prot · GV09127 · 2008-06-12 00:00:00 — Utställningen skildrade den litauiska gerillakampen mot den sovjetiska ockupationen under . president och utbildningsminister fanns med bland invigningstalarna. Forum för levande historia var inbjudet att delta vid invigningen men valde att inte göra detta. Överintendenten hade, i alla fall enligt medierna, talat om att han ville slå vakt om myndighetens självständighet och menade att den skulle skadas av samarbete med en enskild organisation med en ideologisk dagordning. Det var i detta sammanhang som sade: Jag har pratat med kulturministern om detta, och vi är helt eniga om att regeringen kräver att de slutar tjafsa och börjar samarbeta. bekräftar också detta i ett svar på en skriftlig fråga från KU. Citatet är alltså korrekt återgivet, men det ska ses mot bakgrund av att det för regeringen framstod som en given utgångspunkt att Forum för levande historia, vid genomförandet av uppdraget, skulle ha ett brett samarbete med berörda organ i sitt arbete, däribland myndigheter samt institutioner och organisationer av betydelse i sammanhanget. I samband med den här diskussionen var det en diskussion och tveksamhet kring myndighetens uppdrag och vilka myndigheten skulle samarbeta med. Mot denna bakgrund inleddes en beredning med inriktningen att förtydliga att myndigheten även ska samarbeta med berörda enskilda organisationer. Regeringen beslutade därefter, , att myndigheten skulle genomföra sitt uppdrag i nära kontakt med organisationer och föreningar vars verksamhet rör liknande frågor. Det är ett naturligt sätt att arbeta, kan man tycka. Utskottet har, som jag tidigare sade, framhållit att statsråd bör iaktta viss försiktighet så att ett uttalande av enskilt statsråd inte riskerar att uppfattas som ett direktiv till en myndighet. Direktiv ska meddelas kollektivt av regeringen, exempelvis i form av regleringsbrev. Försiktighetsprincipen gäller självfallet även i detta fall. Förutom det föranleder detta inget uttalande från utskottet. Man kan därför säga att jag håller med utskottsminoriteten i deras reservation ända fram till sista meningen då jag anser att de inte längre håller sig till vare sig KU:s praxis som vi har haft tidigare när det gäller uttalanden eller den konstitutionella stringens som vi är satta att upprätthålla oavsett färg på regering. Det är både min och majoriteten i utskottets mening att statsrådets avsikt med uttalandet inte har varit att uttala något direktiv till Forum för levande historia. Uttalandet är i stället att se som ett inlägg i den allmänna debatt som följde med anledning av den diskussion och tveksamhet som uppstått angående myndighetens uppdrag. 202 () replik: Jag har några korta frågor till . Ni i alliansen tycker ju inte att detta är märkligt över huvud taget. Men tycker du ändå inte att det är lite märkligt att man efter utbildningsministerns uttalande sluta tjafsa, börja samarbeta skriver ett nytt regleringsbrev som just innehåller det som utbildningsministern ville ha fram, det vill säga att arbetet även ska ske med enskilda organisationer, enskilda föreningar, som inte stod med tidigare? Är inte det lite märkligt? 203 () replik: Vad jag kan tycka är märkligt i sådana fall är väl att det inte faller sig naturligt att man samarbetar med de organisationer som har samma viljeinriktning och demokratiska grund och jobbar på ungefär samma sätt. När det däremot gäller regeringens arbete och uttalande har jag svårt att säga vad som är hönan och ägget. pågick det en diskussion om vilka myndigheter ska samarbeta med och vilka de inte ska samarbeta med eller, rättare sagt, vad som står och vad som inte står. För mig är det svårt att avgöra huruvida den här diskussionen hade pågått och om själva uttalandet från sida var ett inlägg i den debatt som hade pågått eller huruvida detta var början till det direktiv som sedermera kom. Enligt mig finns det i alla fall ingenting i regeringsformen som skulle säga att har handlat på ett felaktigt sätt, där man konstitutionellt kan hänga upp det och ge honom pisk på fingrarna. 204 () replik: Alla former av samarbete är bra. Det har jag inte sagt något om över huvud taget. Speciellt när det gäller brott mot mänskligheten är det bra att det lyfts fram olika ismer, trosuppfattningar, länder, religioner och så vidare. Det har jag också sagt tidigare. Det är jättebra. Men att man i utskottets ställningstagande skriver så mesigt i detta ärende har jag svårt att förstå, att statsrådet liksom andra människor har rätt att yttra sig. Det är klart att han har. Men när man går in och pekar med hela handen anser jag att det är ett klart direktiv. Det tycker jag att det finns belägg för när regeringen gick in och ändrade i regleringsbrevet och tog upp just det som utbildningsministern menade. 205 () replik: Huruvida det är mesigt eller inte att skriva det vi har gjort i vårt ställningstagande får stå för dig. Ni har nämligen också skrivit det i er reservation, precis samma sak: Utskottet har tidigare framhållit att ett statsråd liksom andra medborgare har rätt att yttra sig i olika sammanhang men också bör iaktta särskild försiktighet i vissa avseenden. Det står i reservationen. ((): Det står nog lite mer också.) Ja, det gör det. Det var den meningen jag inte höll med om. Det är där vi viker av. Jag säger att det inte finns något konstitutionellt att hänga upp den här reservationen på. nämnde det tidigare, och jag vill hålla med henne. Det finns inget konstitutionellt att hänga upp detta på. Däremot kan man diskutera varför ni väljer att lägga ribban annorlunda i detta fall än till exempel dåvarande utskottsmajoriteten valde att göra när vi gjorde ett granskningsbetänkande 2003, då det var som var föremål för det för att inte tala om Vaxholmsfrågan nu i detta betänkande. Där är det också fråga om uttalanden. Vi väljer att lägga ribban på samma nivå och säger att i de här fallen har det inte varit fråga om att man bryter mot regeringsformen. Ni väljer att just i detta fall, när det är och när det handlar om upplysning om kommunismen, sätta att man har trätt över gränsen, inte annars. 206 i (s) replik: Det sista sade var ju väldigt intressant. Har man en skrivning kör man det på alla ärenden oavsett vad som sägs. Så kan vi väl knappast resonera. Nej, 11 kap. 7 § som rör myndighetsutövning mot enskild, mot kommun eller lag kan vi inte hänga upp det på. Men en myndighets fristående har också en annan dimension. Det har vi påpekat i flera andra KU-betänkanden. En myndighet kan bli beordrad att lämna in ett remissvar, men man kan aldrig från regeringen tala om vad som ska stå i remissvaret. Man kan beordra en myndighet att samarbeta med enskilda organisationer men inte med denna specifika organisation. Här tycker vi att ni friskriver statsrådet alltför mycket. Vi började , men det finns en kläm. Jag har gått tillbaka och tittat lite på olika granskningar. 2004/05 ansåg den borgerliga majoriteten att det före detta statsrådet uttalade sig angående en rapport från så att det skulle kunna uppfattas som ett direktiv. Det var ingen myndighetsutövning mot enskild. Det var ingen myndighetsutövning mot en kommun. Det var ingen myndighetsutövning gällande lag. Men då tyckte den borgerliga majoriteten att det var något som man skulle kritisera. Tittar jag på vad vi har varit eniga om finns det väldigt mycket där vi faktiskt har skrivit att statsrådet hade kunnat avstå, har kunnat noga överväga sina uttalanden eller skulle iaktta särskild försiktighet så att inte uttalanden kan misstolkas. Men ingenting av detta väljer den borgerliga majoriteten att skriva. Era statsråd är vita som snö, och det är bara att generellt säga att man ska iaktta försiktighet. 207 () replik: För att börja där också började: Jag menar inte alls att man ska köra samma skrivning rätt över oavsett vad. Jag säger att man ska ha samma måttstock när det gäller olika bedömningar och inte bedöma den ena hårdare än den andra. Våra ministrar är inte alls vita som snö. Det tror jag inte alls. Den dag när de verkligen träder över gränsen, som jag inte tycker att har gjort i det här fallet, kommer de också att få pisk på fingrarna. Det ser vi exempel på i detta betänkande när vi tycker att saker och ting har gått för långt. Då visar vi också på det. Men du sade det själv, 11 kap. 7 § regeringsformen går det inte att hänga upp det på. Man kan tycka att det var lämpligt eller mindre lämpligt, men det är inte det vi har att bedöma i . Har han brutit mot något i regeringsformen eller liknande, eller har han inte gjort det? Vi kan inte anse att så är fallet. Det ska anses vara ett inlägg i debatten som han liksom alla andra har rätt att göra, men med viss försiktighet, självfallet. 208 i (s) replik: Då vill jag fråga : Var går gränsen för när ett uttalande kan anses som otillbörlig påverkan? Och varför gjordes den bedömningen från den borgerliga minoriteten vid det tillfälle då fick detta på sig från er? Det var varken 11 kap. 7 § eller något annat konstitutionellt. Men ändå var den borgerliga minoriteten då väldigt noga med att säga att det var en grav anklagelse. 209 () replik: Var gränsen går kan jag inte säga förrän jag har papperet framför mig där vi har en tydlig gräns. Det är något som man får bedöma från fall till fall, givetvis. Jag tyckte till exempel inte att i fallet när vår före detta justitieminister uttalade att han ägnade halva sin tid åt att styra polisen det skulle vara ett ministerstyre. Det är ett av de ärenden som har varit uppe. Men det finns säkerligen anledning att ge kritik i vissa fall. Det fall som du tog upp nu var jag tyvärr inte påläst på, men det är mycket möjligt att den borgerliga minoriteten då hade rätt. Det är också mycket möjligt att de inte höll den konstitutionella stringens och var uppe på den ribba som jag tycker att vi ska hålla. Det är mycket möjligt. 210 (): går vi verkligen in i andra andningen så här på kvällskvisten efter åtta timmars uppfriskande debatt. Jag vill så här i inledningen varmt understryka det som lyfte fram i sitt anförande. Det finns vissa saker som är viktiga att slå fast. Forum för levande historia är en myndighet. Det är en myndighet som ska bedriva sitt arbete i nära kontakt med pågående forskning och institutioner verksamma i liknande frågor. Sedan starten har utgångspunkten varit Förintelsen och nazimens oerhörda brott mot mänskligheten. Alliansregeringen gav myndigheten ett utvidgat uppdrag att även belysa och informera om kommunismens oerhörda brott mot mänskligheten. Många av oss som är här inne eller som följer debatten på annat håll kan säkert dra sig till minnes vårens informationsinsatser, inte minst de gedigna seminarier och skrifter som har tagits fram. Granskningstemat för anmälningen rör om statsrådet genom ett uttalande som gjordes vid om kriget har styrt myndigheten för levande historia. majoritet finner att så inte är fallet. Statsråd ska hålla sig försiktiga i sina uttalanden så att uttalandena inte uppfattas som direktiv till en myndighet. I det aktuella fallet beslutade regeringen kollektivt om ett regleringsbrev om samarbete med andra organisationer . Den svenska konstitutionella ordningen innebär att statsråd inte kan agera på egen hand, utan att beslut och riktlinjer tas av regeringen kollektivt enligt 7 kap. 4 § regeringsformen. Ett enskilt statsråd har för tydlighetens skull inte konstitutionell rätt att ensam befalla över myndigheter. Det är också inledningsvis viktigt att betona myndigheters följsamhet av regeringsdirektiv och föreskrifter enligt 11 kap. 6 § regeringsformen. Det är också viktigt att trycka på den auktoritet och integritet myndighetscheferna besitter, särskilt när vi i ska göra bedömningen om hur ett uttalande varit förenligt med regeringsformen eller inte och hur myndigheten uppfattar ett eventuellt uttalande. Det är således 11 kap. 7 § regeringsformen som är central i detta ärende, det vill säga har statsrådet avsiktligen påverkat myndigheten otillbörligt? Vad har vi sagt tidigare? granskning vad gäller olika former av uttalanden från statsråd och eventuell styrning har kommit att bli oändligt många spaltmeter. Dessvärre resulterar det aldrig i en kioskvältare och fungerar heller inte som kvällslektyr för oss riksdagsledamöter, som fortsätter att göra anmälningar på givet tema. Under de granskningar jag varit med om har vi behandlat frågan ett flertal gånger, oftast med givet resultat i stil med statsråd har också yttrandefrihet. Under föregående , det vill säga 2006/07, gjordes en översiktlig genomgång av granskning av uttalanden . Den centrala frågan har varit om uttalandet varit ägnat att påverka förvaltningsmyndigheters grundlagsreglerade självständighet. Har det verkligen varit statsrådets avsikt att påverka myndighetsutövning mot enskild eller mot kommun eller att påverka myndighetens tillämpning av lagen? Sammanfattningsvis finns det återkommande meningar i KU:s ställningstaganden: 1. Självfallet har statsråd i likhet med alla andra medborgare rätt att göra uttalanden av olika slag och i olika sammanhang. Det krävs viss återhållsamhet och försiktighet från statsråds sida. Statsrådets avsikt med uttalandet är av stor betydelse. Myndighetens uppfattning av uttalandet är likaledes av stor betydelse. Jag kan konstatera att majoriteten i KU följer tidigare praxis vad gäller uttalanden av statsråd. ska hålla sig till given praxis och inte vara en sandlåda för partipolitiska pekfingrar. Därför tycker jag inte att trampade över sina konstitutionella ramar, och därför skulle jag också vilja avsluta med att läsa upp det ställningstagande som utskottets majoritet har kommit fram till: Utskottet har tidigare framhållit att statsråd bör iaktta viss försiktighet så att ett uttalande av ett enskilt statsråd inte riskerar att uppfattas som direktiv till en myndighet. Sådana ska meddelas kollektivt av regeringen, exempelvis i form av regleringsbrev. Granskningen föranleder inte något annat uttalande av utskottet. Därmed yrkar jag på godkännande av utskottets anmälan. F.d. statsrådet hantering av sändningstillstånden för digital-tv (avsnitt 6.3) 211 i (s): Det var ett stort beslut fattade vid /97, då beslöt att skulle gå över från analoga till digitala tv-sändningar. Det fanns många fördelar. Kostnaderna för programföretagen blev lägre eftersom man slapp sända både analogt och digitalt. Det skapades mer utrymme för fler programtjänster, vilket innebar ett större och bredare utbud för konsumenterna med både fler fria tv-kanaler och möjlighet att genom marknätet få tillgång till ett antal betalkanaler, så kallade krypterade kanaler. Eftersom den totala genomgången skulle vara genomförd fanns behov av att ge sändningstillstånd för en övergångsperiod av , 2006 och 2007, enligt det dåvarande regelverket. Det fanns nu mer utrymme i marknätet, vilket innebar att fler kanaler än tidigare kunde få sändningstillstånd. Dåvarande regelverk gav också utrymme för regeringen att förena tillstånd med villkor om att sända okrypterat alltså gratis och fritt för konsumenterna. Detta klargjorde regeringen i sitt beslut . Vi gav Radio- och i uppdrag att även ange vilka företag som avsåg att sända okrypterat. Detta var i linje med beslut, där det från alla partier som stod bakom beslutet, alltså även och , betonades mervärdet för konsumenterna i form av fler kanaler och en vinnvinn-situation för både marknaden och konsumenterna eftersom det fanns utrymme för fler programbolag att få sändningstillstånd. KU behandlade frågan om sändningsvillkor och tillgänglighet i det digitala nätet . KU var inte helt nöjt med regeringens förslag och tillkännagav för regeringen att regeringen skulle återkomma till med förslag i bland annat krypteringsfrågan och riktlinjer för tillståndsgivning. Regeringen hörsammade ganska omgående tillkännagivande och beslutade om tilläggsdirektiv till den pågående utredningen, Radio- och tv-lagsutredningen. Därför tycker vi från Socialdemokraterna att det är en märklig skrivning som majoriteten har i utskottets ställningstagande när majoriteten påtalar vikten av att regeringen ska hörsamma tillkännagivande. Det kan lätt tolkas som att regeringen inte har gjort detta. Men snabbare än så här, , kan man väl knappast begära att ett tillkännagivande ska hörsammas? I detta ärende kan vi heller inte anse att statsrådet gick utöver vad han fick uttala sig om när han i ett pressmeddelande, efter att regeringen fattat sitt beslut, gör sitt uttalande om bredare utbud och fler gratiskanaler. Detta låg i linje med både intentioner och regeringens beslut. Inte heller kan före detta statsrådets pressmeddelande när Radio- och lägger sitt förslag till regeringen om vilka verket anser ska få sändningstillstånd, eller pressmeddelandet när regeringen har fattat sitt beslut om vilka som har fått tillstånd, sägas gå utöver vad då gällande regelverk eller regeringsbeslut omfattade. Det är ju det då gällande regelverket som vi i KU måste utgå ifrån när vi , efter att pressmeddelandena gått ut, gör vår granskning. Statsrådet följde gällande regelverk. Han uttalade sig efter att regeringen hade fattat sina beslut, och uttalandena låg i linje med vad både regering och riksdag uttalat och vad regelverket tillät. Därför kan vi inte i detta ärende, herr talman, ställa upp på majoritetens ställningstagande. Vi står bakom vår reservation men avstår från att yrka bifall till den för tids vinnande. 212 (): Vi börjar väl bli varma i kläderna nu och har kommit in i andra andningen, som så korrekt påpekade. Vi kan egentligen hålla på hur länge som helst! Men det är klart att jag kan tänka mig att ledamöterna vill sluta i rimlig tid, och hänger det på mig, herr talman, kommer vi att kunna avsluta med en kvällsfika. Om det blir en nattmacka kommer snarare att bero på om kommer att reta upp några på vänsterkanten eller ej. Som tidigare påtalats av bland annat Per är utskottets uppgift att främst granska ur ett konstitutionellt och administrativt perspektiv och inte ett politiskt. Det ärende vi nu behandlar handlar om huruvida , kulturminister, agerat utifrån kraven på saklighet och opartiskhet vid hanteringen av sändningstillstånd. Det utskottet granskat är om uttalanden av dåvarande ministern gått längre än vad som uttrycks i regeringsbeslutet och om uttalandena uppfattades som direktiv till den handläggande myndigheten. En majoritet av utskottets ledamöter anser att ministerns uttalande gick utöver regeringsbeslutet. Som grund för denna ståndpunkt hänvisar utskottet till bland annat pressmeddelande från där statsrådet meddelar att han ska prioritera gratiskanaler, en inriktning han gett uttryck för tidigare. Jag medger gärna att gränsen mellan vad som kan uppfattas som direktiv till en myndighet och ett allmänt uttalande om viljeinriktning ibland är hårfin. anser att uttalandet av dåvarande statsrådet avsåg kommande beslut om sändningstillstånd, vilket också påpekar, och således ej torde ha påverkat Radio- och eller något av de sökande programföretagen. Utskottet kan inte belägga att statsrådets uttalande påverkat myndigheten eller fått företagen att agera på ett speciellt sätt för att uppnå fördelar. Utskottet noterar dock att i det aktuella regeringsbeslutet anges att Radio- och ska ange vilka företag som har för avsikt att sända okrypterat. När verket lämnade sitt förslag till regeringen om vilka ytterligare programföretag som borde få tillstånd att sända i det digitala marknätet angavs fyra frikanaler och sex betalkanaler. Regeringen tog sedan beslut om att ge tillstånd till fyra frikanaler och tre betalkanaler. Utskottet noterar också att publicerade en artikel där man påstod att de kommersiella och var exempel på kanaler som fått sina tillstånd mot att de sände gratis. Utskottet vill genom sitt ställningstagande påtala vikten av att statsråd bör iaktta viss försiktighet så att uttalanden inte riskerar att uppfattas som direktiv till en myndighet. Direktiv ska alltid meddelas kollektivt av regeringen. Ett uttalande får inte heller leda till att en beslutsprocess utåt uppfattas på annat sätt än vad det faktiska beslutet innebär. Jag yrkar på godkännande av anmälan. 213 (): Jag ska försöka att inte bli alltför långrandig. Grunden för anmälan är att vi var fem partier som gjorde en överenskommelse 2003 eftersom vi ville avvisa regeringens proposition som bland annat innehöll krav på ett utökat fri-tv-tänkande. Då var vi överens om att det var faktiskt som föreslog det principen skulle vara att programbolagen själva avgjorde om de var fri-tv- eller betalkanaler. granskar vi ju inte överenskommelsen mellan partierna utan vad som sedan skrivits och sagts i olika sammanhang utifrån regelverket. Då kan man konstatera att principen tog sig uttryck i att vi skickade frågan om kryptering eller icke-kryptering tillbaka till regeringen. Vi ville helt enkelt att regeringen skulle återkomma till i denna fråga. Men man hade inte återkommit till i det här aktuella fallet. I den meningen hade man inte, innan man intog inriktningen om fri-tv, fullföljt krav i den delen. Det är bara att notera att så är fallet. har ju tillkännagivanden ingen rättslig grund. Det är fråga om allmänna önskemål, och KU har sagt hur man ska hantera detta även om man inte delar uppfattning när det gäller tillkännagivandet. Det är alltså den delen. När det sedan gäller beslutet och hanteringen i det sammanhanget sades det i själva beslutet till Radio- och att man skulle särredovisa om det skulle vara betal-tv eller fri-tv, men det sades ingenting om att man skulle gynna en viss grupp, till exempel fri-tv. Det framgick däremot av pressmeddelandet. Det var också så det uppfattades av marknaden. Jag har kollat detta med åtminstone en aktör, och de hade uppfattat det just på det sättet, och som det förmodligen också var ämnat att uppfattas. Om regeringen i beslutet till Radio- och lagt in att man skulle gynna fri-tv-kanaler hade jag inte behövt stå här och orda så mycket om denna fråga. Men gjorde man inte det. Här anvisade utbildnings- och kulturministern ett slags gräddfil för fri-tv-kanalerna. som jag funderade på den här frågan läste jag i Offentligrättsliga principer, som handlar om just kraven på saklighet och opartiskhet. Jag förstod då att när det gäller opartiskhet handlar det om hur det uppfattas utåt. Det är anledningen till att vi lugnt bara konstaterar att utbildnings- och kulturministern gick utöver beslutet i sitt pressmeddelande. Dessutom bekräftade han senare att han hade den inriktningen, trots att det av beslutet till Radio- och inte framgick att det skulle finnas sådana gräddfiler. Det är ett enkelt konstaterande majoriteten gör i den delen. 214 i (s) replik: Betyder det något, , att regelverket tillät att ställa villkor? I sades under debatten att det var ett sätt att markera mervärdet för konsumenten och att konsumenten också skulle vara motiverad men att det även var viktigt att nischkanalerna fick plats och möjlighet att ta betalt och teckna abonnemang. Så sade i debatten. Jag har läst protokollet. Jag kan inte tänka mig att det fanns någon som kunde misstolka att i det utrymme som gavs fanns ett mervärde för marknaden, vilket det också blev, för det kom in krypterade betalkanaler i marknätet, något som inte hade funnits tidigare. Det fanns frikanaler, ett ökat antal sådana. Men anmälan, , kommer efter pressmeddelandena. Jag är väldigt nyfiken på om det var debattartikeln i tidningen som fick att skriva anmälan. hade ju varit med på hela resan och med all säkerhet sett pressmeddelandena och skulle mycket väl ha kunnat reagera då. Eller handlar det om den proposition som är en följd av detta och som den nu sittande regeringen antagit? Som det står i artikeln är det två kanaler som riskerar att bli betalkanaler för konsumenten; därmed får konsumenten betala dyra pengar. Är det orsaken till att det kommer in en anmälan efteråt? Det är jag mycket nyfiken på. 215 () replik: Det är intressant att är nyfiken på mina funderingar.