prot · GW0935 · 2008-11-25 00:00:00 — Då tror jag att det finns en risk som man måste väga in om man överväger det här med överklagande av betyg. Om man inför den här rätten kommer naturligtvis betyg att börja överklagas. Då kommer de första utslagen att ge vid handen att det är de skriftliga proven som blir vägledande för betygssättningen. Det kommer att bli normerande för all betygssättning i svensk skola efter det. De skriftliga proven blir mycket mer dominerande när det gäller hur betyg ska sättas i . Jag har, som vet, inget emot nationella prov och skriftliga prov och betyg, men jag tycker att det vore olyckligt om vi går mot en utveckling där det bara är de skriftliga proven som ger grund för betygen. Jag är orolig för att detta blir följden, även om inte vill det med att införa överklaganderätten. Det är därför jag tvekar, och det är därför jag har haft en skeptisk attityd till detta. Men, som jag säger, det finns också fördelar, och vi väger nu för och emot i beredningsarbetet. 55 (): Jag tackar för denna vidare dialog i frågan, utbildningsministern. Jag kan hålla med om problematiken kring överklaganderätten och att den kommer att tvinga fram ett annat dokumentationssystem för lärare. Frågan är bara om vi kan slippa undan detta. Jag tror att i ett modernt samhälle som mer och mer individualiseras behövs mer och mer av detta också dokumenteras, även det muntliga deltagandet i undervisningen. Jag vet att vi har lite olika åsikter, utbildningsministern och jag, om antalet nationella prov och så vidare. Men när det gäller frågan om att bevara betydelsen av aktiviteten i undervisningen verkar vi vara överens, och det är väldigt bra. Jag tror inte att ett införande skulle leda till så många överklaganden. I alla fall minns jag från den redovisning vi fick i från att det inte var fallet där. Det var inte så himla många överklaganden. Det handlar mer om hur man från lärarhåll använder detta, hur rättvisa betygen är och upplevs. Man tvingas till en annan aktivitet om rätten finns. När det gäller uppförande och så vidare finns det en del forskning. vid har forskat en hel del kring vad som döljer sig i betygssystemet. Det är väldigt mycket annat än bara ämneskunskap. Vi vill inte ha detta i . Vi vill ha ett sakligt och korrekt betygssystem som alla kan uppleva som rättvist. Jag blir emellertid lite förvånad när det gäller utbildningsministerns argumentation för ordnings- och uppförandebetyg. Hur ska man på dessa punkter sätta objektiva riktlinjer? Ordning och uppförande är ju något som i högsta grad är subjektivt och som svårligen kan objektiveras. Om man skulle införa något sådant skulle man riskera att rasera respekten för hela betygssystemet. Hur ska man annars fundera över detta? Det jag upplever som respektlöst eller ordentligt kanske någon annan upplever som något helt annat. Den objektivitet som eleverna förväntar sig av läraren blir väldigt svår att upprätthålla när det gäller betyg i ordning och uppförande. gick jag tillbaka och tittade i betänkande. Där var alla borgerliga partier utom , även båda lärarfacken, positiva till införandet av en överklagningsrätt. Därför borde det rent logiskt bli så att vi i får den rättigheten . Jag tycker att det vore trevligt om utbildningsministern kunde ge en liten förhandsvink om hur detta kommer att gå. Jag tycker ändå att det låter mer positivt än det jag hört utbildningsministern säga tidigare om införande av överklagningsrätt. Det handlar om en rättssäkerhet för eleverna. Kommer vi att få det? 56 Utbildningsminister (): Jag har inga andra svar att ge än de jag har gett. Regeringen kommer att redovisa sin ståndpunkt när vi presenterar förslaget till ny skollag. Det här bereds. Rättssäkerhetsaspekten står emot oron för att vi får ett fullständigt provbaserat betygssystem. Det måste vägas av mot varandra. Den sammanläggningen är vi inte färdiga med. Jag tror inte att det nödvändigtvis blir så jag sade inte det heller att om man inför en överklaganderätt blir det en storm av överklaganden. Det beror på hur överklagandesystemet utformas. Det kommer i hög grad att bero på hur de första överklagandena i sista ändan slutar i bedömningen. Om det leder till att det blir många förändringar kommer det väl att bli en storm av överklaganden, gissar jag. Om det uppfattas lite grann som i att det nästan inte sker några förändringar kommer väl eleverna att tröttna på att överklaga. Det är inte det som är min poäng. Poängen är att risken att det enda som en utomstående person kan bedöma, som inte själv har deltagit i undervisningssituationen, är det arkiverade skriftliga materialet. Som inser finns det ingen chans att ha en sådan dokumentationshysteri i skolan att man efter varje lektion gör nedteckningar om alla elever, hur de har varit aktiva och kvaliteten på deras inlägg. Det är inte möjligt. När läraren sätter ett betyg undervisning i ett visst ämne går läraren på de intryck han eller hon har med sin yrkeserfarenhet och professionalism. Det går inte att förmedla i skrift på samma sätt fullt ut. säger att det är omöjligt med ordningsbetyg. Det är lustigt, för i princip varenda land i världen har ordningsbetyg. hade det också . Vi hade ingen bristande respekt för betygssystemet då. sade att det skulle bli en bristande respekt för betygssystemet om man hade betyg i ordning och uppförande. Jag lovar att om det är något land där det är bristande respekt för betygssystemet är det i . Det är inte i de övriga länderna som har ordningsbetyg. Så jag tror att den farhågan är väldigt överdriven från sida. 57 (): Jag vet inte om man kan säga att det i är bristande respekt för betygssystemet jämfört med andra länder. Jag vet inte vad utbildningsministern grundar detta uttalande på. Jag kan utgå från mina egna erfarenheter. Jag gick i svensk skola i . Jag hade ordningsbetyg, och jag begrep aldrig på vilka grunder de var satta. Sedan bytte jag till tysk skola. Där fanns det inget ordningsbetyg. Jag ändrade inte mitt uppförande för den skull. Jag tror inte att det är någon lösning heller. Utbildningsministern talar om ett fullständigt provbaserat system. Är det så det är i , eftersom de har överklaganderätt? Är det så att lärarna där inte alls längre kan väga in deltagandet i undervisningen i betygssystemet, eftersom de har ett överklagningssystem? Det vore väldigt märkligt och inte alls i enlighet med vad jag har lärt mig om ganska framgångsrika skolsystem, som jag förstår att utbildningsministern också uppskattar. Jag tycker att det verkar ganska ihåligt att mena att det blir ett jätteproblem med ett provbaserat system. Vad vi behöver är en klar överklagningsrätt för elever. Det är en fråga om att kvalitetssäkra betygen. Det handlar inte om tyckande. Det handlar om kvalitet när det gäller betyg. Det är det vi måste ha i också . Därför hoppas jag verkligen att utbildningsministern fullföljer den positiva inställning som jag kan spåra i hans svar på min interpellation och ser till att alliansen kommer fram till att vi ska ha en överklagningsrätt även i . Det är för att eleverna ska lära sig att det finns kvalitet. Det ska inte bero på uppförandet vilka betyg man har utan på kunskapen. Jag har alltid uppfattat att kunskap är väldigt viktigt för utbildningsministern. 58 Utbildningsminister (): Jag tackar för interpellationen. Jag upplever att jag har givit svaret att vi kommer att redovisa det här , det slutliga ställningstagandet när vi har vägt samman de för- och nackdelar som vi ser med möjligheten att överklaga. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2008/09:105 om förskolans ledarskap 59 Utbildningsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att det inte ska uppstå tydliga skillnader i status och stöd när det gäller ledarskapet i förskolan kontra den övriga skolan och som i sin förlängning skulle riskera att få negativa effekter för verksamheten. Skickliga ledare är viktiga i förskolan, precis som i all annan läroplansstyrd verksamhet. Den om skolans ledarskap, , som presenterades visar att skolledarnas kunskaper och kompetens är avgörande för utbildningsväsendets utveckling på alla nivåer. För att stärka ledarskapet i utbildningsväsendet har regeringen fattat beslut om en förbättrad befattningsutbildning. Den nya utbildningen omfattar 30 högskolepoäng och ska ge kunskaper i skoljuridik, myndighetsutövning, mål- och resultatstyrning och ledarskap i skolan. kommer omkring 1 200 rektorer, biträdande rektorer och annan personal med motsvarande ledningsfunktion i skola, förskola och fritidshem att kunna gå utbildningen. Regeringen avser att återkomma om behörighetsregler med mera i samband med propositionen om en ny skollag. I arbetet med den nya skollagen ser regeringen även över behovet av förändringar av regleringar när det gäller såväl rektorer som motsvarande chefer i skola, förskola och fritidshem. 60 (): Tack för svaret, utbildningsministern! Förskolan är starten på det livslånga lärandet. Verksamheten har en oerhörd betydelse för barnens utveckling. Den är läroplansstyrd och arbetar efter bestämda mål. De pedagogiska ambitionerna är höga, och detta ställer krav på ledarskap. Noterbart är att förskolan har ett starkt stöd bland föräldrar och allmänhet. Det är en populär och uppskattad verksamhet. Framför allt finns det anledning att framhålla upplevelsen av god och fungerande kvalitet. Barnen ska erbjudas bästa tänkbara verksamhet. Därför är förskollärarutbildningen viktig, Barnskötarnas framtida utvecklingsmöjligheter är viktiga, och förskolans ledares möjlighet till utbildning och fortbildning är också mycket avgörande. När regeringens intentioner om en förskollärarutbildning på lägre nivå än övriga lärargrupper blir tydliga känns det illavarslande. Det är också illavarslande när rektorsutbildningen föreslås vara obligatorisk för skolans rektorer men ej för förskolans rektorer. I skriften Tydligare ledarskap i skolan och förskolan presenteras det förslaget på s. 66. Man frågar sig varför. Ministern svarar egentligen inte riktigt på min fråga vilka åtgärder han avser att vidta för att tydliga skillnader i status och stöd när det gäller ledarskapet i förskolan kontra den övriga skolan inte ska uppstå. Mot bakgrund av att ambitionen och utvecklingen länge varit att minska och överbrygga sådana skillnader är dagens utveckling och de förslag som diskuteras i regeringssammanhang märkliga. Jag kan egentligen inte se vare sig logiska eller rationella skäl till varför förskolans ledare inte ska behandlas på samma sätt som skolans ledare i övrigt. Att skapa ett enhetligt skolsystem med det livslånga lärandet som bas är framtidsinriktat. Men genom att regeringen markerar en utbildning på lägre nivå för förskollärare, ej vill göra rektorsutbildningen obligatorisk för förskolans ledare och dessutom behåller begreppet förskolechef, trots att rektorsbegreppet är det som bör gälla i ett enhetligt skolsystem, känns det som om det sätts käppar i hjulet för en sådan utveckling. Är det så att ministern verkligen vill upprätthålla en skillnad mellan förskola och skola? Om så inte är fallet är det som pågår nu mycket märkligt, och jag vill att ministern förklarar sig. Förskolan står inför stora utmaningar. Man ska klara av att hantera sociala problem, integrationsfrågor, ge omsorg och driva pedagogiskt utvecklingsarbete, lägga grunden för en lyckad skolgång för varje barn och också försöka leva upp till läroplanens olika mål och inriktningar. Detta kräver ett starkt och framtidsinriktat ledarskap. Framför allt är det viktigt att de pedagogiska frågorna ges utvecklingskraft. Därför är det viktigt, tycker jag, att rektorsutbildningen är obligatorisk även för förskolans rektorer och ledare. Jag vill upprepa min fråga: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att tydliga skillnader i status och stöd när det gäller ledarskapet i skola kontra den övriga skolan inte ska uppstå? 61 Utbildningsminister (): Den skillnad som råder i den rektorsutbildning som startat beror på att rektorsrollen är mycket tydligt definierad i paragrafer i den nuvarande skollagen, men i den nuvarande skollagen är inte förskolans chefer reglerade över huvud taget. I den nya skollagen är min bedömning att det kommer att bli annorlunda på den punkten. I den nya skollagen kommer vi nu i svensk historia att beskriva förskolan. Det är i den skollag jag lägger fram som förskolan i svensk historia blir en skolform. Det har den aldrig varit i socialdemokratiska skollagar. Förskolans chefer kommer att beskrivas i kompetensnivå, uppgifter och ansvar i den nya skollagen. Då blir det naturligt att också överväga i vilken omfattning och utsträckning rektorsutbildningen ska omfatta förskolecheferna i ett eventuellt obligatorium. I de utredningar som har gjorts om denna utbildning har det dock inte varit möjligt att utforma ett obligatorium eftersom förskolechefer inte har reglerats i lagen . Men det kommer de att göra i den nya skollagen, en mycket mer modern skollag där vi likställer förskola och skola på ett helt annat sätt än den gamla socialdemokratiska skollagen gjorde. 62 (): Det här var väldigt intressant, men det var också intressant att lyssna på nyanserna och det finstilta. Förskolechefsbegreppet var kvar i beskrivning, och det blir naturligt att också överväga ett eventuellt obligatorium. Det är alltså tveksamheter i bägge meningarna i beskrivningen av vad som eventuellt kan hända. När nu ett nytt förslag ska läggas fram tycker jag att det enda rimliga är att säga så här: Det ska vara rektorer över hela linjen, och det ska inte vara frågan om vare sig överväga eller eventuellt, utan nu är det så att rektorsutbildningen blir ett obligatorium för rektorer i både förskola och skola. Det är själva cloun, det är det som är utvecklingen, det är det som på något vis är framtiden i detta. Vad jag har förstått av de signaler som har kommit från departementet är det inte så himla klart att man lägger fram ett förslag som innebär att det är ett obligatorium rakt av. Om nu vill flytta fram positionerna och ta bort överväga och eventuellt och säga att det är ett obligatorium vi pratar om, då är jag mycket nöjd. Då ska jag gratulera ministern. har ytterligare inlägg för att förklara det här, men jag hoppas att detta ska återkomma som ett förslag. Men ännu har man inte lagt fram något sådant förslag. Det som också diskuteras när det gäller lärarutbildningen är, såvitt jag kan förstå, att utbildningen för förskolans lärare ska vara en kortare variant än för dem som ska undervisa barn i högre åldrar. Man kan fråga sig om det är rimligt att ha ett system med denna uppdelning. Är det inte rimligt att också försöka ha en lärarutbildning som är enhetlig? Ministern hänvisade i sitt svar till en om hur viktigt ledarskapet är. Det håller jag med om så är det. Det har också kommit en rapport från om det pedagogiska ledarskapet i förskolan och skolan. Där visar man att om man ska ha ett framgångsrikt ledarskap bör av tiden ägnas åt det pedagogiska ledarskapet och utvecklingsarbetet. har gjort en studie där man har frågat 1 000 rektorer i skola och förskola. Man konstaterar att av rektorerna ägnar av tiden eller mindre åt det pedagogiska ledarskapet. Resterande tid går åt till administrativt arbete. Jag tror att om vi ska utveckla det här ledarskapet är de pedagogiska ledarskapsfunktionerna oerhört viktiga. Då är det också viktigt att man har en gemensam rektorsutbildning som är obligatorisk och en grund för alla. Det är alltså fråga om en kvalitetsambition där man på det sättet skulle kunna säga att förskola och skola är likställda. Min fråga är: Är ministern beredd att gå hela vägen ända ut och redan nu säga att det blir ett obligatorium och därmed ett likabehandlande av förskolans och skolans rektorer? Är ministern beredd att ta bort begreppet förskolechef och ge beteckningen rektor över hela linjen? 63 Utbildningsminister (): får inga andra svar bara för att han ställer samma fråga fyra gånger. Svaren blir desamma. Det kommer att heta förskolechef i den nya skollagen. Jag tycker att vi ska behålla förskolans särart. Att likställa i status betyder inte att allting måste vara likadant. Jag tycker inte att vi ska skolifiera förskolan. Socialdemokraterna var inne på att vi skulle kalla barnen i förskolan för elever i skollagen. Jag tror att det fullständigt saknar förankring i folkdjupet att kalla ettåringar för elever. Om man kallar det man håller på med i förskolan för små barn för undervisning tror jag också att det skapar en fullständigt felaktig association. Man har pedagogisk verksamhet, men det folk förknippar med undervisning är något annat. På samma sätt kallar vi pedagogerna för förskollärare och förskolechef. Det är att respektera förskolans särart, . Vi ska inte försöka göra förskolan till grundskola. Det tror jag är viktigt, och jag tror att detta har ett starkt folkligt stöd. Det har inte att göra med olika status, men det har att göra med att respektera traditioner och begrepp som finns inom förskolan. Det är det första jag vill säga. Det andra är att när den nya skollagen läggs fram kommer förskolecheferna och vilket ansvar de har att regleras i skollagen. När det är färdigreglerat och taget och vi är överens i om hur det ska se ut är det läge att diskutera hur utbildningen ska se ut för att klara av detta. Ska detta vara obligatoriskt eller frivilligt? Det är för tidigt att säga det . Men precis som jag sade måste frågan om obligatorium övervägas. Detta har att göra med vilka krav vi ställer på dessa chefer i den nya lagen. I den nuvarande socialdemokratiska skollagen finns det ju inga krav alls på förskolechefer. Jag håller med om att kommunaliseringen har varit förödande när det gäller att byråkratisera rektorsrollen. Jag tycker att rektorer ska ägna sig åt pedagogiskt ledarskap. Men när kommunerna tog över skolan såg de i mångt och mycket till att rektorerna drunknar i olika kommunala administrationsprocesser. Jag tycker att det är olyckligt. Det är det pedagogiska ledarskapet som ska stå i centrum. Det är det som är fokus för den här regeringen. Förskolan är den utbildningsform i som har den mest nöjda avnämargruppen. När det gäller förskolan frågar man ju föräldrarna, och när det gäller gymnasiet kanske man frågar ungdomarna själva. Men förskolans föräldrar är alltså avnämare som är otroligt nöjda med verksamheten. Därför har inte regeringen upplevt att det är just förskolan som måste totalreformeras i det svenska utbildningsväsendet. Det är andra delar av utbildningsväsendet som reformfokus ligger på. Men det är klart att det händer en hel del också på förskolans område. Som jag sade kommer förskolan någonsin i svensk historia att bli skolform i den skollag jag lägger fram. Läroplanen kommer att omarbetas; uppdraget har gått till om att den ska bli ännu mer kunskapsorienterad. Ett förskollelyft genomförs nu av den här regeringen. Det var något som den förra regeringen struntade i. Det innehåller fortbildningsinsatser för förskollärare och barnskötare. Vi kommer att förtydliga förskollärarnas ansvar både i skollagen och i läroplanen. Den förra regeringen gick LO till mötes och vågade inte utmana barnskötarna. Man sade i stället att arbetslaget ska ha ansvar, och respekterade inte den utbildningsnivå som förskollärare har. Så visst sker det förändringar nu också, men jämfört med de förändringar som regeringen planerar för och gymnasiet är förändringarna på förskolans område mindre. Det beror på att vi i allt väsentligt är väldigt nöjda med den kvalitet och den utveckling som svensk förskola har. 64 (): Över huvud taget har jag inte fört någon diskussion om att skolifiera förskolan eller ta bort dess särart. Däremot har jag markerat att förskolan är starten på det livslånga lärandet. Jag är väl underkunnig om läroplanens intentioner och uppläggning och den kombination av omsorg, pedagogik och lärande som finns i förskolan. Rektorsbegreppet när det gäller att leda förskolan är dessutom infört i mycket stora delar av landet. Begreppet förskolechef finns kvar på olika håll, men det har varit en våg av införande av rektorsbegreppet. Det har handlat om att man har samordnat verksamheterna och försökt skapa en helhet. Då har man tyckt att det har varit naturligt. Det kan kanske med den utveckling som har skett vara lite konservativt att hävda förskolechefbegreppet. I grunden handlar det om en strävan att verksamheterna när det gäller själva nivån, statusen och utvecklingskraften ska likställas. Om man har ett gemensamt ledarskap är det också viktigt att obligatoriet i rektorsutbildningen omfattar både skola och förskola. För mig är det självklart att det ska vara en sådan utveckling. För Socialdemokraterna är det en självklarhet. Men ministern vill inte sträcka sig längre än till att tala om överväga och eventuellt. , som är den fackliga organisationen i sammanhanget, kräver också detta obligatorium. Jag är alltså i mycket gott sällskap när jag kräver det här. Jag hoppas att det är en ståndpunkt som kommer att delas också av ministern. Det är det här som är den naturliga utvecklingen när man sätter det hela i proportion till hur förskolan har utvecklats . 65 Utbildningsminister (): Vi återkommer till i frågan om obligatorium eller inte. Det är väl inte en onaturlig utveckling när man börjar reglera vad en förskolechef ska ha ansvar för att det i sista ändan landar på att utbildningskraven närmar sig dem som gäller för och gymnasieskolans chefer. Men vi vill ändå överväga detta när vi ser hur befattningskraven slutligen kommer att se ut när de har gått genom regering och riksdag. Jag vill dock betona att förskolan ska fortsätta att utvecklas. Jag ser ingen statusskillnad mellan förskola, grundskola, gymnasieskola och universitet. Alla dessa utbildningsformer har en specifik uppgift i utbildningssystemet. Den ena är inte finare än den andra. Men jag vill avråda från att fullständigt skolifiera förskolan. Jag tror att den begreppsapparat som den förra regeringen tänkte sig för förskolan signalerar en skolifiering. Man vill kalla små barn för elever och allt vad det är. Det tänker vi inte genomföra. Dit hör bland annat att vi inte kommer att införa ordet och begreppet rektor för förskolan i lagstiftningen. Jag är helt medveten om att en del kommuner använder det, i synnerhet när man har lågstadiet och förskolan organiserade i en gemensam enhet. Man får kalla sina chefer vad man vill, men i skollagen kommer vi inte att föreskriva att det ska heta rektor för små barn. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2008/09:120 om åtgärder för att stärka det kommunala självstyret på skolans område 66 Utbildningsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag planerar att vidta för att stärka den kommunala självstyrelsen på skolans område, bland annat så att demokratiskt fattade beslut i praktiken också efterlevs. Som minister får jag inte kommentera enskilda ärenden. Jag kan därför inte gå in närmare på just den skolkoncern som interpellanten tar upp. Bidragsreglerna för fristående skolor syftar till att offentliga och fristående skolor ska behandlas likvärdigt, så att de kan verka på lika villkor. Elevens hemkommun ska bestämma bidraget efter samma grunder som den tillämpar vid fördelning av resurser till de egna grundskolorna eller till motsvarande gymnasieprogram i de egna gymnasieskolorna. En grundläggande tanke bakom denna likabehandlingsprincip är att det ska råda konkurrensneutralitet. Frågan om lika villkor för kommunala och fristående skolor är aktuell i flera sammanhang. I pågår ett arbete med förslag till en ny skollag. Därutöver bereds en proposition om bidrag på lika villkor och en proposition om gymnasieskolan. Dessa arbeten tar alla upp flera olika aspekter på frågan om villkoren för fristående skolor. Dessutom ska utredningen för fristående skolor (U2007:5) lämna sitt slutbetänkande . Jag menar att det väsentliga i sammanhanget är att verka för lika villkor mellan offentliga och fristående skolor. 67 BO (): Jag ska börja med att tacka för svaret, som sig bör.