sou · GVB314 · 2008-01-01 00:00:00 — Där kan man säga att det är stor efterfrågan. Men också allmänt så tror jag att det är tufft att få tag i en hyreslägenhet som ungdom. Det är känslan jag har, jag har inget underlag eller så. Men som ungdom så vill man ju ofta ha en mindre lägenhet och man märker ju att det finns ett sug efter mindre lägenheter. Vi har liksom aldrig några problem där och har alltid efterfrågan. När det gäller studentboende så kan det faktiskt ibland finnas vakanta lägenheter och det är ju också ung- domar. Men då är det mer markant nyproducerat, som kostar mer. Men jag tror att det är tufft för ungdomar att hitta lägenheter. Och det man kan göra är att till exempel ta den diskussionen när man pratar om att bygga nya studentlägenheter. Och se till att inte bara öronmärka dom till studenter utan i stället tänka helhet och tänka ungdomar. Man kan också försöka att bygga yteffektivt. Vi har ju ett projekt uppe i /. Det är BoKlok, som har byggt tilsammans med . Och det är lägenheter som är byggda på ett speciellt, yteffektivt sätt. Och dom blir billigare. Mindre ytor men kanske lika många rum i alla fall. Och man kan kanske bygga dom på andra platser än man har tänkt tidigare. Det är kanske viktigare att det finns bra cykelvägar. Men det är ingen diskussion som vi för i stort. Det enda vi har pratat om är just det här med studentbostäder kontra ungdomslägenheter, om det är något som viska mixa ihop. Men jag tror att ett förslag skulle kunna vara en väldigt enkel Om man bestämmer sig från kommun eller stat att den här gruppen ska man hjälpa så är det hur enkelt som helst att skapa en marknadsplats, ett söktorg, där du stoppar undan helt vanliga lägen- heter. Kanske mindre, kanske lite billigare och så sätter man ålders- gräns . Jag skulle kunna göra det och det är ingen kostnad egentligen att göra på det viset. Det kan inte vara det för bolaget heller. Det är bara att man har det mandatet att de här lägenheterna eller en viss procent av omflyttningen ska gå till ung- domar. Det skulle vara väldigt lätt. Och effektivt för oss. (Intervju med Uppsalahem, ) Måsta man ha tur? Det ligger inte i vårt utredningsuppdrag att föreslå åtgärder. Vi vill dock avslutningsvis peka på den potentiella konflikt som allmän- nyttiga bostadsföretag har när det gäller eventuella särlösningar för olika boendekategorier. I grundtanken för den svenska allmännyt- tan –till skillnad från länder med social housing – finns en univer- sell ambition, en tanke om att alla på samma villkor ska kunna hyra en lägenhet; så undviks segregation och stigmatisering och så får kommunägda fastigheter en bred acceptans och legitimitet. Särlös- ningar för specifika demografiska eller sociala kategorier rimmar illa med dessa grundtankar. finns förstås tanken om att kategorier inte heller ska utestängas från sektorn. Vidare har kommunerna ett bostadssocialt ansvar, som man kan ta på olika sätt. För kommuner som inte sålt ut allmännyttan tas i många fall det bostadssociala ansvaret just av kommunens eget bo- stadsföretag. Inslag av social housing är därmed inget nytt och kategoribostäder upphandlas av kommunernas social- och integra- tionsförvaltningar. De kommunägda bostadsföretagen verkar numera på en mark- nad där deras särställning i mångt och mycket gått förlorad. i detta perspektiv är förstås ungdomsgruppen en särskilt viktig kundkategori att nå och inte bara de 55+ som vissa företag riktat in sig på. Om allmännyttan har dåligt rykte bland ungdomar –pga. av bemötande, standard- eller servicebrister– riskerar man självfallet att förlora denna kundkategori också när tiden så små- ningom gör de yngre till medelålders och äldre bostadskonsumen- ter. Som denna studie visar finns en betydande variation i vilken roll allmännyttan spelar i skilda kommuner. Inte minst i marknadsper- spektivet kan det tyckas klokt att kommunala bostadsföretag i större städer har studentbostäder i sitt bestånd. I dessa kommuner kommer studerande ungdomar i tidig kontakt med allmännyttan. Även om många senare lämnar allmännyttan för bostadsrätter och egnahem är det i ett expanderande högskolesystem tvivelsutan så att dessa företag bättre än många andra har försäkrat sig om att nå en volymmässigt växande kundkategori. Eftersom många yngre vuxna studerar och ofta har studieavbrott för arbete, dvs. rör sig mellan arbetsmarknaden och studier, finns det möjligen skäl att inte exkludera andra yngre från studentboende. Måsta man ha tur? Elektronisk enkät om bostadsmarknaden och direktiv till allmännyttiga bostadsföretag ställd till 46 kommuner. På uppdrag av den statliga utredningen M 2005:1 genomför IM-gruppen en studie av de kommunala bostadsföreta- gens roll för ungdomars inträde och situation på bostadsmarkna- den. Ansvarig för studien är professor , , . Studien be- står av flera delar men vi kartlägger i en första fas de direktiv som bolagens ägare (kommunerna) givit sina bostadsbolag samt under- söker förekomsten av kommunala bostadsförmedlingar. I ett se- nare skede närmar vi oss bostadsbolagen med mer specifika frågor om kösystem, förmedling av lägenheter mm. Vi vill med detta brev be kommunerna om hjälp med insamlingen av ägardirektiven och vi ber er också om svar på nedanstående fem frå- gor. Frågorna ställs till c:a 50 stora och medelstora kommuner i olika delar av landet. Vilken är kommunens allmänna bedömning av bostads- marknaden i den egna kommunen? a)Vi har god balans mellan tillgång och efterfrågan på bostä- der b)Vi har tomma lägenheter och det är lätt att få en bostad c)Vi har brist på bostäder Måsta man ha tur? Är ungdomars boende ett problem i och för kommunen? (Med ungdomar avses på ett ungefär ) a)Ja, när det gäller att överhuvudtaget få tag i en bostad b)Ja, men det är mest en ekonomisk fråga (ungdomar har ej råd) Hur ser kommunens bostadsförmedling ut? a)Centralt samordnad (majoritet av kommunala/privata bo- stadsbolag deltar) b)Delvis samordnad (vissa kommunala/privata bostadsbolag har samordnat sig) c)Finns ingen kommunalt samordnad bostadsförmedling (varje bolag d)(kommunala/privata) har egen intern förmedling) e)Annat (beskriv närmare) Om ni har en centralt samordnad eller en delvis samord- nad bostadsförmedling, vad är motivet till detta? Har ni som kommun givit direktiv till ert/era kommunala bostadsbolag avseende principer för tilldelning/uthyrning av s.k. allmännyttiga bostäder? Om ni svarat ja på fråga 5 skulle vi uppskatta om ni elektroniskt eller på annat sätt kunde skicka ägardirektiven till adress angiven i brevhuvudet. Svaren har lämnats av: Namn & funktion: Måsta man ha tur? Vi sätter stort värde på er hjälp att få ett gott underlag för vår analys! Om ni föredrar att lämna svaren telefonledes så går det förstås alldeles utmärkt! Vi arbetar under stor tidspress och skulle uppskatta svar . Med vänlig hälsning, Måsta man ha tur? Frågeformulär, intervjuer med företrädare för allmännyt- tiga bostadsföretag. Intervjuformulär, kommunala bostadsbolag Namn, tjänst, tid i företaget, möjligtvis lite his- torik. Vilka formella villkor ställs för att få hyra en bostad? Varför just dessa villkor? Har villkoren förändrats ? Vilka villkor är i allmänhet svårast för de sökande? Vilka tror du har svårt att klara villkoren? Är reglerna svåra att tolka? Görs undantag och varför i så fall? Görs bedömningen av en tjänsteman eller i någon slags grupp med flera inblandade? Tycker du att regelsystemet är bra? Måsta man ha tur? Vad efterfrågar ungdomar? Klagar de på något? Kan ungdomar tilldelas bostäder var som helst eller försöker ni styra dem till specifika områden? Har ni några särskilda ungdomsregler? Var i beståndet? Gäller det överallt eller i vissa områden? Kan man ärva en hyresrätt? Överlåta på barn? Gäller föräldrars kötid även för barnen? Regler för 2:a handsuthyrningar? Får 2:a handshyresgäst förvärva 1:a handskontraktet? Hur vanligt är det med 2:a handsuthyrningar? Hur håller ni koll på 2:a handsuthyrningen? Hur vanligt är det att ni är ovetande om att man hyr ut i 2:a hand? Vet ni vilka som egentligen bor i bostäderna? Görs ibland mer systematiska översyner? Har ni haft några kända fall av att man betalat svart för 2:a hands- kontrakt? Om bolaget anser att ungdomar har problem på bostadsmarkna- den: Måsta man ha tur? Har du själv några förslag på vad ni eller kommunen eller rentav staten skulle kunna göra för att förbättra situationen för särskilt de yngre? En kvalitativ studie av ungdomars erfarenhet av bostadsmarknaden i större städer Måste man ha tur? Föreliggande rapport har utarbetats på uppdrag av den nationella bostadssamordnaren. Syftet är att, utifrån de resultat erhållna i den tidigare rapporten från M 2005:1, utforska ungdomarnas syn på och tankar kring deras egen situation och erfarenheter på den svenska bostadsmarknaden. I denna tidigare intervjustudie, som kan betraktas som en kvalitativ pilotstudie, identifierades flera kritiska aspekter av de yngres boen- desituation. Det är delvis utifrån dessa tidigare resultat som frå- gorna i föreliggande studie har formulerats. Parallellt med den här intervjuundersökningen genomfördes också en enkätundersökning riktad till ungdomar i åldrarna . Enkätrapporten ger förhoppningsvis en representativ bild av ungdomarnas situation på bostadsmarknaden i de större svenska städerna men enkätmetoden har svårt att ge rättvisa åt komplexa förlopp och upplevelser. Vissa konkreta resultat i de två studierna kompletterar och stödjer varandra, medan andra ger en delvis mot- sägelsefull bild av problematiken. Det handlar främst om bilden av tillfredsställelse, det vill säga hur nöjda respondenterna säger sig vara med sin nuvarande bostadssituation. Även om också den kvantitativa studien ger besked om problem och missförhållanden såsom de upplevs av yngre får vi överlag en något mer positiv bild via enkätmaterialet än vad som är fallet genom intervjustudien. Detta kan ha olika förklaringar, varav en viktig sannolikt är av metodologisk karaktär, där både urvalsmetod och intervjusituation skiljer sig åt. Vi redogör för intervjuanalysen under ett antal rubriker, som vi menar fångar centrala teman med anknytning till yngres erfaren- heter och upplevelser på vägen mot ett etablerat vuxenliv och en ordnad bostadssituation. De resultat som redovisas är av kvalitativ karaktär. Med kvalitativa metoder söker man inte efter generaliserbarhet eller representa- tivitet. Det man snarare strävar efter är att söka mer djupgående förståelse av möjligheter och restriktioner med utgångspunkt från individers konkreta livserfarenheter. Frågan om hur mycket och hur ofta prioriteras ned till förmån för frågor om varför och på vil- Måste man ha tur? ket/vilka sätt. Därmed är de reflektioner som nedan följer strikt sett endast representativa för den person som berättar om en erfa- renhet eller uttrycker en åsikt. Det är självklart att de intervjuades utsagor kan delas av många andra personer både i och utanför stu- dien, och självfallet är utbredningen av olika fenomen och problem inte ointressanta. Men, som sagt, vi använder inte intervju- materialet för att mäta och räkna utan för att söka mer djupgående förståelse av komplexa samband och relationer. Vi sammanfattar här de viktigaste slutsatserna av studien. 1)Att vara ung ger för många utrymme för en livsstil präglad av rörlighet och flexibilitet. Det är mycket vanligt att man flyttar från ort till ort eller befinner sig i utlandet under vissa perioder, med start direkt efter studenten. Detta är sällan något som de yngre beklagar, tvärtom. Livsstilen är till stora delar självvald och fylld av berikande erfarenheter och upplevelser. Rörligheten leder dock ofta till instabilitet på bostadsmarknaden. Man lämnar vissa uppnådda lägen, om än tillfälliga sådana, och hamnar på ruta ett igen vid varje sådan förändring. Insikt om denna flexibilitet skulle vara bra att utgå ifrån i den framtida planeringen. 2)Givet de begränsade ekonomiska resurser som ungdomar har, prioriteras kostnad framför standard när det gäller boendet. Detta får inte misstolkas som att yngre inte lägger en särskilt stor andel av inkomsterna på boendet. Det blir dock ofta snarare billigare än dyrare att bo, d.v.sdvs.. en mer stabil förankring på arbets- och bostadsmarknaden ger större möjlighet att välja boende till relativt sett lägre kostnad. Utsatthet och instabilitet kostar m.a.o. pengar och detta drabbar ungdomar eftersom de inte har lika fasta eller höga inkomster som äldre personer. En större andel av inkomsten använd för boendet begränsar ungdomarnas konsum- tionsförmåga i övrigt vilket i sin tur kan tära på annan grund- läggande livskvalité. I de yngres visioner av det egna framtida boendet är dock standard en viktig prioritet. 3)Det finns klara skillnader mellan mindre och större kommu- ner/orter när det gäller graden av rörlighet på bostadsmarknaden för ungdomar. Det är klart svårare att ordna med bostad i större orter med bostadsbrist. Detta framgår av de enskilda kartlägg- ningarna av de intervjuades bostadshistoria. Den dramatiska bryt- punkten i denna bostadshistoriska linje brukar vara första flytten hemifrån. Om familjen har bott i en mindre kommun och den utflyttande unga personen stannar kvar i den kommunen har detta steg skett utan större bekymmer. När det emellertid har handlat Måste man ha tur? om att flytta från en mindre till en större kommun, särskilt till någon av storstadskommunerna, har tendensen varit att man tvingas gå från en relativt stabil boendesituation till en mycket instabil. Det har även framkommit indikationer på att ungdomarna är relativt medvetna om vilka som är de lätta respektivesvåra kommunerna. Särskilt de större kommunerna har en betydande planeringsutmaning om man vill fortsätta att attrahera yngre för studier och arbete. 4)Boendet påverkar familjesituationen för intervjupersonerna, och därmed mycket annat som har med den emotionella delen av begreppet livskvalité att göra. Detta sker till exempel genom att man kan bli bostadslös efter en separation för att man inte har råd att betala en hel hyra själv, eller att man tvingas att flytta hem till föräldrarna igen fast man redan initierat ett självständigt vuxenliv. 5)Etnicitet är definitivt en viktig aspekt. Problemen är bety- dande särskilt för ungdomar med utomeuropeisk bakgrund, särkilt yngre män. De dubbeldiskrimineras på marknaden kan man säga. Vi tar in några konkreta berättelser om detta i rapporten. Det ver- kar dessutom finnas en tendens att tro att tjejer har lite lättare att lösa bostadssituationen än killar och detta av flera anledningar. Vi har indikationer på att tjejer bemöts med större för- troende av privata uthyrare, men det verkar dessutom finnas en mera utbredd praxis bland yngre kvinnor att använda sig av grupp- strategier; man delar lägenhet med varandra, bor i kollektiv, etc. Sådana strategier kan dock vara ännu mer utsatta för bakslag efter- som man blir mer beroende av stabilitet hos en krets av personer man annars kanske inte har så stark relation med. När någon i kol- lektivet separerar, ingår i en ny parrelation, flyttar, reser iväg för eller drabbas av ekonomisk kris, så får det betydande återverkningar för övriga. 6)Den övergångskaraktär som ungdomsperioden utgör gör att både bostadsföretag och bostadsforskare tenderar att negligera kategorins specifika situation och problem. Man tror att problemen är övergående och även om i de flesta fall är det för den enskilde individen, är de det inte för kategorin som sådan. Inträdet i vuxen- livet och etableringen på arbetsmarknaden är av stor betydelse för både individ och samhälle. Ungdomar väljer ofta sin rörlighet och flexibilitet men det hindrar inte att de yngres behov måste tillgodo- ses. Precis som andra grupper som rör sig på bostadsmarknaden i senare skeden i livet, och som rentav uppmanas att vara mer rörliga och flexibla, måste bostadsmarknaden fungera också för yngre. Måste man ha tur? Kunskaper om deras preferenser och betalningsförmåga måste bättre än läggas till grund för de strategier som utvecklas av marknadens aktörer, stat och kommuner. Bristen på åtgärder för- sätter ungdomar i en extra utsatt situation på marknaden. Forskningen om ungdomar och boende Ungdomsforskningen diskuterar ofta kategorin ungdomar. Förutom att referensramarna till viss del sammanfaller för dem som fötts är det som förenar övriga generationers föreställningar om åldersgruppen snarare än åldersgruppens konkreta livsvillkor. Ungdomar har med modernt språkbruk konstruerats som en särskild grupp, en grupp som känns igen av det som skiljer ut dem från andra: de är varken barn eller vuxna. Ungdomar är mittemellan, varken eller, på väg att mogna, att bli vuxna och förnuftiga individer. Ungdomar skildras därmed som blivande företeelser; de är på väg att bli något. Deras existens präglas därmed av någon slags passage, ett tillfälligt varande och en tillfällig vistelse. Denna tillfällighet präglar också idéerna om deras boendebehov och preferenser. (1996) menar, som en rad andra, att ungdomar diskri- mineras på flera områden i samhället, som på bostads- och arbets- marknaden. Marginalisering, omyndighet och maktlöshet är kännetecknade drag för ungdomarnas samhälleliga situation. Unga tillhör en social kategori med vissa gemensamma livsvillkor som denna kategori, liksom sam- hället i övrigt, är differentierad av klass, kön, geografi och etnisk tillhörig- het. Samhälleliga motsättningar och konflikter skär in i, skiktar och ställer olika grupper av unga mot varandra, vilket innebär att vi inte kan tala om en ungdomskultur. Gemensamt för alla unga är att de i arbetet med att gå från barndom till vuxenhet är tvingade att utforma och ompröva identitet och att de i detta arbete med att lämna familjen är beroende av varandra. (1996: 142) som ungdomen är en social konstruktion, konstrueras av olika aktörer i samhället också en rad egenskaper som ungdomar ska ha: de ska bli något, de är inte något. Ungdomen betraktas mer en någon annan period i livscykeln som en övergångstid. Upproret mot föräldrar, upproret mot skolan och mot samhället förut- bestäms som tillhörande ungdomen och som övergångsbeteenden. Måste man ha tur? Män och kvinnor får sitt förnuft när de går in i vuxenlivet. På samma sätt som det finns en rad etablerade föreställningar om vad ungdomar är och gör, finns det idéer om vad ungdomar vill i för- hållande till boendet. Begrepp som compact living, korridor- boende och studentbostäder, associeras med ett opro- blematiserat och naturligt val bland ungdomar snarare än något deras materiella omständigheter tvingar dem till. I sin tur har forskning om boendet väldigt sparsamt fokuserat på ungdomar som grupp. Bostadsforskningens sociala intresse har riktats mot barnfamiljer, kvinnor, etnisk och klassmässig segrega- tion och även frågan om de äldres boendevillkor. I har man länge utgått ifrån att ungdomar efterfrågar speciella boendeformer såsom mindre lägenheter, kollektiva lös- ningar, studentrum, etc. Ett starkt skäl till detta antagande har varit de begränsade ekonomiska förutsättningar som ungdomar ofta har. Utbudet har delvis följt dessa resonemang och framför allt har pro- duktionen av studentrum varit en angelägenhet för kommuner som erbjuder högskoleutbildning och som därmed har en större till- strömning av studenter än övriga kommuner. Dock är det få kommuner som i sin lokala bostadspolitik har planer på att bygga speciellt för ungdomar. Av vår första delstudie av kommunerna och allmännyttan framgår att bara 7 av 40 kommuner uppger att ung- domars boende inte är ett problem i och för kommunen (, , , , , och ). Betydligt fler, 18 st, anger att det är svårt för ungdomar att över- huvudtaget finna en bostad. Gemensamt för alla dessa (utom ) är att här råder också allmän bostadsbrist. Det är uppenbart att bostadsbristen är just ett problem för ungdomar och andra med svag ekonomisk ställning (Solid m.fl. 2006: 17). I Solid m.fl. (2006) avrapporteras en enkätstudie där kommunala fastighetsbolag utfrågades om deras policy gentemot ungdomar som grupp. Några av resultaten, som visar på den institutionella ram som ungdomarna ofta hänvisar och förhåller sig till, är rele- vanta att lyfta upp innan vi går igenom resultaten av intervjuunder- sökningen. På frågan om vilka formella villkor som ställs för att få hyra bostad inom det kommunala bostadsbolaget, svarade de intervjuade Måste man ha tur? kommunala bostadsbolagen närmast samstämmigt. Det handlar om åldersgränser (), att man har en viss (skälig) inkomst- typ/inkomstnivå, saknar större betalningsanmärkningar och anmälningar om tidigare störande beteende. Flera kommuner säger att brist på inkomster ofta är ett oöverkomligt hinder för unga sökanden. Även om det förekommer skillnader i lokal policy vid fördel- ningen av lediga lägenheter kunde man i studien urskilja två typer av grundsystem. Det ena bygger på intresseanmälningar som den sökande gör och vanligast hanteras turordningsfrågan genom regi- strerad kötid. Det andra grundsystemet bygger på ett mer aktivt arbete av den sökande. Bolaget lägger upp sina lediga lägenheter på Internet och sökanden letar enligt sina egna intressen. Det före- kommer också kombinationer av dessa system. Något speciellt bostadsprogram finns i regel inte trots att vissa bostadsföretag sporadiskt använder sig av kampanjer riktade till specifika kategorier, t.ex. ungdomar. Dessutom förekommer olika typer av kategoriboende för såväl ungdomar som äldre. Kommu- nerna ställer i vissa fall (18 av 43) krav på bostadsbolagen vad gäller bl.a. bostadsförsörjningen av vissa prioriterade kategorier, bl.a. den unga lokala befolkningen. Dessa kommunernas eventuella krav är dock ofta mycket allmänna och handlingsutrymmet är ganska stort för företagen. Reglerna för andrahandsuthyrning uppfattas som tydliga och de flesta kommuner tycker sig inte ha några större problem med det. Den här situationen är dock helt omvänd när det gäller storstads- kommunerna, vilka finner ett stort problem i den oanmälda och olovliga andrahandsuthyrningen. Bolagen anger att de inte vet vilka som bor i lägenheterna, men de anser själva att de borde göra det eftersom detta påverkar tryggheten för hyresgästerna i allmänhet. En annan föregångare till den här studien är rapporten från bout- redningen Om bara någon kunde säga vad jag ska göra för att få en bostad så skulle jag göra det – en rapport om en bostadsmarknad i behov av uppdatering (M 2005:1). I denna pilot- studie intervjuades 20 personer . Bland de resultat i studien som ligger till grund för den studie som redo- visas, finns frågan om ungdomarnas förhållningssätt till och känne- dom om regler och mekanismer på bostadsmarknaden. Det visade sig att systemet upplevdes som komplicerat och otydligt och större klarhet efterlystes. Detta återkommer vi till som ett av rapportens teman. En annan viktig fråga var diverse missförhållanden som ofta Måste man ha tur? tas upp i samband med den överhettade bostadsmarknaden i de svenska storstadskommunerna. Här kan man utgå från de fyra av identifierade aspekterna, nämligen osäkra hyresförhållan- den (andra- och tredjehandskontrakt); andrahandskontrakt med ockerhyror (med eller utan fastighetsägarens medgivande); försälj- ning av hyreskontrakt (olika varianter; svartbyten mm); samt före- komsten av svartmäklare (där handpenning erläggs men bedragaren inte levererar). Dessa missförhållanden kartläggs också i den paral- lella enkätbaserade studie som redovisas senare i denna SOU- bilaga. Kvalitativa metoder har vanligen annorlunda syften än kvantitativa, som t.ex. enkätundersökningar eller studier baserade på stora registerbaserade databaser. Kvalitativa studier orienteras mot att förstå sammanhang och kunna svara på frågan om varför och hur. Relationella aspekter, d.v.sdvs.. samband mellan olika faktorer i anslutning till det studerade fenomenet kan besvaras av båda typer av metoder fast på var sitt sätt.