prot · GV0976 · 2008-03-11 00:00:00 — Självfallet kommer jag att använda mig av det resultat som detta projekt, i vilket många är inblandade, kommer fram till. Vad riskerar vi att göra om vi då bara fokuserar på det här och ändå tänker oss tanken att vi skulle förbjuda industriella transfetter? Det blir lite grann som att sila mygg och svälja kameler. Det är det mättade fettet som vi enligt alla rekommendationer som finns i världen tar in för mycket av i genomsnitt i befolkningen. Det är det mättade fettet som är problematiken, och det är en stor problematik. Vi måste hjälpas åt med att sprida kunskap om goda matvanor där vi totalt minskar intaget av mättade fetter. Är det då möjligt för den aktiva konsumenten att välja bort det man tror är mindre bra alltså det industriellt framställda transfettet? Ja, det är det. Nyckelhålsmärkta produkter får till exempel inte innehålla något transfett alls enligt den definition som finns. Kan vi göra ytterligare på märkningsområdet? Ja, det kan vi. Som jag nämnde i min tidigare kommentar i debatten kan vi följa det arbete som pågår vad gäller de direktiv som är under omarbetande, alltså förordningen om märkning och näringsvärdesdeklaration. Slutligen: Vad har vi för källor? En av de källor som vi har och som vi har möjlighet att följa år är matkorgsstudien. Jag är mycket väl medveten om att alla i inte lever efter matkorgen, men den speglar ändå vad genomsnittssvensken i äter och tar in . 71 (): Till skillnad från bryr vi miljöpartister oss om alla konsumenter, och inte bara om de duktigaste konsumenterna som klarar av att ta in informationen på förpackningarna och begripa vad den faktiskt säger. Jag blir mycket oroad när ministern talar om konsumenterna och så tydligt betonar formuleringen det man tror är mindre bra. Jag tycker att det är olyckligt att en minister så tydligt formulerar sig på det sättet. Visst finns det alltid en viss osäkerhet i det vetenskapliga läget på alla områden. En sak kan vi säkert veta, och det är att kommer vi att veta mer än vi vet . Vi har hört till exempel berätta om förhöjda cancerrisker och så vidare. Den industriellt framställda transfettmolekylen ser inte alls likadan ut som den naturliga. Den kolatom som förmår göra transformeringen och räta ut det hela sitter företrädesvis på samma ställe på de industriellt framställda molekylerna och inte som på de naturliga, jämnt fördelade över molekylens längd. Man kan inte jämföra dem på det sättet. Det här är ett av de försök man gör från att negligera den kunskap som finns. Man slätar liksom över den genom att säga: Ja, men det är inte farligt på samma sätt. Vi jobbar ju inte med att försöka minska användningen av de naturliga transfetterna från till exempel mjölkprodukter. Jag tycker att det är olyckligt att man underblåser de myter som finns i stället för att ta fasta på de kunskaper som finns. Man borde försöka ta dem till vara. De industriellt framställda transfetterna finns i det mättade fettet. Det finns alltså ingen motsättning i att arbeta med båda frågorna, fru talman. 72 Jordbruksminister (): Låt mig tacka för att jag har fått den frågeställning och den interpellation jag har fått. Det är viktiga frågor eftersom de handlar om mat. Vi äter ju alla ett par , och därför är det viktigt att vi diskuterar detta som vi allesammans gör . Låt mig avslutningsvis säga att transfetter finns främst i de livsmedel som innehåller mycket mättat fett. Ju mer vi minskar konsumtionen av mättat fett, desto mindre mängd transfetter får vi därmed i oss. Låt mig också säga, apropå vad jag bygger mina påståenden på, att det inte finns något underlag som stöder att industriellt framställda transfetter är mer skadliga än naturligtvis transfettsyror. Därför kan jag inte påstå något annat, . Jag har ju inget underlag att ställa bakom mig som minister. Allra sist konstaterar jag att transfettsyror har satts i samband med hjärt-kärlsjukdomar men även med andra hälsoeffekter. Det gäller bland annat prostatacancer, som jag nämnde i mitt interpellationssvar, typ 2-diabetes och allergier. Men den europeiska livsmedelsmyndigheten har inte funnit något klart belägg för att det är så. Den forskning som finns är motstridig. Man kan inte säga om det finns något sådant här samband eller inte därav också mina något vaga svar i sammanhanget. Jag måste ju vara säker på saker och ting. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2007/08:408 om remissinstansernas kritik mot vårdnadsbidrag 73 Socialminister (): LiseLotte har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att 1.vårdnadsbidraget inte ska inkräkta på barns rätt enligt till förskola, 2.vårdnadsbidraget inte ska strida mot de av uppsatta målen för jämställdhetspolitiken, 3.propositionen om vårdnadsbidrag ska innehålla en konsekvensanalys om vårdnadsbidragets effekter för samhällsekonomin, jämställdheten och barns rättigheter. Regeringen vill utveckla och modernisera den svenska familjepolitiken. Avsikt och ambition är att stödja föräldrarna i de val de gör i sin vardag. Införandet av ett frivilligt kommunalt finansierat vårdnadsbidrag är en reform som efterfrågas av många föräldrar i och kommer att bli ett alternativ för de föräldrar som önskar mer tid med sina barn. Med ett vårdnadsbidrag kan föräldrar välja mellan att ta hand om sitt barn i hemmet eller att kombinera detta med förskoleverksamhet eller annan barnomsorgsverksamhet. På detta sätt blir det möjligt att på olika sätt kombinera vistelse i förskoleverksamhet och omsorg i hemmet med förvärvsarbete. Det är viktigt att se att barn är personer med olika behov och att det är föräldrarna som har huvudansvaret för barnets välbefinnande och att se till barnets bästa. LiseLotte ställer tre frågor till mig som alla berör vitt skilda aspekter av vårdnadsbidraget. På frågan om vårdnadsbidraget och vill jag börja med att säga att vårdnadsbidraget inte på något sätt strider mot vad som stadgas i . I stället är det så att av följer att staten ska respektera det ansvar och de rättigheter och skyldigheter som tillkommer föräldrar och att staten ska göra sitt bästa för att säkerställa att båda föräldrarna har ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Barnets bästa ska för dem komma i främsta rummet. Föräldrar ska i sammanhanget få lämpligt bistånd då de fullgör sitt ansvar för barnets uppfostran. Det är därför av stor betydelse för barnet att samhället stöttar föräldrarna i deras föräldraroll. Barnets rätt till båda sina föräldrar ligger till grund för hur samhället väljer att organisera och stimulera föräldrarna att i början av barnets liv ta hand om barnet. Det är av avgörande betydelse för barnet att båda föräldrarna erbjuds verkliga möjligheter att vara föräldralediga. Regeringen anser att vårdnadsbidraget gör det möjligt för föräldrar att tillbringa med sina små barn, vilket också innebär ökade möjligheter för föräldrar till små barn att ta större hänsyn till barnets behov. Det är en betydelsefull fråga i vilken omfattning barn får vårdas av sina föräldrar under sina första levnadsår. Vårdnadsbidraget gör det möjligt för små barn att få god omsorg av sina föräldrar och i en omfattning föräldrarna själva önskar. Regeringen bedömer att detta sammantaget får positiva konsekvenser för barn. På interpellantens fråga om vårdnadsbidraget och de av uppsatta målen för jämställdhet vill jag betona att vårdnadsbidraget inte står i strid med dessa. I detta sammanhang är det också viktigt att understryka att vårdnadsbidraget inte är en reform med fokus på jämställdhet utan med fokus på att stärka barnperspektivet. Regeringen vill utforma en politik som gör det möjligt för både kvinnor och män att kombinera familjeliv med arbetsliv. Förutsättningarna för både kvinnor och män att ta ett aktivt och jämlikt ansvar för föräldraskapet bör förbättras, med utgångspunkt i familjernas självbestämmande. Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Vårdnadsbidrag ger män och kvinnor lika rätt att utnyttja bidraget. Det är svårt att förutse hur många kommuner som kommer att välja att införa vårdnadsbidrag och hur det kommer att utformas i den enskilda kommunen. Även förhållanden som att vårdnadsbidraget kan kombineras med fullt förvärvsarbete likaväl som det kan användas för att minska arbetstiden för den ena eller båda vårdnadshavarna gör att det kan vara svårt att förutse omfattningen och konsekvenserna av förslaget. Regeringen avser att följa utvecklingen ur både ett barn- och ett jämställdhetsperspektiv. På frågan om innehållet i propositionen avser regeringen att återkomma till i vår med en proposition om vårdnadsbidrag. Självklart kommer denna att innehålla avsnitt som behandlar konsekvensanalyser. 74 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. När jag hör svaret blir det väldigt tydligt att och jag befinner oss i olika världar med olika verkligheter. Låt mig ge ett exempel. I svaret säger statsrådet att regeringen vill modernisera den svenska familjepolitiken. Jag undrar vad det är för modernt med ett bidrag som i praktiken kommer att bli en fälla för kvinnor, och då främst för kvinnor som redan har en svag ställning på arbetsmarknaden. Är det en modern familjepolitik att lägga fram ett förslag som baseras på kärnfamiljsmodellen när vi vet att många familjer består av en ensamstående förälder med barn? Om regeringen och ville vara moderna skulle de i stället införa förkortad arbetstid med bibehållen lön. Det skulle verkligen gynna alla barn och föräldrar. Jag och många av remissinstanserna är oroliga för vilka samhällsekonomiska konsekvenser vårdnadsbidraget kan få. Något svar på det lämnar inte statsrådet. Min interpellation handlar emellertid egentligen inte om vårdnadsbidragets vara eller inte vara. Nej, det jag vill diskutera med statsrådet är hur han och regeringen tänkt när de läst remissvaren. Tar regeringen till sig av den massiva kritik som finns i remissvaren? Det är många frågetecken som uppstår, ännu fler än de som jag tagit upp i min interpellation och mina frågor. Några saker är extra tydliga i remissvaren. Jag ska ta dem lite kortfattat. Trots att det skiljer i uppfattningen om själva vårdnadsbidraget är man kritisk till många saker i promemorian. Det kommer att bli en fördyring för kommuner genom krånglig och tidskrävande administration. De kanske saknar kunskaper om ärendena. Kommer merkostnaden att tränga undan resurser för annan verksamhet? Och hur kommer avgränsningen mot andra ersättningssystem att fungera? Det kommer att behövas mer resurser till , och frågan är om domstolarna kommer att klara av ärendena från denna helt nya målgrupp. Det är några av de frågeställningar och farhågor som finns i remissvaren. En sak som man kan märka är att många av dessa farhågor och frågor finns i borgerliga kommuner, som egentligen är positiva till vårdnadsbidraget. De hyser, trots detta, farhågor om vad som kommer att hända. Jag har i min interpellation valt att fokusera på några områden. Det första och kanske viktigaste är barnperspektivet. Trots att ministern i svaret bedyrar att man verkligen tänkt ur ett barnperspektiv anser jag att det lyser med sin frånvaro. Också säger i sitt remissvar att till stor del saknas diskussioner om vilka effekter vårdnadsbidraget får i ett barnperspektiv. Som förslaget nu är utformat riskerar man likvärdigheten mellan olika kommuner. Det är något som tidigare kritiserat för. Jag undrar om ministern anser att det är bra att barn och föräldrar, familjer, kommer att behandlas olika beroende på vilken kommun de bor i. Många kommuner befarar att vårdnadsbidraget kommer att ta resurser från förskoleverksamheten och att kvaliteten därmed försämras. Det vi sett tidigare i är att den sociala snedrekryteringen i och med den utbyggda förskolan försvunnit. Men om vårdnadsbidraget får samma effekter som i och kommer det att innebära att barn med invandrarbakgrund och barn till föräldrar med kort utbildning i mindre utsträckning än andra barn får tillgång till förskola. Återigen undrar jag därför: Vad är det för barnperspektiv i det? Tycker att det handlar om ett barnperspektiv när barn som till och med har behov av extra stöd riskerar att få en sämre förskoleverksamhet eftersom kommunerna får ökade kostnader på grund av vårdnadsbidraget? Jag undrar också vad statsrådet menar med att, som det sägs i förslaget, en långtidssjukskriven inte ska ha rätt till vårdnadsbidrag. Jag anser att ett barn som är hemma med en långtidssjukskriven förälder har stort behov av kamrater och förskola. Var finns barnperspektivet i det? 75 (): Vårdnadsbidraget ses av många som ett stort steg bakåt i tiden, tillbaka till kanske 50-talet, med tanke på den syn man har på familjebildning och jämställdhet. Lite skrämmande är det att en svensk regering väljer att göra den typen av reform. Jag bor i kommun i . Där ska man från och med införa vårdnadsbidrag. Det lite förvånande och också märkliga är att man i går i en direktsänd debatt i lokalradion kunde höra det centerpartistiska kvinnliga kommunalrådet säga att de inte riktigt vet hur många föräldrar som kommer att ta del av vårdnadsbidraget, men hon hoppades att det kanske skulle bli 2530 stycken. Detta sade hon som svar på journalistens fråga. Som radiolyssnare blir man förvånad. Är det på det sättet man planerar reformer och en utveckling av kommunen? Kommunalrådet ville nämligen också föra fram att införandet av en sådan reform handlade om valfrihet och utveckling. Att då inte göra någon konsekvensanalys av reformen och vilken betydelse den får är, som LiseLotte påpekade i sitt inlägg, märkligt. Detta är en bild av verkligheten. Man har inte gjort några analyser av vad detta får för betydelse för kommunen om man hoppas att man får så här många barn. Den tjänsteman som är ansvarig hos barn- och utbildningsnämnden har inte fått en enda förfrågan från någon förälder. Det är ungefär tre och en halv månad kvar tills man ska införa den här reformen. Det skapar också osäkerhet för mig som är medborgare i kommunen. Hur ska det bli , och hur blir det med förskolan? Man måste väl ändå ha tänkt igenom detta? Någonstans går detta också tydligt att utläsa ur ministerns svar. Det är ju inte bara i kommunen man inte har gjort någon konsekvensanalys, utan man har inte gjort det i regeringen heller. Ministern säger mycket tydligt i svaret: Det är svårt att förutse hur många kommuner som kommer att välja att införa vårdnadsbidrag och hur det kommer att utformas i den enskilda kommunen. Det är precis detta som LiseLotte efterfrågar i sina tre punkter. Vad blir det för konsekvenser? Vad gör man för samhällsanalys, och vad gör man för analys av hur detta slår för jämställdheten? Det kan vara intressant att höra när nu ministern kommer tillbaka med ett nytt inlägg om han lite mer kan peka på de eventuella konsekvenser detta får i stället för att bara köra på i ett bakåtsträvande som för och framför allt kvinnor ett steg bakåt i tiden, där de ska stå hemma vid spisen och laga mat till familjen. Vad kommunalrådet i också sade var: Kvinnor känner kanske ett större intresse av att vara hemma med sina barn. Jag är inte helt övertygad om det. Jag tror att i dagens moderna samhälle vill mammor och pappor dela lika på omsorgen om barnen. 76 (): Det som slår en när man tar del av sådana här interpellationer är att de är ungefär som om man skulle prata om luftfart utan att över huvud taget nämna flygplan. Jag hade den naiva tron att den här frågan skulle handla om barn och att det skulle finnas ett barnperspektiv där man tar upp kopplingen mellan barn och föräldrar och den ökade möjligheten till det. Vi hör här talas om valfrihet. Förslaget från interpellanten är fritt från val. Alla val ses som ett hot, för den stackars föräldern klarar inte av att välja. Den viktigaste remissinstansen är enligt min uppfattning . Hon tycker att detta är bra. Är det inte barn denna fråga handlar om? När man tar upp barnperspektiv, vad handlar det då om? Jo, man talar om barns rätt till förskola. Det är väl gott, men barns rätt till sina föräldrar lyser med sin frånvaro. Man har precis tankar , och så säger man att det är en modern barnpolitik! Det mest förödande med vänsterfalangens resonemang är att man nu gör föräldrar osäkra. Man tar bort föräldrars tro på sig själva, på att de ska klara sin roll. Det ser vi på alla de råd och upplysningar man får i pappautbildningar och så vidare. Man blir osäker av att det talas om att det är bäst att man lämnar sitt barn till en utbildad pedagog på förskolan. Det är viktigare, men barnets behov av koppling till sina föräldrar, som är belagt vetenskapligt, pratar man inte alls om. När det gäller ekonomin i kommunen står det märkligt nog i interpellationen att om ekonomin i kommunen skulle förstärkas genom vårdnadsbidraget vilket den kan göra för dem som står för utbyggnad och så vidare antar man att kommunpolitikerna använder de pengarna till att sänka skatter, inte till att öka kvaliteten i barnomsorgen. Det är ju precis tvärtom. Får vi ökade resurser får man ju vänta sig att kommunpolitiker är så kloka att de stärker de sociala insatserna i kommunerna efter behov. Det är precis tvärtemot resonemanget i interpellationen. Jag tror att det är viktigt att de som är föräldrar till unga barn känner sig styrkta i att vi här i kammaren tror på dem och deras möjligheter att ta hand om sina barn om de vill och att de själva är mogna och förmögna att hemma vid sitt köksbord avgöra vad som är rätt för vart och ett av de barn som sätts till världen. Även inom familjen har barnen olika behov. Det kan många vittna om, inte minst Per Kågesson, som ju lämnade Socialdemokraterna med tanke på den enögda barnomsorgspolitik som förs. Jag är glad över att ministern ställer upp på att utveckla barnomsorgen på detta vis. Detta är bara en del. Vi pratar också om jämställdhetsbonus för att öka jämställdheten och om barnomsorgspeng, som kan möjliggöra för fler att få alternativ barnomsorg, kanske i glesbygd, vilket är bra för både föräldrar och barn. Jag tror på föräldrar, och jag hoppas att de går en ljusare framtid till mötes med detta förslag. 77 (): var jag på en förskola i i . Det var en förskola som hade sex avdelningar och en massa barn från hela världen. När jag åkte hem därifrån var det två saker jag kände. Jag kände vilken oerhörd rikedom vi har i alla dessa barn, och att vi faktiskt måste satsa på att ge dem goda möjligheter att växa upp och känna att de blir en del av vårt samhälle, blir trygga och får utbildning. Jag kände hur viktig förskolan är för alla dessa barn från , , , kurdiska , och så vidare. Precis som LiseLotte sade kan man se att där man har testat vårdnadsbidrag, i , var det i hög grad just dessa barns mammor som stannade hemma. Det var just dessa barn som inte gick i förskola. Jag är mycket säker på att dessa barn riskerar att halka efter i sin svenska skolstart när de inte lär sig det svenska språket. Jag skulle i stället vilja att alla barn, även föräldraledigas och arbetslösas barn, hade lika rätt till förskola. Vi vet att om barnen kommer i förskolan får de bättre möjligheter till en god start i skolan. Jag tror också att det är bra om mammorna får möjligheter att gå utbildningar, skaffa jobb och komma in i det svenska samhället i stället för att hamna i att vara hemma väldigt länge med sina barn. Jag tycker att det är ett barnperspektiv när vi säger att vårdnadsbidraget inte gynnar vare sig de här barnen eller deras mammor. Jag tycker också att det är ett barnperspektiv att barn ska ha rätt till sin pappa. Jag vet inte om några av er såg Bröder som blöder. Det gick på tv. Det var en massa män som diskuterade sin manlighet, vad de ville vara, hur de ville vara för sina barn och hur de egentligen mådde. Ett gemensamt drag var den frånvarande pappan. Han hade inte funnits där utan varit någon annanstans. Det var inte för att man inte levde i familj med både mamma och pappa det hade många gjort men pappan var inte den som stannade hemma och tog hand om barnen. Inför gjorde TCO ett pappaindex. Enligt deras beräkningar skulle det ta att uppnå lika fördelning om den utveckling som är nu skulle fortsätta vad gäller männens uttag av föräldraledighet och att vara hemma när barnen är sjuka. Det ökade sist, och om den ökningen skulle fortsätta tar det alltså . Det tycker jag är alldeles för . Jag har en fråga till : Ska det inte finnas några jämställdhetsperspektiv alls när man lägger fram sådana här förslag? Det är ju tydligt att detta inte gynnar jämställdheten. Det är inte föräldrar som stannar hemma, som ministern sade, utan det är mammor som stannar hemma. Det är kvinnor som tar mycket större del av det obetalda arbetet än männen och som därför jobbar deltid, med sämre anknytning till arbetsmarknaden och sämre möjligheter till lön och pension. Det är arbetsgivare som på många sätt diskriminerar kvinnor därför att man väntar sig att kvinnor i fertil ålder är presumtiva föräldrar och kommer att vara borta mycket mer från jobbet än männen. Vore det inte bättre att satsa på att få män att stanna hemma mer och på en individuell föräldraförsäkring för både barnens, kvinnornas och männens skull? 78 Socialminister (): Tack för alla friska tankar och frågor! Tiden kommer knappast att medge att jag besvarar alla frågor, för de har kommit i en mycket stor mängd. LiseLotte börjar med att säga att vi lever i olika världar, eftersom vi har lite olika ingångar i den här frågan. Det är möjligt att det kan uppfattas på det sättet. Men utgångspunkten för min del och där tror jag att vi skiljer oss åt är att kvinnor och män i dagens har en förmåga att bestämma själva. Det är möjligt att det är en något udda uppfattning i den här kammaren, där vi gärna tror att vi som politiker vet bättre än vad föräldrarna själva gör. Men jag står för den uppfattningen. Frågan om ensamstående var nästa sak som LiseLotte tog upp. De flesta små barn vi talar nu om barn växer upp tillsammans med båda sina föräldrar. Det finns en del som har valt att gå skilda vägar. Också för dem finns naturligtvis möjligheten till vårdnadsbidrag. Det står också i propositionen, som kommer att kunna läsas. Massiv kritik, säger . Man kan naturligtvis läsa de här remissvaren på olika sätt. En del myndigheter tar upp små tekniska saker. Vi kan titta på kommunerna, som LiseLotte gjorde. Kommuner och Landsting, alltså samlingsorganisationen för kommuner och landsting, tillstyrker det här. När det gäller de enskilda kommuner som har yttrat sig är det 15 kommuner som tillstyrker och fem som avstyrker det. Där har vi alltså ett ganska starkt stöd för den här saken. LiseLotte oroar sig för att det här ska vara krångligt och tidskrävande, alltså kräva administration. Ja, men det är ju en del av tillvaron. Se på den administration som krävs för att vi ska klara av de olika system som hanterar! Det kostar i storleksordningen och är ofantligt krångligt, men vi slår vakt om det, eftersom vi tycker att det är betydelsefullt att vi ska ha system som fungerar och som tjänar oss som medborgare och boende i . Sedan gäller det avgränsningar. Det finns tydligt reglerat. Det kommer LiseLotte att kunna se i propositionen. Det är avgränsningar mot andra system, och det är förstås oerhört betydelsefullt. Där finns också mycket av svaret när det gäller att man säger: Ja, men se på , se på och så vidare. har alltså ett annat system, när det här kommer på plats. Det är tydligt avgränsat mot andra ersättningssystem. Så är det till exempel inte i , utan där får alla en nationell så kallad kontantstøtte. Det sägs att barnperspektivet lyser med sin frånvaro. Nej, det är tvärtom. Det är barnperspektivet som är utgångspunkten för den här propositionen, i den meningen att vi faktiskt tror att det är föräldrarna som vet sina barns bästa. LiseLotte sitter gärna i den positionen att hon som politiker vet bättre än föräldrar själva. Där går en grundläggande skiljelinje. säger att detta är att gå bakåt , att det är skrämmande med den här typen av reformer.