sou · GVB32 · 2008-01-01 00:00:00 — Den ekonomiska styrningen gäller både resultatstyrning och finansiell styrning, där den senare rör restriktioner i form av anslag, låneramar, bemyndiganden, krediter m.m. Resultatstyrning innebär att mål anges för en verksamhet. Målen ska kunna mätas och ligga till grund för framtida inriktning. I regleringsbrevet till Arbets- marknadsverket (AMV) konkretiseras resultatstyrningen genom en verksamhetsstruktur som omfattar tre nivåer: politikområden, verksamhetsområden och verksamhetsgrenar. Utifrån budgetpro- positionen fattar beslut om målen för de två förstnämnda och övergripande målen, medan regeringen preciserar målen i verksamhetsgrenarna. AMV är den myndighet som ansvarar för utförandet av den ope- rativa arbetsmarknadspolitiska verksamheten, vilken i huvudsak består av platsförmedling, vägledning och arbetsmarknadspolitiska I förordningen (2000:628) om den arbetsmarknads- politiska verksamheten anges AMV:s huvuduppgifter: Effektivt sammanföra den som söker arbete med den som söker arbetskraft. Främja sysselsättning och kompetensutveckling för arbetslösa personer på en effektiv och flexibel arbetsmarknad. Underlätta för personer med svag ställning på arbetsmarknaden att få arbete och förhindra utslagning från arbetsmarknaden. Motverka långa tider utan reguljärt arbete. Motverka en könsuppdelad arbetsmarknad och på andra sätt bidra till ökad jämställdhet mellan kvinnor och män samt till ökad mångfald i arbetslivet. 7.2.1Aviserade kommande förändringar på omfattar () och en länsarbetsnämnd i varje län. Den offentliga Arbetsförmed- lingen finns på lokal nivå under respektive länsarbetsnämnd. I budgetpropositionen för framgår att regeringen tänker återkomma till i frågan om . Avsikten är att ge AMS i uppdrag att förbereda inrättandet av en sammanhållen myndighet där AMS och länsarbetsnämnderna av- vecklas som egna myndigheter /08. Enligt regeringens mening har Arbetsförmedlingen fått lägga ned mycket tid och resurser på att administ- rera olika arbetsmarknadspolitiska program, vilket har inverkat negativt på arbetet med att förmedla arbete. I budgetpropositionen för aviserar regeringen därför att man vill reformera AMV från grunden. Den viktigaste uppgiften för myndigheten ska vara att matcha arbetssökande mot lediga arbeten i stället för att förmedla arbetsmarknadspolitiska program. De arbetsmarknads- politiska resurserna ska vara tydligt inriktade på matchningen mellan arbetssökande och lediga arbeten, ökad konkurrens och förbättrad kontroll. I regleringsbrevet fördelar regeringen medel på olika anslag. Utifrån denna tilldelning fördelar AMS i sin tur de resurser som står till verkets förfogande, vidare till länsarbetsnämnderna. Regleringsbrev för avseende Arbetsmarknads- styrelsen (AMS) och anslag inom utgiftsområde 13 Arbetsmark- Belopp (mnkr) Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd varav Bidrag till arbetslöshetsersättning Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader Källa: Regleringsbrev för avseende . Förvaltningsanslaget anger hur mycket pengar Arbetsmarknads- verket får använda till i huvudsak personal och lokalhyror. Anslaget för aktivitetsstöd används till försörjning av personer som anvisas ett arbetsmarknadspolitiskt program, vilket inte är i form av en anställning. Anslaget för köp av arbetsmarknadsutbildning används till att upphandla utbildningsinsatser, flyttningsbidrag, merkost- nadsersättning och kringkostnader till programverksamhet som kommuner m.fl. anordnar. Anslaget för lönebidrag och gäller lönesubventioner för funktionshindrade. Utöver dessa anslag anger regleringsbrevet hur mycket pengar som AMS får använda som skattekreditering för anställningsstöd, plusjobb, offentligt skyddat arbete (OSA), nystartjobb och ut- bildningsvikariat. Detta belopp uppgår till nästan . har tidigare haft två verksamhetsom- råden: förmedlingsverksamhet och programverksamhet. Det över- gripande målet för förmedlingsverksamheten har varit att förkorta arbetslöshetstiden för de arbetssökande och vakanstiden för otill- satta platser samt att säkerställa arbetslöshetsförsäkringens roll som omställningsförsäkring. Det innebär att myndigheten har ägnat mycket uppmärksamhet till arbetslöshetsförsäkringens roll som omställningsförsäkring och att kontrollfunktionen utgjort en viktig arbetsuppgift för arbetsförmedlarna. Det indikerar också att mindre fokus har lagts på arbetssökande som saknar arbetslöshets- ersättning. Arbetsförmedlarnas insatser ska komplettera arbetssökandes och arbetsgivarnas egna aktiviteter när dessa inte räcker till. Inom ramen för en och samma tjänst kan det finnas delar som erbjuds via Internet, kundtjänst eller den lokala arbetsförmedlingen. De arbetssökande och arbetsgivarna ska, utifrån sina behov, alltid vägledas till den tjänst som är mest tillgänglig och minst resurs- krävande för Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingens hemsidaTPF1FPT är den mest lättillgängliga service- kanalen för arbetssökande och arbetsgivare. Arbetssökande kan söka efter lediga jobb i Platsbanken, skriva in sitt cv och leta efter information om yrken och studier, se prognoser och få tips hur man söker jobb. Arbetsgivare kan registrera lediga platser och anmäla varsel. Den allmänna informationen är tillgänglig för alla. Uppgifter om enskilda arbetssökande och arbetsgivare kräver dock inloggning. Arbetssökande eller arbetsgivare som vill tala med en arbets- förmedlare kan ringa till kundtjänst. Handläggaren har tillgång till Arbetsförmedlingen och kan i stora drag ge samma service som ett lokalt arbetsförmedlingskontor. Kundtjänst kan dock inte fatta beslut som innebär ekonomiska åtaganden, till exempel ett arbets- marknadspolitiskt program. Arbetssökande och arbetsgivare som behöver mer omfattande service än vad kundtjänst erbjuder, kan vända sig till den lokala arbetsförmedlingen. För att arbetssökande ska kunna ta del av ett arbetsmarknadspolitiskt program eller få en handlingsplan eller anvisning om ledigt arbete, måste han eller hon vara inskriven på en arbetsförmedling. Arbetsgivare som inte har lyckats genomföra sin rekrytering via Internet, kan via en överenskommelse med få ett rekryteringsuppdrag utfört. Arbetsförmedlingen har nio tjänster, varav sju riktar sig till arbets- sökande och två till arbetsgivare. De nio tjänsterna utgör tillsam- mans Arbetsförmedlingens tjänsteutbud. Syftet med tjänsteutbudet är att stödja den arbetssökandes process att hitta ett arbete och att underlätta arbetsgivarens rekryteringsprocess. För att kunna tillhandahålla tjänster på ett sätt som anpassas till kundernas individuella behov förfogar över olika arbetsmetoder och arbetsmarknadspoli- tiska program. Arbetssökande som deltar i ett arbetsmarknads- politiskt program gör det således inom ramen för en viss tjänst. De sju tjänsterna som riktar sig till arbetssökande är De två tjänsterna som riktar sig till arbetsgivare är utbildning inför rekrytering. De nio olika tjänsterna visar bredden på det uppdrag som arbets- förmedlingarna har, även om tjänsteutbudet har en tydlig betoning på arbetssökande. Orsaken är att behovet av diversifierad service är stor i den heterogena gruppen av arbetssökande. gör att arbetsförmedlingarna, förutom att ge service, också måste ägna sig åt sanktioner mot individer, t.ex. när det gäller ifråga- sättandet av rätt till arbetslöshetsersättning. Dessa nio tjänster är skapade och fastlagda på AMS, men det är fortfarande okänt hur verkningsfulla de faktiskt är. Några utvär- deringar har inte gjorts och inga förutsättningar har skapats för att fullfölja några sådana. De kunder (arbetssökande och arbetsgivare) som är föremål för tjänsterna är inte markerade i Arbetsförmed- lingens operativa indatasystem på så sätt att databaserna på ett hanterligt sätt kan identifiera dem. Inom utredningen kan vi alltså inte utröna i vilken mån arbetssökande som uppbär ekonomiskt bistånd tar del av Arbetsförmedlingens tjänsteutbud. Tjänsteutbudet syftar till att effektivisera servicen till kunderna och det är möjligt att dessa haft positiva effekter på Arbetsför- medlingens arbete i generell bemärkelse. Men så länge det saknas förutsättningar att utvärdera tjänsterna är kunderna utelämnade till egen övertygelse om att tjänsteutbudet är effektivt. Ett annat slående faktum är att arbetsförmedlingarnas tjänsteutbud förefaller vara relativt okänt utanför Arbetsmarknads- verket. Kännedomen om Arbetsförmedlingens interna kodnings- system för olika sökandekategorier verkar vara betydligt mer välspridd. 7.3Arbetsmarknadspolitiska program och insatser Den svenska arbetsmarknadspolitiken har präglats av omfattande aktiviteter, tidigare benämnt som arbets- marknadspolitiska åtgärder. De aktiverande insatserna har utsatts för återkommande kritik, främst för att de inte ger någon effekt för individen samt att de fungerat som en metod för att dölja antalet arbetslösa. har regeringen minskat antalet personer i program för att öka effektiviteten, så att större fokus i stället bör läggas åt den primära uppgiften, nämligen match- ningen mellan arbetssökande och lediga jobb. Lönebidrag och särskilt anställningsstöd kommer dock att finnas kvar och den tidigare bedrivna försöksverksamheten med arbetsplatsintroduk- tion för vissa invandrare kommer att bli permanent. 7.4Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik i praktiken för personer som är beroende av ekonomiskt bistånd I detta avsnitt visar vi i vilken omfattning personer med ekonomiskt bistånd är representerade i arbetsmarknadspolitiska program samt i vilken mån personer som har ekonomiskt bistånd betraktas som öppet arbetslösa. Två aspekter återkommer ständigt i diskussionerna. Det första är att arbetssökande med ekonomiskt bistånd inte tar del av programmen i lika hög utsträckning som arbetssökande med arbetslöshetsförsäkring. Det andra är att den förstnämnda gruppen ofta inte betraktas som öppet arbetslösa utan kategoriseras som övriga inskrivna (sökandekategori 14), vilket implicit innebär att de inte betraktas som redo att börja arbeta direkt och därmed inte kan ta del av Arbetsförmedlingens service i lika hög grad som de arbetslösa. Arbetsförmedlingen har inga uppgifter om hur de arbetssökande försörjer sig, vilket gör det svårt att uppskatta i vilken omfattning personer med ekonomiskt bistånd faktiskt tar del av arbetsmark- nadspolitiska insatser. Utredningen har därför genomfört en för- djupningsstudie där AMS statistik om arbetssökande har samkörts med uppgifter från registret över ekonomiskt bistånd. Studien omfattar samtliga personer i åldersgruppen 20 som bodde i hushåll som mottog ekonomiskt bistånd samt ett urval av personer inskrivna på Arbetsförmedlingen som inte fick något ekonomiskt bistånd. Rapporten återfinns i sin helhet i en bilaga till utredningen. Totalt 243 000 personer i åldern 20 fick ekonomiskt bistånd . av dessa, eller 97 000 per- soner, var inte inskrivna på Arbetsförmedlingen under . Utredningen utgår från att kommunerna och arbetsförmedlingarna gjort bedömningen att dessa personer inte stod till arbetsmarknadens förfogande, och därför kommer denna grupp inte att beröras mer i studien. I denna grupp kan även ingå personer som har arbete, men som på grund av familjesituation, försörjningsbörda eller andra skäl ansöker om ekonomiskt bistånd. Kvar blir fyra olika ersättningsgrupper som kategoriseras beroende I tabellen nedan ges även en generell bild av hur bakgrundsförutsättningarna ser ut i de olika grupperna. Tabell 7.2 Ersättningsformer för personer inskrivna på Arbetsförmedlingen med bakgrundskarakteristik <25 år, flest födda i , högst utbildningsnivå, A-kassa och ek. Personer som fick både <25 år, något färre födda ekonomiskt bistånd (försörj- i , lägre utbildningsnivå, ningsstöd) och arbetslös- Personer som fick ekono- miskt bistånd (försörjnings- Saknar/annan ersättning Personer med annan ersätt- ning (lön, aktivitetsstöd), (försörjd av annan familje- < , fler män, många utlandsfödda, låg utbildnings- nivå < , ofta födda i , näst högst utbild- ningsnivå Källa: Löfbom, E., Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik i praktiken för personer med ekonomisk bestånd. Vid en granskning av statistiken är det viktigt att skilja på det genomsnittliga antalet arbetslösa eller biståndstagare , och antalet som varit arbetslösa eller uppburit bistånd . För att tydliggöra skillnaden mellan kvarstående och flöden kan man undersöka antalet arbetslösa. nämns nivån på arbetslösheten en viss månad eller som genomsnitt över året. I dessa fall är det mindre intressant att diskutera hur många som varit arbetslösa . Det finns dock anled- ning inom ramen för denna utredning att diskutera både kvar- stående och flöden. Bland de 146 000 personerna som både fick ekonomiskt bistånd och var inskrivna på Arbetsförmedlingen, var det inte så vanligt att detta skedde . Av dem som fick ekonomiskt bistånd var inskrivna på Arbetsförmedlingen . Ju en person fick ekonomiskt bistånd, desto mindre vanligt var det att samma person var inskriven på Arbetsförmedlingen under samma av dem som fick ekonomiskt bistånd var också inskrivna på Arbetsförmedlingen . I syfte att få grepp om omfattningen av olika insatser illustreras statistiken i form av genomsnittsvärden . Med denna metod är det lättare att åskådliggöra resursinsatserna, eftersom en person som återkommer i arbetslöshetsstatistiken eller i statistiken för ekonomiskt bistånd får en större vikt utslaget , jämfört med en person som bara varit arbetslös eller fått ekonomiskt bistånd en månad . Tabell 7.3 Genomsnittligt antal inskrivna vid Arbetsförmedlingen fördelat på ersättning samt sysselsättning Saknar/annan ersättning Källa: Löfbom, E., Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik i praktiken för personer med ekonomisk bestånd. Tabell 7.3 visar att en betydande andel av de drygt 600 000 per- sonerna inskrivna på Arbetsförmedlingen hade arbete. Företrädesvis rör det sig om personer som hade deltidsarbete eller timanställningar och som kompletterade sin inkomst med A-kassa, men i vissa fall även med ekonomiskt bistånd. I genomsnitt 78 000 personer av de inskrivna på Arbetsförmedlingen fick ekonomiskt bistånd. Det bör dock noteras att en tredjedel av dem som hade ekonomiskt bistånd även fick ersättning från arbetslöshets- försäkringen. Beroende på ersättningsnivåer i arbetslöshetsförsäk- ringen, familjesituation och försörjningsbörda kan det således vara nödvändigt att komplettera med ekonomiskt bistånd. Genomsnittligt antal inskrivna utan arbete – arbetslösa, i arbetsmarknadspolitiska program eller övriga inskrivna Arbetssökande utan arbete har delats in i tre olika grupper: arbets- lösa, deltagare i arbetsmarknadspolitiska program samt övriga inskrivna. Med arbetslösa menas öppet arbetslösa, alltså sådana personer som bedöms kunna ta arbete direkt (sökandekategori 11 enligt AMS klassifikationssystem). Med arbetsmarknadspolitiska program menas både konjunkturberoende program och program för funktionshindrade. I kategorin övriga inskrivna (sökandekate- gori 14) finns personer som har någon form av begränsat arbets- utbud. Det kan exempelvis bero på att den arbetssökande är sjukskriven, söker arbete i begränsad omfattning eller trots om- fattande insatser från Arbetsförmedlingen inte bedömts kunna arbeta, men ändå vill kvarstå som sökande. Gemensamt för denna heterogena gruppen övriga inskrivna är dock att dessa personer inte har någon arbetslöshetsersättning, eftersom det strider mot regelverket att få A-kassa som man bedöms ha ett begränsat arbetsutbud. Tabell 7.4 Genomsnittligt antal utan arbete på Arbetsförmedlingen fördelat på ersättning och status Saknar/annan ersättning Källa: Löfbom, E., Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik i praktiken för personer med ekonomisk bestånd. Totalt var 67 000 personer med ekonomiskt bistånd inskrivna på Arbetsförmedlingen och saknade arbete. Gruppen som fick både ekonomiskt bistånd och A-kassa skiljer sig markant från gruppen som enbart hade ekonomiskt bistånd, och liknar i stället gruppen som enbart fick A-kassa. Av dem som enbart hade ekonomiskt bistånd var inskrivna som övriga inskrivna. Av dem som hade både ekonomiskt bistånd och A-kassa var det som tillhörde denna kategori. arbetslöshetsersättningen spelar sannolikt en avgörande roll. För de som fick A-kassa var arbetslösheten högst och andelen i gruppen övriga inskrivna mycket låg. Knappt hälften av dem som enbart fick ekonomiskt bistånd och var utan arbete definierades enligt Arbetsförmedlingen som arbets- lösa. En fjärdedel tillhörde gruppen övriga inskrivna och deltog i genomsnitt i något arbetsmarknadspolitiskt program. Det var således en något större andel biståndstagare som deltog i något program än bland dem som har arbetslöshets- ersättning. Den största andelen deltagare i något program fanns i gruppen som saknade eller hade annan ersättning. I och med att dessa personer varken fått arbetslöshetsersättning eller ekonomiskt bistånd rör det sig om arbetsmarknadspolitiska program med lång varaktighet, till exempel lönebidrag, offentligt skyddat arbete (OSA) eller förstärkt eller särskilt anställningsstöd där deltagarna får subventionerad lön. Här återfinns sannolikt även ett stort antal personer i aktivitetsgarantin, vilka fick aktivitetsstöd . Tabell 7.5 Genomsnittligt antal i arbetsmarknadspolitiska program fördelat på ersättning andel i program för Saknar/annan ersättning Källa: Löfbom, E., Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik i praktiken för personer med ekonomisk bestånd. I tabell 7.5 framgår det att i genomsnitt 17 000 personer som hade ekonomiskt bistånd deltog i något arbetsmarknads- politiskt program . Majoriteten deltog i konjunktur- beroende program. Antagandet om att lönebidrag och OSA förekom i hög grad bland deltagarna i gruppen med annan ersätt- ning bekräftas av den höga andelen program för funktionshindrade. 7.4.2Biståndstagare i arbetsmarknadspolitiska program Mellan och bedöms deltagarantalet i arbetsmark- nadspolitiska program ha ökat med drygt 40 000 personer. Antalet biståndstagare bedöms vara oförändrat . Ökningen av antalet programdeltagare antas få lika stort genomslag på personer med ekonomiskt bistånd som för de arbetssökande som får ersättning från A-kassan. En uppräkning av antalet deltagare i arbetsmarknadspolitiska program till nivåer ger att i genomsnitt 22 000 bistånds- tagare deltar i något program. Utöver dessa 22 000 tillkommer det sannolikt även potentiella biståndstagare bland programdeltagarna i kategorin saknar/annan ersättning. Enligt skattningar kan mellan 10 000 och 15 000 biståndstagare till- komma. Detta antal består av personer som fått årslånga beslut om lönebidrag, OSA eller anställningsstöd och som sannolikt skulle få ekonomiskt bistånd om det inte vore för Arbetsförmedlingens beslut. Med nivåer deltar totalt sett uppskattningsvis cirka 35 000 biståndstagare (22 000) eller potentiella biståndstagare (10 000 15 000) i ett program anvisat av Arbetsför- medlingen. 7.4.3Hur stor andel har deltagit i program ? Studiet av flöden är ett annat sätt att mäta hur ofta enskilda med ekonomiskt bistånd har deltagit i program. I tabell 7.7 framgår det hur stor andel av deltagarna i de olika redovisningsgrupperna som deltagit i program och hur . Tabell 7.6 Andel av de inskrivna på Arbetsförmedlingen som del- tagit i något arbetsmarknadspolitiskt program mellan och fördelat på ersättning och frekvens Källa: Löfbom, E., Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik i praktiken för personer med ekonomisk bestånd. De personer som fick både ekonomiskt bistånd och A-kassa har under de studerade sex åren varit mest frekventa i arbetsmarknadspolitiska program. Bland resterande grupper är förekomsten av programdeltagande relativt jämnt fördelad. I en jämförelse mellan enskilda med ekonomiska bistånd och dem som uppburit A-kassa kan vi konstatera att den förstnämnda gruppen är väl representerade i program. Vad händer med de nyinskrivna arbetslösa? I detta avsnitt följer en redovisning av de personer som skrevs in som arbetslösa (sökandekategori 11) på Arbetsförmed- lingen . I denna kategori ingår de som i vardagligt tal brukar benämnas öppet arbetslösa, dvs. inte personer som deltar i arbetsmarknadspolitiska program och inte heller de som är kate- goriserade som övrigt inskrivna. Den nationella arbetsmarknadspolitiken SOU 2007:2 Vad hände med de nyinskrivna vid Arbetsförmedlingen efter att de lämnat arbetslöshet (sökandekategori 11)? (procent)TPF FPT Källa: Löfbom, E., Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik i praktiken för personer med ekonomisk bestånd. I tabell 7.7 framgår det att hälften av de inskrivna arbetslösa med A-kassa fick ett osubventionerat arbete medan motsvarande utfall endast uppgår till bland personer som fått ekonomiskt bistånd. I den sistnämnda gruppen är det i stället vanligast att kontakten med Arbetsförmedlingen upphörde av okänd orsak. Det som inträffat är vanligtvis att den arbetssökande blivit kallad till möte på Arbetsförmedlingen, men inte infunnit sig. Konsekvensen är att Arbetsförmedlingen uppfattar det som att den arbetssökande är intresserad av Arbetsförmedlingens tjänster och att personen därför avförs från Arbetsförmedlingens ansvar. Detta är betydligt mer ovanligt bland personer som får A-kassa, vilket förklaras av Arbetsförmedlingens uppdrag att kontrollera personer som kvalificerat sig för arbetslöshetsersättning ger starka incitament att sköta kontakten för båda parter. Andelen som kvarstår som arbetssökande på Arbetsförmed- lingen, men inte längre som öppet arbetslösa, var störst i gruppen som hade både A-kassa och ekonomiskt bistånd, men relativt stor även för dem som enbart fick ekonomiskt bistånd. Oavsett ersätt- ning var deltagande i arbetsmarknadspolitiskt program den van- 2TP PT Personer följs i AMS register från det att de skrivs in som arbetslösa första gången fram till dess att de lämnar kategorin första gången. Övergångarna har räknats . 3TP PT Personer i sökandekategori 91 (ej statistikförda) samt där det inte varit möjligt att finna orsaken. ligaste anledningen att de arbetssökande fortfarande var inskrivna på Arbetsförmedlingen efter att ha varit öppet arbetslösa. Över- gången från öppet arbetslöshet till program var lika vanlig bland personer med A-kassa som den var för dem som har ekonomiskt bistånd. Det som främst särskilde de kvarstående mellan ersätt- ningsgrupperna, var att personer som enbart fick ekonomiskt bistånd i relativt stor omfattning kategoriserades som övriga in- skrivna. Det kan dels bero på att biståndstagarna är mer begränsade i sitt arbetsutbud, men även Arbetsförmedlingens kontrollfunktion för personer med arbetslöshetsersättning. Det finns inget krav på att personer som uppbär ekonomiskt bistånd måste återföras till sökandekategori 11 för att få ersättningen utbetald, vilket är en förutsättning för dem som får A-kassa. Uppgifterna om övergångarna till program i tabell 7.7 kan brytas ned och illustreras i tabell 7.8 med mer detaljerad information om vilka program som var mest frekventa bland de olika grupperna. Tabell 7.8 Vilka arbetsmarknadspolitiska program gick de nyinskrivna öppet arbetslösa till? (lönebidrag, OSA, Start av näringsverksam. Källa: Löfbom, E., Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik i praktiken för personer med ekonomisk bestånd. Förberedande insatser är det program som var överlägset vanligast oavsett vilken ersättning de nyinskrivna haft. Programmet bestod av fyra olika insatser: arbetslivsinriktad rehabi- litering, aktiviteter inom vägledning och platsförmedling, datortek samt förberedande utbildning. Dessa insatser är dock förhållande- vis korta, vilket förklarar det stora flödet. Som jämförelse kan nämnas subventionerade arbeten (lönebidrag, OSA och olika anställningsstöd) som håller på och således är mindre frekventa. Av tidsmässiga skäl har utredningen inte genomfört någon effektutvärdering av programdeltagandet. Vi har därmed ingen kunskap om i vilken utsträckning programverksamheten har bidragit till att underlätta deltagarnas situation på arbetsmark- naden, jämfört med att inte delta i något program.