prot · GV09125 · 2008-06-10 00:00:00 — Det finns till och med de som säger till mig: Om det nu är en sådan efterfrågan på arbetskraft att det inte behövs några stimulanser varför är då regeringen beredd att stimulera och subventionera direktörernas hushållsnära tjänster men inte deras företags arbete med utbildning av arbetskraft? Vari ligger logiken? Var ligger rättvisan? Och var ligger siktet på tillväxt och därmed välfärd? Företagarna undrar om regeringen är intresserad av företagsamhet i hela landet. Vi vet att lönsamheten kan skifta och att det krävs ett oerhört hårt arbete av de små företagen. Det gäller att både samarbeta och samverka för att ta hem större order från en större industri, vanligtvis inom basnäringen. Det har nått mig att det är ett nytt på gång med utropet: Regeringen gör inget! Jag håller med. 110 Arbetsmarknadsminister (): blev intervjuad i tidningen . Han fick då frågan: Vari ligger det nya i socialdemokratisk jobbpolitik? Han svarar: Egentligen är det inte så mycket nytt i sig. återupprepar det med sin beskrivning. Det visar den här debatten på ett tydligt sätt, tycker jag. Samma gamla Amspolitik står i kontrast mot en effektiv jobbpolitik där arbetslösheten nu har sjunkit snabbare än i något annat industrialiserat västland . Arbetslösheten har inte varit så här låg . Sysselsättningen har inte varit så här låg . Antalet arbetade timmar i ekonomin slår alla rekord sedan man började mäta . Över 200 000 personer lämnar det utanförskap som ni lämnade efter er och kommer i ett arbete under den här mandatperioden. Det är personer som har stått långt utanför arbetsmarknaden och som har en möjlighet att få en lön att leva på. De får en arbetsgemenskap att känna trygghet i och en framtid att se fram emot. När med darr på stämman pratar om människovärde undrar jag om det var det människovärdets sida som hon stod på när ni lämnade efter er var femte svensk i arbetsför ålder i utanförskap. Det var 100 000 ungdomar den högsta ungdomsarbetslösheten i hela som ni lämnade efter er. Var det människovärdigt? Mitt svar på den frågan är nej. Det är därför vi måste göra det vi gör för att se till att fler får en möjlighet att delta på arbetsmarknaden. Vi kan naturligtvis diskutera exakt hur många som ska delta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det gör jag gärna. är det nästan 90 000 personer som deltar i aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder och i olika program. Det är av arbetskraften en av de högsta siffrorna i . Ert svar på utanförskapsbekämpningen är att lägga på ytterligare ett par tusen, och sedan är det löst. Det är åtminstone det jag har förstått av debatten. Jag tackar och önskar en glad sommar! Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2007/08:698 om konsekvenser av reglerna för deltidsarbetslösa 111 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att heltidsarbetslösa som tar så kallade ströarbeten inte ska klassificeras om som deltidsarbetslösa och därmed få färre ersättningsdagar. Låt mig börja med att redogöra för hur de nya reglerna för deltidsarbetslösa fungerar. Det inte så att antalet ersättningsdagar minskar för deltidsarbetslösa. Det har däremot införts en begränsning för hur många ersättningsdagar som kan användas vid deltidsutfyllnad. Med den nya begränsningen kan en person som söker arbete ta ett deltidsarbete och få komplettering från arbetslöshetskassan för att pröva om deltidsarbetet leder vidare till ett arbete med en arbetstid som motsvarar den sökandes arbetsutbud. Begränsningen syftar bland annat till att förhindra att personer ska fastna i ofrivillig deltidsarbetslöshet. När deltidsdagarna är slut har den sökande möjlighet att få fortsatt arbetslöshetsersättning vid arbetssökande på heltid. Den införda begränsningsregeln syftar dels till att förstärka de deltidsarbetslösas incitament att söka heltidsarbete, dels till att sätta press på arbetsgivarna att i större utsträckning erbjuda heltidsarbete. De deltidsarbetslösas incitament att i större utsträckning söka heltidsjobb i kombination med att det faktiskt är kostsamt för företag att byta ut personal med jämna mellanrum förväntas leda till att företag i högre grad än tidigare kommer att erbjuda heltidsanställning i stället för att anställa nya personer på deltid. har missuppfattat att den som är heltidsarbetslös skulle straffas om han eller hon tar ett så kallat ströarbete genom att klassificeras om till att vara deltidsarbetslös och därmed endast ha rätt . frågar mig vad jag avser att göra för att komma till rätta med detta problem. Låt mig påpeka att det inte är Arbetsförmedlingens kodning av de arbetslösa som leder till att deltidsdagarna börjar räknas. Begränsningen sker genom att arbetslöshetskassorna räknar antalet ersättningsdagar som används då personen också arbetar oavsett vilken kod den arbetslöse har på Arbetsförmedlingen. Mot bakgrund av ovanstående avser jag inte att vidta någon ytterligare åtgärd i denna fråga. 112 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Tyvärr tycker jag att ministern skjuter lite vid sidan om målet i sitt svar. Det beror kanske på att jag har varit otydlig i min fråga, så jag ska göra ett försök att förtydliga mig. Den ursprungliga rubriken på interpellationen var Dubbla budskap om arbetslinjen. Min frågeställning handlar om huruvida det är ministerns uppfattning att arbetslinjen främjas av de nuvarande reglerna för deltidsstämplingen. För att göra det här riktigt konkret ska jag ta ett exempel ur verkligheten. För en liten tid sedan blev jag kontaktad av en kille som heter . Efter att ha arbetat heltid på en metallindustri hade han blivit arbetslös när företaget lade ned sin verksamhet i . Han och hans sambo hade precis köpt hus. Tajmningen var för honom den sämsta tänkbara. För att så snabbt som möjligt få ett nytt arbete skötte han sig som en, i alla fall enligt min mening, exemplarisk arbetssökande. Han satte sig och ringde runt till olika arbetsgivare, talade om att han var arbetslös och erbjöd sina tjänster. Ganska så snart fick han napp hos kommunen, där han erbjöds att få arbeta som timanställd. Han hade visserligen ingen utbildning och kunde därför inte komma i fråga för en fast anställning. Men det fanns alltid behov av att fylla upp strötimmar när någon var sjuk eller hade enstaka semesterdagar. I tron att han skulle skaffa sig ytterligare erfarenheter som förhoppningsvis skulle kunna bidra till att han blev mer anställningsbar som han sparade ersättningsdagar från a-kassan de dagar han i stället arbetade hoppade han glatt på erbjudandet. Resultatet blev att han som regel givits arbete en till och att han nu har upptäckt att han inte har någonting för sina ansträngningar. får han nämligen ett brev där han blir informerad om de nya reglerna om ersättningsdagarna för deltidsarbetslösa och hur det kommer att påverka honom och hans situation. I stället för att som han har trott spara ersättningsdagar genom att gå in och ta ett arbete som han har kunnat få räknas han nu som deltidsarbetslös med innebörden att han har rätt att fyllnadsstämpla . Det är som dessutom räknas av från de ursprungliga och som kommer att ta slut ganska fort om han fortsätter att arbeta som han nu gör. Om jag ska ge mig på att försöka tolka ministerns svar till mig är det något i stil med: Det är ingen ko på isen eftersom reglerna är utformade så att har möjlighet att få fortsatt arbetslöshetsersättning vid arbetssökande på heltid när deltidsdagarna är slut. Med det kommer vi tillbaka till det som är grunden för min frågeställning. Ska svaret tolkas som att när deltidsdagarna är slut rekommenderar ministern att neka ta det arbete som han erbjuds av kommunen? Hur rimmar det i så fall med arbetslinjen? Att neka arbete har varit förknippat med risk för avstängning från a-kassan. Är det ministerns mening att det numera inte gäller för den som söker eller önskar sig ett heltidsarbete? Hur kommer det i så fall att påverka exempelvis ungas möjligheter att få in en fot på arbetsmarknaden och att genom ströjobb och timvik visa upp sig för många olika arbetsgivare som de skaffar sig nyttiga erfarenheter? Vad är logiken i följande: Om man arbetar halva dagar eller halva veckor får man som arbetssökande 75 a-kassedagar. Men om man i stället arbetar heltid och är helt arbetslös får man 300 a-kassedagar. Samtliga exempel blir hur man än vänder och vrider på dem. Det enda som skiljer exemplen åt är hur arbetet är fördelat. Det torde väl sätta alla argument om incitament ur spel då det i stället blir en fråga om att vara kreativ. 113 Arbetsmarknadsminister (): Jag ska kanske börja i en annan ända. De tidigare reglerna för deltidsstämpling gjorde ju att det i extremfallet gick att deltidsstämpla . Det är klart att det inte var bra. Arbetslöshetsförsäkringen är tänkt att vara en omställningsförsäkring. Men med den tidigare konstruktionen var det inte längre det utan något slags evig utfyllnad för deltidsarbetslösheten. kan arbetsgivarna inte ducka längre. Det går inte att låta bli att organisera sitt arbete på ett sådant sätt att man skjuter över kostnader till skattebetalarna eller a-kassorna, utan nu måste man organisera om det. Det är precis det som sker. Deltidsarbetslösheten sjunker kraftigt i kommunerna. Och sedan vi aviserade dessa regler har deltidsarbetslösheten sjunkit med en femtedel. Det är den största sänkningen av deltidsarbetslösheten som vi har sett så länge jag kan se av statistiken. Jag vill också påminna om att även Socialdemokraterna ville begränsa möjligheterna till deltidsstämpling. Det hörde vi bland andra säga här i kammaren . Socialdemokraterna gjorde också det . Det var 150, 100 och till som begränsningen gällde för något decennium sedan. Jag kan naturligtvis inte kommentera det enskilda fall som tar upp, och jag kan inte heller utesluta att det finns den typen av konstigheter i systemet. Det erkänner jag glatt. Men vad jag kan erkänna är att vi naturligtvis ser över det regelverk som finns just för att försöka undvika den här sortens exempel som anför. Vi vill naturligtvis ha ett system som främjar arbete och som främjar en återgång till arbete. Vi ska försöka ta till vara alla försök att komma tillbaka till arbete. Detta är komplexa system. Jag är ödmjuk inför svårigheterna att konstruera det perfekta eller det hundraprocentigt felfria systemet. Men jag är också ödmjuk nog att säga att om vi upptäcker fel som går att rätta till ska vi försöka göra det. I grunden är det arbetslinjen som vi fokuserar på. Allas möjligheter och intresse att ta sig tillbaka till arbetsmarknaden ska främjas. 114 (): Arbetsmarknadsministern började med att konstatera att de gamla reglerna inte var bra. Där tror jag att vi är överens. Vårt förslag till lösning på detta problem handlade om att försöka lagstifta om en rätt till heltid och en möjlighet till deltid. Det hade varit ett effektivt sätt att ta bort denna möjlighet att gå och stämpla eftersom alla som ville arbeta heltid i sådana fall också skulle ha fått arbeta heltid. Detta säger den nuvarande regeringen nej till. Det kan jag ha all respekt för. Det som jag inte kan ha respekt för är hur man väljer att i stället lösa detta. Det som man gör är att man lägger över ansvaret på den enskilda individen. Det är den enskilda deltidsarbetslösa individen som får bära ansvaret för ett problem som har, precis som ministern säger, pågått . Ministern säger att arbetsgivarna nu måste omorganisera sin verksamhet. Med all respekt för honom tror jag att det är lite naivt. Jag tror att bra arbetsgivare säkert redan försöker göra det i första hand. Jag tror inte att det kommer att bli någon stor effekt av detta förslag, framför allt inte då man öppnar för en möjlighet både för den kreativa anställda och för den kreativa arbetsgivaren att kringgå hela systemet genom att erbjuda exempelvis halvtidsarbete den ena veckan och ingenting alls . Då har man redan här byggt in en inkonsekvens i systemet. Det som däremot gläder mig i ministerns svar är att han medger att det kanske finns brister i systemet. Det gläder mig däremot inte att han säger att han glatt medger att det finns brister i systemet. Det är väl synd. Men jag misstänker att det var ett litet förlupet ord. Mitt exempel är bara ett av många. Jag har fått flera liknande exempel när jag har varit ute framför allt på arbetsplatser och på Handels arbetsplatser. Det som gjorde att jag valde att ta just detta exempel var för att jag ändå tyckte att det var lite kul att det faktiskt var en kille som hade jobbat inom Metalls avtalsområde som hade blivit drabbad av detta. Jag skulle försöka hjälpa honom att reda ut vad som gällde. När han kontaktade mig var hans fråga den som jag nu har ställt till ministern men som jag inte riktigt har fått svar på, nämligen: Är det meningen att jag, när mina tar slut, som de beräknas göra strax efter semestern, ska tacka nej till arbete? Är det politikens rekommendation till mig? Jag hjälpte honom att ringa runt till a-kassorna och så vidare. När jag talade med en handläggare på Metalls a-kassa blev det uppenbart hur svårt och snårigt detta faktiskt är. Jag fick en redogörelse för de nya reglerna, hur de fungerar och så vidare. Så långt är det inga konstigheter. Sedan får jag också ett alldeles tvärsäkert besked om att när de är slut får han välja att antingen inte jobba deltid och vara heltidsarbetslös eller att klara sig på de timmar som han får. När jag frågade om hon var säker på att det är okej att han avvisar arbete blev hon lite ställd. Hon säger att det är klart att han måste kunna göra det. Något annat kan man väl inte mena. Detta finns alltså inte riktigt i deras tankevärld. De jobbar i regel med heltidsarbetslösa eller folk som arbetar. När jag dubbelkollade detta med en handläggare på en av a-kassor får jag samma redogörelse för hur reglerna fungerar. Men när jag frågar om han kan tacka nej blir hon väldigt försiktig och säger att hon hoppas att han kan göra det, alltså att man tolkar det så men att man nog måste pröva detta. Man kommer att få de första fallen efter semestrarna, och det är säkert så att man rättsligt måste pröva detta. Hon säger att hon inte vågar råda mig alls, och hon lever med många som har detta problem. Hon säger att man egentligen inte ens får hantera detta. Detta har blivit så komplext att man hänvisar alla till a-kassan i . 115 (): Jag tackar ministern för debatten. Det är alltid spännande att få debattera med arbetsmarknadsministern. Jag kunde inte riktigt hålla mig från att gå in i debatten med tanke på den långa debatt som har varit och med tanke på de många inlägg som arbetsmarknadsministern har gjort på samma tema. Arbetsmarknadsministern har låtit ledamöterna och eventuella åhörare få intrycket att han läser Kommunalarbetaren. Men när jag hör arbetsmarknadsministerns svar till inser jag att det måste ha varit någon sekreterare som har gjort det och som har skickat med honom någon lapp som han har använt i sitt anförande. Om arbetsmarknadsministern hade läst den förnämliga tidningen hade han inte svarat att han inte kan utesluta att den typen av konstigheter finns i systemet. I tidningen står nämligen dessa typer av konstigheter som finns i systemet väldigt väl beskrivna. Bekymret är att det finns väldigt många konstigheter i alla de system som arbetsmarknadsministern har lagt fram under de år som han har varit ansvarig för arbetsmarknadspolitiken. Jag skulle också vilja att arbetsmarknadsministern redogör för hur många det är som har deltidsstämplat . Jag kan hålla med om att det inte är någon vidare bra effekt av ett a-kassesystem. Det skulle möjligen kunna vara en konstighet i systemet. Det kan jag hålla med om. Men hur många sådana exempel finns det egentligen? Det skulle jag vilja få reda på. Där verkar arbetsmarknadsministern vara mer påläst. Men när det gäller de system som arbetsmarknadsministern själv har satt i sjön och som han är helt och hållet ansvarig för känner han alltså inte till vad som blir konsekvenserna av förslagen. Han förstår inte sina egna förslag. Han kan inte se konsekvenserna av sin egen politik. Det tycker jag är anmärkningsvärt. Jag skulle vilja ge rådet till arbetsmarknadsministern att naturligtvis svara på frågor men framför allt att i fortsättningen läsa Kommunalarbetaren. 116 Arbetsmarknadsminister (): Jag läser regelbundet Kommunalarbetaren och chattar också med tidningens läsare. För att återgå till interpellationen tog i sitt andra inlägg upp lagstiftning som modell för att komma åt problemet med ofrivillig deltidsarbetslöshet. Problemet är att det riskerar att bli inte en rätt till heltid utan en rätt till nolltid. Det är vad en förkrossande majoritet bland remissinstanserna också sade i remissförfarandet i samband med att det förslaget väcktes av den förra regeringen. TCO, och Ams var emot. LO har ändrat inställning och är också numera emot. Det sättet att försöka komma till rätta med ofrivillig deltidsarbetslöshet måste vara fel väg att gå. Huvudorsaken till att vi gjorde förändringarna, alltså begränsningarna av deltidsstämplingen, var just att komma till rätta med arbetsgivarnas överskyffling, eller vad man ska kalla det, av sin oförmåga att hantera organiserandet av det egna arbetet till a-kassorna och skattebetalarna. Det var så det i praktiken gick till. I stället för att organisera sig på så sätt att man erbjöd heltid till dem som ville ha det lät man folk gå och deltidsstämpla . kan man inte komma undan med det, och därför ser vi det som också Kommuner och Landsting sagt i flera intervjuer, nämligen att de nya reglerna lett till att kommunerna nu omorganiserar sig just för att kunna erbjuda heltider till dem som vill ha det. Det måste vara själva huvudsyftet med hela förändringen. Ingen ska behöva vara ofrivilligt deltidsarbetslös. Om regelverket behöver förändras är jag ödmjuk nog att säga att vi i så fall ska se över det och naturligtvis göra de förbättringar som behövs. Men återigen, det finns inte ett perfekt system. Vi hade sett liknande problem om den deltidsbegränsning genomförts som Socialdemokraterna föreslog i budgetarbetet under förra mandatperioden. 117 (): Diskussionen om rätt till heltid eller rätt till nolltid har Littorin och jag haft . Jag upprepar vad jag sade från början, nämligen att jag har all respekt för att man tycker att det kanske inte var det optimala förslaget. Det tycker inte vi heller. Vi hade önskat att vi hittat ett annat sätt än lagstiftning att lösa det på. Däremot kan vi inte tycka att det förslag som regeringen nu lagt fram är ett bra förslag eftersom det får konsekvenser framför allt för arbetslinjen. Jag hade ett antal frågor i mitt första inlägg. Om budskapet i de nya reglerna ska tolkas så att man, när man förbrukat sina att stämpla, ska välja att vara heltidsarbetslös och tacka nej till anvisat arbete rimmar det i så fall illa med arbetslinjen. Om det är så kommer det att få konsekvenser framför allt för gruppen unga som med hjälp av just strötimmar och tillfälliga arbeten, korta anställningar, har en möjlighet att visa upp sig för många olika arbetsgivare, skaffa sig erfarenheter och så vidare. Det vore ytterst olyckligt om budskapet till dem vore att om de söker en heltidsanställning, och en gång arbetat upp ett villkor har de bara dessa . Sedan är det stopp. Sedan är det bättre att de är heltidsarbetslösa. Det är ett mycket konstigt budskap, och jag har svårt att förstå hur man kommit fram till det. Att man försöker jobba med incitament kan jag i och för sig tycka är bra. Den konstighet man genast borde titta på är den som innebär att man kan jobba halv dag eller halv vecka och få , men om man jobbar heltid och är arbetslös varannan får man . Man öppnar upp för alla som så önskar att vara konstruktiv och kringgå systemet. Konstigheterna finns alltså. Jag förväntar mig en utvärdering och att ministern kommer tillbaka och berättar hur han vill rätta till åtminstone den bristen. Förhoppningsvis tittar man även över resten. 118 Arbetsmarknadsminister (): Grunden för politiken är att det alltid ska löna sig att ta ett arbete. Avvägningarna här är svåra. Deltidsstämpling ska ju inte bli en livsform, och därför genomförde vi begränsningen . ska målet alltid vara viktigare än medlen. Om man kan förbättra medlen för att uppnå det stora målet är vi beredda att göra det. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2007/08:699 om fas tre i jobb- och utvecklingsgarantin 119 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vad jag har avsett att fas tre i jobb- och utvecklingsgarantin ska innehålla. har också frågat mig på vilket sätt jag har sett till att berörda aktörer är inblandade i processen att utforma förslaget. Låt mig börja med att upplysa att de första deltagarna i jobb- och utvecklingsgarantin beräknas nå fas tre först , inte som påstår. I beredningsprocessen, som är i full gång inom , ingår att diskutera utformningen med alla berörda parter. Regeringen avser att återkomma i ett senare sammanhang med formerna för jobb- och utvecklingsgarantins tredje fas. 120 (): Jag tackar ministern för svaret. Jag måste tyvärr får jag väl säga, för det är aldrig roligt att ha fel börja med att medge att ministern har rätt i den del som handlar om att det är som de första i jobb- och utvecklingsgarantin kommer att bli berörda av fas tre. Jag ska kanske redovisa skälet till varför jag skrivit interpellationen och varför jag hade fel i den slutsatsen. Det är på det sättet jag fått det tillställt mig när jag varit ute och bland annat besökt Arbetsförmedlingen och olika program med människor som eventuellt kommer att bli berörda av detta. Där har man beskrivit en oro över att man inte vet vad som händer . Här finns nog en hyfsat vitt spridd missuppfattning om vad det är som gäller. På så sätt var det bra att vi fick denna interpellationsdebatt och det blev klargjort. I det här fallet är det också bra att ministern har rätt för då finns det lite mer tid. Detta är inte okomplicerat skulle jag vilja påstå. Det lilla jag känner till om fas tre i jobb- och utvecklingsgarantin är att den är tänkt att vara en varaktig samhällsnyttig sysselsättning. Eftersom jag känner till att man från regeringens sida inte tyckte att plusjobben var en god idé de hade samma utgångspunkt, att det skulle vara fråga om en samhällsnyttig sysselsättning och därför avvecklade dem får vi utgå från att det finns ett större, vidare, mer genomgripande tänk någonstans som innefattar det privata näringslivet och kanske även sociala föreningar och annat. Problemet är att även om ministern har mer tid på sig än jag trodde när jag skrev interpellationen är det ändå inte fråga om så förskräckligt mycket tid för att göra ett genomgripande förslag som är bra och innebär en varaktig samhällsnyttig sysselsättning, inte konkurrerar med befintliga arbetsuppgifter, är konstruerad på ett sådant sätt att den inte låser in människor så att de inte kan gå vidare om möjligheter skulle finnas och så vidare. Det är en grannlaga uppgift. Den görs dessutom tillsammans med andra aktörer, för några aktörer måste väl i rimlighetens namn vara inblandade i detta. Då tror jag att man behöver den tid som finns. Jag tror också att det är hög tid att ministern lite grann utvecklar vad det är man tänkt sig från sida. Vilka är riktlinjerna? Vad är det man vill? Vad är det man tänkt sig? Det är viktigt för att de som berörs ska kunna förbereda sig. Då avser jag även de aktörer som eventuellt ska vara inblandade i detta. Också de behöver antagligen en hyfsat lång startsträcka för att tänka, vara kreativa, förbereda sig och rigga någon form av organisation för detta. Men jag avser också alla andra som kommer att bli berörda. Det handlar då inte om att de ska förbereda sig och rigga något, men de kan behöva få höra vad det är man tänker sig. Det finns en stor oro kring detta just . Vad betyder det? Vad kommer det att innebära för den enskilde individen? Jag tror att det finns ett värde i att ministern kanske något utvecklar sitt svar, alltså ger ett lite utförligare svar än det extremt korta jag fick inledningsvis.