prot · GV09121 · 2008-06-03 00:00:00 — Vi vill utveckla länet ytterligare i alla upptänkliga sammanhang. Självklart underminerar den delning av som det här handlar om den dalastrategi vi har och som har ett bra mål och syfte. är ett stort län även om det geografiskt inte är lika stort som och . Det består av sammanlagt 15 kommuner. Det är ganska olika karaktär på kommunerna. Det har naturligtvis inte, om man ser historiskt, alltid varit helt enkelt för de 15 kommunerna att samarbeta. Men har vi verkligen tagit ett rejält kliv framåt när det gäller samarbete, väldigt mycket beroende på Region och det arbete som bedrivs där. Samtliga 15 kommuner och finns representerade där. FalunBorlänge är ett väldigt viktigt och naturligt nav för oss i länet. Därför anser jag att det är väldigt olyckligt om man får den här gränsen mellan och . Det handlar så mycket om samarbete, dels mellan dessa två stora kommuner, dels med övriga kommuner i länet. Det här påverkar också den kommunala servicen. Man har samverkan socialförvaltningar emellan och så vidare. Delningen är ytterligare ett bekymmer. Inte enbart det faktum att länsrätten i Faluns vara eller icke vara diskuteras och står på spel, utan också delningen tycker jag är något att verkligen fundera över. 30 (): Jag vill rikta ett tack till interpellanterna, som har tagit upp frågan. Precis som det sägs här är länsrättens funktion väldigt viktig ur medborgarperspektiv och som service i kommuner och landsting. Jag tycker också som mina meddebattörer här att ministern bör fundera rejält på vad det här förslaget kommer att innebära och vilka regionala konsekvenser det kommer att få. Det är inte främmande för någon här inne i kammaren att tillhöra ett län med oerhört långa avstånd, långa sträckor som man ska åka för att nå en försäkringskassa, nu också kanske en länsrätt. Den uppdelning som föreslås för och mitt hemlän är smått idiotisk. Syftet måste ändå vara att det ska finnas så många ärenden i den här länsrätten att den har full och fast befogenhet att finnas kvar, den med flera andra. Men jag vill väga in en sak som inte har framkommit. Det gäller den statliga servicen i helhet i landet, inklusive länsrätterna. Man drar in en massa statlig service och tror att marknaden ska uppfylla någon profetia med att fixa jobb etcetera. Man tar bort försäkringskassa och arbetsförmedling. är det länsrätternas tur. Det måste finnas en underliggande faktor. Vi har en utredare från som är ute och proklamerar för dessa regionbildningar. Man vill inte sätta ned foten. Här finns en dubbelagenda. Man ska centralisera och möblera om bland de statliga myndigheterna. Sedan kommer det kanske ett förslag om regionbildning som går stick i stäv med det här. Samarbetet kommer inte att fungera ett dugg. Det skulle jag gärna vilja ha svar på. Om vi nu ska ha dessa regioner det förs tyvärr ingen debatt om det, kan jag passa på att säga är det väl ändå så att de här förslagen i så fall borde komma efteråt om regionbildningen ska bli bra. Jag skulle gärna vilja höra en åsikt, ett tyck från ministern om man sitter och väger in det här i de beslut som man tar för den statliga servicen. I så fall borde man också ha det tänket när man sedan lägger fram förslag. 31 (): Det är väldigt viktigt att det finns tillgänglighet och rättssäkerhet i rättsväsendet. Därför är det ganska naturligt att man ser över sättet att arbeta på gång efter annan. Tingsrätterna har fått sin översyn. Det finns anledning att titta på länsrätterna. Man ska vara medveten om att länsrätterna har väldigt många och svåra ärenden. Det krävs alltså både tillgänglighet och rättssäkerhet. Låt mig säga som min kollega från . Jag själv, och även interpellanten, är från . Jag själv som riksdagsledamot anser att länsrätten i håller hög kvalitet och är rätt placerad där den finns. Men naturligtvis måste processen arbetas vidare på. Men jag vill definitivt påminna och andra om att den här regeringen, den här majoriteten känner till hela landet. Det gäller inte minst med tanke på det nämnde om tingsrätterna. För den domstolsorganisationen tillsattes en utredning av den tidigare regeringen som hade ganska klara åsikter redan från början, innan utredningsuppdraget kom, om vad som skulle hända med tingsrätten. Den här regeringen ändrade utredningens utgångspunkter och såg till att det fanns en tillgänglighet för norra . Det borde man komma ihåg och applådera, även från oppositionens sida. Jag tror att det är det egentligen gör gentemot ministern i sitt inlägg. Man ska alltså inte skjuta från höften. Det är riktigt och viktigt att man avvaktar remissvaren. Jag tror att de säkerligen kommer att innehålla en mängd olika synpunkter som vi alla måste bearbeta, inte minst vad gäller den organisatoriska indelningen av landet. Sedan kommer vi säkert som företrädare för olika delar av landet att ha olika uppfattningar. Men det som är viktigt är det som nu tar upp och som man som länspolitiker i de olika länen nu måste fundera lite närmare på, speciellt om man är norrbottning. Det gäller regionfrågan. blir det en översyn och en utredning. Allmänt och rent vanemässigt föreslår utredaren vad gäller norra att länsrätten ska placeras i , för där placerar staten all annan verksamhet, utan att göra någon annan reflexion, detta mitt i en brinnande regiondebatt. För mig som norrbottning är det oerhört svårt att förstå. Både riksdagsledamöter och lokala företrädare kan automatiskt springa på frågan om en regionindelning när man redan nu ser de faktiska konsekvenserna av det. Jag känner mig orolig för den delen, eftersom jag ser att statliga uppdrag alltid markerar åt ett och samma håll: placering i samma stad. Det anser jag vara fel. 32 (m): Först vill jag bara kommentera det som har sagts från något håll i varje fall. Man får bestämma sig. Antingen ska man lyssna på synpunkter som kan komma in i remissarbetet, och ska inte ministern nu stå och tala om hur det ska bli, eller också ska man strunta i vad folk tycker och köra över folk. Vi har i tidigare hantering av organisationsfrågor valt att lyssna först och bestämma oss sedan. Jag tycker att det är en rätt bra ordning. Det var det som var skälet till att vi fick göra rätt mycket eget arbete när det gäller tingsrättsorganisationen. Den utredning som tillsattes av den socialdemokratiska regeringen hade uppenbarligen inte förstått mycket av hur fungerar. Det kan jag försäkra er om att den här justitieministern gör. Men låt mig lägga lite lök på laxen och bidra till problematiseringen av frågan. Det är någonting som försvinner i diskussionen. Det finns många värdefulla synpunkter här. Förvaltningsmålen har väldigt stor betydelse för enskilda, näringsliv, myndigheter och organisationer. Länsrätterna dömer i ungefär 500 olika måltyper, väldigt komplicerade ärenden. Vi har 23 länsrätter. Den största har över 400 anställda, den minsta mellan 10 och 15 personer, som ska kunna döma i 500 olika komplicerade måltyper. En viktig medborgaraspekt som man måste ha med i sammanhanget är att vi ska tillförsäkra medborgare, oavsett var de bor, kvalitet i rättsskipningen. Vi ska inte ha A- och B-domstolar. Initiativet till översynen som är gjord och den utredning vi nu diskuterar kommer från domstolarna själva. Man uppfattar sig ha ett antal stora bekymmer i den verklighet man arbetar med. Det handlar om långa väntetider och långa utredningstider i vissa ärenden. Vi i har till och med blivit dömda för att vissa mål tar . Det är oerhört stor sårbarhet vid utbildning, semestrar, föräldraledighet och så vidare där en liten organisation är oerhört skör. På några håll har man stora svårigheter att rekrytera kvalificerad personal. På andra ställen är organisationen så liten att domare ägnar sig väldigt mycket åt administration och den typen av arbete eftersom det inte finns tillräckligt med utrymme för att skapa administrativa resurser och biträde. Det är synpunkter som man naturligtvis kan lägga vid sidan. Men jag tror att också de ska vara med när vi diskuterar kvalitet i länsrättsorganisationen. Vi måste hitta lösningar som gör att vi löser ut några av de bekymmer som man från länsrätter och andra har framfört till och . När det gäller tillgängligheten är det viktigt att medborgarna kan komma i kontakt med domstolen och kan få det stöd som behövs. Det finns också skäl till att vi behöver ha statlig verksamhet väl spritt över landet. Låt mig bara påpeka att det inte är så vanligt med muntlig förhandling i länsrätterna. Det har ökat lite grann, men det är marginellt. Det skriftliga förfarandet är huvudregel som det ser ut . Det finns ett antal aspekter som handlar om varje medborgares rätt till hög kvalitet i rättskipningen. Möjligheten att tillhandahålla det är någonting som vi ska ta med oss i det beredningsarbete och den diskussion som säkert kommer att pågå under framöver. 33 (): Var ska jag börja någonstans? Jag tycker att regeringen borde bestämma sig för vilken linje man ska ha när det gäller förslag till beslut och hur man ska förhålla sig till remissinstanserna. Jag hoppas att regeringen verkligen lyssnar på dem som det berör när man ser över förslaget och funderar på var man ska ställa sig och hur man ska förhålla sig till den framtida organisationen. Oron ute i glesbygden blir allt större. De känner tydligt och med all rätt att servicen försämras. De ser att det sker en stadig centralisering som också är väldigt målmedveten från regeringen när det gäller att centralisera de statliga myndigheterna. Den politik som man nu driver har drabbat glesbygdens invånare på ett sätt som vi inte kan acceptera. Det borde inte heller någon som kommer från den delen av landet som drabbas kunna acceptera. Vi delar samma landskap, ministern och jag, från vår uppväxt i . Där vet vi att det kommer att få ganska stora konsekvenser för invånarna där och för hela länet i . Det är för en invånare i Åre och ännu längre om man bor i . Det är närmare från , och sedan lägger vi . Det sades här: Vi känner hela landet. Jag vet inte om det var Hammarbergh som sade så. Det känns inte som att ni känner hela landet. Det känns i varje fall inte som att man har omtanke om hela landet och invånarna i hela landet. Jag förstår att man ska väga specialistkompetens mot den enskildes rätt att få en bra behandling och tillgängligheten. Det är ett pussel som inte är så lätt att lösa. Något som görs och som skulle kunna göras i ännu större utsträckning är att man ser till att kompetensen kommer till den domstol som ska döma fallet om man inte har kompetensen. Det stämmer naturligtvis som ministern säger att det är många förhandlingar där man som enskild individ inte själv närvarar. Som jag tog upp i mitt tidigare anförande ökar antalet fall där patienter vid psykiatrisk vård har rätt att komma till domstolen. Är man psykiskt sjuk ska man inte behöva flyttas runt över landet. Det måste finnas en gräns för hur långt man ska ha för att få sin tid i länsrätten. Även om det inte handlar om rättssäkerhet och själva organisationsförändringen som sådan hänger det ihop med de kvalificerade jobben ute i landet. Jag var väldigt stolt över att vi i vår tidigare regering fattade beslut om att det ska finnas statliga jobb ute i hela landet. Vi gjorde väldigt tuffa förändringar. Det var svåra och jobbiga beslut. Men de gjordes med sikte på att se till att den statliga närvaron och de statliga jobben inte som av en naturlag ska vara placerade i stora centralorter eller i . Vi flyttade ut jobben. Det gjorde vi för att vi tror att det finns en viktig motor i att de statliga jobben finns i hela landet. Den här regeringen går i helt motsatt riktning. Jag hoppas ändå att ministern lyssnar på remissinstanserna och att man bestämmer sig för att linjen är att man lyssnar och att man inte som tidigare bestämt sig för att centralisering ska ske oavsett vad remissinstanser och berörda säger. 34 (): Det är några talare som har belyst den allmänna utveckling i landet som vi upplever just . I varje fall jag upplever en iver av skådat slag att centralisera verksamhet. Under förespeglingen att det skulle bli rationellare och därmed bättre läggs det ena förslaget efter det andra fram i den riktningen. För mig framstår de flesta som dåligt underbyggda och med det gemensamma att de ingår i samma trend. Den politik som den nuvarande moderatledda högerregeringen bedriver motverkar på intet sätt denna utveckling. I stället underlättar man och påskyndar utvecklingen. På näringslivets område är detta särskilt tydligt. Jag tror att regeringen har fel. Jag tror att de företag och myndigheter som följer trenden har fel och är alltför kortsiktiga i sina bedömningar. Vi ska ha ett bra land, ett bra . Det ska vara ett bra land att leva i såväl i glesbygd som i storstad. Det gäller i allra högsta grad även trygghet och rättssäkerhet. När vi nu debatterar länsrätternas framtid menar jag att det finns en relevant jämförelse. För inte alltför sedan ändrade vi här i förfarandet när det gäller överklaganden i utvisningsärenden. Det är nu ett domstolsförfarande som gäller. För vår del i de nordligaste delarna av är det i som domstolsförhandlingarna äger rum. Där har den berörde en rättighet att närvara för att framföra sin sak. Jag känner till ett flertal fall där de berörda på grund av avstånd avstått från sin rätt att närvara. I efterhand har det i ett antal av dessa fall blivit offentlig debatt om domstolen verkligen hade alla fakta på bordet och om den utvisningshotade verkligen fick möjlighet att framföra hela sin sak på ett relevant sätt och så vidare. I ett svar på en skriftlig fråga från mig har migrationsminister svarat att domstolsförfarandet ska utvärderas. Det är bra. Då kanske vi får en möjlighet att ändra på den ordning som gäller och att närheten till de berörda i de här fallen kan bli bättre. Som jag sade i mitt tidigare inlägg är främsta argumentet mot den föreslagna sammanslagningen hotet mot rättssäkerheten. Men det finns fler förhållanden som måste tas med när frågan avgörs. Låt mig därför också helt kort få belysa två andra aspekter. Den första är personalrekryteringen. Finns det någon som tror att det blir lättare att rekrytera personal som i sin arbetsbeskrivning har med formuleringar om att arbetsområdet utgör mer än en tredjedel av landets yta? Domstolen lägger även en del av sina förhandlingar ute i länen. Personalen som ska rekryteras ser bilden framför sig med långa bilfärder, kanske i sol men lika gärna i snörök och mörker. Visst blir det kanske långa bilresor i tjänsten för länsrättens personal i vår del av landet. Men att på detta sätt utöka resandet är inte försvarbart från några utgångspunkter och allra minst ur arbetsmiljösynpunkt. Den andra aspekten som jag tycker ska finnas med när frågan diskuteras är behovet av att det finns kompetens inom området förvaltningsrätt i hela landet. Förvaltningsrätt låter rätt trist. Men i den här debatten har vi fått klart för oss, och det har vi väl haft , vad de här målen egentligen handlar om. I många fall är det samhällets svagaste som berörs när de mål som domstolen handlägger tas upp. Kompetensen inom området måste vara spridd så att likhet inför lagen upprätthålls. Jag vill än en gång hänvisa till regeringens beslut när det gäller tingsrätterna. Låt samma bevekelsegrunder gälla . Avvisa förslaget om att slå samman länsrätterna i och . Jag uppmanar justitieminister att komma med detta besked. 35 (): Ju mer man funderar över den här frågan och ju mer man lyssnar på olika synpunkter och åsikter desto fler frågor kommer man själv att tänka på. Jag hoppas verkligen att justitieministern förstår att vi inte står här och debatterar och protesterar för protestens skull utan för att vi har många sakliga skäl för vår oro och våra argument. nämnde tillgänglighet som något väldigt viktigt. Det tycker jag också. När vi nu har länsrätten i kan vi prata om hyggligt bra tillgänglighet. Men från till är det . Från till är det . Ska man åka från , eller från min hemkommun , får man lägga till ytterligare för att ta sig till . Även om många av de här målen avgörs utan att man behöver inställa sig måste ändå vara på plats av och till. Det är klart att kommunerna kommer att få ökade kostnader för att man ska ta sig till respektive . Det är också ett bekymmer. Det finns ytterligare ett skäl till stark oro från min sida. Det är de mål som gäller psykiskt sjuka. Vid sidan av storstäderna är vi ett av de län i som har flest mål när det gäller psykiskt sjuka personer. Det är bland annat LPT-mål, lagen om psykisk tvångsvård. Det beror på att vi har Säters sjukhus i . Där finns många av farligaste brottslingar. Som det är åker länsrätten till och har förhandlingarna på plats. Man har alltså målen i , och man har bara att resa. Ska man åka till är det betydligt längre. Jag tror inte att det är något bra alternativ. Vad är det då som står till buds? Jo, man ska klara av målen via en videokonferens. Då kan man verkligen ifrågasätta rättssäkerheten. När det gäller de här personerna är det väldigt viktigt att länsrätten finns på plats för att lyssna in och se kroppsspråket. Det handlar inte bara om ja och nej. Det handlar inte bara om att läsa in en massa ord på papper och sedan bestämma sig för om en person ska få frigång eller inte eller om en person är klar för utskrivning. Det är oerhört grannlaga ärenden. Jag tror att det vore väldigt farligt om de här målen avgjordes via en videokonferens. Det handlar om att en person som inte är mogen för frigång eller för att skrivas ut inte ska ut i samhället. Det kan också vara åt andra hållet. Beroende på att länsrätten inte finns på plats kanske man säger nej till en frigivning eller en frigång där det borde ha varit ja. Det finns alltså problem åt båda håll i det här sammanhanget. Det är därför väldigt viktigt att länsrätten kan åka till , i det här fallet, och att inte avståndet blir ett hinder. Det tycker jag att det blir om man ska åka . 36 (): Det har sagts många kloka ord. Jag kan instämma i det mesta som tar upp när det gäller mitt län. Jag hoppas att ministern svarar på frågan om och vad som håller på att hända där. Det kommer att ha väldigt stor betydelse. Regionfrågan ska beslutas efter valet . Det är en het potatis som ingen vill ta tag i. Det största regeringspartiet har inte något klargörande besked. Jag tycker att det är väldigt viktigt att man inte drar in en massa statlig service innan man har besvarat frågan om man ska ha det eller inte. Att rättssäkerheten ska vara garanterad är också väldigt viktigt. Det är det grundläggande i en demokrati. tar upp frågan om tillgänglighet. Där kommer vi in på frågan om avstånd. Man kan också ta in en viss mobilitet i resonemanget. Mobila ting har vi pratat om när det gäller polisen till exempel. Jag bor på landsbygden. Statlig service försvinner, och jag får långa avstånd. Man drar in offentliga kommunikationer. Jag måste åka bil och är osäker på om jag kan tanka i nästa by. Det blir problem. Jag vill ha ett klargörande i regionfrågan. Hur ska vi som bor på landsbygden ska bära oss åt? Jag har inget svar på det, trots att vi är uppfinningsrika. 37 (): Det gäller att komma ihåg att vi diskuterar en utredning som ska remissbesvaras och sedan politiskt behandlas. Jag måste säga att det från föregående talare kommer upp ett antal praktiska problem som vi måste hantera. Vi kan räkna mil. Jag kan ta som exempel. Om man väljer den här organisatoriska lösningen innebär det att länsrätten skulle ligga längst söderut inom sitt område. Då blir avståndet från . Jag tycker att det är bra att oppositionen nämner ord som den här regeringen och majoriteten står för: rättssäkerhet och tillgänglighet. Det tycker jag är ett fall framåt. Jag tycker att det är bra. Jag tycker att det är bra att ni väljer oppositionsrollen för att föra den här diskussionen. Jag frågar mig om exempelvis skulle ha stöd för det här i sitt parti när man sitter i regeringsställning. Historien pekar inte på det. De ord han säger är en sak, men vad var resultatet med den tidigare regeringen? regering lade ned tingsrätterna så att de minskade från 96 till 53 . Hur förbättrades tillgängligheten då? 90 domartjänster försvann. Det är naturligtvis bra att nu strävar efter en politik som den här regeringen står för till skillnad från den tidigare regeringen som han representerade. Bland annat , och i norra har kvar sina tingsrätter tack vare den politiska behandling som den här majoriteten står för. Det förtjänar att upprepas ett antal gånger så att man inte blir fånge i sin egen retorik. Slutligen, fru talman, vill jag uppmana att ta en ordentlig diskussion med sina partikamrater när det gäller regionindelning innan har all sin verksamhet i . 38 (m): Jag ska börja med det som jag glömde i mitt förra inlägg. tog upp länsrätterna kontra regionfrågan. Det är klart att det finns samband och sammanhang i det. Man önskar att man kunde göra saker i rätt ordning. Vi är inte framme med något förslag ännu, utan vi jobbar med det som är. Det kan naturligtvis ha betydelse. Det är också en pusselbit som man behöver fundera över. Men vi kan inte säga att vi struntar i att arbeta med länsrättsfrågan i avvaktan på att alla andra pusselbitar faller på plats. Om man tror att man ska kunna stoppa världen för att reda ut det hela från början igen tror jag att man hamnar väldigt snett. Sedan är det som tar upp viktigt. Jag tycker att tar upp flera viktiga saker. Det finns många detaljer i de här förslagen som man kan fundera över. Utan att ha någon synpunkt vill jag säga att jag tycker också att det verkar konstigt att dra en gräns mellan och . Det finns många sådana skönhetsfel. Ni som har läst utredningen har också sett att perspektivet är väldigt mycket utifrån länsrättens arbetsförutsättningar och att de andra aspekterna inte finns med. Det är det som naturligtvis måste tillföras i remiss- och beredningsarbetet. Det var också väldigt bra att rättade till det som tog upp, för när det gäller psykiskt sjuka och ärenden som rör dem hålls förhandlingarna på sjukhuset. Så har det varit och så måste det naturligtvis vara. Vi kan ju inte förflytta väldigt sjuka människor långa sträckor, och det har vi inte gjort förut heller. Det är rättens personal, advokater och andra som får förflytta sig. Det blir åtminstone färre som behöver förflytta sig. Detta är naturligtvis också aspekter som vi måste ta med. Jag tycker att det är oerhört viktigt, framför allt i ärenden som rör människors liv i någon mening, att försöka hitta lösningar som ger en möjlighet till närhet. Jag har svårt att tänka mig att man kan ersätta den typen av förhandlingar i många av de ärendena med videokonferens. Dock vill jag säga att videokonferens är ett fantastiskt bra verktyg som går att använda också i de här sammanhangen och något som vi ska bygga ut. Man har arbetat på det sättet att verktyget ger intryck, men det blir aldrig samma sak som att möta en person öga mot öga. Jag tror att vi kan vara helt överens om det och att det är något som vi måste fundera över. En annan viktig aspekt som tog upp är att kommunerna kan få ökade kostnader eftersom mycket rör kommunerna. Jag är helt säker på att kommunerna kommer att berätta om det i sina remissvar. Det är en kö av kommuner och andra som vill träffa mig. Jag träffar folk , och jag kan lova att de inte kommer att glömma bort det här. Jag vill landa på det som jag inledningsvis sade i mitt svar, att man inte både kan hävda att regeringen ska bestämma sig och tala om hur det ska bli och säga att vi ska lyssna. Vi kan inte göra det . För mig är det självklart att en fråga av den här typen måste hanteras på ett sådant sätt att vi låter alla berörda ta fram de olika aspekter som inte är belysta i utredningen men också vad de tycker om förslagen. Jag tror att vi kommer att få arbeta med det här , för det är en komplicerad situation. Jag är väl medveten om att det är ett önskemål från länsrätterna att vi ska göra något åt en del av de problem som de upplever i sitt viktiga uppdrag. 39 (): Jag får tacka ministern för debatten, även om vi inte har fått några besked.