prot · GV09125 · 2008-06-10 00:00:00 — Det är det problemet jag skulle vilja diskutera med näringsministern. 19 Näringsminister (): Det här är en otroligt viktig fråga, men låt mig börja med att säga att elpriserna i faktiskt är lägre än i övriga mycket, tror jag, beroende på att vi har en avreglerad elmarknad. Vi har en väl fungerande marknad. Vi har gjort en uppdelning mellan producenter av el och nätägare, alltså den unbundling som vi nu vill att övriga ska ta efter. Utöver detta har vi dessutom jobbat för en nordisk elmarknad som fungerar rätt väl och som i övrigt tittar på. Då blir det lite ologiskt för mig att säga att jo, det här med en nordisk elmarknad fungerar alldeles utmärkt, och vi har en integrerad marknad, men det kommer inte att fungera om vi gör det på europeisk nivå. är vi inte i en integrerad elmarknad med övriga som det ser ut , men om vi tittar framåt på de frågor vi ska lösa klimat, tillväxt, integrationen av EU är det klart att energimarknaden är en marknad, precis som den fria rörligheten på andra områden. Jag pratar till exempel med de baltiska staterna som säger att de vill ha nät kopplade ihop med därför att de vill kunna både köpa el och sälja el till oss. Vi tycker att det är rimligt att vi hjälps åt när det gäller utvecklingen av att bygga energi för framtiden. Det är ett rätt rimligt förhållningssätt. Sedan är det så att den sist producerade kolkraften är den som sätter priset, och det är därför omställningen till det hållbara, det energi- och klimatpaket vi nu är överens om, är så viktig. Vi måste snabba på omställningen till det förnybara, snabba på fler hållbara energilösningar och koppla bort det som förstör miljön. Allt detta hänger ihop. Här hemma har vi elcertifikatsystemet, och vi investerar mycket starkt på elsidan. Det är framför allt vindkraftsutbyggnaden som är jättestor. Stora investeringar sker. Jag invigde Lillgrund, som försörjer 60 000 villor, nere i för inte så länge sedan. Vi har även stora investeringar uppe i mellanbygden. Det är klart att detta också ger fler aktörer så att vi inte bara har de tre stora, utan det blir fler som investerar. Det jag gör är att se till att tillgången till näten blir bättre. Det är viktigt att se att dessa nät ska vara bättre här i , men de måste också vara det på en nordisk marknad därför att då kommer man att använda den marknaden till att investera i olika energislag där det passar bäst. Det nordiska samarbetet är någonting att titta på för övriga EU, och jag kan konstatera att vi trots allt, och det är det som är grunden, ligger lägre i elkostnader än vad övriga EU gör, även om svensk basindustri tycker att kostnaderna är höga. Vi kan ändå konstatera att priserna nu ligger rejält lägre än i övriga EU-länder, och det visar ändå att den svenska hållningen och den svenska vägen genom avreglering, unbundling och en nordisk marknad har visat vägen. Det tycker jag är grunden för att säga att det vore bra om större delen av gjorde samma sak. 20 (): Tack, fru näringsminister! Mitt problem handlar om lite andra saker. Jag tycker att vi i faktiskt har gjort en förfärlig massa goda och framåtsyftande saker på elmarknaden. Vi har satsat på att bygga ut en miljövänlig el, och vi har gjort detta på ett systematiskt och framgångsrikt sätt under en lång följd av år. Men bekymret för mig är att vi inte längre får utdelning på de investeringar vi har gjort. I vårt fall får inte konsumenterna utdelning på dessa investeringar. Det är möjligt att producenterna kan få ökade vinster, men dessa tillfaller inte konsumenten, även om konsumenten har varit med och finansierat detta skattevägen genom att man avstått från konsumtion den gång i tiden skatten utgick för att kunna göra de här investeringarna. Har vi då ett system i och i som innebär att vi inte kan få tillbaka dessa vinster längre blir nästa bekymmer att se poängen med att vara framåtsyftande i sina investeringar utan att få återbäring på dem. Det spelar liksom ingen roll hur många vindkraftverk vi producerar i ; fortfarande prissätts även den elen utifrån den dyra och smutsiga fossila el som produceras i . , producenterna kanske går med vinst på detta, men konsumenten får inte del av dessa vinster. Min interpellation handlar just om konsumentperspektivet. Varför får inte konsumenterna del av de satsningar som görs i ? hänvisar till Nordenperspektivet, och det är i och för sig en bra jämförelse, för det understryker väldigt mycket det jag har sagt. skiljer sig från . av elen i produceras med hjälp av fossil kraft. I är det . Det är just de relativt sett miljövänliga framställningsformerna i som gör att vi fortfarande kan ha lite lägre priser i än vad vi har i EU som helhet, men när den inre marknaden fungerar på det sätt som näringsministern här ger uttryck för som sin förhoppning, då är också den kostnadsfördelen och prisfördelen ett minne blott. Man är tydlig i Lissabonfördraget: Energipolitiken ska bygga på en anda av solidaritet. Man ska hjälpa varandra och producera för varandra för att täcka varandras behov. På det här sättet frånhänder vi oss alltså möjligheten att få ta del av avkastningen på de investeringar vi själva gör. Det är också så att när man ska ha en gemensam marknad så frånhänder man sig också möjligheten att verka påtryckande mot de länder som inte vill vara tillräckligt aktiva när det gäller omställningen till en mer klimat- och miljövänlig elproduktion. Då kan ju de länderna luta sig tillbaka och säga att vi behöver väl inte göra mer investeringar. Vi behöver inte vara självförsörjande. Vi kan importera elen från annat håll i stället. Det ligger så att säga i korten att man inte behöver göra något. Öppnar man för den möjligheten, herr talman, hur ska man då trycka på länder som , , och andra miljöbovar att de ska ställa om, vi ska tvinga er att ställa om och göra detta, för ni kan inte bli fripassagerare på det som andra länder gör? Hur har alltså näringsministern tänkt föra den här diskussionen i EU med de andra länderna så att de agerar så att även de svenska konsumenterna kan få tillbaka en del av sina investeringar? 21 Näringsminister (): Låt mig börja med att säga att jag tror att vi måste klara av att diskutera flera saker . Den ena delen är naturligtvis elpriserna. Den andra delen är klimatutmaningarna. Det tredje är försörjningstrygghet. Det är många delar i detta, och det är precis det som är grunden för den diskussion vi har. Låt mig börja med klimatet. Anledningen till att vi har ett klimat- och energipaket är just att varje land måste göra sin hemläxa. Vi har gjort en så kallad bördefördelning. Varför kallas det bördefördelning? Jo, för att alla ska dela bördorna. Men vi kan inte tvinga dem som ligger på en 2-procentig andel förnybar energi att gå som har, utan vi måste fördela bördorna. Det är solidariteten i EU:s själva arbete. Mitt sätt att se på det här är att försöka hjälpa de länder som kanske inte har kommit lika långt genom att dela med oss av våra erfarenheter. Fjärr- och kraftvärmen är ett exempel där det är väldigt många länder som tittar på hur vi har använt biobränslen, hur vi har använt sopor, hur vi har använt spillvärme till att bygga ut våra kraftvärmesystem. Vi är otroligt effektiva i den tekniken, och jag erbjuder kunskap på det området. Jag beskriver att svenska företag kan vara intresserade av att investera, och jag försöker koppla ihop med andra länder. Det är ett konkret bidrag för att både ställa krav på de här länderna och kanske också skapa jobb och utveckling här hemma tack vare att vi ligger långt framme och tack vare att vi har utvecklat allt detta. Sedan menar jag att vi har utdelning på detta. Elkostnaderna är ju lägre i om man jämför med övriga länder. Vi har gjort allt detta som vi förväntar oss att övriga EU ska göra. Men jag tycker att det också ligger en del i det här med solidariteten, som det står i fördraget. Vi säger ju att vi ska försöka jobba för en gemensam marknad på alla möjliga områden: ökad rörlighet för människor, ökad rörlighet för kapital, ökad rörlighet när det gäller tjänster. Det är klart att energiproduktion och elförsörjning är en viktig grund i detta. Om jag ser egoistiskt på detta är det ju så att om vi hjälps åt i det här så kanske inte vi behöver investera för toppkraften för . Alla har det inte kallt , och kan vi koppla ihop oss med några fler kan vi köpa från något annat ställe den dag då det är väldigt kallt här hemma och slipper ha den toppkraft som vi har. ser vi framför oss i de investeringsplaner som finns att vi kommer att ha ett överskott framöver. och fram emot 2015 kommer vi att ha ett rejält elöverskott i vårt land. Det gör att det till och med kan vara möjligt för oss att exportera och tjäna pengar på att vi är duktiga på att producera el. Vi kan exportera den typen av produkter likaväl som alla andra. Jag vet att den linje som jag driver och som regeringen driver i det här sammanhanget har otroligt starkt stöd i den här regeringen och i den här och har haft det . Det har inte rått någon som helst tvekan om att vi ska ha en inre marknad också för energi. Även parti har ju ställt sig bakom den inställningen. Skräms inte med en framtida marknad som fungerar väl, utan se att det här är ett uppdrag att skapa en hållbar energipolitik som ger försörjningstrygghet och som också ger rimliga priser. Konkurrens är alltid bättre än protektionism, men vi kommer att ta steg för steg, för vi har ändå bara en nordisk marknad , och jag ser den utvecklas mot de baltiska länderna. Nästa steg är en europeisk marknad. Men jag tycker att solidariteten och uppdraget att jobba med hållbara energilösningar och försörjningstrygghet är en viktig del i grunden för min inställning. 22 (): nämnde tre olika saker som vi försöker diskutera , och det är väl riktigt att vi har en tendens att prata om olika saker, därför att detta är en ganska knepig fråga. Den är tekniskt svår, den är svår att förstå sig på och att diskutera på ett begripligt sätt. Men det är också två andra dimensioner som jag vill diskutera och som min interpellation handlar om. Det var konsument- och producentperspektivet. Och uppehöll sig inte alls vid konsumentperspektivet, utan det var producentperspektivet. Det handlade om producenter, som kan tjäna på att de kan ta fram ny teknik och nya investeringar för att kunna sälja detta och tjäna pengar. Men min fråga är: Vad tjänar konsumenten på detta? Då är det så att utsläppsrätterna åtminstone det där svänger ju lite fram och tillbaka bidrog till att höja elpriset med . Det priset tas ut på all el som produceras, oavsett om det är fossil el eller ej. De stora vinnarna på detta är alltså de stora producentbolagen. Fortum, Eon och tjänar kanske 20 miljarder på den här typen av politik. Men konsumenterna fick alltså betala mer. Hur ska vi kunna bli av med den prisökning som beror på utsläppsrätterna? Jo, den blir vi av med genom att helt enkelt sluta producera fossilkraft. Det är lösningen. Vi klarar det i , för det är nämligen av vår elproduktion som består av fossilkraft, så med lite sparande, lite eftertanke och lite kloka investeringar kan vi bli av med det fossila beroendet. Därmed skulle vi kunna sänka elpriset på ett nästan dramatiskt sätt. Men kan inte göra det därför att beroendet av fossilkraft är . Därför kommer konsumenten i att få betala kostnaden för att energimix inte i det här avseendet är lika klok och framsynt som den svenska. Det är konsumentens perspektiv som jag reser här, och min fråga handlade om detta: Är EU:s inre marknad för energi bra för konsumenten? 23 Näringsminister (): Jag vill protestera emot beskrivning av att jag inte tar konsumentperspektivet. Marknadsekonomin är alltid bra för konsumenter. Ökad konkurrens är alltid bra för konsumenter. Men också bättre miljö är bra för konsumenter. Det är därför jag driver frågan om att se till att man ökar konkurrensen. Det är alldeles riktigt som säger: De tre stora bolagen är dominerande. Det är därför jag tycker att det är bra med elcertifikaten, som gör att det kommer in några nya. Men vi måste också konstatera att trots att vi inte har en integrerad elmarknad i EU det har vi ju inte har vi ändå en koppling till de höga kolpriserna därför att vi har utsläppshandel. Men det råder en stor enighet om att vi ska ha en utsläppshandel, därför att vi vill minska koldioxidutsläppen. Det är därför jag säger att vi måste klara av att diskutera flera saker . Det är svåra avvägningar jag håller med om det otroligt svåra. Men miljön måste finnas där vid sidan av hur vi tittar på elpriserna, och kan verkligen stå som modell för ett hållbart energisystem. I grunden är det så att ska vi klara det här det kommer att ta innan vi har gjort det kan vi ändå visa i hur man skulle kunna göra också i andra länder. Det är det jag försöker beskriva för , att det är på det sättet som vi också delar med oss av de erfarenheter som vi har från kraftvärmeverken och fjärrvärmesystemen, från att vi har minskat oljeförbrukningen i bostadsuppvärmningen och allt detta. Det kan vi dela med oss av, och vi gör också det mycket aktivt. Men jag vidhåller att marknadsekonomin är det bästa sättet att se till konsumenternas intressen, både när det gäller basindustrin och när det handlar om enskilda konsumenter. Marknadsekonomin, öppna gränser och att se till att vi får en ökad konkurrens är de absolut effektivaste sätten att få ned priserna. Men då måste vi också se till att det sker och att det ges möjlighet till det. Det är därför den integrerade marknaden i får stå som exempel för hur jag ser på hur det kan komma att se ut framöver. Jag är mycket optimistisk om att vi kommer att klara den här uppgiften på ett ansvarsfullt och bra sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2007/08:710 om skydd för franchisetagare 24 Näringsminister (): har frågat mig om jag tänker ta några ytterligare initiativ för att stärka franchisetagarnas ställning. Bakgrunden till fråga är att hon anser att nuvarande lagstiftning inte räcker till för att förhindra missbruk av franchiseformen. Jag har som mål att det ska vara enkelt, roligt och lönsamt att vara företagare. Jag kan se såväl fördelar som nackdelar med franchising och vill därför nyansera bilden i jämförelse med den som ges i interpellationen. Att franchising är ett attraktivt och framgångsrikt sätt att starta och driva företag vittnar de 12 000 franchisetagarna med drygt 100 000 anställda i om. Motivet till att starta och driva företag som franchisetagare är ofta den ökade trygghet det innebär att starta ett företag som redan har en beprövad och fungerande affärsidé. Det kan således vara enklare att starta företag som franchisetagare än att starta helt på egen hand. Franchisetagare erbjuds ofta utbildning och stöd i startfasen. Franchisetagaren behöver inte heller arbeta fram egna rutiner för administration och redovisning, leta leverantörer, sköta marknadsföringen med mera. Dessa uppgifter sköter franchisegivaren. Franchisetagaren kan i stället koncentrera sig på försäljningen och på att leda verksamheten och personalen. Överlevnadsgraden är också högre bland franchiseföretag. innebär franchising begränsningar i franchisetagarens möjligheter att driva företaget på egna villkor. Därför tycker jag att det precis som för allt annat företagande är viktigt att den som startar och driver franchiseföretag kan få realistisk information om vad det innebär, så att den enskilde kan göra ett medvetet och välinformerat val. Flera offentliga aktörer tillhandahåller information och råd till dem som funderar på att bli franchisetagare, exempelvis Verket för näringslivsutveckling, , som är min myndighet, och . , som består av både franchisegivare och franchisetagare, sprider också kunskap och ger råd och rekommendationer om franchising. Franchisetagare har, liksom övriga företagare, gynnats av regeringens många genomförda åtgärder för företagare, exempelvis sänkta arbetsgivaravgifter, den slopade medfinansieringen i sjukförsäkringen och den förlängda redovisningsperioden för mervärdesskatt i småföretag. Jag anser avslutningsvis att regeringens åtgärder även ökat möjligheterna för franchisetagare att driva företag framgångsrikt. Jag avser inte att ta något initiativ för att stärka särskilt franchisetagares ställning. 25 (): Tack, ministern, för svaret! Men det är klart att jag inte blir särskilt upplyft över att svaret innehåller uppgiften att inga initiativ är på väg att tas och att man inte vill se över den här frågan. Det är ingen tvekan om, precis som också sade, att franchising har en stor utbredning också i . Men vi har också sett rubriker som inte borde lugna någon av oss: Franchiseavtal blev en fälla. Franchisetagare missnöjda med 7-Eleven-avtal. Dessa rubriker beskriver en viktig del av verkligheten. Men franchisetagare är också typiska småföretagare. Det ska man inte glömma bort. De är småföretagare i en utsatt ställning. Allt fler verksamheter utövas på franchisebasis. , 7-Eleven, , Polarn O. och är bara några kända exempel. Snabbmatsrestaurangerna är så gott som till franchiseföretag. Andra branscher där franchising ofta förekommer är till exempel detaljhandel, biluthyrning och städföretag. En fri företagare kan förhandla med olika leverantörer om leveranser och varor. Han är fri att byta leverantör, äger själv, eller åtminstone disponerar, det materiella underlaget för verksamheten. Han har rätt att fritt överlåta verksamheten till annan. Om företagaren avlider ärvs företaget av dennes familj. Bland annat dessa omständigheter är rekvisita som kännetecknar en fri företagare. Sådana friheter i rekvisitan finns inte i franchiseavtalen. Jag vill ändå säga att det finns också positiva delar i franchising som företagsform. Den har också sin givna plats hos oss. Men den kännetecknas så starkt av en ensidighet till nackdel för den svagare parten, nämligen franchisetagaren. Avtalen är också ofta direkt översatta amerikanska avtal eller i bästa fall inspirerade av dessa. Franchiseföretag bedrivs också ofta tyvärr under oseriösa former. Men det finns alltför många avarter och problem i de olika branscherna. Det här är frågor som är viktiga och nödvändiga att besvara. Inte minst i tidningsrubriker kan vi se hur dessa system är kränkande och hur svårt det har varit för många franchisetagare att få fungerande avtal. Ett centralt krav borde vara frågan om förhandlingsrätt för franchisetagare. nämnde i sitt svar SFF, franchisegivarnas organisation. Men Franchisetagarnas , , nämns över huvud taget inte. Det är just att få en likvärdig behandling i avtalsfrågor som är så oerhört viktigt att driva. Vad vi för svensk del, inte minst när det gäller arbetsgivare och arbetstagare, har verkat för länge finns inte här. Ett centralt krav är frågan om förhandlingsrätt för franchisetagare. Skiljeklausulen är en annan del i detta. Vi har sett i utvecklingen oskäliga villkor i avtal, och det har inte fungerat. Många frågor är olösta. Därför blev jag förvånad över svar. brukar säga att hon värnar företagarna. I svaret sade hon att hon inte vill ta några initiativ. 26 Näringsminister (): Hur upplever jag situationen? Överlevnadsgraden är högre bland franchiseföretag. Det visar att det är en inte så dum företagsform. Det är rätt många som klarar att verka som franchiseföretagare. Det är få av franchiseföretagen som vänder sig till mig och klagar på villkoren. De vill att jag ska skapa i grunden goda företagsvillkor så att de kan överleva och få bra lönsamhet. Det handlar ofta om enklare regler och att göra det billigare att anställa. Vi ser på företagarna som grupp. Mitt uppdrag är att se till att det blir bra villkor för alla företagare, oavsett hur ägarformen ser ut. Det är till gagn för dem för att få bättre lönsamhet. Det är detta som är det tuffa för dessa företag och andra företag. består av både franchisegivare och franchisetagare. Det är därför jag nämner föreningen. Man sprider mycket kunskap inom organisationen för att hjälpa dem som skriver avtal. Det är fritt att teckna dessa avtal. Det är fritt för alla som blir franchisetagare att skriva avtal. Det är ingen som tvingar dem att göra det. Var och en som startar sitt företag, oavsett om de gör det som franchisetagare eller på annat sätt, måste veta vad de ger sig in på. Det är ingen enkel sak att vara företagare, oavsett form. Jag ser inte att den här formen har större problem än vad som är normalt för företag. Snarare har många som startar franchiseföretag nytta av organisationen som bas. Det är därför jag inte heller ser att det finns stor anledning för mig att göra något mer på området. Om överlevnadsgraden är högre bland dessa företag är väl det en signal om att det fungerar väl. Sedan finns alltid avarter, men det måste man klara ut inom respektive organisation och företag. Det är faktiskt en företagsintern historia och inte i första hand en politisk fråga. 27 (): Var än avarterna förekommer måste vi jobba mot dem. Vi kan se alla dessa tidningsrubriker som har funnits om franchising. De har gällt inte minst 7-Eleven. Det är klart att vi måste titta på vad som är grunden för att det ser ut så. Då går det inte att säga att det handlar om regelförenklingar. Jag ger rätt när hon säger att det inte är enkelt att vara företagare. Jag tror inte att företagarna upplever det så heller. Därför är det inte så logiskt i sammanhanget att säga att alla ska få en F-skattsedel när de föds. Det ska vara en viss status för företagare, och man ska veta vad man ger sig in i. Det råder inget tvivel om att franchisetagare vanligen är utsatta för hård kontroll. Dagskassan ska ofta sättas in på banken. Revisorn eller kontrollanterna kan dyka upp när som helst. Lokalerna är ofta ägda eller hyrda av franchisegivaren, vilket innebär att franchisetagaren endast har ett andrahandskontrakt med den otrygghet som det innebär. Han eller hon är bunden till ett visst varusortiment, priser, leverantörer och så vidare. En franchisetagares ställning är i flera väsentliga avseenden betydligt mer fråga om en beroendeställning än vad som är brukligt för en vanlig företagare. I har därför franchisetagare valt att sammansluta sig i Franchisetagarnas , , för att försöka stärka sin ställning. Vi pratar om två parter, . Det är märkligt att hon inte nämnde båda parter i svaret utan nämnde bara den ena. Det är det som gör att jag blir lite fundersam. I samband med lagen om informationsplikt följde med en rad olika svårigheter som också måste ses över. Det gäller till exempel skiljeklausulen. Det är en regel i franchiseavtalet som betyder att en tvist aldrig kan gå till en vanlig domstol. En franchisetagare har, som redan har framhållits, ingen reell möjlighet att förhandla om innehållet i avtalet och allra minst om skiljeklausulen. Det är klart att i förhållande till beloppen gör detta att franchisetagaren kommer i underläge. Vi vill väl ändå att de ska mötas på samma nivå. Lagregleringar om ekonomisk kompensation finns i andra länder. Har och hennes departement tittat på förhållandena i bland annat , , , , och ? Där finns regleringar om detta. Oskäliga villkor i avtalen måste förbjudas. Standardavtalen innehåller exempelvis regelmässiga bestämmelser som ger franchisegivaren ensidigt rätt att ändra eller lägga till moment. Här kommer inte franchisetagarens roll i samma nivå som franchisegivarens. Det är här som det råder en klar obalans. Jag förstår inte varför inte vill ta detta bekymmer på allvar, när man så ofta säger sig vilja verka för företagarna. Varför vill man inte verka för denna bransch? har också sagt att man behöver se över de här frågorna. anser att de här problemen om franchiseförhållanden har en generell räckvidd: En utredning bör tillsättas för att se över behovet av att jämka oskäliga villkor såväl i franchiseavtal som i andra avtalstyper. Det här berörs över huvud taget inte i svaret. 28 Näringsminister (): Interpellanten säger att det står en massa saker i tidningarna och att vi måste göra någonting åt avarterna. Men det är inte säkert att politiken alltid ska ingripa.