prot · GV09133 · 2008-06-19 00:00:00 — I det vi kallar Lärarlyftet finns över huvud taget en hel del som staten betalar via kommunerna men som utförs i form av högskolestudier. Även där expanderar vi alltså högskolan. Om jag för får åberopa så har de lagt fram en särskild rapport där man föreslår en kampanj för att öka intresset för naturvetenskapliga och tekniska utbildningar. Detta har regeringen tagit till sig och jobbar med. Även om vi där såg ett trendbrott nu i vår är behovet så oerhört mycket större. Jag tycker alltså att det är mycket motiverat att vidta alla möjliga åtgärder på det området. Jag håller med om att högskolans dimensionering är en fråga som vi måste följa tillsammans med hur behovet på arbetsmarknaden utvecklas. Att det finns tomma platser är inte något som bara med ett finansdepartementalt perspektiv ska ses som en fördel, utan det är naturligtvis ofta en signal om att behov på arbetsmarknaden inte tillgodoses. Där krävs särskilda åtgärder, och dem vidtar vi och är redo att vidta i ännu högre grad om problemen skulle bli större. 22 (): Jag kan inleda med att säga att jag inte tror att det finns några delade meningar kring att jobba med särskilda kompletteringsutbildningar för invandrare. Det tror jag är oerhört viktigt för att de inte ska hamna i ett lägre yrke än vad de faktiskt har utbildning för. Det är ett enormt resursslöseri. Det är för övrigt samma kritik som vi har av regeringens politik när det gäller a-kassan: att man tvingar människor som bor i vårt land att ta arbeten som ligger långt nedanför deras kvalifikationer innebär faktiskt ett resursslöseri för samhället som är ganska gigantiskt. Men det är väl bra om det på invandrarsidan faktiskt finns en insikt hos regeringen att man slösar med kompetens om man gör på det sättet. Det är bra att man funderar på satsningar på utbildning för obehöriga lärare och naturvetenskapliga och tekniska utbildningar. Vi har som sagt var den här kompetenskommissionen som jag tycker att regeringen borde snegla på. Det handlar om för att jobba mot bristutbildningar, kunna beställa utbildningar och också kunna göra insatser för att öka rekryteringstrycket. Jag hoppas att regeringen kommer upp i de nivåerna när man nu vill göra insatser för att stärka konkurrenskraft för framtiden. Jag välkomnar om det blir en miljardsatsning på att få upp söktrycket och klara bristutbildningar i framöver. Det vore väldigt bra. Jag vill också säga att det som sägs om resurser inte är riktigt sant. Det verkar ju som om alla har förstått signalerna från regeringen. Varenda utredning som departementet har beställt har i princip finansierat sina förslag med färre platser. Vi har , vi har . ska också finansieras med färre platser på högskolan. Det finns liksom inget område i samhället som inte kan finansieras med färre platser på högskolan. Den signalen är ett tydligt besked; alla utredare har förstått vad regeringen vill. Jag hoppas verkligen att statsrådet kan ge tydligt besked om att de här signalerna är feltolkade. Det blir inte de här stora neddragningarna på antalet utbildningsplatser, eftersom högskoleministern nu står här och antyder att det inte är det som är meningen. Avslutningsvis när det gäller söktrycket är vi oroade för en annan sak, nämligen att regeringens politik i övrigt minskar söktrycket. Det är färre platser till komvux, snårigare regler för att ta sig in på högskolan och återvändsgränder i gymnasieskolan en kortsiktig politik som långsiktigt kommer att skada . 23 Statsrådet (): preciserar sig lite . Det är inte regeringen som finansierar sina reformer med neddragningar, utan det är olika utredningar som föreslår detta. Det har även jag noterat, och jag kan säga att någon neddragning i den storleksordning som kunde bli aktuell om man följde alla de förslagen kommer definitivt inte att äga rum. Jag tolkar detta som en utväg som utredningarna tar till, för de har ju sin skyldighet enligt kommittéförordningen att alltid föreslå finansiering av sina förslag, och då tycker de att det här är enklast. Det är naturligtvis inte några tankar som regeringen delar. Det är alltid lite farligt att dra paralleller. säger att personer från utlandet jobbar i yrken med lägre kompetenskrav än vad de är kvalificerade för med a-kassepolitiken. Men i a-kassepolitiken handlar det om att se om det är bättre att en person inte jobbar alls än att personen jobbar i ett yrke under sin kompetensnivå. Där är vår uppfattning att man efter en övergångsperiod ska vara redo att ta ett jobb även under sin kompetensnivå när alternativet är arbetslöshet. Men det tycker jag inte har så mycket med den här debatten att göra. Jag har läst det socialdemokratiska förslaget om en kompetenskommission det är väl så ni kallar det och det har naturligtvis intressanta inslag. Vi uppfattar att i huvudsak är regeringen en enda stor kompetenskommission. Vi arbetar med de uppgifter som den här kompetenskommissionen skulle ha. För dagen tror jag att regeringen räcker, men själva tankegången delar jag. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2007/08:779 om höjning av studiemedel 24 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att verka för att regeringen ska höja studiemedlet och i så fall om jag kommer att verka för att en höjning kommer samt om jag avser att verka för att höjningen blir . Den tidshorisont har talat om är att se över studenternas ekonomiska villkor. Regeringen har därför tillsatt en studiesocial utredning (, U2007:13), där för övrigt ingår som ledamot. Syftet med utredningen är bland annat att se över studerandes möjligheter till försörjning. Som jag också har redovisat i kammaren är en utgångspunkt att studiemedelssystemet långsiktigt ska säkerställa en skälig levnadsstandard för de studerande och ge förutsättningar att bedriva effektiva studier. Jag vill avvakta den studiesociala kommitténs förslag och den följande remissomgången innan jag presenterar mer genomgripande åtgärder som kan förbättra studerandes ekonomiska och sociala situation. Kommittén ska redovisa sitt slutbetänkande . Kommittén har även möjlighet att lämna delbetänkanden. 25 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag konstaterar att det egentligen inte hade så mycket innehåll. sade att det ska ske . Han hänvisade till den studiesociala kommitté som jag ingår i. Men jag vill minnas att när den här kommittén tillsattes var det väldigt tydligt att en höjning av studiemedlet skulle vara fullt möjlig att genomföra även utan att man behövde invänta kommittéförslaget. Jag utgår från att det står fast. Att den är möjlig att genomföra innebär förstås inte att den kommer att genomföras eller att regeringen anser att det är önskvärt att den genomförs. Jag vill ändå tydliggöra att det är ett val som regeringen gör att införa den nu eller . Om det ska göras , som regeringen faktiskt har lovat, måste det göras antingen eller till 2010 som är valåret och den sista möjligheten att genomföra det. Då undrar jag lite över regeringens prioriteringar. Om man väntar till sista stund och tycker att höjningen av studiemedlen ska komma sist undrar jag vad det sänder för signaler, hur man tänker sig att studenter ska reagera på det här. Alla andra reformer har kommit före eller precis . Vad vill regeringen sända för signaler till unga som vill utbilda sig och som ser att det kan vara väldigt svårt att försörja sig på det studiemedel som finns? Vi har många som har det väldigt svårt, vilket också visas av den undersökning som har gjort och som jag hänvisade till. Den visar att studenter i snitt går back . Frågan är: Hur täcker man upp det? Många kanske arbetar, och det kan vara bra. Men frågan är om man ska vara tvungen att arbeta och om regeringen anser att man ska vara tvungen att arbeta som man studerar för att ha möjlighet att studera, alternativt att man måste ha rika föräldrar för att kunna studera. Jag tycker att en sak i svar var intressant, och det är att man långsiktigt ska säkerställa studenters möjlighet. Jag undrar lite om långsiktigheten innebär att man vet att studenter har det dåligt , men om kanske kommer en student att kunna få ett drägligt studiemedel. 26 Statsrådet (): Skälet till att studiemedlen inte har höjts redan och att de inte är mycket högre är förstås att pengaresurserna är begränsade. Även i ett gott ekonomiskt läge måste man göra prioriteringar. Det behövs ingen utredning för att justera upp bidragsdelen eller lånedelen eller att för den delen höja fribeloppsgränsen. Så här långt har vi prioriterat ett antal andra åtgärder högre. Det har handlat om åtgärder för att säkerställa att studenter får jobb när de är färdiga med sina studier. Hela vår jobbpolitik har handlat om kvalitetssatsningar i högre utbildningar. Medan man pluggar och tar studielån ska man kunna vara ganska säker på att man får en utbildning av sådan kvalitet att det är värt tiden och pengarna att studera. Vi har genomfört ett antal andra reformer som studenter också har glädje av och efterfrågar. Det har skett mot bakgrunden av att studiemedlen höjdes 2006 och att de är indexreglerade så att de höjs kontinuerligt. Även kom en höjning. Till det kommer att vi har tillsatt den studiesociala utredningen, inte för att vi behöver någon utredning om beloppsjusteringar, men vi vill ta ett helhetsgrepp där vi ser på studenternas ekonomiska och sociala situation. Av detta följer att det tekniskt är möjligt att höja studiemedlen redan i höstens budget. Jag vill inte utesluta att så kommer att ske. Men fördelen med att den studiesociala utredningen är tillsatt är att man får ett mycket bättre beslutsunderlag. Man kan, som jag sade, se helheten på ett annat sätt. Det är därför som jag är glad för det arbete som läggs ned i utredningen. Jag ser med mycket stort intresse fram mot ert slutbetänkande. Vi jobbar med väldigt många frågor som berör studenternas situation. Vi har i detta sammanhang också kårobligatoriefrågan, där jag är glad för det samarbete som alliansen och har haft. Även den frågan måste lösas på ett sätt som gör att studenternas sociala situation inte försämras. Även där kommer krav på att en reform följs av ökade statsanslag, för det finns väldigt många önskemål. Men på finns det starka skäl att höja även studiemedlen. 27 (): Det var ett något tydligare svar. Jag kan börja med att säga att jag naturligtvis också är glad för att vi förhoppningsvis kommer att kunna avskaffa kårobligatoriet. Vi är givetvis glada över den studiesociala kommittén som vi tillsammans med de borgerliga partierna har drivit igenom. Det känns väldigt bra. Jag hoppas att vi kommer fram till många bra beslut. går studenter och väntar och har en tillvaro som borde vara bättre. När det gäller de olika satsningarna sade att det gäller att säkerställa att studenter får jobb. Jag hoppas att han menar att de studenter som vill kan få jobb och framför allt att det ska vara möjligt . Man har ju gjort olika prioriteringar i regeringen. De prioriteringarna har framför allt varit att göra väldigt stora skattesänkningar. Det hjälper ju inte studenter som inte har jobb. Andra saker som man har gjort är att man har tagit vårdnadsbidraget. Det kommer inte att hjälpa särskilt många studenter, men det är tydligen mer prioriterat. Det finns mycket mer. Vi är väldigt glada för höjningen 2006. Det var vi som lyckades driva igenom den och den var nödvändig. Men det räcker tyvärr inte med den höjningen. Den indexreglering vi har är inte tillräcklig eftersom den inte räknas upp med de kostnader som studenter har. Den följer KPI, men studenter köper inte i enlighet med standard-KPI. Studenter måste ofta betala mer för bostäder och så vidare som har höjts betydligt mer. Det är alltså inte något som studenter kan tillgodoräkna sig. Det tror jag att vet. Jag ska också säga något kort om kvalitetssatsningarna i högskolan. Det berördes ju i den tidigare interpellationen. Jag tror att det är bra att vi är tydliga med att kvalitetssatsningarna inte var så mycket till kvalitetssatsningar. Det har också högskolorna varit tydliga med. Man drar in pengar och lägger tillbaka dem, men det hör egentligen inte till interpellationen. Jag tycker att det verkar som om är medveten om de problem som studenter har. Många studenter är tvingade att jobba extra trots att de inte har tid, eller är tvingade att låna extra pengar av sina föräldrar eller dylikt. Det är inte ett bra system. Jag uppfattar det som att inte är intresserad av att göra något åt det , utan inväntar Studiesociala kommitténs resultat. I så fall hoppas jag att det sker något när den kommer och att det inte handlar om några futtiga hundralappar utan att det faktiskt handlar om rejäla tillskott. Pengar är en begränsad resurs. Det är sant. Det handlar därför om prioriteringar. Jag är glad att representera som i varje budget sedan valet har lagt in och reserverat alltså just den summa som SFS har visat behövs i bidragsdelen, inte lånedelen, för att se till att studenter också kan leva på rimliga villkor. Man ökar alltså inte studenternas redan höga skuldbörda. Det visar tydligt att det är möjligt att göra om man anser att det är prioriterat. Det verkar inte som om anser att det är tillräckligt prioriterat. Det beklagar jag. 28 Statsrådet (): Jag vill återkomma till jobbpolitiken. Jag tycker att det inte nog kan understrykas vad det betyder också i ett högskoleperspektiv att den har varit så framgångsrik. Om man befinner sig i kammare kan man få bilden att en djup lågkonjunktur redan är här, men det kommer arbetsmarknadsstatistik som visar att arbetsmarknaden fortsätter att utvecklas mycket starkt. delar också vi bedömningen att det förmodligen, på grund av den internationella konjunkturen, kommer en försvagning. Men det finns anledning att så här dagen före midsommarafton pigga upp med att den försämringen inte har inträffat . Vad har det med studiemedlen att göra? Indirekt har det ju det. En person som tar studielån, kanske stora studielån, känner naturligtvis en oro för att den investeringen inte kommer att ge utdelning. När man ser att ens äldre kompisar som går ut året före verkligen får jobb i stor utsträckning betyder det väldigt mycket både för studiemotivationen och ens allmänna livssituation. var det ju en ganska deppig stämning på många högskolor som jag besökte, för att arbetslösheten bland nyutexaminerade var så hög. Den bilden är ganska dramatiskt förändrad . Jag tycker inte att jag behöver skämmas för att regeringen har prioriterat jobbpolitik före en hel del annat. påpekar att den förra majoriteten genomförde en höjning 2006 som man är mycket stolt över. Den höjningen ligger ju kvar och indexregleras uppåt. Man kan ha synpunkter på att den indexregleringen inte är idealisk. Jag delar uppfattningen att det finns tekniska orsaker som gör att den är otillräcklig. Det man jublade över 2006 kan ju inte vara en katastrof 2008. Läget för studenter är inte riktigt så illa som man kan tro när man lyssnar på . Vi följer den här frågan noga. Vi har möjlighet att göra något redan i höstens budget. Vi kommer att med mycket stort intresse ta del av slutbetänkandet från . 29 (): Jag blev lite förvånad när jag hörde säga att man har möjlighet att göra något . Då hoppas jag verkligen att regeringen tar chansen och faktiskt gör något för studenter . Då skulle jag bli mycket glad. Jag hoppas också att det är mer än någon enstaka hundralapp, men även någon enstaka hundralapp är förstås bättre än ingenting. säger också att höjningen ligger kvar. Det är väl en väldig tur. Jag hade blivit fullständigt skräckslagen om hade sagt att man tar bort höjningen. Det som man jublade över 2006 kan ju inte vara så dåligt , sade . Det har ju gått . Många studenter är i en utsatt situation, men alls inte alla. Det är naturligtvis olika hur det ser ut för studenter. Vissa kanske klarar sig bra på det bidrag som finns, men för andra är det väldigt svårt. Det som man var glad över då var att det blev en höjning över huvud taget. Den var inte tillräcklig. Det påpekades också. Men det var ändå ett steg framåt som jag är glad att vi lyckades ta. hoppas jag att vi kan ta fler steg framåt. Jag blev först orolig att bara skulle prata om jobbpolitiken och utmåla den som framgångsrik. Det är vad regeringen gör alltför ofta. Jag jobbar inte med arbetsmarknadspolitik och kan inte gå in på några detaljer, men det finns ändå problem. De största skattesänkningarna har ju gått till dem med de högsta inkomsterna, vilka inte är studenter. Jag vill ändå vara tydlig och återkomma till att jag hoppas att regeringen tar sitt ansvar och höjer studiemedlen. 30 Statsrådet (): Jag har inte så mycket att tillägga. sade att han var orolig för att jag bara skulle tala om jobbpolitiken. Det är väl inte så mycket att vara orolig för. Vi måste väl ändå vara överens om att det faktum att det har tillkommit hundratusentals nya jobb är något väldigt viktigt för . Det som alliansen gick till val på var att det behövdes en uppgradering av jobbpolitiken. Att det har lyckats har ju positiva konsekvenser på många samhällsområden. Bland annat innebär det längst ut i den yttersta kapillären att en student som kanske har fått problem med ekonomin har större möjligheter att få ett sommarjobb och räta upp sin situation. Även där finns det alltså positiva konsekvenser. Ännu viktigare är att hon eller han när studiemedlen kommer och vederbörande konstaterar hur stor lånedelen är ändå kan känna en viss trygg förvissning om att man kommer att få inkomster som gör att lånet är en vettig investering. Det betyder mycket för hela studie- och livssituationen. Vi följer studiemedelsfrågan noga. Vi vill ha ett studiemedelssystem som är så bra att det inte avhåller någon från att välja högskolestudier. Det kräver naturligtvis att det blir en förbättring. När den kommer kan jag för dagen inte utlova. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2007/08:766 om tillgänglighet i boendet för äldre 31 Statsrådet (): har frågat statsrådet vad regeringen ämnar göra för att skapa ett samhälle tillgängligt för alla. frågar också vad regeringen gör för att förbättra tillgängligheten och undanröja fysiska hinder i och runt boendet för äldre personer med funktionsnedsättning. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. De frågor som ställt spänner över flera politikområden. Jag kommer att besvara dem som äldre- och folkhälsominister och utifrån mitt uppdrag att leda arbetet med att inom regeringen samordna handikappolitiken. Den nationella handlingsplanen för handikappolitiken syftar till att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för personer med funktionsnedsättning, att förebygga och bekämpa diskriminering och att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionsnedsättning förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Målen för arbetet är satta till 2010. Regeringen kan konstatera att arbetet har gått alltför långsamt och att vi är längre ifrån målen än vad vi borde vara. fattade beslut om den nationella handlingsplanen för handikappfrågor och har sedan följt upp den , . När alliansregeringen tillträdde kunde vi dock konstatera att de åtgärder den tidigare regeringen vidtagit inte räckte för att nå målen. Vi tillsatte därför en statssekreterargrupp med representanter från tre departement med strategiskt ansvar för att öka tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning. I gruppen finns det departement jag själv företräder , och representerade. Det är en kraftsamling inom regeringen som också kompletterats med att vi aktivt sökt ett fördjupat samarbete med Kommuner och Landsting, SKL. Vi manifesterade starten för vår gemensamma kraftsamling genom en debattartikel i . Det faktiska arbetet tar nu vid i form av en gemensam strategi som vi kommer att presentera . Lösningen kring otillgängligheten i boendet är en kombination av ett effektivt arbete för ökad tillgänglighet men också att vi som enskilda medborgare blir bättre på att planera vårt boende inför vår egen ålderdom. Regeringen har tillsatt en boendedelegation med uppgift att följa och analysera behoven och utvecklingen av boendet för äldre. Utredningen kommer att lämna sitt betänkande . Regeringen ser också över vissa frågor i plan- och bygglagstiftningen (dir. 2007:136). I utredningens uppdrag ingår bland annat att undersöka möjligheten att effektivisera instrumenten för kontroll och tillsyn enligt bygglagstiftningen samt att utreda sanktionssystemets effektivitet och behovet av förändringar. Uppdraget ska redovisas . Resultatet av denna utredning kan få betydelse för att effektivisera arbetet med enkelt avhjälpta hinder men också för att nybyggnationer och upprustning av den byggda miljön sker på ett sätt som skapar tillgänglighet för alla. En tredje satsning som jag gärna vill nämna är det investeringsstöd på som regeringen infört i syfte att öka antalet tillgängliga bostäder för äldre. Att på nära håll ha tillgång till grundläggande service såsom försäkringskassa, apotek och posttjänster är viktigt för ett tryggt och kvalitativt boende. Regeringen har därför vidtagit en rad åtgärder för att öka tillgängligheten till dessa tjänster för alla medborgare, oavsett var man bor eller vilka förutsättningar man har. Den nationella handlingsplanen för e-förvaltning som regeringen beslutat om är också ett viktigt instrument för att öka tillgängligheten till och användbarheten av de offentliga myndigheternas information och tjänster. Låt mig således avsluta där jag började. Regeringens politik syftar till att undanröja hinder för full delaktighet och ge förutsättning för självständighet och egenbestämmande. Det är en politik som kommer alla till del oavsett kön, funktionsnedsättning, sexuell läggning, etnisk bakgrund eller ålder. 32 (): Jag tackar ministern för svaret, även om det inte riktigt var det svar jag hade tänkt att jag skulle få eftersom det inte riktigt var det jag frågade om. Jag vände mig just till bostadsminister med min fråga eftersom den faktiskt handlar om bostadsanpassning. Det är inget personligt mot folkhälsoministern, men jag ville höra vad som händer på bostadsområdet. Det är självklart att det är viktigt att alla ska kunna röra sig, även personer med funktionshinder, men det finns många äldre som inte har funktionshinder i den bemärkelse som avses i svaret. Hög ålder är ingen sjukdom, men med dåligt planerade bostäder blir åldern lätt ett handikapp. Med riktigt illa planerade bostäder kan många bli begränsade på olika sätt. Det handlar alltså om tillgänglighet och närhet men också möjlighet för fler att kunna klara sig själva längre. Vi behöver tänka på detta redan när vi planerar våra nya bostadsområden och bygger om gamla. Tittar vi på statistiken blir vi fler äldre. Det är ju kul, för alternativet är inte särskilt roligt. är vi 1,6 miljoner i landet. Det är bara ungefär 100 000 som finns i särskilt boende. En och en halv miljon bor alltså som de har bott förut. De bor i fastigheter som ofta inte har hiss eller som har en hiss som inte kan nås utan att gå i trappa. De bor i fastigheter där det finns trappsteg för att komma ut och i områden med centrum som har utarmats på kommersiell och offentlig service. De bor helt enkelt kvar där de har bott förut, men det är inte anpassat för äldre. Jag vill veta vad regeringen gör för att dessa hyresgäster ska kunna bo kvar. Där har jag inte sett något initiativ från regeringen. Att sälja hyresrätter och omvandla dem till bostadsrätter tror jag inte kommer att medföra att vi kommer att få fler lägenheter som är anpassade till äldre. Att bygga lägenheter för dem som är biståndsbedömda så att de kan flytta in och få stöd och bo bra är utmärkt, men var finns incitamenten för dem som vill kunna bo kvar även om de inte har någon biståndsbedömning? Det finns bostadsanpassningsbidrag, men är det inte bättre att koncentrera sig på att bygga från början så att det passar alla? Ministerns hänvisning till att ni har skrivit en debattartikel i känns inte som någon särskilt kraftig åtgärd i sig.