till målsägandebiträde, besöksförbud, stödperson och rättshjälp samt om vilka myndigheter, organisationer och andra som kan lämna stöd och hjälp. Enligt 14 a § förundersökningskun- görelsen har ett offer för människohandel som kan beviljas ett uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § utlänningslagen rätt till infor- mation från förundersökningsledaren om den möjligheten. Vad gäller den del av punkten 1 i artikeln som avser myndighe- ternas skyldighet att bistå med tolkning och översättning återfinns en liknande bestämmelse, dock av mer generell karaktär, i artikel 12 punkten 1 c). Enligt vad vi redogjort för där framgår av ett utta- lande från JO att skyldigheten i 8 § förvaltningslagen om att anlita tolk när exempelvis ett brottsoffer inte behärskar svenska språket också i vissa avseenden omfattar polismyndigheterna. Vid en till- lämpning av de i det avsnittet redovisade bestämmelserna föreligger enligt vår bedömning inte något hinder att tillträda konventionen i denna del. I artikel 15 punkten 2 behandlas rätten till rättsligt stöd och fri rättslig hjälp. Enligt 1 § lagen (1988:609) om målsägandebiträde ges möjlighet att förordna målsägandebiträde för ett offer för männi- skohandel som är målsägande från det att förundersökningen inletts. Biträdets uppgift är att ta tillvara målsägandens intressen och lämna sitt stöd och sin hjälp. I målsägandebiträdets uppgifter ingår bl.a. att bistå målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet om inte detta göras av åklagaren. Målsäganden har också rätt till stöd från målsägandebiträdet om han eller hon väljer att biträda åtalet enligt 20 kap. 8 § rättegångs- balken. Genom bestämmelserna torde åtagandena i konventionen kunna vara uppfyllda såvitt avser artikel 15 punkten 2. I artikel 15 punkten 3 regleras offrens rätt till gottgörelse. Punkten avser enligt förklaranderapporten såväl ersättning för lidande som för exempelvis utgifter för medicin.TPF37FPT Enligt 22 kap. 1 § har målsägande rätt att föra talan mot gär- ningsmannen beträffande ersättning i anledning av brott som han eller hon utsatts för. Skadeståndsanspråket kan bl.a. avse ersättning för sådan skada som nämns uttryckligen i förklaranderapporten. Genom de möjligheter som redan finns i den svenska skadestånds- rättsliga och brottmålsprocessuella regelverket ges därmed möjlig- 37TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 197. konvention om bekämpande av handel med människor heter för offren att få ersättning på ett sätt som får anses uppfylla konventionens krav. I artikel 15 punkten 4 regleras därefter slutligen parternas skyl- dighet att garantera gottgörelse till brottsoffer. I förklaranderap- porten sägs att artikel 15 i denna del tar sikte på att garantera offer ersättning bl.a. i de fall då gärningsmannen inte kan utge ersätt- ning.TPF38FPT Här bör framhållas de befintliga möjligheterna för brottsof- fer att få ersättning enligt brottsskadelagen (1978:413). Ersättning enligt brottsskadelagen utgår enligt 1 § från staten för skada till följd av brott. För att lagen ska vara tillämplig krävs att den brotts- liga handlingen företagits i eller att brottet fullbordats här. Enligt 2 § första stycket brottsskadelagen utgår ersättning för per- sonskada. Sakskada ersätts enligt samma stycke när skadan tillfo- gats i samband med personskadan. Bestämmelsens tredje stycke ger också rätt till ersättning för lidande som orsakats av att brottsoff- rets personliga integritet allvarligt kränkts. I och med de möjligheterna som redovisats här bör det inte fin- nas några hinder för att tillträda konventionen i denna del. Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionen i den del som avser repatriering och återvändande. I artikel 16 stadgas bl.a. om i vilken utsträckning en part ska ta emot ett offer för människohandel, vilka hänsyn som ska tas när ett offer sänds tillbaka till en annan stat, vilken information som ska förmedlas mellan staterna, vilka handlingar som det åligger staterna att utfärda till offret och vilken kontaktinformation som ska ges till offret beträffande exempelvis enskilda organisationer och väl- färdsinrättningar. En artikel som motsvarar konventionens artikel 16 punkterna 1-4 finns i artikel 8 i Palermoprotokollet. I förarbetena till människohandelsbestämmelsen i 4 kap. 1 a § anförs beträffande brottsoffers återvändande att inne- hållet i Palermoprotokollet överensstämmer med den svenska åter- sändandepolitiken som bygger på respekt för de mänskliga rättig- heterna och den enskildes integritet. Det innebär bl.a. att ett åter- 38TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 198. konvention om bekämpande av handel med människor vändande ska ske med hänsyn till en persons säkerhet och på ett värdigt sätt, i första hand självmant. Till följd av regeringens tidi- gare ställningstaganden och eftersom det inte framkommit skäl som talar i annan riktning anser vi inte att vi kan komma till någon annan slutsats. Det föreligger därför inte något hinder för att tillträda konventionen i den del som avser artikel 16 punkterna 1-4. Vad gäller och polismyndigheternas ansvar för offer för människohandel i frågor som rör rehabilitering, utbild- ning och tillträde till arbetsmarknaden hänvisas till artiklarna 12 och 28, av vilka det framgår att får bedömas uppfylla kon- ventionens krav i frågorna. Beträffande artikel 16 punkterna 5-7 finns redan fungerande rutiner beträffande återsändande av offer som skapats inom de sociala myndigheternas och polismyndigheternas ansvarsområden. Enligt uppgifter som vi fått från RKP sker en hemresan i samråd med offret, polisen och . Finns det en returbiljett så används den, i annat fall bekostas resan av . Brottsoff- ren tillfrågas också om de vill ha kontakt med myndigheter eller frivilligorganisationer i hemlandet. När det gäller barn så utreds barnets situation i hemlandet i samråd med och polisen. För att ett återsändande ska kunna ske ska mottagande vara klart och förberett innan barnet sänds tillbaka. Barn som återsänds blir ledsagade antingen av en företrädare för eller av företrädare för och polis. Till följd av att de bedömningar som vi gör i anledning av artik- larna 12 och 28 kan det inte anses föreligga hinder för att tillträda konventionen i den del som avser artikel 16 punkterna 5-7. Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionen i den delen som avser jämställdhet. I artikel 17 stadgas att varje part vid vidtagandet av åtgärder som beskrivits i kapitel III, Åtgärder för att skydda och främja brotts- offrens rättigheter med beaktande av jämställdhet, ska sträva efter konvention om bekämpande av handel med människor att främja jämställdheten och tillämpa jämställdhetsreglering vid utformning, tillämpning och utvärdering av åtgärderna. Enligt förklaranderapporten syftar artikel 17 till att uppmärk- samma det faktum att kvinnor är de som oftast faller offer för människohandel och att de redan före människohandelsförfaran- dena är marginaliserade p.g.a. sin könstillhörighet. Enligt rapporten är de kvinnor som riskerar att bli offer för människohandel i större utsträckning än män arbetslösa och lever i en djupare fattigdom. Kvinnor som är offer för människohandel riskerar därför att dis- krimineras på två grunder, för att de är kvinnor och för att de är människohandelsoffer.TPF39FPT Artikeln har karaktär av målsättningsstadgande. Med beaktande av den redan gällande regleringen inom jämställdhetsområdet och det pågående arbetet för jämställdhet mellan män och kvinnor, föreligger inte några hinder för att tillträda konventionen ifråga om jämställdhet. 6.1.14Kriminalisering av handel med människor Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionen i den delen som avser kriminalisering av handel med människor. I artikel 18 sägs att parterna ska vidta lagstiftningsåtgärder för att straffbelägga sådana gärningar som omfattas av definitionen i arti- kel 4. De handlingar som beskrivs i artikel 4 innefattas i den defini- tion som återfinns i artikel 3 i Palermoprotokollet. De åtgärder som beskrivs i artikel 4 omfattas av det kriminalise- rade området i 4 kap. 1 a § , såväl i dess nuvarande som i den av oss föreslagna lydelsen. Eftersom till följd härav uppfyller åtagande som följer av artikel 18 i konventionen finns inget behov av lagstiftningsåtgärder. 39TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 210. konvention om bekämpande av handel med människor 6.1.15Kriminalisering av utnyttjande av ett brottsoffers tjänster Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionen i den delen som avser kriminalisering av utnytt- jande av brottsoffers tjänster. Enligt artikel 19 ska parterna överväga att vidta de lagstiftningsåt- gärder och andra åtgärder som krävs för att straffbelägga använd- ningen av tjänster som är föremål för sådant utnyttjande som defi- nieras i artikel 4 punkten a), dvs. utnyttjande av andras prostitution eller andra former av sexuellt utnyttjande, tvångsarbete eller tvångstjänst, slaveri eller med slaveri jämförbara bruk och sedvän- jor, träldom eller avlägsnande av organ. Artikeln är inte bindande utan överlämnar åt parterna att överväga vilken lagstiftning som kan krävas. I förklaranderapporten slås fast att en avgörande omständighet för förekomsten av människohandel är efterfrågan på de tjänster som utnyttjandet av offer syftar till.TPF40FPT Av artikeln, vilket också för- tydligas i rapporten, framgår också att artikeln endast tar sikte på en kriminalisering av gärningar som begås med vetskap om att den som erbjuder tjänsten är ett människohandelsoffer.TPF41FPT I fråga om det utnyttjande som nämns först i definitionen i arti- kel 4, utnyttjande av andras prostitution eller andra former av sexu- ellt utnyttjande, finns en rad olika straffrättsliga bestämmelser som kriminaliserar sådant utnyttjande. Beträffande prostitution straff- beläggs utnyttjandet av offret dels vad gäller offer under i 6 kap. 9 § om köp av sexuell handling av barn, dels vad gäller offer i 6 kap. 11 § om köp av sexuell tjänst. I 6 kap. , om sexualbrott, finns också en straff- bestämmelse i 8 § som förbjuder utnyttjande av barn i sexuell pose- ring i vissa situationer och en rad andra bestämmelser som kan komma att aktualiseras vid andra former av sexuellt utnyttjande. Beträffande tvångsarbete som består i att den som anlitar offret underlåter att utge ersättning eller utger en ersättning som klart understiger vad som vanligtvis är fallet bör ansvar för ocker enligt 9 kap. 5 § första stycket kunna komma ifråga. 40TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 230. 41TP on Action against Trafficking in Human Beings (CETS No. 197) Explanatory Report art. 233 f. konvention om bekämpande av handel med människor nämnda bestämmelsen stadgas straffansvar för den som vid avtal eller någon annan rättshandling begagnar sig av någons trångmål, oförstånd, lättsinne eller beroendeställning till att bereda sig för- mån, som står i uppenbart missförhållande till vederlaget eller för vilken vederlag inte ska utgå. Att ett offer utnyttjats under sådana förhållanden som är utmärkande för människohandelsförfaranden bör enligt vår bedömning kunna innebära att han eller hon befinner sig i sådant trångmål som omtalas i 5 §. Här bör också nämnas att bestämmelserna i skattebrottslagen (1971:69) i vissa fall torde kunna tillämpas gentemot den som anlitar offret och att bestäm- melsen i 20 kap. 5 § utlänningslagen bör kunna tillämpas om någon uppsåtligen eller av oaktsamhet har en utlänning i tjänst fastän utlänningen inte har föreskrivet arbetstillstånd. Även arbetsmiljöbrott i 3 kap. 10 § torde kunna komma i fråga i de fall någon uppsåtligen eller av oaktsamhet åsido- sätter vad som i enlighet med arbetsmiljölagen åligger honom för att förebygga ohälsa eller olycksfall och därigenom vållar annans död, kroppsskada eller sjukdom. Ansvar kan även komma i fråga för detta brott för den som på motsvarande sätt av grov oaktsam- het utsätter annan för livsfara eller fara för svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom. Att utnyttja någons trångmål på sådant sätt som beskrivs i 9 kap. 5 § torde också kunna komma i fråga beträffande utnyttjanden som sker i syfte att avlägsna organ. Av de uppgifter beträffande organhandel som vi fått från den arbetsgrupp inom som har haft till uppgift att ta fram en hand- lingsplan mot människohandel återkommer beträffande den inter- nationella organhandeln att offren får mycket liten eller ingen ersättning för de organ som de säljer. Här bör också nämnas trans- plantationslagen som i 14 § straffbelägger att i strid med lagen upp- såtligen utföra ingrepp eller ta medicinskt material från en levande människa och lagen (2006:351) om genetisk integritet som straff- belägger viss handel med biologiskt material. Utöver de nämnda bestämmelserna kan omständigheterna kring ett utnyttjande av ett offer för människohandel aktualisera en till- lämpning av en rad andra straffbestämmelser i bl.a. . Att ett offer exempelvis spärras in av den som utnyttjar honom eller henne under slavliknande förhållanden bör exempelvis kunna föranleda ansvar enligt 4 kap. 1 § om människorov, olaga frihetsberövande enligt 4 kap. 2 § eller olaga tvång enligt 4 kap. 4 § . konvention om bekämpande av handel med människor Artikel 19 innehåller inte något absolut krav på att parterna ska vidta lagstiftningsåtgärder. Eftersom artikeln hänvisar till definitio- nen i artikel 4 framgår det inte heller klart vilka handlingar i sam- band med utnyttjandet som bör omfattas av en kriminalisering av utnyttjandet av offer för människohandel. Enligt vår bedömning innebär emellertid den redan gällande svenska regleringen att det finns en relativt heltäckande straffrättsligt skydd beträffande utnyttjandet. Vi anser därför att det inte finns några hinder för Sve- rige att tillträda konventionen i denna del. 6.1.16Kriminalisering av gärningar med avseende på rese- eller identitetshandlingar Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionen i den del som avser kriminalisering av gärningar med avseende på rese- eller identitetshandlingar. Enligt artikel 20 ska varje part vidta lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder som erfordras för att straffbelägga förfalskning av rese- eller identitetshandlingar, anskaffande eller tillhandahållande av en rese- eller identitetshandling samt att behålla, undanröja, dölja, skada eller förstöra annan persons rese- eller identitetshandling. För att handlingarna ska omfattas av åtagandet enligt artikeln krävs att de begås uppsåtligen och i syfte att möjliggöra handel med människor. Samtliga de handlingar som beskrivs i artikel 20 utgör sådana handlingar som typiskt sett ingår i förberedandet av eller genomfö- randet av ett människohandelsförfarande. De handlingar som nämns i artikel är därigenom kriminaliserade enligt 4 kap. 1 a § om människohandel eller som någon osjälvständig brottsform till människohandelsbrottet enligt 4 kap. 10 § och 23 kap om försök, förberedelse, stämpling och medver- kan till brott. För det fall handlingarna inte omfattas av kriminali- seringen av människohandel är de i vart fall straffbara enligt 14 kap. om förfalskningsbrott eller 15 kap. om mened, falskt åtal och annan osann utsaga. uppfyller alltså de krav på kriminalisering som uppställs i artikel 20, varför det inte finns några hinder att tillträda konventio- nen i den delen. konvention om bekämpande av handel med människor Bedömning: Det finns inte några hinder för att tillträda konventionen i den delen som avser medhjälp till brott. I artikel 21 åläggs parterna att vidta lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder som krävs för att straffbelägga uppsåtlig medverkan till eller att förmå någon att begå gärningar som straffbeläggs i artik- larna 18 och 20 samt uppsåtliga försök att begå gärningar som straffbeläggs i artikel 18 eller 20 a).