prot · GV0963 · 2008-02-13 00:00:00 — har vi fått höra den borgerliga regeringen tala sig varm för att skulle tillhöra EU:s kärna. Inte ens det finns längre med. Har den svenska kärnan i EU pillats ur den europeiska frukten, eller vad är det som har hänt? Vad vill egentligen göra i EU under den borgerliga regeringens ledning? Det är en fråga som jag ställer mig efter att ha både lyssnat på utrikesministern när han avgav deklarationen och snabbt ha läst igenom den. På ett ställe hittar jag konkreta ståndpunkter. Där står: Vi drev inom Europeiska unionen på för införandet av verkningsfulla sanktioner, och på svenskt initiativ inrättade unionen ett speciellt sändebud till . Det är en alldeles utmärkt politik. Men det beskriver vad vi redan har gjort och inte vad den borgerliga regeringen vill att ska göra och bidra med inom EU. Vi socialdemokrater vill öka politikens verkningskraft. Vi tror på politiken som förändringsmedel och förbättringsmedel. Vi tror också att vi kan öka verkningskraften genom att agera på den europeiska och den globala nivån. Det räcker inte längre med att agera enbart inom gränser. Vi socialdemokrater vill att EU:s resurser satsas på hållbar tillväxt och att sätta fler i arbete i och i resten av världen. Där är arbetslösheten totalt sett bedövande och bedrövande. Vi vill stärka EU:s sociala dimension. Vi vill att EU ska ta täten i miljöpolitiken. Vi ser inte några tydliga ställningstaganden från den borgerliga regeringen om vad som skulle vara och EU:s roll . Vi socialdemokrater vill ha en ny ekonomisk ordning i EU där vi minskar EU:s jordbrukssubventioner och inte använder hälften av pengarna till att subventionera ett jordbruk som har ytterst tveksamma konsekvenser både inom och utom EU. Vi anser att de regionalpolitiska resurser som EU har genom att dela ut regionalstöd ska användas i de nya medlemsstaterna som behöver utveckling och inte i de som var nya medlemsstater och har utvecklats väl och nått en betydligt högre nivå. Men inte heller några sådana ställningstaganden om roll i EU finns i den utrikespolitiska deklarationen. Om det hade varit möjligt enligt arbetsordning och annat hade jag faktiskt velat yrka på återremiss av den utrikespolitiska deklarationen. 35 (): Jag kan instämma i det som sades om återremissyrkandet. Vi socialdemokrater tror på globaliseringens möjligheter för välstånd och minskad fattigdom. Det har tjänat oss väl . När avstånden mellan människor minskar och förståelsen för varandra ökar växer kraven på demokrati, mänskliga rättigheter och social trygghet runt om i världen. Även om massförstörelsevapen är att fruktansvärt hot mot mänsklig existens är även fattigdom, orättvisa och brist på demokrati allvarliga hot mot vår säkerhet och en grogrund för terrorism. Lösningen är att utjämna orättvisorna. Genom demokratiska val med fria partier kan medborgarna ställa krav på sociala reformer och fackliga rättigheter. Kränkta fackliga rättigheter eller inga alls, svältlöner, inlåsta arbetare, barnarbete och lönedumpning måste bekämpas med facklig och politisk kamp för demokratiska fri- och rättigheter. är det världens rikaste länder som handlar med varandra. Det är inte acceptabelt att billiga råvaror från fattiga länder omvandlas till förädlade produkter i industriländer för att därefter exporteras till höga priser. Inte minst ursprungsbefolkningen i många delar av världen har drabbats av detta. De har hänvisats till landområden som ansetts värdelösa men som sedan visat sig innehålla värdefulla råvaror. Inte minst uranbrytningen har drabbat dem i form av sämre hälsa, död, förstörda vattendrag med mera. Länge riktades kritik mot IMF och . Det var berättigad kritik mot deras nyliberala hållning till länders reformeringsbehov. tas större hänsyn till de fattiga ländernas egna prioriteringar för effektiv fattigdomsbekämpning. Men det räcker inte. Det är viktigt att ta hänsyn till länders olika förutsättningar, och det är orimligt att ställa krav på privatiseringar av grundläggande samhällstjänster för att få förmånliga lån. Makten i organisationerna speglar inte längre de ekonomiska förhållandena i världen. Relationerna till FN är också oklara. De internationella finansiella institutionerna behöver reformeras. Det behövs en offentlighetsprincip värd namnet. Demokrati och mänskliga rättigheter bör i högre grad vara ett krav för organisationernas utlåning. Likaså är det viktigt att sysselsättningen blir en del i arbetet för ökad tillväxt och fattigdomsbekämpning. Kopplingen mellan IMF, och behöver stärkas. En god idé är att omvandla det ekonomiska och sociala rådet Ecosoc till ett handlingskraftigt råd för mänsklig utveckling. En annan möjlighet är att pröva om ett reformerat säkerhetsråd i FN kan fatta beslut som även gäller ekonomiska frågor, IMF och . Det är angeläget att omgående avskaffa jordbrukssubventioner, inte minst på tobak och alkoholvaror. Jordbruket är den viktigaste sektorn i utvecklingsekonomierna. EU:s initiativ att riva delar av handelshindren för de minst utvecklade länderna i världen är ett steg i rätt riktning. Men röst måste bli högre; det räcker inte bara med en klar röst. Även en i grunden positiv inställning till globaliseringen kräver medvetenhet om nya hot. Ett av dessa är beroendet av ny och sårbar infrastruktur som elnät, flygtrafik, telekommunikationer med mera. Ett annat område är ekologiska hot. Ökad levnadsstandard utsätter naturen för större belastning. Det globala ekosystemet rubbas. Dödliga pandemier är ett av de största säkerhetshoten. En pandemi kan få katastrofala följder inom den transnationella ekonomin. När det fria flödet av varor och människor begränsas för att stoppa smittorisken kan konsekvenserna bli att världsekonomin kollapsar. Ohälsan är ett av de största hindren för och hoten mot tillväxt och välfärd. Hälsosystem är i första hand nationella regeringars ansvar. I kampen mot smittsamma sjukdomar i fattiga länder krävs att tillräckliga resurser tillförs genom bistånd och andra internationella insatser. En bättre hälsa för kvinnor leder till utveckling och välfärd för många. Det är inte en slump att det är nästan uteslutande kvinnor som får mikrolån genom olika organisationer. En satsning på flickors och kvinnors utbildning är i många samhällen den bästa investering som kan göras för att nå millenniemålen. Det är inte acceptabelt att 73 miljoner barn arbetar, och att 22 000 barn dör till följd av skador på arbetet. Arbetet inom måste få ökad tyngd, och fler länder måste förmås att ratificera dess konventioner. Grundläggande mänskliga rättigheter i arbetslivet måste föras in i internationella handelsavtal. ska hävda arbetstagarnas rättigheter i internationella organisationer som , , och genom bilaterala kontakter och med upphandlingsregler på alla samhällsnivåer. Därför bör ratificera 94. Det är nödvändigt att skapa opinion mot urusla arbetsförhållanden i hela världen. Här måste röst bli högre. Men det hördes ingenting om detta från utrikesministern . Inom ramen för FN, , och så vidare finns möjligheter att driva fram regler för företags ansvar för mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, bekämpande av korruption och en bättre arbetsmiljö. Krav ska ställas på multinationella företag men också på nationella och lokala företag som utnyttjar arbetskraft utöver det mänskligt hållbara. Här har fackföreningar, konsumentrörelser och globaliseringsrörelser en viktig roll för att skapa opinion. Globaliseringens utmaningar kräver ett intensivt samarbete inom EU. Tillsammans kan vi göra och världen till en tryggare plats med ökad demokrati och minskad fattigdom. Men det räcker inte att vara en klar röst i . Det krävs resurser till praktiskt arbete, och inte bara till möten och konferenser. Rösten måste vara hög och kärnfull för mänskliga rättigheter, kvinnors rättigheter och fackliga rättigheter. 36 (): Det är de spektakulära krigen, ofta med någon av våra supermakter inblandade, som får de stora tidningsrubrikerna och de längsta inslagen i våra nyhetsprogram. Vi kan följa dramatiken och krigshandlingarna från våra vardagsrumssoffor och via frukost-tv. Så länge tv-kamerorna och de stora tidningarnas journalister och fotografer finns på plats är vi medvetna om vad som händer. Men det finns också många glömda krig, inbördeskrig och kriser runt om i världen. Det är krig som vi sällan eller aldrig talar om och krig som vi till och med har glömt bort. Jag är tillräckligt gammal för att komma ihåg de dramatiska dagar 1975 när ockuperades av . Jag minns också mycket väl Polisarios väpnade kamp mot ockupanterna, som pågick innan eld upphör uppnåddes 1991. Men vad hände sedan, då? Och hur ser det ut ? hade jag tillfälle att besöka några av de västsahariska flyktinglägren i på algerisk mark. Då kunde jag med egna ögon se under vilka oerhört svåra, närmast hopplösa, förhållanden flera tiotusentals människor lever och har levt under i 10, 20 och till och med . Det råder vattenbrist och matbrist ja, brist på det mesta. Förhållandena på ockuperad mark i själva är inte särskilt mycket bättre. Efter resan har jag ofta frågat mig hur många det är i som är medvetna om västsahariernas situation. Pratar vi som minns med våra ungdomar om ockupationen? Jag tror dessvärre inte det. Men vi får inte glömma, och framför allt får vi inte svika det västsahariska folket. Det är av största vikt, herr talman, att regeringen och utrikesministern tar spets här. Här har den ett stort och viktigt ansvar. Om vi riktar blicken mot kommer vi till skådeplatsen för en annan av världens mer eller mindre glömda konflikter, nämligen inbördeskriget i . Efter årtionden av interna strider skapar kidnappningar, mord och massakrer inte längre stora rubriker trots att FN för bara pekade ut inbördeskriget i som den värsta humanitära katastrofen utanför . Omkring tre miljoner människor är på flykt inom landet, och det sker otaliga och mycket brutala övergrepp på civilbefolkningen. Hur ofta pratar vi om det här kriget? Konflikten i har pågått . Det var då Farcgerillan och ELN bildades båda med målet en marxistisk stat. Båda grupperna använder sig av knarkhandel och kidnappningar som inkomstkälla. I är våldet ständigt närvarande. Övergreppen snarare ökar än minskar. Noterbart är att det är just våldet som är den vanligaste dödsorsaken inte enbart bland män utan också bland unga kvinnor. Är det inte Farc eller någon annan gerillagrupp som sprider skräck är det paramilitären som använder fruktansvärda metoder gentemot befolkningen så att de inte ska våga ge sitt stöd till gerillarörelsen. För sedan riktades världens blickar mot och presidents ansträngningar för att få två av Farcgerillans mer namnkunniga fångar frisläppta. Det är måhända en droppe i havet, men ändå en liten strimma av hopp om att fler fångar kan utväxlas. är en svensk medborgare som har varit bosatt i försvunnen. Han är kidnappad av Farc eller möjligen av någon annan gerillagrupp. I samband med att de två colombianska kvinnorna frisläpptes gjordes en tv-intervju med den kidnappade svenskens son, som naturligtvis uttryckte sin stora oro över faderns öde. Han berömde den svenska polisen för dess sätt att sköta frågan, men visade tydligt sin besvikelse över UD:s tystnad. Jag är mycket väl medveten om att man inte förhandlar offentligt eller går ut vitt och brett med information i den här typen av ärenden. Men jag tycker att det vore klädsamt om man från UD:s sida ändå höll kontakt med familj för att ge all upptänklig information. har utrikesminister för länge sedan lämnat kammaren, så jag torde knappast få någon förklaring till UD:s tystnad. Men jag är i likhet med den kidnappade svenskens son kritisk till avsaknaden av kontakt, och jag kommer att ställa frågan till utrikesministern vid ett annat tillfälle. Alla människor drabbas hårt i krig, men man drabbas olika. Könsrollerna förändras också när krig och oroligheter drabbar ett land och samhällsstrukturen slås ut. Männen ger sig ut i strid och tvingas uppleva ohyggliga saker. Många kvinnor får ta på sig nya uppgifter och nya roller som tar fram deras styrka och självförtroende. Men för otaliga kvinnor ser situationen helt annorlunda ut. De tas till fånga, förs bort, torteras och våldtas. Det är ett öde som till och med drabbar många barn. Jag skulle kunna göra listan lång på länder där fruktansvärda övergrepp begåtts och begås. Krig kan föras med vapen, och krig kan föras med terror och skräckvälde. Oavsett vilket sätt det sker på är det viktigt att vi fördömer de här avskyvärda krigshandlingarna. Här måste med kraft verka för mer dialog och mer samarbete för att vi ska kunna bidra till fred och försoning i världen. I det sammanhanget är det mycket viktigt att vi också talar om de glömda krigen. 37 (): Jag vill tala om två folk som lever under förtryck. Det handlar om folk och om Kosovos folk. Den ena befolkningen lever i , i , och den andra lever i , i före detta . Jag ska börja med Kosovo. Kosovo är ett av de fattigaste länderna i . Det här landet led också mycket svårt under kriget i före detta . rasade konflikten för Kosovos folk. Det som konkret hände var att större delen av Kosovos befolkning drevs på flykt. Man använde etnisk rensning som krigföring. Mängder med kvinnor våldtogs. Hus brändes ned. Enorma ekonomiska värden förstördes, men det värsta var ändå det mänskliga lidandet. Om man skulle överföra det här till svenska förhållanden utifrån vår befolkningsstorlek skulle det motsvara 40 000 döda, 80 000 våldtagna och sju miljoner fördrivna från . Då förstår man vilken fruktansvärd katastrof de här krigen har inneburit för Kosovo. Kosovo har haft självstyre, men de här krigen ledde till att man blev införlivat med före detta . Det var som tog över landet. kämpar Kosovos folk för självständighet. Större delen av befolkningen är albaner. De upplever det som ett svek att vi inte har erkänt landet. De andra länderna i före detta har man satsat mycket mer på både när det gäller att ge dem självständighet och när det gäller bistånd och investeringar. Det finns en enorm fattigdom och arbetslöshet i Kosovo. Det finns en stor osäkerhet i landet. Man vet inte om man kommer att få självständighet eller inte. Det gör det ännu svårare att locka till sig investeringar och verkligen satsa . Spädbarnsdödligheten är också otroligt hög. Det behövs enorma satsningar på det här landet. Jag tycker att nu ska ta initiativ till och driva mycket hårt och tydligt att EU ska erkänna Kosovo som ett självständigt land. Det är också viktigt att man kommer till skott i FN. Där har blockerat. Det är viktigt att EU står enat även i FN för den här sakens skull. Det kommer att bli en övergångsperiod i självständighetssträvandena, och därför är det viktigt att Kosovos folk verkligen får vara med i den övergångsperioden. är det otroligt viktigt att man ställer krav i samband med självständigheten att mänskliga rättigheter ska gälla. Minoritetsskydd och allt sådant måste vara på plats eftersom det är en osäker tid framöver. Vi ska självfallet arbeta för självständighet och erkänna Kosovo som ett eget land. Ett annat erkännande som jag skulle önska från svensk sida är ett erkännande av som ett eget land. Min kollega har tidigare beskrivit situationen för västsaharierna. Det är ett folk som har förföljts under otaliga år. Det finns FN-resolutioner som går ut på att folk ska folkomrösta om sin framtid. har förhalat denna folkomröstning en oändligt . Det som imponerar mest på mig när det gäller folk är den fredliga kamp som har förts trots att man inte har fått gehör från omvärlden. I praktiken har det inte hänt någonting. Det finns ett slut på den här oförtröttliga kampen och även för västsahariernas tålamod. Större delen av befolkningen lever i flyktingläger i . har till och med biståndet börjat dras in, och därför har de svårt att överleva rent fysiskt. Förföljelserna hårdnar i de ockuperade områdena i . Det finns en hopplöshet, och då är det väldigt viktigt att vi ger dem hopp genom att säga att vi erkänner deras rätt att existera och deras land som är orättmätigt ockuperat av . är det närmare 80 länder i världen som har erkänt som ett eget land. I finns det många stater, och det är ju i ligger. skulle kunna bli historiskt som första europeiska land att erkänna . När kampen för självständighet för de baltiska staterna pågick var framme och erkände dem. Det blev ett symboliskt erkännande som också bidrog till att de här tre länderna äntligen fick sin självständighet. skulle kunna göra detsamma i det här fallet. Jag tycker att folk förtjänar detta. Det är ändå bara ett symboliskt erkännande det handlar om i det första steget. Det är det minsta man kan begära. Vi borde göra så mycket mer. Jag tror att fler i skulle följa efter. Då ökar trycket på . Det är min förhoppning att vi erkänner Kosovo som ett eget land och att vi erkänner som ett eget land och driver detta i EU och FN. 38 (): Situationen i är värre . terroriseras den palestinska befolkningen av den israeliska ockupationsmakten. Den senaste utvecklingen i har lett till den värsta situationen som den palestinska befolkningen där har upplevt . Ungefär fyra av fem är arbetslösa. Nästan lika många lever under fattigdomsgränsen. blockad mot införsel av varor liknar alltmer ett försök till utsvältning av en hel befolkningsgrupp. Utbrytningen vid gränsen mot är ett uttryck för ren och skär desperation. attackerar det som kallas terrorister, och oftast är det Hamasaktivister man menar då. Syftet sägs vara att stoppa de raketattacker som förekommer in på israeliskt område, men det är oftare civilpersoner som får sätta livet till. Raketattacker är naturligtvis inte acceptabelt, men frågan är vad som är orsak och verkan i det här fallet. Dessutom skördar raketattackerna inte på långt när så många offer som de israeliska räderna gör. Jag menar att detta inte kan kallas något annat än statsterrorism. Jag säger detta mot bakgrund av den debatt som förekommit om terroristbekämpning. Det är tydligen skillnad på terrorism och terrorism. såg jag en film på . Det är säkert flera här inne som såg den. Den handlar om palestinska som bor i på . Jag har varit där och sett det som filmen visar och beskriver. Det är en stad med 150 000 palestinska invånare i den ockuperade staten som fullständigt domineras av en bosättning bestående av 600 israeler. Det förakt och de trakasserier som dessa bosättare, med hjälp av militärer naturligtvis, utsätter palestinierna för är typiskt för hela . fungerar många av de israeliska bosättarna på precis samma sätt som många av fångvaktarna gjorde då man hade läger för judar under , då judar internerades och dödades under det som vi kallar Förintelsen. Det här är på många sätt en ofattbar paradox. Ättlingarna till dem som drabbades av mänsklighetens värsta förbrytelse, Förintelsen, genomför en etnisk rensning som till och med överträffar det apartheidsystem som vi så ivrigt bekämpade i för sedan. Det systematiska förtrycket av palestinierna måste uppmärksammas mycket mer för att vi ska komma närmare en lösning av konflikten över huvud taget. Vi har en snedvriden bild, inte minst i medier, som går ut på att konflikten står mellan två jämnstarka parter. Verkligheten är den att är en av världens starkaste och modernaste krigsmakter med hjälp av . vapen är i de flesta fall stenkastning, raketer som sällan träffar och, dock alltmer sällan, desperata självmordsbombare. Man kan ställa sig frågan vad som driver människor till att spränga sig själva i luften om det inte är ren och skär desperation och insikten att livet inte är värt att leva på det sätt som man lever och i den situation man är. Till detta kommer bygget av den mur som kommer att dela in i små bitar, där palestinierna förväntas leva sina liv ett slags bantustaner, liknande dem i . Detta blir den yttersta förnedringen om det får förverkligas. Man får också en märklig känsla när man lägger kartan över murens sträckning över en karta över vattentillgångar på . Vatten är ju ovärderligt i de här delarna av världen för att man ska kunna odla och föda sig själv. De största tillgångarna på vatten hamnar på den sida om muren där palestinierna inte får vara en händelse som ser ut som en tanke. Grogrunden för den så kallade fundamentalistiska religiösa motståndskampen skapas av israelerna själva. Det är alltså inte bara tveksamt och dumt utan i många fall, som det visat sig på tv, rent intelligensbefriat. Den israeliska religiösa fundamentalismen skördar de flesta offren i denna konflikt, vill jag påstå. är inte alla israeler fundamentalister. Det finns ett motstånd som har växt fram och fortsätter växa inne i , och det sker i takt med att det israeliska folket också drabbas mer och mer av konflikten. Det här finns mest inne i . Bosättarna utgör fortfarande ett stort problem. De är svåra att påverka och mer fast i sitt tänkande att bo kvar på . Frågan är vad man ska göra och vad man kan göra. har den varit alldeles för undfallande mot och deras allierade, . En starkare röst från behövs som ställer upp på det palestinska folkets sida, liksom ett starkare tryck på EU att återuppta förhandlingar med den folkvalda regeringen i för en fredsprocess som blir rättvis. Det behövs handelsutbyte och bistånd som hjälper palestinierna att skapa ett fungerande samhälle. Det behövs en tvåstatslösning, vilket många är överens om, med gränser och med ett erkännande av den palestinska statens gränser och suveränitet. Det är vad som behövs. Som har sagts här tycker jag också att om inte hörsammar det här så är det att bojkotta för att påverka och sätta press på landet om ett upphörande av ockupationen. Man kan riva upp EU:s handelsavtal och avsluta det militära samarbetet med . Det är en väg att gå. Jag menar att det är den medicin som behövs för att skapa rättvisa och ge palestinierna det som de har rätt till och som de så hett eftertraktar. I detta anförande instämde (). 39 () replik: Jag tänkte egentligen inte begära någon replik, men när man sedan börjar med detta likställande av Förintelsen med dagens situation i tycker jag att man går över gränsen. Orsaken är att Förintelsen var en industriell, ideologiskt motiverad utrotning av judenhet. Sex miljoner människor dödades. Förintelsens verkställande stod till och med över Nazitysklands allmänna krigföring. När man fick motgångar på slagfältet fortsatte man att intensifiera dödandet i . Man styrde om tågtrafiken i hela för att de judar man hämtade i områden man ockuperat skulle in i gaskamrarna och likvideras, därför att judarna skulle utrotas. Jag delar uppfattningen att vi behöver en tvåstatslösning. Jag tror att man når det bäst genom förhandlingar, och jag skulle välkomna om Hamas var berett att erkänna och var berett att förhandla. Det är också så att bosättarpolitiken skadar , skadar möjligheterna till fred och måste upphöra. Men det ger oss inte rätten att likställa Förintelsen med det som händer . Det är grovt kränkande mot Förintelsens offer. 40 () replik: Om hade lyssnat hade han hört att jag inte gör det. Jag jämställer inte som han säger. Jag drar parallellen och drar ut linjerna. De som har drabbats av den största förbrytelse vi har haft i världen, Förintelsen, gör i princip samma sak inte så att det är i stor skala, men det är nästan ett industrialiserat förtryck. Tittar man på filmen från ser man i blixtbelysning hur det går till. Man tillåter barn att spotta på palestinierna för att de ska flytta från sina hus. Det här pågår över hela , inte bara i . Det finns exempelvis nät över gatorna, därför att det systematiskt kastas ut sopor på gatorna på de palestinier som går där under bosättarnas lägenheter. Är inte det ett industrialiserat förtryck? Det här går inte att jämföra med Förintelsens sex miljoner judar, men det finns paralleller, och det finns påminnelser om att detta är samma sak, och man gör detta utan att ta hänsyn till att man har drabbats själv som jude. 41 () replik: Det vore ju klädsamt i den här kammaren om man har några som helst proportioner i vad man säger. säger att agerande i princip är samma sak som Förintelsen.