prot · GV09130 · 2008-06-17 00:00:00 — Oavsett vilken inställning man har i sakfrågan skulle det vara rent ansvarslöst att inte fatta ett självständigt och informerat beslut i en sådan fråga. För min del blir frågan särskilt svår, då jag har varit engagerad i att försöka förbättra ett förslag som ursprungligen var än värre än det vi ska ta ställning till . Men även med de förbättringar som genom försorg har tillkommit återstår fortfarande brister. Därför vill jag se utförliga och konkreta förslag om hur integritetsskyddet ytterligare kan förstärkas. Hade ärendet endast rört sakfrågan hade valet naturligtvis varit lätt. Den nuvarande oppositionens beredning är också något man kan anmärka på. Här bar naturligtvis Socialdemokraterna ett stort ansvar. Det saknas såväl en grundlig parlamentarisk beredning som en analyserande professionalitetsbedömning, vilket , där jag var ledamot, generellt påtalat i de betänkanden vi lagt fram. Dessutom omfattas inte en stor del av regleringen av lag, utan kommer att ske genom regeringens förordningar, vilket också är något kommittén kritiserat när det gäller lagstiftningen. Man inskränker mänskliga fri- och rättigheter. Man kan inte nog påtala vikten av att de förslag som finns i betänkandet blir just tillkännagivanden för regeringen. I sakfrågan är jag övertygad om att det krävs mer i det liggande förslaget, trots kontrollstation, ökad rättstrygghet och stärkt skydd för den personliga integriteten, vilket tillkommit bland annat genom aktiva integritetsarbete, där både jag och kämpat hårt för detta. Mot detta ska dock ställas det ansvar man har som riksdagsledamot. Att rösta emot den regering man själv har varit med om att rösta fram kan inte ske lättvindigt. Det ska inte vara något man gör utan vidare. En partibaserad demokrati bygger på att väljarna kan lita också på att ledamöterna när det kniper sluter upp bakom den egna regeringen. Det är en förutsättning för det parlamentariska styrelseskick som vi har. Det ter sig som självklart att det ska krävas ytterst goda argument för att rösta emot ett förslag som lagts av den egna regeringen. När man är representant för en valkrets och för sina väljare ter det sig naturligt att man också följer den politik, den övertygelse och den ideologiska inriktning som både partiet och man själv som person blev vald för, och i mitt fall inkryssad för. Som framgått är det en fråga om delikata avvägningar. Överväldigande många är de som satt sin tilltro till mig som en vakthund för liberala värden i . Det här är inte ett lätt beslut för någon i riksdagsgrupp. Under intensiv och konstruktiv diskussion är gruppens mening att förslaget som ligger på bordet i första hand bör återremitteras för integritetsstärkande och grundläggande förbättringar. Denna fråga handlar i grunden om mig själv. Jag vill kunna vakna upp och se mig själv i spegeln utan att skämmas. Oavsett alla andra argument måste jag kunna rättfärdiga mitt agerande gentemot mig själv. Jag har funderat mycket kring frågor som rör maktdelningen mellan riksdag och regering, hur man ser på sitt ledamotsuppdrag och var gränsen mellan övertygelse och lojalitet går. Även om min utgångspunkt är och förblir lojalitet med den regering jag själv arbetat hårt för ska bli vald har lojaliteten också någonstans en gräns. Visst måste man kunna svälja den egna stoltheten också när det är riktigt tufft. Men det betyder inte att man underkastar sig till varje pris. Varje riksdagsledamot med självaktning vet att den gränsen kommer att korsas. När jag väger lojaliteten med regeringen mot innehållet i förslaget blir min slutsats efter många veckors vånda, framför allt , att jag ställer stora krav på förändringar i det liggande förslaget. Jag måste som , politiker och integritetspolitisk talesperson leva upp till min paroll om att skapa ett samhälle med mer människa och mindre stat, ett liberalt samhälle som börjar hos människor. Jag har också sett min styrka i att jag är en av de ledamöter som är valda på ett starkt personligt mandat. , liksom de övriga partierna i , har bejakat personvalet och eftersträvat närmare band mellan väljare och valda. Jag är fullt införstådd med att har skapat turbulens och frustration hos många. Jag vet också att det har väckt en del ilska. Men jag hoppas också på förståelse från parti och allianskamrater, från väljare och vänner, när jag säger att det förslag som ligger på bordet helt enkelt inte är tillräckligt bra. Ni känner alla mitt engagemang för alliansregeringen, för liberala värden och för ett återval 2010. Vi har mycket att uträtta tillsammans . Det som stör mig i debatten är att Socialdemokraterna spelar på en fribiljett. Faktum är och förblir att de inskränkningar i den personliga integriteten som med det liggande förslaget till signalspaning når ett slags crescendo under en lång följd av år har orkestrerats av socialdemokratiska regeringar. De socialdemokratiska företrädare som talar med darr på stämman om personlig integritet har tidigare stött uppbyggnaden av Bodströmsamhället steg för steg. Inte ens kommer knapptryckningen för Socialdemokraterna att vara uppriktig. Ert agerande är och förblir ett eländigt hyckleri. Försök inte ens göra ett nummer av min eller någon annans röst ! Försök inte ens säga att ni är integritetsvänner! Mellan vårt och ert engagemang för personlig integritet och personlig frihet skiljer det hela oceaner. Frågan om signalspaning och personlig integritet är ett av de svåraste beslut jag någonsin fattat. Utan tvivel kommer debatten att leva vidare, och oavsett hur morgondagens votering går kommer jag och andra att leva med beslutet under en väldigt . som debatten är tuff och känslomässigt laddad är jag dock optimist. De gångna dagarna, veckorna och månaderna har diskussionen om rätten till personlig integritet tagit ny fart. Det har skickats en tydlig signal till dem som tror att man gradvis kan avskaffa rätten till privatliv utan protester. Det har blivit tydligare att som parti verkligen menar allvar med skyddet för den personliga integriteten genom att vi nu unisont kräver återremiss av hela lagförslaget med konkreta förbättringar. Voteringen innebär därför förhoppningsvis också en ny start på en annan debatt, en start på en rörelse där vi steg för steg kan stärka skyddet för integriteten och den personliga friheten. Så kan också något positivt komma ur en destruktiv debatt för oss alla, för och för alliansen. Det har kommit över 2 000 mejl angående detta betänkande, runt 600. Det är många medborgare som har hört av sig, en del till oss alla, men många personligen. Många mejl och telefonsamtal har varit väldigt känslosamma. Jag vill särskilt lyfta fram en ung kvinnlig centerpartistisk politiker, som lyssnade till ett anförande jag höll i . Jag talade om en av mina personliga förebilder, gestalten i Ayn Rands bok skälvde. är en stark och rakryggad kvinna som trotsar strukturer där det inte var självklart för en kvinna att göra det som männen gör, för att lyssna på sig själv och sin inre drivkraft. I ett mejl skriver : ! Du berättade i en källarlokal i om hur du beundrade . Det förvånar mig inte. I likhet med Ayn Rands romanfigur har du alltid symboliserat en rak och oböjlig rygg i mina ögon. Jag skulle önska att du visade vad ordet integritet betyder den 17. Jag vet att du kan vara . Jag ska vara . Det finns allvarliga brister i det förslag som ligger på bordet. Ett intrång i den personliga sfären kräver att vi har godtagbara och tillräckliga rättssäkerhetsgarantier. Det lagförslag som vi har att ta ställning till behöver förbättras. Det finns vissa ståndpunkter som är helt grundläggande och viktiga att allvarligt överväga och som vi också efter anförande har talat om utanför kammarens sal. Det handlar om att tillsätta en kommission eller liknande kommission som ser över FRA:s tidigare verksamhet och hur den har inkräktat på den enskildes grundläggande rättighet till privatliv. Det handlar om att återkomma med utförliga och konkreta förslag om hur integritetsskyddet kan tillgodoses genom ett förstärkt uppdrag till bland annat Datainspektionen och en parlamentarisk referensgrupp knuten till denna granskning. Det handlar om att tillsätta en kommitté som fram till den föreslagna kontrollstationen 2011 verkar utöver det integritetsskyddsråd som kommer att inrättas inom FRA och som verkar vid sidan av och Datainspektionens granskande verksamhet. Denna kommitté ska med ledning av gjorda erfarenheter bedöma dels om ytterligare integritetsskyddande åtgärder krävs, dels om formerna för tillståndsprövningen behöver utvecklas. Här ser jag som en grundläggande faktor en oberoende myndighet som ger tillstånd, till skillnad från två olika myndigheter som finns i det liggande förslaget . har inneburit oerhört mycket arbete man skulle också kunna uttrycka det som oerhört lite sömn. I mitt liberala hjärta och min liberala övertygelse har citat klingat: Those who would give up essiental to purchase a temporary safety deserve neither nor safety, det vill säga: De som ger upp nödvändig frihet för att köpa tillfällig trygghet förtjänar varken frihet eller trygghet. Därför är det för mig grundläggande att det förslag som träder i kraft uppfyller de rättssäkerhetsgarantier som uppräknats. Vi har haft konstruktiva samtal mellan allianspartierna, vilket också ställer krav på oss att agera. är det en stor möjlighet för oss i alliansen att agera på ett sätt som stärker integritetsskyddet och tar oss bort från vägen mot ett Bodströmsamhälle. Därför skulle jag vilja yrka på återremiss av det nu liggande förslaget till försvarsutskottet. Skulle det här förslaget falla under morgondagen kommer jag att yrka avslag på det förslag som finns. I detta anförande instämde , , och (alla c). 190 () replik: Tack, , en av dessa liberala hjältar! Jag har en undran om den fråga som avslutade med. Vad är det för rättssäkerhetsgarantier som pratar om och som tidigare även tog upp? Jag instämmer i det och tycker att det är bra att det finns rättssäkerhetsgarantier. Du tog upp att det ska finnas en kommitté som ska verka utöver och att det handlar om att kunna sätta i gång det kanske största försöket med människor inblandade när det gäller just integritetsskydd. Vad är det som rättfärdigar detta? Det är också intressant att samma person citeras om och om igen. från citerade , och det har länge funnits på hemsida detta att den som ger upp lite frihet för att öppna för lite säkerhet kommer att mista båda. Men frågan är om essensen i just detta citat överensstämmer med grunden i förslaget. Vore det inte bättre att tillsätta en parlamentarisk grupp för att utreda vad FRA ska göra och inte bara försöka putsa, hyvla och sandpappra i kanterna på detta åbäke till lagförslag? 191 () replik: Tack så mycket, , för dina frågor. har man i medierna och också på min blogg kunnat följa de olika svårigheter som jag har ställts inför och de olika avvägningar som jag har gjort. Det har handlat om dels ställningstagande, dels om min egen övertygelse och det faktum att det har legat en proposition på bordet. Jag har funderat oerhört mycket på hur vi genom konstruktiva samtal och förslag kan lyckas nå det som jag eftersträvar med det förslag som ligger på bordet. Jag redogjorde ganska utförligt i mitt huvudanförande, måste jag säga, för de bevekelsegrunder som jag har haft och också vad som har blivit tillgodosett. Jag ska för säkerhets skull förtydliga detta i det här replikskiftet. Det finns ett papper som förmodligen kommer att finnas i försvarsutskottet om förslaget återremitteras. Det innehåller oerhört många integritetsstärkande åtgärder i förslaget. Bland annat innebär det att de förslag som arbetade in i betänkandet nu kommer att bli tillkännagivanden. Det handlar då om en precisering av för vilka ändamål signalspaning ska få bedrivas. Det handlar om tillämpningen av tillståndsgivningen. Det handlar om hur förstöring av uppgifter ska genomföras. Det handlar om att regeringen ska lämna årliga rapporter till . Och det handlar om just kontrollstationen. Det är dessa tillkännagivanden som jag tycker är viktiga att lyfta fram. Det andra handlar om det som jag också tog upp i mitt inledningsanförande, att tillstånd inte ska ges av utan av en oberoende myndighet utanför denna. Det tredje handlar naturligtvis om förstärkningar vad gäller Datainspektionen, som får mer muskler, och om en parlamentarisk kommitté som noga ska följa detta. Detta tycker jag är oerhört många förbättringar. 192 () replik: Det är bra punkter. Men är det tillräckligt för att de människor som har visat att det finns farhågor att bemästra ska kunna vara trygga med den här lagen? Är det tillräckligt också för att kunna känna att det finns en grund i detta lagförslag som har ett gott syfte? Jag förstår att repliktiden tog slut. Men varför inte tillsätta en parlamentarisk kommission för att se över FRA och vad det är som FRA ska göra när det nu inte finns så mycket trafik i etern? Det är har vissa allianskolleger sagt. Det framkom uppgifter i går i Rapport om att FRA sysslat med en del saker som ligger på gränsen för vad de egentligen borde ha gjort. Till exempel har man lagrat en del information. talare tog upp just detta. Vi tycker från sida att det finns en del frågetecken som inte går att räta ut med ett nytt område. Bara för att folk inte längre använder etern ska vi tillåta FRA att lyssna via kabel. Jag tycker att det är där som jag inte riktigt har fått svar. Jag är entusiastisk över att både och faktiskt tar det här på allvar, men det är synd att det inte är många fler. Det är synd att en sådan som är föräldraledig och inte kan delta i debatten här, för annars hade ni åtminstone varit tre. Men det räcker inte mot den enorma majoritet som har funnits under denna korta tid. 193 () replik: Jag kan garantera att det är betydligt fler än jag och som stöder förslaget som jag redogjort för om en återremiss. Jag är också glad att det har blivit tydligare att och alliansen verkligen menar allvar med skyddet för den personliga integriteten. Det är också därför som unisont kräver en återremiss av hela förslaget och konkreta förbättringar. tog upp de nyhetssändningar som har varit , och som också har varit en starkt bidragande orsak till alldeles för få sovtimmar. Det är också därför det är viktigt för mig att säga att en del i det förslag som finns på det papper som jag redogjorde för innebär att man ska granska den verksamhet som har skett i FRA. Det är alldeles grundläggande för att se om det har gjorts övertramp av den personliga integriteten. frågar också mig om det här är tillräckligt för en liberal som mig. Visst finns det bevekelsegrunder. Det är ett krav för mig att de saker som står på papperet genomförs. Om det inte blir någon återremiss under morgondagens votering var jag tydlig i mitt huvudanförande med att jag kommer att rösta för avslag på propositionen. Såsom den ligger är det inget alternativ för mig, , att yrka bifall till detta. Det krävs integritetsförbättringar för att hitta en balans och en god proportionalitetsbedömning mellan vikten av att skydda den enskildes privatsfär och säkerhetsintresset. Jag är jätteglad att vi efter många, långa konstruktiva samtal så här i slutskedet faktiskt har lyckats komma till en gemensam lösning. 194 (): Det har skett mycket, och jag funderade på om jag skulle skriva om eller lägga till saker i det som jag hade tänkt anföra. Jag kommer tillbaka till det i slutet av mitt anförande. Jag tänkte att vi skulle börja med att faktiskt debattera det förslag som föreligger här och som i mångt och mycket kommer att finnas kvar även efter en eventuell återremiss. Det innebär helt enkelt att , , får möjlighet att kolla upp och kontrollera även det som går i kabel, det vill säga all teletrafik, e-post, Internet och så vidare. Allt sådant går i kabel. Man säger att det bara gäller det som lämnar landet. Men problemet är att i dagens samhälle och med dagens strukturer på nät lämnar i princip allting landet. Det handlar om e-post. Det handlar om kontroll av de besök människor gör på nätet. När man skriver in en webbsida och går dit lagras och registreras det. Det handlar om mobilsamtal, som alltsomoftast går via utlandet. Andra telefonsamtal går kanske inte lika ofta via utlandet, men en betydande del av dem gör det. De samtal man ringer till utlandet går givetvis via utlandet surprise! Det gäller även sms, som i många fall går via utlandet, och mms, som går samma väg. Helt enkelt går det mesta av trafiken i kablarna via utlandet, och kommer därmed att få avlyssnas. Faktum är att de IT-experter som har uttalat sig har visat och sagt att det är i princip omöjligt att avgöra vad som går via utlandet och vad som inte gör det. All den trafik vi alstrar avlyssnas alltså. Det handlar om de brev man skriver. När jag skriver ett brev till min mor kan det avlyssnas. Om jag besöker en webbsida kan det lagras. Det har hävdats att all den här trafiken inte skulle gå att lagra. Men man behöver inte lagra all trafik. Man behöver inte lagra precis hela den webbsida som jag besöker. Man behöver bara lagra adressen så vet man vad det är för webbsida. Det är mycket sådan trafik som sker. E-post är en ganska liten trafik i det perspektivet. Det här var lite om vad lagen innebär. Vad lagen inte innebär är att vi får fast några terrorister i och med detta. Som företrädare för mitt parti har sagt är det faktiskt lätt att komma runt själva avlyssningen om man vill. Givetvis kommer att kunna samla upp uppgifterna, samla in dem och så vidare. De kommer att kunna få tillgång till dem om man nu mejlar via . Det är ju inte säkert att man gör det om man är terrorist och vill begå ett terrordåd i . Då kanske man inte nödvändigtvis kommunicerar med svenskar. Det kan ju hända att man inte gör det, men om man gör det krypterar man givetvis sin e-post. har i och för sig nu beställt och även fått en av de bästa superdatorerna i världen som man kommer att kunna använda till många ändamål. Men tillräckligt stark kryptering tar i princip så även med sådana datorer att det inte låter sig göras. Det är alltså inte möjligt att kontrollera någon terrorist-e-post, några terroristsamtal eller något sådant. Men varför gör man då det här? Det kan man undra. Jag har försökt läsa propositionen för att komma fram till det. Jag kan säga att det inte framgår så jättetydligt mer än att man tycker att vi behöver signalspaning, att det är farligt med terrorister, att det är farligt med andra som hotar rikets säkerhet och så vidare. Däremot är det tydligt att det här innebär en helt ny rättsprincip i , som vi har pratat om . Man har tvångsmedel mot misstänkta utan någon domstolsprövning. har det kommit upp att vi kanske ska få någon domstolsliknande nämnd som ska pröva det här. Men frågan är vilken tvångsprövning den gör. att pröva sökkriterierna och urvalskriterierna för det här, eller ska den pröva varje enskild övervakning av en människa när den går in och kontrollerar? Jag har svårt att tro att man kommer att kunna pröva varje enskild övervakning, för det är så fruktansvärt många det kommer att handla om. Det har sagts att inte kan sitta och läsa all post. Jo, det kan de. De kan läsa all post. De läser all post automatiserat. Inte fasen sitter det människor och läser posten! Det skulle ta evinnerliga tider och skulle vara enormt ineffektivt. Då skulle de inte behöva den stora datorn. De läser av posten med sökkriterierna. Vi kommer bara att sortera ut dem som har sökkriterier, och det är bara dem vi kommer att läsa av, säger man. Men det finns ett problem om man ska kunna kontrollera sökkriterierna. I e-post finns det till exempel två delar. Det finns ett brevhuvud där adressat, avsändare och ämne ingår. Men det är inte bara det man kommer att läsa. Man kommer att läsa själva brevet för att kolla av sökkriterier inne i det. Man kommer att läsa bilagorna och innehållet i dem för att kontrollera dem. Man kan ju inte kontrollera vad de olika sakerna innehåller utan att läsa dem. Hur sjutton skulle man kunna göra det? Självfallet kommer man att gå in och massavläsa saker. Sedan kanske man inte kommer att lagra precis allting. Det återstår att se. Det finns också andra principer som vi går in på och som bottnar i det här. Några av oss har pratat om meddelarfriheten att man ska kunna meddela sig till journalister och att vi ska ha en fri press. Man säger att det står i lagförslaget att breven i princip ska förstöras och inte lagras om man kommer fram till att det bryter mot meddelarfriheten. Det låter ju bra. Men jag, som ändå har ägnat lite tid åt att studera på juristprogrammet, har fått uppfattningen att när man bedömer om någonting innefattas av meddelarfriheten eller inte handlar det inte om att alla brev till journalister gör det. Och hur ska man förresten kunna veta vilka som är journalister? Man måste gå in och läsa innehållet och göra en noggrann bedömning. Det är dessutom inte säkert att det bara är innehållet i just det brevet det handlar om. Det kan lika gärna handla om innehållet i ett tidigare brev, som faktiskt avslöjar att det handlar om meddelarfrihet. Om man ska kunna bedöma meddelarfriheten på ett adekvat sätt måste man till exempel lagra samtlig e-post tidigare. Det kommer man inte att kunna göra, och då kommer man inte att kunna upprätthålla meddelarfriheten över huvud taget. Det är lite tragiskt med tanke på att meddelarfriheten är grundlagsfäst och en av demokratins grundpelare. Det hade varit roligt om man hade kunnat ha kvar den, kan jag tycka mer än roligt. Det var en underdrift, om det var någon som missade det. Andra aspekter som har lyfts fram är grundlagen. Jag har här ett riksdagsexemplar av grundlagar och riksdagsordningen. Den är trevlig att läsa. Det gäller även om de mänskliga rättigheterna som tyvärr inte ingår i det här häftet men som jag tagit mig friheten att skriva ut. Dessa har många berört. Det har sagts: Det är lugnt, Lagrådet har godkänt detta. Att kalla det ett skriftligt godkännande kanske jag skulle tycka var en överdrift, minst sagt. Men faktum kvarstår att Lagrådet har sagt att det är någorlunda godtagbart eller något sådant utifrån grundlagen. Då ska man minnas, och det har vi sagt tidigare här, att den svenska grundlagen är möjlig att inskränka på väldigt lätt. Den behöver i princip bara inskränkas genom en lag. har internationellt sett en oerhört svag grundlag. Det här är ett problem som vi har försökt komma till rätta med i , där vi trodde att vi hade en gemensam linje med de borgerliga partierna. Vi i hade en gemensam linje med de borgerliga partierna tills gick ut och sade: Vi kommer nog inte att göra någonting utan Socialdemokraterna. Det är givetvis bra med breda överenskommelser. Men det är väldigt tragiskt att Socialdemokraterna inte har velat stärka grundlagen. Då får man sådana här tillfällen. Man kan göra i princip vad som helst med grundlagen. Vad som däremot är intressant att se är om det här strider mot europeiska konventionen angående skyddet för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Den gäller även som svensk lag. Men den prövas inte riktigt på samma sätt, den prövningen kanske vi får vänta på även om konventionen innehåller en del bra saker. är det som sagt tveksamt om det här strider mot den. Frågan är: Ska vi verkligen anta förslag om det är tveksamt om de strider mot den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna? Vad är det vi sysslar med? Vad är det för samling? Jag kom hit , och jag undrar vad det här är för någonting egentligen. Det är fullständigt bisarrt. Frågan kvarstår: Vad är FRA, , som ska få de här möjligheterna? Jag har fått reda på att den kanske inte ens tillhör för-svaret. Det spelar inte så himla stor roll därför att de , avslöjades det i Rapport i går, håller på att signalspana. De gör det . Hur är detta möjligt?