prot · GW0932 · 2008-11-20 00:00:00 — Resultatet kan bli att man inte kan betala löner, skatter, moms och annat. Det kan till och med leda till inställda betalningar och konkurs. Detta är ett stort problem för små företag. Det råder visserligen avtalsfrihet, men ena parten håller inte sina avtal. Min fråga till statsministern är därför om han avser att göra något som snabbt kan påverka så att vi får ett sunt kassaflöde i svensk ekonomi och motverkar dessa problem för de små företagen. 62 Statsminister (): Företagen kläms nu från två håll. Dels är det inte sällan de stora företag som vi ibland diskuterar som inte betalar sina räkningar till små företag och därigenom så att säga skapar en övervältring på de små företagen, dels är det banker som antingen klipper eller drar ned sin kreditgivning. Det skapar brist på likviditet och gör att även företag som i grunden är sunda och går bra får allvarliga problem. Jag tycker att det är bra att vi får en samhällsdebatt om hur stora företag och även en del offentliga institutioner beter sig när det gäller att dra ut på betalningar. Men det viktigaste vi kan göra är att se till att bankerna fungerar bättre. I samtal har och diskuterat med cheferna i största banker. De har åtminstone sagt sig nu ta på allvar att de ska se över kreditgivningen till företag och hushåll. Låt oss också se till att det kommer på plats. Det skulle betyda oändligt mycket för att få företag i att fungera bättre. Finansiering av statlig infrastruktur 63 (): Många är de kommunal- och landstingsråd som från till just nu oroar sig över hur de ska få sin budget att gå ihop. Statsbidragen har minskat och skatteintäkterna sjunker. Och som lök på laxen duggar varslen tätt. Ändå försöker alla kommuner och landsting att skydda kärnan i välfärden från nedskärningar skolan, vården och omsorgen så gott de bara kan. Därför blir jag väldigt bekymrad när regeringen nu kräver att kommuner och landsting ska vara med och betala till vägar, järnvägar, flyg och annan infrastruktur som är statens åtagande och som det är statsnes ansvar att finansiera. Detta sker i ett läge när kommuners och landstings ekonomiska förutsättningar försämras månad för månad. Pengar till statlig infrastruktur måste då tas från kommunernas skolor, kommunernas äldreomsorg och från landstingens sjukvård. Det betyder att kommunerna och landstingen måste välja mellan att satsa antingen på spår eller på skola, på väg eller på vård. Tycker statsministern att det är rimligt? 64 Statsminister (): Vi ägnar oss nu åt att riva ned de socialdemokratiska luftslott som ni lämnade efter er löften om vägar och järnvägar utan finansiering. Vi gör det genom att tillföra mycket stora resurser i kommande budgetar, men vi har också bett att få se om kommuner och regioner kan gå in och hjälpa till med finansieringen. Jag menar att det leder till både bra ansvarstagande och bättre genomgång av att kostnaderna inte skenar i olika projekt, och det leder dessutom till att vi totalt sett snabbare får på plats viktig infrastruktur. Vi för 6 miljarder till kommun- och landstingssektorn i den budget vi lägger fram . Det är ett viktigt stöd till många av de verksamheter som frågeställaren nämner. Jag är beredd att fortsatt se om det kommer att behövas tillkommande resurser för att just försvara kärnan i den svenska välfärden. Jag hävdar dock att detta tyvärr inte gäller de socialdemokratiska förslagen. De är mycket mer inriktade på att bygga ut och bygga till på olika transfereringssystem och inte när vi räknar igenom dem genom att föra över resurser till kärnan i den svenska välfärden. Därmed är statsministerns frågestund avslutad. Vi tackar både statsministern, alla deltagare och alla som hade velat vara med men som inte fick möjlighet därför att tiden inte räckte. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna . 10 § Information från regeringen om informellt möte mellan EU:s stats- och regeringschefer med anledning av den internationella finanskrisen 66 Statsminister (): Det informella mötet med var ett viktigt tillfälle för EU:s stats- och regeringschefer att diskutera sin syn på den globala finanskrisen inför mötet i den så kallade G 20-gruppen i . Mötet blev en framgång för del, eftersom vi fick gehör för principen om färre men effektivare regleringar. Diskussionen kretsade främst kring den internationella finansiella situationen, den ekonomiska situationen och de internationella finansiella institutionerna. Oron över det finansiella världsläget var påtaglig bland stats- och regeringscheferna. Det konstaterades att den finansiella krisen var långt ifrån löst och att det måste finnas fortsatt beredskap att hantera akuta händelser. Inte heller kreditmarknaden fungerade på ett tillfredsställande sätt. I diskussionen kom också frågan upp om en översyn av internationella regelverk och standarder för att identifiera eventuella brister och luckor. Jag underströk i mitt inlägg vikten av att alla länder måste genomföra åtgärderna i EU:s gemensamma paket för att återskapa förtroende på de finansiella marknaderna, att den nuvarande krisen var global och att det därför krävdes globala lösningar. Jag påtalade också att inriktningen bör vara få men bra regler på finansmarknaden, inte många och luddiga som leder till överreglering. Det talas därför om proportionerlig och adekvat reglering i dokumentet från mötet. När det gällde den ekonomiska situationen var enigt om att det makroekonomiska läget i världen är bekymmersamt. Den ekonomiska krisen bedöms bli djup och pågå . I ljuset av det allvarliga läget krävdes åtgärder för att motverka konjunkturnedgången. gav därför kommissionen och i uppdrag att lägga fram en åtgärdsplan inom ramen för Lissabonstrategin och EU:s . Förslaget som väntas presenteras kommer att bli föremål för diskussion vid . Under diskussionen om de internationella finansiella institutionerna underströk jag att det inte var en fråga om att uppfinna nya institutioner utan att i stället använda existerande institutioner då de har en legitimitet och en näst intill global medlemskrets. Likaså bör alla länder låta sig utsättas för oberoende granskningar utifrån de instrument som EU, IMF och har till sitt förfogande. Under diskussionen betonades också vikten av sammanhållning och ett gemensamt tillvägagångssätt i hanteringen av finanskrisen och att detta skulle utgöra en gemensam ansats för G 20-mötet i . Vid kommer den ekonomiska finansiella situationen återigen att diskuteras. Avslutningsvis kan jag konstatera att deltagarna på G 20-mötet i var överens om att verka för att återupprätta stabiliteten på finansmarknaderna och få i gång den ekonomiska tillväxten. Det konstaterades att marknaden är global och att det därför finns behov av internationella standarder och att tillse att genomförandet ska ske på ett strukturerat sätt. Likaså uttalade deltagarna att man under inte skulle skapa nya handelshinder eller ta till otillbörliga medel för exportstimulans. Slutligen konstaterades att Bretton Woods-institutionerna behöver reformeras för att bland annat ge större representation och röst till utvecklings- och tillväxtländerna. För som befinner sig i svansen på den amerikanska bolånekrisen är det av stor betydelse att den finansiella krisens orsaker, effekter samt nödvändiga åtgärder har diskuterats i en global kontext. Det är särskilt viktigt att multilaterala institutioner såsom och har fått en så framträdande roll. Globala problem kräver globala lösningar. Framför allt är det glädjande att se att det finns en välgrundad insikt om vikten av en öppen världsekonomi även i kristider. 67 (): För en månad sedan lade regeringen fram den proposition som behandlar stabiliseringsåtgärderna på de finansiella marknaderna som ju har initierats av Europeiska unionen. I snabbehandlade vi den propositionen . Det är ett paket som omfattar garantier på . Vi gjorde det mycket snabbt från sida för att EU:s paket för att stabilisera bankmarknaderna är väldigt viktigt för att få ned bolåneräntorna. Många hushåll pressas mycket hårt av mycket höga bolåneräntor, men också företagen. Både stora och små företag är i en mycket pressad situation. har en månad gått sedan tog det beslutet, och mycket lite har hänt. Någon bank har gått med. De flesta stora banker är inte med i stabilitetspaketet och i garantiprogrammen. Det är en hotfull situation. Jag menar att så här av arbete med EU:s program från regeringens sida efter riksdagsbeslutet hotat tusentals jobb, pressat hushållens ekonomi ytterligare och därmed också tryckt ned bnp-utvecklingen ytterligare. Jag vill fråga om han på det informella rådsmötet tog upp frågan med svårigheter att implementera bankgarantierna, om han fick med sig några synpunkter från övriga EU-ledare om hur vi kan effektivisera genomförandet av bankgarantierna också i . Jag vill också fråga statsministern om han tog upp frågan om att sätta ytterligare press på bankerna att verkligen delta i garantiprogrammet för att få ned bolåneräntorna, exempelvis genom att ha ett obligatoriskt program, en mer generell garanti som verkligen ser till att få ned bolåneräntorna och företagslåneräntorna. Det är ju väldigt viktigt för den ekonomiska utvecklingen. 68 Statsminister (): Det viktiga i upplägget som valde och som skiljer sig från hur man har agerat i var att försöka betona att det är en systemkris som i grunden inte skiljer den sunda finansiella institutionen från den med problem. I valde man att snarare söka och gå på de institutioner som hade problem. Det hade det med sig att det spreds rykten och diskussioner om vilka som är de nästa att få hjälp, vilka det egentligen är som har problem. Man såg inte det globala genomslaget av att det var brist på förtroende på hela den finansiella marknaden som var problemet, inte bara vissa enskilda nödlidande finansiella institutioner. Det här är ett försök att skapa en struktur som ger förtroende och stabilitet i hela den finansiella marknaden, och det är en viktig utgångspunkt. Det är skälet till att vi önskar se att alla de stora bankerna i och finansiella institutioner går in i den lösningen. Det är riktigt att det har gått . Det bör noteras att detta inte är på plats i andra europeiska länder. Där har man samma diskussion som vi har i , bland annat i , och som jag följer om att försöka få bankerna att gå in i den här lösningen. satt och med ledningar i de största bankerna för att klargöra vår oro och betydelsen av att få detta på plats. Varför då inte välja ett obligatorium? Två skäl: För det första ligger det inte i den överenskommelse har slutit med de övriga 26 EU-länderna att det skulle kunna bygga på ett obligatorium. Grunden i överenskommelsen är frivillighet. För det andra: Går vi mot ett obligatorium tar vi därmed bort möjligheten att begränsa bonusar, fallskärmar och höga särskilda ersättningar till ledningsgrupperna. Det ställer vi som krav på att banker och finansiella institutioner måste efterkomma gentemot oss för att gå in i lösningen. Jag har tolkat det som att det finns ett starkt politiskt stöd i och är djupt förankrat i folkopinionen att det är en viktig del av överenskommelsen. 69 (): Regeringen tvekar inte att ge väldigt höga löner till ledande befattningshavare. vd är bara ett sådant exempel . Det är en väldigt viktig sak för jobben att man får bankgarantiprogrammet på plats. Det har gått nästan en månad, och är bankerna inte med. Vi behandlade frågan på i riksdag. Det ger anledning till bekymmer. Vi slöt upp i brett bakom programmet, och i förhandlingarna med regeringen framförde vi vikten av att alla deltar och att man borde överväga ett obligatorium. Då fick vi socialdemokrater försäkringar om att alla skulle komma att delta och att det var väl förankrat bland bankerna. är det inte så, utan detta har inneburit en månad med högre räntor än nödvändigt. Tog inte upp denna fråga med kollegerna, övriga stats- och regeringschefer, och frågan om ett obligatorium om vi får en situation då bankerna inte går med och räntorna inte går ned? 70 Statsminister (): Jo, jag tog upp detta i mitt inlägg, och jag nämnde det i mitt inledningsanförande här. Jag talade om vikten av att vart och ett av medlemsländerna genomför sin del av överenskommelsen om trafikregler för att stabilisera de finansiella marknaderna. Självklart nämnde jag att det också gäller och att programmet ännu inte är på plats i . Jag gjorde det till och med till en poäng att det tar tid. Bankerna säger i en del fall helt korrekt att det behöver analyseras och räknas igenom. I en del andra fall kan man ha andra skäl för att hålla sig utanför som vi är mer tveksamma till. Jag tror inte att man ska underskatta vad det har betytt att vi ställer krav på begränsningar av bonusar och ersättningar till de högsta befattningshavarna. Ska jag tolka fråga som att den begränsningen tycker Socialdemokraterna är det värt att förlora för att i stället gå mot ett obligatorium? Det handlar om att snarare verka med den svenska avtalsmodellen och få bankerna att avstå från de höga ersättningarna mot att frivilligt komma överens om att gå in i banksystemet som skapar trygghet. Det tänker vi fortsätta att agera för. 71 (): Det är bra att EU agerar, det är bra att driver på, och det är roligt när får erkänsla för det arbete man gör i de här frågorna. Det finns naturligtvis olika synsätt och spänningar i finansmarknadsfrågorna, till exempel mellan och syn på hur marknaden bör kontrolleras och regleras. Min bild är ändå att EU-plattformen, som självfallet är mycket viktig i sådana här lägen, fungerar och att vi tillsammans i EU agerar förhållandevis snabbt och beslutsamt. ekonomi är stark och ger rådrum. Jag tycker att det är bra att regeringen avväger de insatser som vartefter kommer att behöva sättas in inom ramen för till exempel det stora stimulanspaket som är på gång. Hur är statsministerns bild efter detta ministerråd? Är det sammanfattande intrycket enighet och samsyn, eller hur mycket är det av meningsmotsättningar och skiljaktigheter? Jag har läst till exempel att statsministern och president har haft en kamratlig dialog i de här frågorna. Hur ser statsministern slutligen på EU-samarbetets betydelse i sådana här svåra lägen för och för världen? 72 Statsminister (): EU består av 27 medlemsländer. Det som vi tyckte visade EU-samarbetets styrka var att 27 medlemsländer kunde enas om hur trafikregler skulle utformas för att möta den finansiella oron. Vi såg hur det först inte var möjligt, hur några av de stora medlemsländerna på ett sätt som vi ibland ser prov på försökte ha ett eget möte för att formulera ett europeiskt svar. Det gick inte, utan det var just när alla 27 satte sig ned, var djupt involverat i de diskussionerna, som vi kunde utforma gemensamma trafikregler. Det såg jag som ett tecken på att EU fungerar i verklig kris. Det gick in i ett mer akut krisförlopp, och det var ett av skälen till att vi bad att snabbt behandla frågan. Det sände de första signalerna för att lugna ned oron. Men det förhindrar inte att banker och finansiella institutioner av många olika skäl, en del goda, en del mer ljusskygga, försöker hålla sig från att kliva in i åtaganden som bygger på att vi tar avgifter och begränsar ersättningar till de högsta ledningarna. Sedan är det riktigt att det finns en fortsättning på detta, och det angav jag också i min inledning, där EU vill diskutera hur vi ska förhålla oss till den djupgående konjunkturnedgången, fallet i efterfrågan och det faktum att vi får en bredare ekonomisk kris. Där menar vi att vi ska använda mycket av våra resurser, som vi har i ett land med överskott i offentliga finanser, på det sätt som vi nu har föreslagit i investeringar i viktiga verksamheter. Där tycker inte alla likadant. En del talar om väldigt kortvariga stimulanser av ett slag som vi har sett Bush använda och som Socialdemokraterna förespråkar här i men som jag inte tror är svaret. En del andra nämner uppbyggande av stora fonder för att gå in till nödlidande företag. Jag tror att vi gör klokt i att välja en annan väg, men det är inte konstigt att vi för den diskussionen. Den kommer vi att föra också i decembertoppmötet och säkert med ungefär de utgångspunkter som jag nu nämnde. 73 (): Som vi hörde av statsministern handlade toppmötet om EU:s ståndpunkter i den internationella finanskrisen inför det G 20-möte som var i . En av EU:s slutsatser från mötet var att den internationella valutafonden, IMF, ska ha en central roll i en effektivare finansiell struktur, eftersom EU anser att IMF åtnjuter den legitimitet och universalitet som krävs enligt dokumentet från mötet. Jag kan ha viss förståelse vad gäller IMF:s universalitet, men jag ifrågasätter starkt dess legitimitet både när det gäller hur IMF:s ledning utses och när det gäller de krav IMF ställer på utvecklingsländer som IMF:s värdnation, , med sina stora underskott undgår kritik. IMF har kanske varit den allra största förespråkaren för tydlig avreglering av finansmarknaden och för minskad offentlig insyn i finanssektorn, en kanske lite udda ståndpunkt . Min fråga till statsministern är hur han ser på IMF:s legitimitet utifrån ett globalt perspektiv i dagens situation och om han anser att något behöver göras för att stärka denna legitimitet. 74 Statsminister (): Vi välkomnar att man nu pratar om att ha en större transparens vid chefstillsättningar i IMF och . Det är någonting där har varit pådrivande, som vi ofta är när det gäller att gå mot ökad öppenhet i system och delar av världen där man inte alltid tycker på det viset. Vi tycker också att det är naturligt att se över IMF med det som utgångspunkt och mer reflektera över hur världen ser ut . Alla vet att Breton Woods-institutionerna tillkom efter och naturligtvis väldigt mycket återspeglar det läge som då fanns. Vi betonar snarare legitimiteten som ligger i att det förs samtal i institutioner där det finns svensk och många andras närvaro, till skillnad från möten med G 20, G 8 eller G 7 som ju bygger på att några få stora möts och framställer det som att de fattar beslut som har verkan över hela världen. Det är därför vi säger: Låt oss utgå från Breton Woods-institutionerna, förstärka deras legitimitet så att de bättre ska reflektera och ge inflytande i de delar av världen som har utvecklats positivt och med andra typer av utmaningar, jämfört med hur läget såg ut efter . Det ska sättas i kontrast mot, det var det frågan gällde, att hävda att det nu finns grund för en helt annan och ny världsordning. Det var väldigt otydligt för oss vad det var som det ropades på. Det här kan ses i ljuset av att det lite grann kändes som att det framställdes som att göra så mycket som möjligt på så som möjligt. Då tyckte vi att det krävs lite eftertanke, lite mer underlag och genomgång av vad det i så fall är. Vi tyckte dessutom att det är bättre att börja med att utveckla de institutioner som vi har. 75 (): Jag kan vara enig med statsministern om att det gäller att förbättra IMF:s legitimitet. Den är inte hög som den är . Det gäller till exempel hur chefer utses inom institutionen. Men det handlar också, som jag sade tidigare, om den ekonomiska policyn som tvingar utvecklingsländer att genomföra nedskärningar i offentliga utgifter och att till exempel höja priset på vatten och el och andra åtgärder som avregleringar, avskaffande av förmånliga lån till bönder, småföretagare med mera. Vi menar att den här policyn måste ändras så att den medger en större flexibilitet och självbestämmande för de olika länderna när det gäller att föra en ekonomisk politik som är hållbar. Jag vill också uppmana statsministern att verka för att IMF:s ekonomiska policy ändras. 76 Statsminister (): Det kan vara viktigt att påpeka att IMF ofta kommer till länder i ett läge där det inhemska ekonomiska systemet har kollapsat eller är nära att kollapsa, där inhemska finansiella institutioner inte fungerar och där långivare från andra länder inte längre vill låna ut nya pengar. Det är ju inte i vilket läge som helst som dessa institutioner kommer på plats och med djup och omfattande erfarenhet. Det är korrekt att det ofta leder till väldigt långtgående förslag eller idéer om hur man ska minska på budgetobalanser och få en trovärdighet i en långsiktig ekonomisk politik detta som grund för att också andra långivare ska vilja gå in och vara till stöd för fortsatt utveckling av landet. I en hel del länder där den typen av kriser slår till fattar regeringar beslut på egen hand för att se till att det blir balans i budgetar och annat. Men, som sagt, när IMF kommer är det oftast för att det är ett ännu mer utsatt läge. Det måste man förstå när man diskuterar den kritik som IMF naturligen möter när de föreslår dessa åtgärder. 77 (): Som statsministern redan har nämnt har EU verkligen satts på prov den här hösten. Det har visat sig att när EU:s 27 länder ses runt sammanträdesbordet funkar det, inte när ett par länder försöker göra upp på egen hand. Det fungerar heller inte särskilt bra när nya sorters möten ska uppfinnas. Just det här toppmötet var väl lite på gränsen ur det perspektivet. Visst var ni 27 vid bordet, men det är fortfarande lite svårt att förstå formerna för detta och hur utfallet ska tolkas. Det har efteråt kommit ett papper med lite oklar status från det franska ordförandeskapet som man kan tolka på olika sätt. Det jag vill komma till, och som vi tog upp när vi samrådde med statsministern i inför mötet, är hur viktigt det är att stå upp för öppenheten i det här läget och att stå emot överreglering. Det var vi överens om där, det har vi brett stöd för här i huset och jag vet att det är en linje som statsministern nämner. Jag måste fråga nu efteråt hur det går med öppenheten, hur det gick på mötet och hur statsministern uppfattar resultatet där efter mötet i . Visst finns det positiva skrivningar här om att vi ska klara av både nedgång i ekonomin och behålla öppenhet och sysselsättning. Men vi ser också tecken både från den nya amerikanska administrationen och även från enskilda europeiska länder på till exempel stödprogram till industrin och protektionistiska tendenser. Därför vill jag be statsministern kommentera detta, särskilt med tanke på att det kommer förslag till toppmötet snart. 78 Statsminister (): Låt mig påpeka just det som säger, att detta var ett informellt toppmöte, och vid sådana antas egentligen inga dokument. Därför blev det mycket en diskussion om hur man skulle tolka det faktum att det franska ordförandeskapet hade skrivit ett papper. I den konstiga värld som man befinner sig i på sådana här möten kallas sådant för ickepapper. Det blev snarare så att man enades om att det skulle heta godkänd ordalydelse eller på engelska agreedlanguage. Men detta papper har en mycket oklar status, vilket jag också tydligt markerade. För är det ett konstigt sätt att använda ett informellt toppmöte för att, som det påstods, anta någonting. Men det blev som sagt denna godkända ordalydelse. Man ska vara noggrann med det där. Vad spelar det för roll? Jo, skillnaden är att inför ordinarie toppmöten arbetar vi mycket noggrant igenom, via våra olika institutioner och förberedelseinitiativ, hur sådana här dokument ska formuleras. Det ger god möjlighet att förankra och gå igenom dem, vilket inte är möjligt när man arbetar på detta sätt. Därför var det viktigt att resa invändningar och vårda vårt sätt att arbeta med detta. Låt mig sedan bara konstatera att det är mycket rop på protektionism just nu i världen. Frihandelsvännerna måste stå tätt ihop för att det inte ska leda till långtgående konsekvenser. Det gäller det som vi hör om i men också det som är väldigt tydligt här i . Det är också ett skäl till att ibland vara kritisk till ropet på alltför stor samordning i av det som kallas för finanspolitik, för väldigt ofta visar det sig vara just en typ av fördold konjunkturanpassad protektionism i olika typer av åtgärder. Jag är övertygad om jag kommer att kunna återkomma till inför nästa och nämna att precis dessa frågor kommer att vara särskilt aktuella.