sou · GVB360d10 · 2008-01-01 00:00:00 — Tabellen modifierad från (2003) Art Potatis, sockerb., grönsaker Vår säd Majs, sorghum Höst säd Fleråriga grödor Totalt Fotosyntessystem Sommarannueller Abutilon theophrasti 2 2 18 2 8 5 C3 Svinamarant 29 6 60 3 46 26 C4 Malörtsambrosia 6 2 16 3 6 6 C3 Vägmålla 35 12 51 6 31 26 C3 * Flyghavre 25 60 29 27 15 29 C3 * Åkerbinda 48 41 53 27 42 42 C3 * Svinmålla 82 49 80 27 42 59 C3 Blodhirs 16 4 53 4 40 19 C4 Hönshirs 43 16 84 4 42 35 C4 * Åkerkårel 13 22 11 13 23 15 C3 * Jordrök 44 31 27 20 35 33 C3 * Hampdån 39 59 27 28 17 35 C3 Gängel 38 6 51 4 31 26 C3 * Trampört 57 45 49 33 40 46 C3 * Åkerpilört 63 45 53 27 40 48 C3 Grå kavelhirs 16 8 56 7 27 19 C4 * Nattskatta 51 12 67 6 29 34 C3 * Svinmolke 40 20 36 17 29 30 C3 * Åkerspergel 31 29 29 18 25 27 C3 Vinterannueller * Renkavle 14 25 10 50 11 23 C3 * Åkerven 4 24 4 46 4 17 C3 * Lomme 41 29 33 50 11 23 C3 * Snärjmåra 52 55 34 71 46 54 C3 * Rödplister 38 47 31 59 42 44 C3 * Harkål 21 22 22 21 19 21 C3 * Åkerförgätmigej 24 29 18 43 15 27 C3 * Vitgröe 64 51 49 59 52 58 C3 * Våtarv 83 73 56 81 60 75 C3 * Penningört 42 39 27 48 36 42 C3 * Åkerviol 45 51 24 66 25 46 C3 Bilaga B 24 SOU 2007:60 190 Art Potatis, sockerb., grönsaker Vår säd Majs, sorghum Höst säd Fleråriga grödor Totalt Fotosyntessystem Stationära perenner Ängssyra 3 6 4 3 21 6 C3 * Krusskräppa 8 10 16 12 38 14 C3 * Tomtskräppa 7 6 13 9 42 13 C3 * Maskros 16 12 18 13 65 21 C3 Krypande perenner med stoloner * Revsmörblomma 11 8 11 10 40 14 C3 Krypande perenner med rhizomer Cynodon dactylon 4 4 20 2 23 8 C4 Jordmandel 7 2 13 2 6 6 C4 * Kvickrot 50 52 58 58 60 55 C3 * Åkerfräken 31 24 33 22 47 30 Vattenpilört 26 22 33 16 29 24 C3 Sorghum halepense 3 2 27 2 13 7 C4 Krypande perenner med rotutlöpare * Åkertistel C3 Åkervinda 23 22 47 20 77 32 C3 Bergsyra 11 14 16 12 27 14 C3 * Åkermolke 36 31 33 22 42 33 Direkt inverkan av klimatförändringar på ogräsflorans sammansättning Temperatureffekt Enligt klimatmodellerna förväntas medeltemperaturen öka med 3,55,till ~2085. Arter med mindre vinterhärdiga egenskaper kan därmed förväntas överleva som groddplantor i större utsträckning. Några tänkbara exempel på sådana arter är renkavle, Alopecurus myosuroides, och bägarnattskatta, Solanum physalifolium. Renkavle är företrädesvis höstgroende men utbredningen är begränsad till , och . Försök visar att den geografiska utbredningen är till stor del begränsad av svag övervintring (, 2005). Mildare vintrar borde innebära att arten kan spridas norrut. SOU 2007:60 Bilaga B 24 191 Bägarnattskatta förekommer som ogräs endast i , och . Arten räknas som vårgroende men har en sen och relativt utdragen uppkomstperiod med viss groning även . Eventuellt kan mildare vinterklimat medföra att ett mindre antal plantor övervintrar. Eftersom bägarnattskattan är mottaglig för potatisbladmögel, Phythophtora infestans, (2003) skulle denna smitta kunna föras vidare och tidigt på säsongen infektera potatisbestånd. Generellt medför högre temperatur en snabbare fenologisk utveckling hos växter. Detta, i kombination med förväntad vegetationsperiod, skapar möjlighet för arter som inte hunnit fullfölja sin livscykel att etablera sig i . Exempelvis kan detta gälla för småflen, Phalaris minor, som inte förekommer i den svenska . Småflen betraktas som ett av de allvarligaste ogräsproblemen i asiatiska odlingssystem dominerade av vete- och risproduktion och har relativt uppmärksammats som nytt superogräs i (Anonym, 2004). Nederbördseffekt Klimatmodellerna pekar på en relativt kraftig minskning av nederbörden juni – september, framförallt i och . Torra förhållanden i kombination med högre temperaturer kan öka konkurrensförmågan hos arter med fotosyntessystem C4. Dessa har en mekanism som ökar det partiella koldioxidtrycket, vilket minimerar fotorespirationen och ger en högre fotosyntesaktivitet vid höga temperaturer än C3växter. Det högre CO2-trycket medför dessutom att bladens klyvöppningar är mindre vilket minskar transpirationen och ökar det effektiva utnyttjandet av vatten. Som en konsekvens har C4växterna en konkurrensfördel på varma platser och torr jord. I vegetationssamhällen med både C3- och C4-växter har de förra en fördel tidigt på säsongen med låga temperaturer och hög jordfuktighet, medan förhållandet är det motsatta . Exempel på C4-växter som eventuellt skulle gynnas i svensk växtodling är hönshirs, Echinochloa crus-galli, och svinamarant, Amaranthus retroflexus. Båda dessa arter förekommer som tillfälliga ogräs i , men nästan enbart i grödor som majs och sockerbetor med stort radavstånd och därmed dålig konkurrensförmåga gentemot ogräs (jmf Tabell 4.3). Bilaga B 24 SOU 2007:60 192 tat torrare och varmare somrar ökar dessa arters möjligheter att etablera kraftiga ogräspopulationer i samt även förekomma mer eller mindre sporadiskt i . Mot detta talar att båda arterna betecknas som kvantitativa kortdagsväxter med fördröjd fenologisk utveckling vid ökade dagslängder (et al. 2000; Swanton et al. Ytterligare geografisk spridning norrut kan alltså hämmas av för sen frösättning. Effekter av ökad CO2-halt Den nuvarande CO2-koncentrationen är suboptimal för fotosyntes i C3-växter. En ökad koncentration skulle öka nettofotosyntesen genom minskade förluster i fotorespirationen. Eftersom fotorespirationen ökar med temperaturen skulle en ökad CO2-halt gynna C3-växter framförallt vid hög temperatur. Hos C4-växter däremot har CO2-ökningen liten betydelse för nettofotosyntesen (, 1995). Sammanfattningsvis bör den direkta fysiologiska effekten av ökad CO2-halt gynna främst C3-växter, men konsekvenserna för klimatet, d.v.s. högre temperatur och torrare förhållanden, talar för större fördelar för C4-växter (, 1995). Indirekt effekt av klimatförändringar på ogräsflorans sammansättning Effekter av ändrat grödval Längre växtsäsong och högre temperatur skapar möjligheter att i större utsträckning odla sent mognande grödor som majs och sojaböna i . Båda dessa arter odlas med stora radavstånd och har, framför allt tidigt på säsongen, dålig konkurrensförmåga gentemot ogräs. Sammantaget utgör detta en fördel för ogräsarter med sen utveckling och dålig konkurrensförmåga. Exempelvis är det tänkbart att hönshirs och svinamarant, som i är mest frekventa i majs och sorghum (se Tab? ), gynnas av odlingen av dessa grödor. SOU 2007:60 Bilaga B 24 193 Effekter av ändrade växtföljder Vattenunderskottet kommer sannolikt att missgynna vårsäd och våroljeväxter och leda till större andel höstsådda grödor. Återkommande höstsådd utan avbrott för vårsådd gynnar kraftigt ogräsarter som är anpassade till uppkomst och övervintring som groddplanta. Sammanfattning – förändringar i ogräsfloran Arter som betraktas som allvarliga ogräs men vars utbredning är begränsad till sydligaste kan förväntas spridas norrut. Dit hör t.ex. renkavle (Alopecurus myosuroides), sandlosta (Bromus sterilis), luddlosta (Bromus hordeaceus) och bägarnattskatta (Solanum physalifolium). Arter som betraktas som allvarliga ogräs i våra sydliga och östra grannländer, men bara sporadiskt förkommer som åkerogräs i , kan förväntas etablera livskraftiga bestånd. Exempel utgörs av hönshirs (Echinochloa crus-galli), svinamarant (Amaranthus retroflexus), malörtsambrosia (artemisiifolia), kavelhirs (Setaria viridis) och blodhirs (Digitaria sanguinalis). Arter som är nya för den svenska , men kända som ogräs i andra delar av , kan invandra. Småflen (Phalaris minor), jordmandel (Cyperus esculentus), Abutilon theophastri, Cynodon dactylon och Sorghum halepense utgör exempel på sådana arter. Mer omfattande odling av grödor med svag konkurrensförmåga och/eller lång växtsäsong gynnar ogräsarter med motsvarande växtsätt. Delvis kan det kompensera för den långsammare utveckling som de långa dagarna orsakar i kortdagsväxterna. Ändrade växtföljder med större andel höstsådda grödor gynnar vinterannuella ogräs, inte minst gräsogräs som renkavle och sandlosta. Bilaga B 24 SOU 2007:60 194 4.2 Klimatförändringens effekt på bekämpningsbehovet Behovet av bekämpning av åkerogräsen kan åtminstone delvis sägas speglas av användningen av kemiska ogräsmedel (herbicider). Tabell 4.4 visar den försålda mängden herbicider per arealenhet av brukad för ett antal europeiska länder. Data visar tydligt att användningen av herbicider är relativt låg i jämfört med de sydligare länderna och genomsnittet för EU:s dåvarande 15 länder. Även i jämförelse med är hektardosen lägre i . Denna skillnad består även om vall- och grönfoderodling (av arealen) undantas från beräkningen. Tabell 4.4 Försäljning av herbicider (aktiv substans; genomsnitt 19972001) i EU och enskilt för sju medlemsländer, samt andel höstsådd areal (%) Försåld mängd (kg ha-1) Andel höstsådd (%) 3,7 2,7 14 1,9 42 1,4 57 0,9 38 0,5 (0,75*) 17 0,4 6 EU (15 medlemsländer) 1,6 * = beräkning med vall- och grönfoderodling undantagen. Skillnaden i herbicidförsäljning kan antas ha ett flertal orsaker, relaterade till faktiskt bekämpningsbehov men eventuellt också till politiska beslut om restriktioner. Ett större bekämpningsbehov i våra södra grannländer kan bero på samspel mellan ogräsflorans sammansättning, odlingssystem och odlingsåtgärder, enligt nedan. Artrikare ogräsflora En mer divers ogräsflora kräver herbicider med effekt mot ett större antal arter, ofta uppnådd genom ökad dos. Odlaren kan även tvingas utföra upprepade bekämpningsinsatser om uppkomsttid SOU 2007:60 Bilaga B 24 195 punkterna varierar mellan ogräsarterna. Hos de arter som ingår i den nuvarande svenska ogräsfloran är tidpunkten för uppkomst vanligtvis synkroniserad med tidpunkten för vår- respektive vårsådd. Bland undantagen finns dock nattskatta (Solanum nigrum) och bägarnattskatta (S. physalifolium) vars uppkomst sker relativt sent (junijuli) och utdraget. Dessa arter utgör allvarliga problem i framförallt konkurrenssvaga fältgrönsaker i (, 2007). Glemnitz et al. (2000) genomförde en undersökning av ogräsfloran längs en nord-sydlig gradient i , , och . Skillnaden i årsmedeltemperatur var ca 1,mellan de undersökta regionerna. Det totala antalet ogräsarter sjönk från 165 till 78 från det sydligaste till det nordligaste inventerade området. Om det finns ett samband mellan ogräsflorans diversitet och herbicidanvändning kan det utgöra en del av förklaringen till den större herbicidförsäljningen i sydligare länder. Herbicidresistens Herbicidresistenta eller -toleranta ogräsarter, kräver högre doser för effektiv bekämpning. Antal fall av konstaterad herbicidresistens är betydligt lägre i de nordiska länderna än i de viktigaste jordbruksländerna i övriga (se Tabell 4.5). En del av förklaringen är troligen att färre studier har genomförts här, men en del av förklaringen kan också vara en mer ensidig odling, alternativt spridning av resistenta populationer från områden med intensiv och ensidig odling. Några av de arter där flest fall av resistens konstaterats tillhör de som kan förväntas öka i som en effekt av klimatförändringarna (svinamarant, renkavle, hönshirs, blodhirs; se kommentarer ovan). Konkurrenssvaga grödor Odling av en större andel grödor med svag konkurrensförmåga gentemot ogräs utgör en viktig förklaring. Den synergistiska effekten av herbicidbehandling och konkurrens visades tydligt av (2003). Medan många ogräsplantor som växte utan konkurrens överlevde en normal herbiciddos dödades de allra flesta när de växte i ett normal kornbestånd. Slutsatsen blir att en gröda Bilaga B 24 SOU 2007:60 196 som odlas med stort radavstånd och/eller har en långsam etablering kräver en högre herbiciddos för samma ogräseffekt. Den större arealen av grödor som t.ex. majs i sydligare länder bidrar därför till det större bekämpningsbehovet. Höstsädesdominerade växtföljder Som framgår av Tabell 4.4 är andelen höstsådda grödor (främst stråsäd) betydligt större i , och än i . En växtföljd med, som i fall, höstsådd gynnar kraftigt de vinterannuella ogräsen. Inte minst gräsogräs som renkavle, åkerven och sandlosta får möjlighet att bygga upp mycket kraftiga populationer. Eftersom de två förra är kända för att lätt utveckla herbicidresistens bidrar denna typ av växtföljd till ökad herbicidanvändning. Odlingssystem med reducerad jordbearbetning Andelen areal i som brukas med plöjningsfri odling kan uppskattas till (, muntlig information), medan den är betydligt högre i (), () och () enligt ECAF (hemsida för ). Effekten av plöjningsfria odlingssystem på ogräsförekomsten är något oklar, men framförallt de perenna arterna förefaller gynnas. Kostnaden per ha för kemisk bekämpning ökade i medeltal med 25 i höstvete, 5070 i höstkorn, 5070 i höstraps och 50 i sockerbetor, i tyska försök (Anonym, 2006). SOU 2007:60 Bilaga B 24 197 Tabell 4.5 Konstaterade fall av herbicidresistens Antal fall Arter (exempel) 31 Renkavle, svinamarant, kolvhirs 24 Renkavle, svinmålla, baldersbrå 19 Renkavle, svinamarant 9 Svinamarant, hönshirs, blodhirs 7 Renkavle, svinmålla, korsört 7 Renkavle, åkerven, åkertistel, våtarv 5 Svinmålla, vitgröe, våtarv 1 Våtarv Efter (hemsida) och Liv Åkerblom-Espeby (muntlig information). 4.3 Sammanfattande diskussion Effekten av framtida klimatförändringar på bekämpningsbehovet av ogräs i Den ovanstående beskrivningen av ogräsfloran och ogräskontrollen i kan fungera som utgångspunkt när vi diskuterar tänkbara effekter av klimatförändringar på ogräskontrollen. Den enkla tolkningen skulle kunna vara att se förändringar i framtidens ogrässituation som en effekt av temperaturen, och därmed sätta likhetstecken mellan områden och med samma årsmedeltemperatur. Denna tolkning är delvis giltig som en prediktion av hur de fysiologiska begränsningarna för en art ändras i en region, även om den inte tar hänsyn till effekten av långa dagar på en kortdagsväxt. På samma sätt skulle man kunna överföra bekämpningsbehovet (förenklat uttryckt i herbiciddos per ha) till regioner med motsvarande temperatur. Denna typ av resonemang ger dock en bristfällig bild av den förväntade ökningen av bekämpningsbehov. En mer komplicerad och realistisk tolkning tar hänsyn till de samspel som finns mellan ogräsflorans sammansättning, grödval, växtföljd, odlingssystem och odlingsåtgärder. Med utgångspunkt från tidigare resonemang kan vi räkna med ett ökat bekämpningsbehov under följande förutsättningar: Andelen konkurrenssvaga grödor, t.ex. majs och solros, förväntas öka i . Den svagare konkurrensen i kombination med det gynnsammare klimatet medför att ogräsfloran blir mer artrik. Detta ställer större krav på breda verkningsmekanismer Bilaga B 24 SOU 2007:60 198 hos herbicider och i vissa sammanhang högre doser. Den svagare konkurrensen i sig gör också att dosen vid kemisk bekämpning måste höjas för att uppnå samma kontrolleffekt som i ett slutet stråsädesbestånd Nya arter i ogräsfloran med senare och mer utdragen uppkomst medför att såväl mekaniska som kemiska bekämpningar måste upprepas, i synnerhet i grödor med stora radavstånd och sen utveckling. Under torra förhållanden gynnas C4-ogräs i konkurrensen med C3-grödor, vilket eventuellt kan kräva större bekämpningsinsats. Nederbördsfattiga somrar med vattenunderskott i marken kommer sannolikt att medföra att andelen höstsådda grödor ökar. Detta kommer att starkt gynna vinterannuella ogräs. finns det starka tecken som tyder på att den plöjningsfria odlingen ökar i omfattning. Detta kommer ytterligare att gynna arter som renkavle, åkerven och sandlosta. När det gäller de två förstnämnda utgör risken för herbicidresistens ett allvarligt problem. Denna risk ökar kraftigt med andelen höstsådd och leder till ett större bekämpningsbehov. Referenser Anonym (2006) KASSA. Sharing Knowledge on Sustainable Agriculture. 2021 February 2006. (2003) First report of Solanum physalifolium as a host for Phytophthora infestans. Plant diseases 87, 1538. (2007) Nattskatta gror sent. Potatis & grönsaker 7, 4041. Anonym (2004) Crop Protection 2004, : ECAF (citerat ) (1977) Flyghavre i , . Glemnitz M., Czimber G., Radics L. (2000) Weed flora composition along a north – south gradient in Europe. Acta Agronómica Óváriensis 42 (2). SOU 2007:60 Bilaga B 24 199 , Shrestha A., Tollenaar M., Deen W., Rahimian H. & Swanton C.J. (2000) Effects of photperiod on the phenological development of redroot pigweed (Amaranthus retroflexus L.). (2003) Weeds and weed management on arable land. An ecological approach. Lambers H., Chapin III F.S. (1998) Plant physiological ecology. Evaluating the potential northward spread of two grass weeds in . , Section B, Soil and Plant Science 56, 9195. (1995) Weeds in a changing climate. Weed Science 43, 685701. , Mueller-Schaerer H. & Stinson C.A.S. (1993) A European weed survey in 10 major crop systems to identify targets for biological control. 33, 449458. Swanton CJ, , Shrestha A, Tollenaar M, Deen W & Rahimian H, 2000. Effects of temperature and photoperiod on the phenological development of barnyardgrass. (citat 200703027) International survey of herbicide resistant weeds. Funded and Supported by (), (), and the (). Homepage Muntlig information , forskare, inst. f. markvetenskap, SLU. Liv Åkerblom-Espeby, doktorand, inst. f. växtproduktionsekologi, SLU. Bilaga B 24 SOU 2007:60 200 5 Kvalitet 5.1 Bakgrund Kvaliteten på skördade växtprodukter beror av ett samspel mellan växtens ärftliga egenskaper (genotypen), d.v.s. art och sort, och dess omgivande miljö, både under odlingen, vid skörd och under lagring. Olika ämnen i växten syntetiseras och lagras in vid olika stadier i plantans utveckling. Både starten och längden av dessa stadier påverkas av omgivningsfaktorer såsom fuktighet, temperatur, ljus, syre- och koldioxidtillgång, patogeninfektioner och toxiska ämnen. Förekomst och mönster i omgivningsfaktorernas växlingar, såsom markfaktorer, konkurrens, samverkan eller infektion av andra organismer, har också stor inverkan på skördeproduktens innehåll, mängd och sammansättning av olika substanser, näringsämnen likaväl som oönskade ämnen. Olika ämnens förekomst i växten styrs i olika grad av gener respektive miljö. Förekomst av de ämnen som är till största delen sortstyrda, beror alltså mest på vilka arter och sorter som överhuvudtaget kan förädlas fram för odling i vissa miljöer, vid klimatförändringar för nya klimatzoner. Förekomst av de ämnen som är mera miljöstyrda beror både av art eller sort och på omgivningsfaktorerna i samspel, ibland framförallt på omgivningsfaktorerna. Vilken kvalitet som eftersträvas beror i sin tur på för vilket ändamål växten odlas. Som resultat av klimatförändringar kan grödornas odlingsområden komma att förskjutas och förutsättningarna för viss kvalitet inom ett visst geografiskt område kan då förändras på sätt vi får svårt att förutse utan forskning inom området. 5.2 Kvalitetskrav för svenska växtprodukter i dagens jordbruk Grödor som odlas för produktion av livsmedelsråvara, t.ex. brödvete, maltkorn eller grynhavre har sina specifika kvalitetskrav. Fodergrödor har sina krav beroende på djurslag. Idisslare, t.ex. nöt och får, har andra krav än häst eller enkelmagade djur såsom svin eller fjäderfä. Produktion av råvara till bränsle eller teknisk användning kan ställa andra speciella krav på sort och omgivning SOU 2007:60 Bilaga B 24 201 under odling, skörd och lagring. Kvalitetskraven definieras enligt användningsområde enligt: Livsmedelsråvara, t.ex. brödvete, grynhavre, spannmål till barnmat, maltkorn, matolja av raps m fl oljeväxter. Foder, dvs. kraftfoder såsom stråsäd med högt energiinnehåll (stärkelse) och proteinfoder, dvs. oljeväxt- och baljväxtprodukter till idisslare (t.ex. nöt och får), häst eller till enkelmagade djur (t.ex. svin och fjäderfä). Teknisk råvara, t.ex. oljor med speciell fettsyrasammansättning; biologiskt nedbrytbara, farmaceutiska, kosmetiska, färg-, träkonservering-, skär- och smörjoljor Bränsle- och energigrödor, såsom oljeväxter till RME (rapsmetylester), vete till etanol, havre, salix och energigräs till eldning eller biogas För avnämarna defineras därefter mer specificerade kvalitetskrav varav de viktigaste är: Näringsmässiga, t.ex. innehåll och sammansättning av protein, fett, kolhydrater, vitaminer och mineraler mm, smältbarhet Sensoriska, dvs. smak, lukt, färg, konsistens Frihet från oönskade ämnen, t.ex. toxiner från växten eller från patogener och från bekämpningsmedelsrester , dvs. ej bakterier och smittämnen Fysikaliska, t.ex. kärnstorlek, jämnhet, skador Teknisk användbarhet i process, t.ex. skalbarhet, bakningskvalitet, friskhet m.m. för potatischips och malt till öl och Hållbarhet, lagringsduglighet Den kemiska sammansättningen i växtprodukter kategoriseras sedan ytterligare: Innehåll av proteiner, fett, stärkelse, socker Aminosyrasammansättning i proteiner, fettsyrasammansättning, stärkelsens sammansättning Innehåll av bioaktiva ämnen såsom ß-glukan, vitaminer, antioxidanter Mineralinnehåll Innehåll av oönskade ämnen: tungmetaller, toxiner, smittämnen och pesticidrester och deras nedbrytningsprodukter Bilaga B 24 SOU 2007:60 202 Kvalitetskrav för grödor De viktigaste grödorna i svensk växtodling är stråsäd (vår- och höstvete, vårkorn och till viss del höstkorn, havre, råg, rågvete och ensilagemajs), oljeväxter (höst- och vårraps, samt vårrybs), potatis, sockerbetor och baljväxter). Vallfoderväxter behandlas på annan plats i rapporten. Dessa grödors odlingsområden kan komma att förskjutas pga klimatförändringar och förutsättningarna för viss kvalitet inom ett visst geografiskt område kan då förändras. Vissa nischgrödor kan få utökat odlingsområde och nya grödor kan eventuellt bli odlingsbara. Vad gäller stråsäd används i första hand vårvete, men också höstvete som kvarnråvara till bröd, gryn och barnmat, och båda grödorna odlas också till foder och etanolproduktion. Vårkorn används till malt, mervärdesmat och foder medan höstkorn framförallt fungerar som fodersäd. Havre är livsmedelsråvara till gryn, barnmat och mervärdesmat samt råvara till foder och bränsle. Råg odlas i främst för brödproduktion, men till viss del som foder, medan rågvete och ensilagemajs är foderråvaror. Oljeväxter utgörs främst av höst- och vårraps samt vårrybs och utgör råvara till bl.a. matolja, men också till foder, bränsle och tekniska produkter. Potatis odlas som råvara till ny- och matpotatis, färdigprodukter, foder och stärkelse. Sockerbeta odlas framförallt för sockerframställning, biprodukter blir till foder. Av baljväxterna odlas främst ärter och åkerböna för användning till kokning, grönsak och foder, medan brun (grön) böna odlas i liten omfattning för kokning och som grönsak. Vete För brödvete krävs kvaliteter med stora, fullmatade, jämna, friska kärnor som ger en toxinfri råvara med hög utmalningsgrad. Proteinhalten måste vara hög, för vårvete och höstvete , med rätt aminosyresammansättning dvs. hög andel gluteniner som ger starkt gluten. Ett högt falltal är nödvändigt för god bakningskvalitet, över 220 s som indikerar väl bibehållen stärkelse. Likaså krävs ett lågt Cd-innehåll, mindre än 100 ppm för vuxna och under 20 ppm för vete till barnmat. SOU 2007:60 Bilaga B 24 203 högt E-vitamininnehåll är också önskvärt. kan endast relativt mjuka veten odlas i , hårdare vetesorter för pastaproduktion och baguetteliknande bröd kräver ett torrare, varmare klimat och måste importeras. Vete till foder kräver också jämna, friska kärnor utan patogenangrepp (toxiner), ett så högt stärkelseinnehåll som möjligt, medan proteininnehållet är mindre viktigt då stärkelseinnehållet som utgör energikällan, prioriteras. Ett högt E-vitamininnehåll är också önskvärt. För etanolvete är kvalitetskraven något mer begränsade. Stora, jämna kärnor och högt stärkelseinnehåll = energi samt lågt proteininnehåll till fördel för stärkelseinnehållet är viktigt. Korn Vårkorn som används till maltproduktion måste utgöras av jämna, friska, oskadda kärnor. Sprickor är ett problem med okänd orsak, som kan innehålla patogener och i sin tur ge feljäsning och toxiner i ölen.