prot · GW0926 · 2008-11-12 00:00:00 — Man får ibland höra från talarstolar såsom vi gör här argumentet att för lite händer och att det går för långsamt eller tvärtom. Tycker att frågan bör utredas noggrant? Vi har sagt ja till det. Vi kanske kan fortsätta debatten. Frågan kommer med säkerhet att återkomma. Frågan om papperslösas rätt till sjukvård har avgjorts i tidigare skede. Vi nekar faktiskt inte människor akutsjukvård i landet. är inte heller sjukvårdshuvudman. Den frågan ligger inte helt och hållet på vårt bord. 116 () replik: Jag begärde talartid för mitt huvudanförande, och jag var uppe i . Det gällde en tydlig beskrivning av de problem som finns i samhället och som kan åtgärdas med hjälp av . fortsatte med en egen resumé av problembeskrivningen. Men det som saknas jag hade med det i mitt huvudanförande, och även handikapprörelsen har väckt de tankarna är en tydlig väg och en tydlig ambition från regeringen. Vad vill man? Jag vill hänvisa till frågan om en genomförandeplan. Den frågan var också uppe i utskottsbehandlingen från Socialdemokraternas sida. En genomförandeplan är ett sätt att visa ambitionen att konventionen ska bli verklighet i det dagliga livet för människor som inte får sina rättigheter uppfyllda. Jag har samma fråga som tidigare talare har haft: När får vi tillbaka frågan till ? När får vi regeringens ambitioner i fråga om en tydlig genomförandeplan belysta? 117 () replik: Det finns flera delar i denna proposition som kommer att utmynna i en rad olika saker. Låt mig först säga att Delegationen för mänskliga rättigheter har fått ett uppdrag att utreda vad kravet om att främja, skydda respektive övervaka konventionens genomförande i praktiken innebär. Det är väl ändå det vi pratar om. Delegationen ska också titta på vem som ska anförtros den uppgiften. Det är klart att man kan komma till en rad olika lösningar där. Jag anser inte att vi i och med att vi antar denna plan i grunden löser handikappolitiken. Detta är en startpunkt för ett ganska brett arbete där man inte tillför nya rättigheter men ändå ger en möjlighet att pröva en stadga gentemot den svenska lagstiftningen. På det sättet är detta en startpunkt utan en egentlig slutpunkt. Att vidta alla åtgärder till 2010 är kanske inte möjligt. Jag har inte personligen den tidsplanen. Men man kan konstatera att målsättningen om 2010 kanske inte var realistisk med den takt som reformerna genomfördes. Det är väl egentligen mer den gamla regeringens ansvar än den nya regeringens ansvar. Låt mig påminna om det sätt som regeringen arbetat på för att integrera fler på arbetsmarknaden. Det är kanske en av de viktigaste reformerna för att skapa delaktighet och att känna sig behövd i samhället. Låt mig också peka på den miljard som har satsats på för att alla människor ska ha ett arbete att gå till. Det är saker som har accelererat den handikappolitik som faktiskt gick åt fel håll. 118 () replik: Svaret från andas ovanförskap inget ansvarstagande för den situation som regeringen befinner sig i. Det är någon sorts attack på vår regeringsperiod som man bortser från det egna ansvaret. Jag tror också att handikapprörelsen uppfattar det som ett ovanförskapsperspektiv när man lite grann styvmoderligt hanterar deras remissinlaga till den proposition vi nu debatterar. Det var utifrån den inlagan från handikapprörelsen som jag byggde min replik. Ambitionen mäts i vilken genomförandetakt som regeringen väljer för den här . Vi kan polemisera om den förra mandatperioden. Då var vi inte framme vid beslutet. Men jag tror att vi kan vara eniga om att den förra regeringen drev på, precis som jag sade i mitt huvudanförande, för att få fram konventionen. är det som representerar majoriteten och regeringen. Jag fick inget bra svar. Är ambitionen att vi ska vänta på nya utredningar? Då blir handikapprörelsen ledsen och bedrövad. Är däremot ambitionen en annan? När får vi tillbaka frågan till om en genomförandeplan? Det är vad handikapprörelsen kräver i sitt remissyttrande. 119 () replik: Låt mig först erinra om det sätt som denna konvention är framtagen på. Både denna regering och den före detta regeringen tog fram parallellt tillsammans med handikapporganisationerna ett unikt sätt för ett ärende som har debatterats och beslutats av hur denna deklaration skulle se ut. De arbetade parallellt för att få fram en stadga som alla skulle kunna arbeta med på ett bra sätt. Givetvis får det effekter sedan när denna ska implementeras. Det är de åtgärderna vi har framför oss. Min bild är att denna stadga kommer att implementeras . Jag sade i mitt tidigare svar att det är ett uppdrag för Delegationen för mänskliga rättigheter att utreda vad kravet om att främja, skydda respektive övervaka konventionens genomförande i praktiken innebär. I denna fråga kan regeringen vara stolt över de insatser man har gjort på arbetsmarknadsområdet, till skillnad från tidigare regering, som till och med riksrevisorerna konstaterade vidtog åtgärder och hade en politik som delvis motverkade deltagande på arbetsmarknaden för personer med funktionshinder. Det framgår tydligt av att vi hade ett deltagande på arbetsmarknaden som gick från . I ett sådant läge är det lätt att säga att jag är bombastisk eller att jag attackerar. Men för många personer med funktionshinder är det viktigt. Det är ett ansvar som vi har tagit och som den tidigare regeringen i någon mening inte gjorde. Det är därför jag stolt försvarar min regering. 120 (): är för oss i en särskild dag. Då kommer och sprider ljus och värme. Kan det bli så att det som hände i kommer att sprida ljus och värme till personer som vi vet finns men som av olika anledningar inte har samma delaktighet i samhället som de flesta av oss har? Två rubriker i en skånsk lokaltidning påminner om detta: Våga se de funktionshindrade! Funktionshindrades rätt till ett drägligt liv. 1 200 000 personer av befolkning bedöms ha någon form av funktionsnedsättning. Antalet personer med funktionsnedsättning ökar i takt med en åldrande befolkning. beräknas antalet öka från till , och efter 2020 väntas andelen öka kraftigt. Det betyder att allt fler har anledning att fundera över rättigheter för personer med funktionsnedsättning och de viktiga tillgänglighetsfrågorna. vill på alla sätt värna om alla människors lika värde, och vi välkomnar dagens betänkande om mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning. gäller det att förverkliga orden till handling. har gått på vägen mot målet 2010, ett samhälle tillgängligt för alla, och vi kan då fundera om tidtabellen kommer att hålla. Låt mig citera några rader från ett elektroniskt informationsbrev från HSO i , daterat . Så här står det: kom regeringen med strategier för ökad tillgänglighet. Dessa strategier kommer efter att man tog målen för ökad tillgänglighet i . Det är en skugga som faller över den tidigare regeringen, att man tog fram en nationell handlingsplan men sedan lät den sväva fritt. Men låt oss nu lämna skuggorna och se på dagens verklighet. Då märker vi att en central del i det handikappolitiska arbetet är att förbättra tillgängligheten. Från det pågående arbetet kan nämnas några exempel. Regelverket för plan och bygg kommer att skärpas, och det är på gång tydligare regler om enkelt avhjälpta hinder och fysisk planering. Tillgängligheten i kollektivtrafiken ska förbättras. 150 miljoner avsätts för detta. Informationen till kommuner, privata byggare och fastighetsbolag ska utökas. Regler för certifiering av personer på tillgänglighetsområdet ska tas fram. De som ska certifieras kommer inte att få denna benämning enbart med sin utbildning som merit. Det räcker alltså inte att vara ingenjör eller arkitekt, utan man måste också genomgå ett särskilt kunskapsprov. har det tagits fram hur viktigt det är att turistmålen görs mer tillgängliga, och då har det noterats att har en hel del att ta igen jämfört med grannlandet . uppmanar nu medlemsstaterna att koordinera tillgänglighetsinformationen och lägga fram en åtgärdsplan för tillgänglighetsmärkning av turistmål. Detta innebär ett viktigt och stort steg framåt, och gäller det bara för turistnäringen att också inse fördelarna med att förbättra tillgängligheten. När det gäller bristande tillgänglighet och diskriminering vet vi att utredaren nu arbetar med att lämna förslag om hur underlåtenhet att vidta åtgärder mot bristande tillgänglighet skulle kunna regleras som en form av diskriminering. Som sagts ska utredningsuppdraget redovisas . I utredningsuppdraget finns även uppgiften att analysera och ange definitioner av begreppen diskriminering, funktionshinder och tillgänglighet vad gäller skydd mot bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Det är tydligen så att olika definitioner används i olika sammanhang, exempelvis i diskrimineringslagstiftning jämfört med regelverk som plan- och bygglagstiftning. Vi måste oavsett politisk uppfattning konstatera att handikappolitik länge har varit ett åsidosatt område, men förhoppningen är nu att ratificeringen av ska ge bättre fart åt arbetet med att göra tillgänglighet till ett samhällsintresse där alla måste ta sitt ansvar. Genom riktas större fokus på just handikappfrågorna. Vi måste nu undanröja hinder för tillgänglighet, stärka arbetet med att förebygga och bekämpa diskriminering, anpassa stödinsatserna individuellt och ge barn, ungdomar och vuxna med funktionsnedsättning förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Det behövs då ett kvalitetsförbättrande nytänkande, en mångfald av aktörer och en större frihet för den enskilde att välja. Det är så vi ska nå målet om ett samhälle tillgängligt för alla. Låt mig avsluta med att citera några rader från riksdagsförvaltningens policy för tillgänglighet: ska vara en arbetsplats där personer med funktionshinder kan arbeta på samma villkor som andra. Det innebär att arbetsförhållandena ska anpassas till människors olika förutsättningar i fysiskt och psykosocialt avseende. Personer med funktionshinder ska kunna besöka och ta del av information på samma villkor som andra personer. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. 121 (): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Som sagts tidigare var ute tidigt och framförde i ett förslag om att utarbeta en konvention om funktionshindrades rättigheter. Då fick det inte gehör, men i stället blev resultatet 22 standardregler för att säkerställa att människor med funktionsnedsättning som medborgare ska ha samma rättigheter och skyldigheter som andra. har vi äntligen ett betänkande där utskottet föreslår att ska godkänna FN:s internationella konvention om mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning, och även protokollet, vilket innebär att en person som anser att hans eller hennes rättigheter är kränkta ska få upprättelse och få möjlighet att överklaga. Konventionen är, som vi alla vet, omfattande och innehåller 50 artiklar. Alla tänkbara samhällsområden är med och berörs inom vilka en person med funktionsnedsättning kan behöva stöd eller uppmärksamhet för att få sina mänskliga rättigheter tillgodosedda, precis som andra. I det här arbetet har dessutom en referensgrupp från handikapprörelsen deltagit. Man tittar på hur vår lagstiftning ser ut och hur den förhåller sig till konventionen och protokollet med rätt att överklaga. Ärendet har också remissbehandlats, och vi har kunnat ta del av remissvaren. Delegationen för mänskliga rättigheter i har fått tilläggsuppdraget att övervaka vad konventionens genomförande innebär i praktiken och vilka organisationer som kan anförtros denna uppgift. Det uppdraget ska redovisas . Som jag tidigare nämnt var den drivande nationen när det gäller tillkomsten av denna konvention. Den kräver, som många har sagt, inga förändringar av lagstiftningen, men den utgör ett oerhört viktigt måldokument och en viktig utgångspunkt för den fortsatta planeringen av vår handikappolitik. Vi ska komma ihåg att det pågår ett viktigt arbete med den nationella handlingsplanen, som ska gå i mål 2010. Regeringen har lagt ut olika uppdrag. Man kartlägger bland annat tillgänglighetsarbetet i kommunerna. ska utföra olika informationsinsatser för ökad tillgänglighet. Kollektivtrafiken ska bli tillgänglig, så den ska prioriteras. Man har ändrat byggregler för ökad tillgänglighet. Handisam ska tillsammans med SKL hitta ett system för öppna jämförelser, och Handisam ska dessutom redovisa hur kommuner jobbar med tillgänglighetsdatabaser. Vi har Äldreboendedelegationen, som lämnar över sitt slutbetänkande . Det handlar väldigt mycket om tillgänglighet. Handikapprörelsen har tålmodigt väntat på att samhället också ska vara till för dem. En person med funktionsnedsättning ska kunna utnyttja varor och tjänster på samma villkor som alla andra. Man har väntat på att slippa bli diskriminerad på arbetsmarknaden, i sjukvården och inom skolan. Man vill kunna gå in via huvudentrén i alla byggnader, kunna rösta i personval och använda IT på precis samma villkor som alla andra. Det är några exempel på tillgänglighet. Det känns därför mycket bra att regeringen har utsett en utredare som ska ge förslag på hur bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning skulle kunna regleras som en diskriminering. Det här uppdraget ska redovisas, vilket vi nu har hört , , och det har hög prioritet hos regeringen. Det faktum att riksdag nu ämnar tillträda är mycket positivt. Vi kan konstatera att vi har kommit långt inom många områden, men arbetet är inte slutfört. Det krävs fortsatt hårt arbete för att avskaffa diskriminering och ge personer med funktionsnedsättningar tillträde till alla sektorer i samhället. Vi måste fortsätta vårt arbete med riktlinjer, handlingsplaner och program för att närma oss förverkligandet av lagstiftning och konventionen. , herr talman, vill jag säga att har bidragit och även fortsättningsvis kan bidra till att lyfta handikappolitiken internationellt. Vi vet att många personer med funktionsnedsättningar lever i djupaste fattigdom i utvecklingsländerna. Vi vet också att en mycket liten del av biståndet når människor med funktionsnedsättningar och deras familjer. , EU och andra biståndsgivare måste driva på och ställa tydliga krav på handikappolitiska insatser. I det här arbetet utgör faktiskt FN:s konvention om mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättningar ett mycket viktigt verktyg. Det känns mycket glädjande att med sitt ordförandeskap i har ambitionen att prioritera arbetet med att förverkliga de mänskliga rättigheterna för personer med funktionsnedsättningar. Det är ett steg i rätt riktning. 122 () replik: Jag delar, liksom , uppfattningen att det är väldigt bra att vi i har legat på så att den här konventionen har kommit till och att vi nu kan ratificera den. Däremot kanske jag inte instämmer i regeringens bedömning att ratificeringen inte kräver åtgärder i lag. Det kan ju vara så att man får bättre effekt om man till exempel lagstiftar om tillgänglighet som diskrimineringsgrund. Jag har tidigare här ställt frågor om när utredningsuppdraget kommer. Jag har fått svar: Både och har i sina anföranden sagt att det kommer till . Det är intressant att departementet säger att det först blir . Men jag hoppas att ni har rätt i att det kommer till detta år. Jag skulle däremot vilja fråga om det som gäller den lagstiftning som styr landstingens åtaganden, det vill säga frågan om papperslösas rätt till hälso- och sjukvård. diskuterade vi i denna kammare den överenskommelse som förut har funnits mellan landsting och stat och som har gjorts till lag. Då lovade både och att man skulle återkomma med utredningsdirektiv. Då vill jag ställa frågan: Vad har ni i gjort för att få en lösning och komma överens inom regeringen i den här frågan? 123 () replik: Först vill jag säga att det inte var som tidigare svarade på din fråga om diskrimineringslagen, för det är ju jag som representerar i den här debatten, utan det var och . När det gäller papperslösa kan jag säga att det är en högprioriterad fråga på departementet. Som folkpartist följer jag frågan noga, men några direktiv har jag ännu inte sett. Det ska jag vara ärlig och säga. Men det innebär inte att man inte jobbar på frågan. Det här är en jätteviktig fråga för det är ju jag nu talar för och jag kommer noga att följa den. 124 () replik: Det gläder mig att höra att försöker få en lösning. Det oroar mig mycket att man är oense i regeringen och därmed inte kommer fram med direktiven. Det gör ju att det dröjer ännu längre till dess att en utredning kan komma till stånd, och de människor som inte får sjukvård och hjälp lider och vågar inte söka vård. Tyvärr ligger i den humanitära bottenligan. Tillsammans med och några andra länder ligger vi sämst till i när det gäller tillgänglighet för vård för den här gruppen människor. I , och många andra länder kan man alltså få sjukvård även om man inte har alla papper i ordning. Det spelar ingen roll vem man är, utan vård ska ges efter behov. Jag uppfattade ändå att i sitt anförande svarade på min fråga även om jag inte hade ställt den i ett replikskifte. Jag uppfattade alltså att jag hade fått svar av och , även om jag inte fick något svar av i replikskiftet. Jag tycker att det vore intressant att få reda på lite mer, om kunde redogöra för vilka svårigheterna är när det gäller att komma överens i regeringen. Vad är det som gör att inget händer trots att det i budgetdirektiven står att man ska utreda frågan? Vad är det ni är oense om? 125 () replik: Jag vill tala om för att vi inte har en sådan diskussion i regeringen att det finns oenighet och konflikter. Ganska mycket handlar om alla bollar som är i luften det är många utredningar och prioriteringar. Min uppfattning är inte att det faller på att vi inte skulle vara ense. Det vill jag klart deklarera. 126 () replik: Jag ska fortsätta på temat nationella minoriteter och möjligheten att få texten översatt. Utskottsmajoriteten konstaterar i betänkandet att utskottet utgår från att följer denna fråga. Men när det gäller nationella minoriteter är det integrations- och jämställdhetsminister som har ansvaret för att de får sina rättigheter tillgodosedda. I mitt anförande tog jag upp att , den enda handikapporganisationen för en nationell minoritet, kontaktade departementen, både Jämställdhetsdepartementet och , med frågan om texten kunde översättas, så att man till exempel skulle kunna ha studiecirkelverksamhet om konventionstexten. Det är ju viktigt att man får möjlighet att läsa texten på modersmålet. Jag har inte fått svar om när den möjligheten kan ges till nationella minoriteter. Som jag har förstått har inte heller någon minister från vare sig eller Jämställdhetsdepartementet svarat . Därför frågar jag : Anser att personer med funktionsnedsättning ska kunna ha tillgång till konventionens texter? 127 () replik: Naturligtvis ska personer med funktionsnedsättning som tillhör minoriteter ha tillgång till konventionens text. Jag är övertygad om att det också kommer att bli en översättning. Jag har även fått synpunkter från . Man hade synpunkter på hur den engelska texten hade översatts till svenska. Det är också synpunkter som förmedlas till departementet. Jag känner mig ganska lugn i övertygelsen att man kommer att vidta åtgärder, precis som det står i betänkandet. En konvention om mänskliga rättigheter ska naturligtvis vara tillgänglig för alla. 128 () replik: Speciellt för den här gruppen personer med funktionsnedsättning, de synskadade, är det väldigt viktigt att de kan läsa texten på sitt modersmål. Det är ju punktskrift de läser. Man är kanske inte så flitig med att läsa det när det är på ett annat språk. Där är det alltså jätteviktigt att få översättningen så fort som möjligt. Därför upprepar jag frågan med en dåres envishet: När får nationella minoriteter tillgång till konventionstexten? Kan vi få ett svar? 129 () replik: Ja, , jag kan faktiskt inte säga när. Jag har ingen tidpunkt och inget datum. Men jag är övertygad om att det, när vi har antagit den här konventionen i , blir ett arbete med textskrivningen och översättningar. Det är jag helt övertygad om. Det är de signaler jag har fått. 130 (): Jag beklagar att jag inte hade möjlighet att följa debatten från början och höra de olika anförandena. Men jag tycker ändå att det är viktigt att vi som representerar finns med. Jag ska göra ett försök att lägga fram det som ligger nära mig när det gäller den här frågan. Först vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionsyrkandena. Jag välkomnar också godkännandet av . Men jag är den första att stryka under på att det finns mycket kvar att göra. Den moderna handikappolitiken, om man nu kan uttrycka det så, började ta form efter . Det var som den generella välfärdspolitiken utvecklades. Synsättet att det inte var funktionshindret utan otillgängligheten i den omgivande miljön som gjorde att människor blev handikappade utvecklades däremot först kanske . Jag har en ledstjärna när det gäller hela den här frågan, som jag får återgå till gång på gång. Jag tror att jag har nämnt det i andra sammanhang här. Det är nia. Den tål att läsas om och om igen. Det är slutbetänkandet från Utredningen om bemötande av personer med funktionshinder. Där tar upp att människor med funktionshinder har stora förväntningar på samhällets stöd. Han tar också upp att människor i takt med förbättringarna har skaffat sig utbildning och resurser för att ta ansvar för sina liv, att fler och fler känner till de möjligheter till stöd som finns och ser det som en medborgerlig rättighet att få praktiska förutsättningar att leva ett bra och självständigt liv. I fortsättningen tar han upp något som jag tycker är så fint. Han säger så här: Det är en utveckling som kommer att fortsätta. är det inte bara de anställda som skaffar sig kunskap om till exempel nya hjälpmedel och behandlingsmetoder, utan det är människor som har funktionshinder och barn med funktionshinder som skaffar sig den kunskapen. Och det som vi pratar om , , ser jag som en del i utvecklingen. I nia pratar man om bemötande. Bemötande nämns också i konventionstexten. Man kan läsa om hur mycket det påverkar människors liv. Jag har sagt tidigare att jag har jobbat som personlig assistent. Då har jag också kommit i nära kontakt med detta. När man är personlig assistent är man en persons händer och fötter, . Då kommer man väldigt nära just de hinder som gör att omgivningen är funktionshindrande, men man ser också hur bemötandet påverkar. Bemötandet påverkar alltså om man kan få ett värdigt liv om man har ett funktionshinder. Funktionshinder är någonting som kan inträffa dag för alla av oss. Och vad är ett funktionshinder? Konventionstexten tar också upp familjens betydelse. Det finns en annan bok som jag rekommenderar ledamöterna att läsa. Det är RBU som har haft ett projekt som heter . Boken heter andra sover. Familjens betydelse tas upp i konventionstexten på ett väldigt bra sätt, tycker jag. Projektet om när andra sover berör inte konventionstexten, men jag vill ändå säga hur vardagen ser ut . Jag tror inte att vi på något sätt är oeniga när det gäller att vi vill att utvecklingen ska gå vidare och att vi alla ska hjälpa till med det. I en enkätstudie kom det fram att två tredjedelar av barn med funktionshinder har svårt att sova. Då kan man fråga sig: Hur mår föräldrarna? Det är inte bra som det är , oavsett vilken regering som har suttit vid makten. Men i dagens läge sitter jag i majoriteten och har den kontakten med departementet att jag märker den aktivitet som pågår och på vilket sätt man tar bemötandefrågor på allvar. Man tar också på allvar till sig hur familjer har det och hur barn med funktionshinder mår i vårt land . Som jag ser det finns det nog inte så stor oenighet mellan opposition och majoritet. Frågan gäller, som har kommit fram här, att vi vill gå vidare snabbare. Och frågan är: Hur går vi vidare? Jag ser att vår regering kommer att fortsätta sitt arbete på ett sätt som i alla fall jag är nöjd med.