prot · GV09116 · 2008-05-21 00:00:00 — Exakt hur världsfrånvänt och skrivbordskonstruerat det här nya avgiftssystemet är visas ju av att det bygger på helt felaktiga antaganden om sambanden mellan verklighetens a-kassor och verklighetens lönenivåer. Det är ju nämligen inte arbetslöshetskassorna, kära vänner, som förhandlar om lönerna. Det är de fackliga organisationerna. Och faktum är att det finns flera a-kassor som helt saknar koppling till en facklig organisation. Vem är det till exempel som ska pressas till en ansvarsfull lönebildning när det gäller Alfakassans medlemmar, som ju inte alls har någon facklig koppling? Eller ta fackförbundet ! De har över en halv miljon medlemmar från över hundra olika avtalsområden i flera olika branscher med helt olika löne- och arbetslöshetsnivåer. I Akademikernas a-kassa samlas över en halv miljon högskoleutbildade från alla tänkbara yrken och branscher. Hur har man från regeringen och från utskottsmajoriteten tänkt att dessa kassors medlemmar ens ska kunna överblicka hur en plötslig höjning av a-kasseavgiften ska pareras? Vems lön är det som ska sänkas? Hur ska den sänkas, och när ska den sänkas? Förutom att själva idén att de yrkeskategorier som är drabbade av hög arbetslöshet ska straffas med högre avgifter är djupt osympatisk framstår hela konstruktionen som befängd. Det vore ju roligt om någon i utskottsmajoriteten kunde konkretisera lite hur man tänker sig att de här mekanismerna hur illa jag än må tycka om dem i praktiken ska kunna fungera. En sak får man i alla fall ge majoriteten ett erkännande för. Det framgår väldigt tydligt vilka det i första hand är som man riktar sig till med den här reformen. Om man tittar på hur snittet för arbetslösheten har sett ut ser man att de kassor som kommer att få de högsta avgifterna framöver är Hotell- och restauranganställdas, Handelsanställdas, Fastighetsanställdas, Livsmedelsarbetarnas, Grafiska arbetarnas och Musikernas a-kassor. Det är de som kommer att få de högsta avgifterna. Det betyder alltså att det är de som tillhör de lägst avlönade på hela arbetsmarknaden och som jobbar i de branscher som har allra flest otrygga visstidsanställningar, som ju genererar mycket arbetslöshet det är de som regeringen menar ska pressas att ytterligare sänka sina löner. Så mycket tydligare än så kan väl knappast den borgerliga regeringens så kallade jobbpolitik sammanfattas. Att man dessutom inför i försäkringen, egentligen helt utan motivering, är ännu ett slag i ansiktet på dem som har allra svårast att få ekonomin att gå ihop, därför att det innebär redan en väldigt kännbar ekonomisk förlust att bli arbetslös. Det gjorde det redan innan regeringen började genomdriva sina successiva försämringar av arbetslöshetsförsäkringen. Jag har prövat det själv, redan med det förra, gamla a-kassesystemet, som var betydligt bättre! Det är ingen dans på rosor att bli av med jobbet och få ut knappt tre veckors ersättning. Regeringen har piskat upp en närmast paranoid stämning kring påstått fusk och mygel, så man tycker nästan inte att man behöver förankra den här typen av förslag i egentligen någonting mer än att det nog är en massa fusk och mygel som pågår och att folk går och drar benen efter sig och är arbetslösa i onödan. Man har alltså helt förlorat verklighetsförankringen. Detsamma gäller bilden av hur det nya avgiftssystemet kommer att påverka a-kassorna, som ju faktiskt är de som ska administrera och hantera det. Som svar på a-kassornas egna påpekanden om hur omfattande administrativa problem de faktiskt förväntar sig av det här nya problemet säger utskottet kort och gott: Utskottet utgår liksom regeringen från att a-kassorna kommer att klara detta. Ja men det var väl käckt! Jag skulle bara vilja att någon från utskottet här och kunde klargöra hur man kan vara så säker på det. Jag undrar om det har framkommit någonting nytt sedan a-kassorna själva yttrade sig om det här förslaget som vi andra, i oppositionen, inte har fått reda på. Eller ska den här lilla formuleringen mer ses som ett slags käckt hejarklackstillrop till ett lag som har tvingats spela med två utvisade spelare och målvakten på bänken? vill att a-kassan ska vara en solidariskt finansierad försäkring som fyller de viktiga funktioner som den är satt att fylla: att ge trygghet för den enskilde, att upprätthålla lönenivåerna och att bidra till omställning och bra matchning på arbetsmarknaden. Arbetslöshetsförsäkringen är en bärande del i den svenska kollektivavtalsmodellen, och den är ett viktigt trygghetssystem som påverkar många människors liv och vardag. Det är ovärdigt att vi har en regering som hanterar arbetslöshetsförsäkringen som en kloss i en nyliberal leklåda för att genomföra olika arbetsmarknadspolitiska experiment. avvisar de försämringar som föreslås i dagens betänkande, precis som vi har avvisat alla tidigare försämringar av a-kassan. Därmed vill jag yrka bifall till reservation nr 1, som har lagt fram tillsammans med Socialdemokraterna och . 146 (): Regeringen har tagit initiativ till att inrätta ett finanspolitiskt råd som har till uppgift att göra oberoende granskningar av regeringens finanspolitik. kom den första rapporten. Om regeringens politik för a-kassa säger rådets ordförande : Reformerna av a-kassans finansiering är ett misslyckande som helt i onödan minskat anslutningen till a-kassan. Vid nästa lågkonjunktur kommer många arbetslösa att stå utan försäkringsskydd. Man kan inte annat än instämma i detta. före detta partiledare kallade med andra ord politiken hjärtlös. Det kan vi också ställa upp på från sida. Den är hjärtlös, den politik som borgarna för om a-kassan. Men det tycks inte bekymra regeringen, Littorin eller utskottsmajoriteten, utan nu lägger man fram ytterligare förslag på försämringar i a-kassan. Det nya experiment som vi nu debatterar handlar om att regeringen vill införa en arbetslöshetsavgift och med den ersätta den förhöjda finansieringsavgiften för arbetslöshetskassorna. Avgiften ska bli av kassornas utbetalningar. Ett plus är dock att regeringen inte hymlar med avsikten bakom förslaget. Det ska faktiskt regeringen ha ett litet plus för. I budgetpropositionen skrev man rakt av att det handlar om att arbetstagarorganisationer ska vara ansvarsfulla i löneförhandlingarna. Det betyder att facken ska motverka löneökningar som kan leda till låg lönsamhet för arbetsgivarna, vilket i sin tur kan skapa arbetslöshet. För en vanlig arbetare betyder förslaget i klartext att avgiften till a-kassan kommer att höjas för dem som jobbar i en bransch med hög arbetslöshet, medan de som jobbar i en bransch med låg arbetslöshet får lägre avgift. Hur kan man som enskild arbetstagare påverka detta? Hur kan facket påverka detta? Det är inte så lätt. Det finns givetvis mycket som kan anföras mot ett sådant resonemang som regeringen för. Det är inte precis branscher med höga löner som lider av hög arbetslöshet. Snarare är det tvärtom. Den bransch som med detta förslag kommer att få den lägsta avgiften till a-kassan, en sänkning, är finanssektorn. De är inte särskilt lågavlönade inom den branschen. I stället är det lågavlönade kulturarbetare, fiskare, hotell- och restauranganställda och livsmedelsarbetare som utifrån dagens arbetsmarknadssituation kommer att få de högsta avgifterna, allt enligt regeringens egna beräkningar. Det handlar alltså i klartext om att straffa det kollektiv som jobbar i en osäker bransch medan man gynnar dem som är på säker mark. kan inte ställa sig bakom ett sådant resonemang och yrkar klart avslag på förslaget. Regeringen tycks tro att det endast är löneläget som avgör sysselsättning och arbetslöshet. Det är givetvis helt fel. Många faktorer påverkar sysselsättningen konjunkturen, strukturförändringarna, matchningen på arbetsmarknaden etcetera. Hur ska man som enskild arbetstagare kunna påverka det? Hur ska facket kunna påverka konjunktursvängningarna i , och världen? Om det säger utskottsmajoriteten ingenting. Det är tvärtom så att kopplingen mellan en enskild a-kassa och en bransch eller ett avtalsområde är mycket svag. Den nybildade Unionens a-kassa är ett bra exempel på det. Den spänner över fler än hundra olika avtalsområden, och inom dessa avtalsområden skiljer sig arbetslösheten högst markant. Sannolikheten för en ändring i den a-kassans medlemsavgift kommer att te sig ganska omotiverad eftersom arbetslösheten inom a-kassan kommer att variera ganska ordentligt. Inom den svenska arbetsmarknadsmodellen är lönebildningen en partsfråga där såväl löneutrymmet som fördelningen av det är föremål för förhandling utan inblandning från statens sida. Det regeringen nu gör är att indirekt lägga sig i detta genom att sätta tryck på att a-kasseavgiften ska vara hög i de a-kassor där det finns hög arbetslöshet. Regeringen ger därmed en tydlig signal om vilka grupper i samhället som ska stå tillbaka lönemässigt; det är ofta just de grupper som har låg lön. Detta förslag kan givetvis inte ställa sig bakom. Från sida avvisar vi även förslaget om att utöka antalet karensdagar . Vi anser att löntagarnas skydd vid arbetslöshet försämrats, och den självrisk man får stå för är mer än kännbar. I finns en djup oro för den grupp i samhället som inte har ekonomisk trygghet vid arbetslöshet. Genom den borgerliga regeringens chockpolitik har mer än 450 000 personer lämnat a-kassan sedan valet . Anledningarna till att man lämnar a-kassan är flera. För några handlar det naturligtvis om att de närmar sig pensionsåldern eller av andra skäl inte behöver oroa sig för arbetslöshet, men för väldigt många handlar det om att de inte har råd att betala den höjda a-kasseavgift som den borgerliga regeringen infört. Det är exakt samma grupp som troligen är i störst behov av ekonomisk trygghet via a-kassan vid arbetslöshet. Sammanlagt finns närmare en och en halv miljon människor som inte har rätt till a-kassa vid arbetslöshet. Regeringens politik är hjärtlös. Varför är då a-kassan så viktig? Det är naturligtvis för att vi behöver ett trygghetssystem i samhället om man blir arbetslös. Men den är viktig också på grund av den strukturomvandling som sker. Utifrån grön synpunkt är den oerhört viktig eftersom vi kräver en grön omställning av samhället där företag måste startas som sysslar med miljöteknik, den gröna omställningen, medan företag som kraftigt skitar ned miljön måste stänga. I ett sådant läge, i den strukturomvandlingen, måste de anställda ha trygghet. Man ska inte behöva känna ekonomisk stress. Därför är a-kassan och trygghetssystemen oerhört viktiga i politik. Vi från har tagit fram ett nytt förslag som vi kallar arbetslivstrygghet där alla skattebetalare fullt ut betalar för den gemensamma finansieringen. På så sätt kan vi trygga en gemensam stabil finansiering och ha höga ersättningsnivåer för stora delar av löntagarkollektivet. Utgångspunkten är att arbetsmarknadens säkerhetsbälte ska omfatta alla. Trygghetssystemen ska ge alla trygghet och finansieras på ett sådant sätt att ingen kan smita från sitt solidariska ansvar. Regeringens förslag på att över en och en halv miljon människor inte tillhör a-kassan är en obligatorisk a-kassa. Med ett sådant förslag ökar orättvisorna i trygghetssystemen ytterligare eftersom många fortfarande kommer att stå utanför som en lågavlönad handelsanställd får betala dubbelt så mycket som en högavlönad akademiker. Dessutom blir det väldigt dyrt. Det handlar om i ett system där man inte är garanterad ersättning vid arbetslöshet. Först ska man alltså betala och sedan kan man inte vara säker på att få någonting eftersom reglerna för när man ska få ersättning är alldeles för svåra. Jag hoppas därför att förslaget om obligatorisk a-kassa skrotas då det inte svarar mot de problem som finns i samhället. Redan under den förra mandatperioden gjordes ett tillkännagivande från , tack vare och de fyra borgerliga partierna, om småföretagares trygghetssystem. har frågan dragits i långbänk. Fram till fanns knappt ett utredningsdirektiv klart från regeringen. beklagar att den nuvarande regeringen inte visat större prov på engagemang i fråga om företagares trygghetssystem. Från sida anser vi att det finns ett flertal förändringar som skulle kunna ge stor positiv effekt för svenska företagare. Bland annat behöver trösklarna för att inleda företagande sänkas. Därför är småföretagares trygghetssystem av stor vikt. Också företagare behöver trygghet vid sjukdom och arbetslöshet, alltså inte enbart anställda. Ett bra sätt att göra det enkelt för människor att komma i gång med nya företagsidéer kan vara att underlätta för egenanställning. Egenanställning är en smidig lösning för den som vill marknadsföra sin kompetens utan att starta ett företag. En egenanställning innebär att den enskildes administrativa ansvar, som skrämmer bort många potentiella entreprenörer, minskas till ett minimum. Egenanställning ger därmed en möjlighet för personer att utvecklas successivt som företagare för att sedan efter hand kunna gå vidare och starta ett företag med ett upparbetat nätverk av kunder och leverantörer. Ett problem med egenanställning är reglerna för arbetslöshetsförsäkringen. A-kassornas instruktioner försvårar för personer som blir egenanställda att ha kvar sin trygghet genom att kvarstå i a-kassan. Vi har väckt en motion om detta och har också en reservation, men jag yrkar inte bifall till den utan avstår från det . Däremot yrkar jag bifall till reservation 1 som vi har tillsammans med Socialdemokraterna och gällande regeringens proposition. 147 (): Låt mig börja med frågan om arbetsmarknadsministerns närvaro i denna kammare. Det är att peka ut fel minister vad gäller dålig närvaro i kammaren. Han har med glädje visat sin närvaro, särskilt för ett flertal av de riksdagsledamöter som är på plats i kammaren . Jag tycker nog att det är en felriktad kritik. Oppositionens företrädare har på ett mycket utförligt sätt förklarat att de inte givit, och inte heller vill ge, sitt godkännande till de reformer som alliansregeringen sjösatt sedan tillträdet. Däremot sades det mycket lite från oppositionen sida om utvecklingen av svensk arbetsmarknad. Det ger undertecknad en möjlighet att beskriva det hela lite utförligare. Låt mig inleda med att konstatera att utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden är fantastiskt bra. Vi har sett antalet sysselsatta nå en rekordnivå. är ökningen i antalet personer som gått från utanförskap till sysselsättning på en historiskt imponerande nivå. Det säger en hel del om den arbetsmarknadspolitik som den nuvarande regeringen står för. Med andra ord tog man chansen att sätta in reformer som förstärkte högkonjunkturen och precis som konstaterar också har bidragit till en positiv sysselsättningsutveckling. För alliansen är målet full sysselsättning. Det innebär att vi anser att alla som vill och kan arbeta ska ha möjlighet att göra det. handlar det om en inställning. Alla som inte har den möjligheten måste givetvis få den. Allt annat är oacceptabelt. Regeringens insatser på arbetsmarknadsområdet har därför handlat om att lägga fram förslag som sänkt trösklarna in på arbetsmarknaden och förbättrat matchningen. Merparten av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har prioriterat dem som står allra längst bort från arbetsmarknaden. Resultaten har inte låtit vänta på sig. Den övergripande statistiken är givetvis ganska enkel att lyfta fram som positiv. Men gräver vi lite djupare i denna sysselsättningsökning kan vi bland annat konstatera att utrikes födda står för av sysselsättningsutvecklingen. Ungdomarnas andel är . Det är en utveckling som inte påminner särskilt mycket om vad den tidigare regeringens arbetsmarknadsminister hade att erbjuda. var visserligen väldigt duktig på att erbjuda en stor palett av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Men när det gällde att handla och erbjuda viktiga vägar in på arbetsmarknaden för grupper som har svårt att få fotfäste, med andra ord invandrare, ungdomar och många andra, var vägarna väldigt få. De jobb som skapas är till stor majoritet tillsvidareanställningar. De fördelas jämnt mellan män och kvinnor. Det här kan jämföras till exempel med , då de allra flesta nya jobb var visstidsanställningar. Kvinnor har också tidigare haft svårare än män att få tillsvidareanställningar. Men om detta hörde vi inte särskilt mycket från oppositionen. Jag tycker också att det tål att påpekas att det var 60 000 funktionshindrade som fick jobb. Den utvecklingen är fortsatt god. var det färre funktionshindrade registrerade hos Arbetsförmedlingen som arbetslösa än . Ett annat intressant mått är att det anmäldes otroliga 830 000 lediga platser hos Arbetsförmedlingen, vilket är den högsta siffran . Det fanns olyckskorpar som gärna målade upp bilden av att om det inte fanns en lagstadgad skyldighet som tvingade företagen att anmäla platserna till Arbetsförmedlingen skulle inga platser anmälas. Jag vänder mig inte främst till riksdagsledamöterna från oppositionen här i utskottet, utan till andra oppositionspolitiker i kammaren. Det kan vara på plats att påminna om att det inte riktigt blev så. Kanske är det på det sättet att ett ökat fokus på matchning var det som gjorde att företagen blev mer intresserade av att använda sig av arbetsförmedling, när man inte via lagen ställde krav på ytterligare regelkrångel för företagen. anmäls det visserligen något färre platser än , men det är viktigt att komma ihåg att 2007 var ett rekordår. Glädjande nog kan vi konstatera att vi ligger kvar på väldigt höga nivåer. En analys av de senaste månadernas minskning av utanförskapet visar att det på årsbasis skulle innebära mellan 120 000 och 160 000 personer i minskat utanförskap. Det är ungefär en person . Man kan räkna om det till tre , eller för den delen tolv . Det är de siffrorna vi talar om. Det här är en utveckling som vi från alliansregeringen och majoriteten i utskottet tycker är positiv. Detta innebär att det är fler personer som kommer till sin rätt. Kostnaderna för det område som behandlas i detta betänkande, nämligen arbetslöshetsförsäkringen, uppgick till 19,4 miljarder . Det är en minskning jämfört med . Utbetalningarna är nu de lägsta , och de fortsätter att minska. minskade utbetalningarna med nästan 1 miljard jämfört med samma månad . Jag får också erkänna att jag förutom att följa utvecklingen på svensk arbetsmarknad och arbeta med hur den ska utvecklas också noga och med spänning följer hur Socialdemokraterna arbetar med att presentera en alternativ jobbpolitik. Ska det bara handla om att säga nej till de reformer som alliansregeringen lägger fram? I Nya vet vi att det var när vi på allvar vågade vända blicken mot oss själva och på allvar vågade utveckla politiken som förslag kom fram som på allvar satte fokus på de samhällsproblem som gäller . Men vad är det då som Socialdemokraterna vill göra? Vilka större besked är det som har givits? har det blivit några få. Den stora satsningen ligger på att a-kassan ska höjas. Höginkomsttagare som drabbas av arbetslöshet ska därmed kunna få en högre ersättning, och det ska betalas med en skattechock för dem som arbetar, nämligen låg- och medelinkomsttagare. Det ska med andra ord bli mindre lönsamt att arbeta. Vidare ska antalet arbetsmarknadspolitiska åtgärder tillbaka till de nivåer som gällde när regeringsmakten förlorades. Sedan har bland annat också det så kallade jobbtoppmötet ägt rum. Här skulle det verkligt nya lanseras. Vad blev det då? Jo, även Socialdemokraterna har upptäckt att företagare behöver ett bättre skydd vid arbetslöshet och sjukdom. Det här är ett besked som undertecknad välkomnar. Jag tror också att alliansföreträdare som satt i arbetsmarknadsutskottet under förra mandatperioden välkomnar detta. De försökte vid ett flertal tillfällen övertyga den dåvarande majoriteten om just detta, men fick då ett kallsinnigt nej. Men vi säger välkommen och hoppas på ert stöd när regeringen återkommer, förhoppningsvis . Är det då inte mer av förnyelse? Kommer det inte mer? Jag blir lite osäker. Jag läste en intervju med från arbetsmarknadsutskottet i tidningen . På en direkt fråga om den nya jobbpolitiken och vad det är för förnyelse svarade han: Egentligen är det inte så mycket nytt i sig. Han sade det ganska rakt ut, och jag blev aningen förvånad. Detta tycker jag är rätt talande för en socialdemokrati som inte hittar tillbaka till en arbetslinje som man en gång stod för men som bärs upp av en alliansregering. I detta betänkande avhandlas propositionen En effektivare arbetslöshetsförsäkring. I den tas ytterligare ett steg för att stärka försäkringsmässigheten i försäkringen. Den mest centrala förändringen handlar om att den förhöjda finansieringsavgiften ersätts av en arbetslöshetsavgift och att ett ökat inslag av differentiering blir gällande. Med förslaget kommer kostnader för arbetslöshet att synliggöras på ett tydligare sätt för både a-kassa och den enskilde, vilket givetvis också tydliggör sambandet mellan arbetslöshet och ansvarsfull lönebildning. Det stämmer att a-kassorna inte till fullo följer avtalsområdena, vilket givetvis hade varit önskvärt i just detta sammanhang. Men det är i sig inte ett argument för att inte ha ett ökat inslag av differentiering. Det är ett bättre alternativ. Genom att tydligare koppla avgiften till den faktiska arbetslösheten i a-kassan förstärker vi drivkrafterna att få ned arbetslösheten. I praktiken innebär detta, ska vi komma ihåg, enligt prognosen att av de 3,3 miljoner medlemmarna nu kommer att få en sänkt avgift till arbetslöshetsförsäkringen i och med detta förslag. Det hörde jag ingen från oppositionen påtala. Det är den stora förändringen. Anledningen till detta är förutom differentieringen givetvis också att jobbpolitiken har inneburit en lägre arbetslöshet. Därmed sänks avgifterna. är det på det sättet att kassorna fortfarande inte får ta ut mer än . Det visar att det finns kvar en dämpningseffekt, även om oppositionen inte anför detta särskilt tydligt. Om vi lägger till den ursprungliga finansieringsavgiften, den administrativa avgiften, innebär det här enligt prognosen att det blir en förändring från i snitt till . Vidare skärper vi karensvillkoret och väljer att utvidga definitionen, så att till exempel de som är arbetslösa men erhåller sjukpenning eller rehabiliteringsersättning inte behöver betala arbetslöshetsavgiften. Efter att ha lyssnat på oppositionens företrädare kan man med anledning av ett flertal av de ordval som har gjorts kanske ha skäl att påminna kammaren om att arbetslöshetsförsäkringen i är en av de mest generösa i hela världen. Det kanske inte var riktigt den bilden som framkom i de inläggen. Vidare tycker jag att alliansregeringen i förslaget visar att det finns en tydlig arbetslinje. Vi är fortsatt bestämda att inte gå en väg mot att gömma utanförskap utan vill fortsätta att göra förändringar som på lång sikt kan stärka sysselsättningen. Vi har inte ens kommit halvvägs i mandatperioden men kan ändå konstatera att rekordmånga kommer i arbete, arbetslösheten sjunker, matchningen fungerar bättre, sjuktalen minskar och att statens finanser också står sig starka för att vi ska kunna sätta in reformer som vi skulle se en tydligare avmattning av konjunkturen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i AU6 och avslag på motionerna. I detta anförande instämde , och (alla m). 148 () replik: Det är spännande att höra . Han hade 12 minuters talartid, och handlade om propositionen. Det är intressant. Jag kan förstå det. Att sälja någonting som den här propositionen kan inte vara lätt. Troligen är det lättare att sälja konserverad gröt. Jag kan förstå det och kan förstå vad det handlar om. Det var lite spännande med det som sades om arbetsmarknadsministern. Det var inte någon kritik. Jag sade att det var synd att inte arbetsmarknadsministern var här. Jag förstår inte hur man kan uppfatta det som någon sorts kritik. Däremot var arbetsmarknadsministerns tal här. Det som läste upp från talarstolen har vi hört förut, eller hur? Det handlade om och allt vad det nu är. På sitt sätt var arbetsmarknadsministern ändå här, och det får vi tacka för.