prot · GV09110 · 2008-05-13 00:00:00 — Agerade vi där, arbetsmarknadsministern? Var det möjligt? Det innebär att inga rådsarbetsgrupper eller arbetsgrupper i Coreper har behandlat Lavalmålet. Inte heller lämnar något yttrande även om de senare diskuterat frågan vid olika tillfällen, vilket även gjort. Likadant var det vid träffen inför förhandling . Om man frågar efter papper från det svenska finns där inga protokoll, inga rapporter från dessa möten. Det som finns är diarieförda dokument om mötesinbjudningar, närvarolistor och liknande. Lätta på förlåten , arbetsmarknadsministern. Ta chansen, sätt ned foten och säg att nu ska svenska kollektivavtal gälla på svenska arbetsplatser, och det ska den borgerliga regeringen se till. 8 (): Jag har inte ställt någon interpellation och känner mig därför inte förpliktad att tacka arbetsmarknadsministern för svaret. I stället vill jag tacka interpellanterna för denna möjlighet att diskutera kollektivavtal och konflikträtt. Det är ju inte vilka frågor som helst. Konsekvensen av domar i både Vaxholmsfallet och Rüffertfallet blir att löntagare från andra länder inte har rätt till samma lön som värdlandets kollektivavtal ger inhemska löntagare. Det kommer att leda till social dumpning och till att seriösa företag konkurreras ut. De som följer kollektivavtalen och ger rimliga villkor kommer inte att kunna vinna några anbudsupphandlingar. Då frågar man sig: Är regeringen egentligen ganska nöjd med domar? Så säger man naturligtvis inte, men det säger i talarstolen pekar mot att man egentligen tycker att det är ganska bra att ifrågasätter den svenska arbetsmarknadsmodellen. Arbetsmarknadsministern säger nämligen att EG-rätten ska respekteras fullt ut. Vidare säger arbetsmarknadsministern att vi ska avvakta bedömningar och förslag. Det ska vi vänta med till . Ja, då är sannolikt Lissabonfördraget genomtröskat i . Vi har inga möjligheter att påverka EU. Vi har inga möjligheter att begära ett undantag. Arbetsmarknadsministern vill inte ha en social klausul utan säger att Lissabonfördraget innebär att löntagarnas rättigheter stärks, för där lyfts flera av dessa rättigheter fram. Då talar mot bättre vetande. har nämligen sagt att kommissionen anser att rättspraxis inte på något sätt kommer att påverkas av att Lissabonfördraget antas. Ministern säger också att regeringen deltar aktivt i diskussionerna om ett socialt . Det är inte värt mer än orden som uttalas. Jag är rädd för att och regeringen är ganska nöjda. Här kommer och ifrågasätter svensk arbetsmarknadsmodell, kollektivavtal och konflikträtt, och svenska löntagare ska tvingas acceptera försämringar med hänvisning till att Europeiska unionen har fattat beslut. Jag är ganska nöjd med denna interpellationsdebatt, för den visar att Socialdemokraterna, och i artiklar även LO och TCO, tydligt närmat sig hållning. Detta är inte en fråga som enbart kan lösas nationellt. sade tidigare i talarstolen att det inte räcker med vad kan göra på nationell nivå. Det är helt rätt. Det är så sant som det är sagt. Vi måste göra mer än så. Frågan är vad vi ska göra. dömer med som grund. De bryr sig inte om svensk lagstiftning. Har ni hört på maken? De bryr sig inte om vad vi fattar för beslut genom lex eller andra lagar som riksdag handhar. Det struntar de högaktningsfullt i. De dömer med som grund. Därför är det endast en ändring av fördraget eller ett juridiskt bindande undantag som ger oss ett fullgott skydd. Det är den enda linje som finns för att förhindra att i liknande fall dömer mot svenska löntagares intressen. I grunden handlar konflikten om vilken inställning man har till EU. Har man en aktivistisk, påverkande inställning eller en passiv inställning som innebär att man tyst och stillatigande accepterar diktaten från EU:s institutioner? Det är den linje som arbetsmarknadsministern förespråkar. Fullt ut respekteras var citatet om EG-rätten. Fullt ut respekteras innebär att vi lägger oss platt, att vi inte tänker bråka, men i ord tänker vi säga att vi står fast vid den svenska modellen. Ett krav på undantag skulle väcka uppmärksamhet i hela unionen. Det vore att påverka EU och inte bara passivt och stillatigande acceptera när Europeiska unionen ifrågasätter svenska löntagares rättigheter. Det är en modell som vi förespråkar. I detta anförande instämde och (båda v). 9 (): Också jag vill passa på att tacka för att dessa interpellationer ställts så att vi får tillfälle att återigen debattera denna viktiga fråga. har kritiserat det som vi upplever som regeringens nonchalanta sätt att hantera den allvarliga situation som uppstått efter Lavaldomen. Nonchalansen visade sig senast i gårdagens debatt i kammaren då sade att han inte kan kosta på sig att längta tillbaka till det rättsläge som gällde före Lavaldomen. För landets hundratusentals byggnadssnickare, betonggjutare, elektriker och alla andra som jobbar i branscher som är utsatta för internationell konkurrens ser situationen lite annorlunda ut. För dem gäller att de inte har råd att anpassa sig till det rättsläge som uppstått efter Lavaldomen. Det är nämligen deras löner, deras arbetsvillkor och i förlängningen deras jobb som hotas av den domen. Detsamma gäller för arbetare runt om i hela , också i de länder varifrån utstationerade arbetstagare vanligen kommer hit, till exempel och . De har inget intresse av att skickas runt som reavaror i EU efter att domen slagit fast att de inte har samma rättigheter som exempelvis svenska löntagare. Till skillnad från hela den europeiska fackföreningsrörelsen och sakkunniga jurister hävdar arbetsmarknadsministern att här inte finns några som helst problem med EU:s lagstiftning, att det här är en helt och hållet nationell fråga som vi ska lösa genom att anpassa vår lagstiftning och vår kollektivavtalsmodell till EU:s krav. Det är häpnadsväckande. Tänk om ett politiskt parti här i skulle föreslå att vi ska besluta hur kollektivavtalen ska vara utformade! Det skulle framstå som närmast bisarrt. talar gärna och ofta här om hur mycket han beklagar utfallet i Lavaldomen. Jag skulle vilja säga att de där tårarna luktar ganska mycket krokodil så länge ministern inte är beredd att lägga två strån i kors för att undanröja domens effekter på allvar. Det som krävs är en förändring av lagstiftningen på EU-nivå. Det är fler och fler som instämmer i detta; det är väl snart bara ministern och hans anhang i regeringen kvar. Eftersom det var tolkningen av förbud mot hinder för den fria rörligheten som gjordes till fackets och kollektivavtalens nackdel är det också på EU-fördragsnivå som problemet måste åtgärdas. Om det nu är så att regeringen beklagar utslaget i Lavalmålet borde den därför nu passa på att kräva hundraprocentiga ovillkorliga garantier för att vår kollektivavtalsmodell och vår strejkrätt inte står under kontroll. Det var det löftet vi fick när vi gick med i EU. Det borde vi rimligen kunna kräva också . Därför skulle jag vilja ställa en fråga arbetsmarknadsministern, eftersom han inte har varit villig att försöka få till stånd ett sådant här undantag och sådana här garantier för kollektivavtalsmodellen. Han vill under inga omständigheter lyfta upp det här på fördragsnivån. Kan arbetsmarknadsministern här och lova och löntagare att inte kommer att återkomma med nya domar mot fackliga stridsåtgärder med mindre än att vi får garantier för vår kollektivavtalsmodell i Lissabonfördraget? 10 (): Jag ska inte upprepa konsekvenserna av domen och så vidare. Det är det många talare som har gjort före mig här. Dock kan jag konstatera att den dom som kom förändrade mycket av bilden av hur svensk arbetsmarknad fungerar, inte minst hur den fungerar när utländsk arbetskraft är här och arbetar tillfälligt. Det har skapat mycket oro ute i samhället. Min känsla är att både arbetsmarknadsministern och regeringen i sin helhet inte vill se den oro som finns. Jag var på möten och träffade bland andra fackliga företrädare. Även småföretagare är mycket oroade, precis som någon annan sade här. Vad är det för rättsläge som gäller? Vi har sett en massa tolkningar av domen både seriösa och mindre seriösa, kanske man kan säga. De drar åt olika håll. Svenskt näringslivs tolkning var att det nu i princip är fritt fram att betala utländsk lön för dem som jobbar här. Den myten lever de på, och naturligtvis sprids den i kretsar. Det är därför det är svårt att få kollektivavtal, precis som det redovisas här. Och det är klart; om detta sätter sig varför ska man då skriva på ett svenskt kollektivavtal om man kan jobba efter ett annat som är mycket billigare? Det är så resonemanget går. Det är här ministerns ansvar kommer in tillsammans med hela regeringen. Det är ni som sitter på ansvaret. Se till det! Ni säger offentligt att ni värnar den svenska modellen och ska slå vakt om kollektivavtalet. Men så visa det då i handling, arbetsmarknadsministern! Som jag sade tidigare i en debatt här visar rapporter vi får från att arbetsmarknadsministern tiger när han är nere i EU. Han säger ingenting. Hans kollega, , sade så här i en debatt till när han bad att vi skulle få ta del av det ni gör i EU: Vi lyfter luren och ringer ibland! Det är klart att man inte ska registrera telefonsamtal; det har vi noterat förut. Men det är ju bra om allmänheten får se vad som händer på området och vad regeringen gör. När dessutom Socialdemokraternas partiordförande begär en debatt är det inte för att debattera det här en gång till med arbetsmarknadsministern. Det är därför att frågan är av en sådan vikt. Här hade statsministern en chans att redogöra för vad han tänker göra åt det här, hur han står för den svenska modellen och vad han är beredd att göra. Det hade varit ett ypperligt tillfälle att dämpa den oro som finns ute i samhället på området och säga att här är en regering som står upp för det här. Vi håller oss inte bara till den dagordning som är redovisad, utan jag är till och med beredd att lyfta upp en fråga på dagordningen eftersom den är så viktig. Så hade statministern kunnat säga. Dessutom finns det en alldeles ypperlig chans för regeringen och arbetsmarknadsministern att bilda allianser nere i . Ni älskar ju allianser. Det har ni sagt här. Ni är till och med beredda att satsa 4 miljoner på att tala om för svenska folket hur bra den svenska alliansen är. Det läste jag . Bilda en allians med tyskarna, irländarna och alla andra som är oroade för att andra löner kan gälla när man kommer in i det här! Det är ett alldeles ypperligt tillfälle. Jag tror att vi är överens, du och jag, Littorin, om att det inte räcker med att bara göra förändringar i den svenska lagen. Om vi långsiktigt ska dämpa oron för att det inte kommer en ny dom som sätter in andra käppar i hjulet i den svenska modellen bör man också ha ett ställningstagande från EU. Där bör det tydligt klarläggas att kollektivavtalen, precis som det står i utstationeringsdirektivet i sig, också kan vara en modell som gäller. Detta måste tydliggöras så att också förstår det när den dömer. Det arbetet måste göras med kraft, och där har arbetsmarknadsministern och även hans statsminister ett stort ansvar. Vi vill ha ett förtydligande om vad ni verkligen tänker göra där. Det svar som kom dämpar inte oron. Det späder möjligtvis bara på den. 11 (): Jag vill sälla mig till mina partikamrater som har tackat interpellanterna som interpellerar om denna fråga . Jag är också den första att skriva under på att detta är en alldeles särskilt viktig fråga. Jag är företrädare för ett arbetarrörelseparti där själva grunden är den svenska modellen. När arbetarrörelsens grundfundament håller på att rubbas tycker jag, som bland andra har sagt här, att det nog hade varit på sin plats att statsministern hade varit här. Det var ju han som fick frågan. När det gäller det nya , som ni nu vill kalla er och som ni gjorde en stor poäng av i valrörelsen, skulle vi från etablerade arbetarrörelsepartier kunna ställa oss en fråga vi som vet vad vi pratar om. Det gäller det här med åtgärder för att rädda den svenska modellen. Man håller på att krama ihjäl sig med den. Man ska krama ihjäl modellen, säger man, innan domarna har kommit. Men sedan börjar det bli lite annorlunda. Då kommer frågan man kan ställa sig. passar det tydligen helt plötsligt jättebra att utreda. Vi har sett massvis med förslag som bara klubbas rätt genom den här utan någon utredning alls. Men går det tydligen bra att utreda, och utredningen ska hålla på till . Man ska utreda den nationella lagstiftningen, fast vi nu tillhör EU. Vi ska liksom stå oberoende från det. Jag förstår inte ett smack av det här, Littorin. När det gäller Lissabonfördraget har man nu en ypperlig chans att visa att man kramar ihjäl dessa kollektivavtal och den svenska modellen. Då ska man också stå upp och visa att man bevisligen gör det. En juridisk bindande avtal om ett undantag för de svenska kollektivavtalen är vad du borde förorda nu för att övertyga den svenska fackföreningsrörelsen, mig som vänsterpartist och socialdemokratin om att ni är ett nytt arbetarparti. Men det gör ni inte. Här har ni stått under interpellationsdebatter och särskilda debatter och förhalat det här. Jag skulle vilja fråga ministern: ministern att Lissabonfördraget försämras om det kommer till stånd ett juridiskt bindande avtal om ett undantag för den svenska kollektivmodellen? Jag skulle vilja ha ett svar. Ja eller nej? Försämras Lissabonfördraget om man gör på det viset? I detta anförande instämde (). 12 (): Också jag vill rikta ett tack till interpellanterna. Debatten visar verkligen på den oro som vi känner för den svenska modellen efter de här domarna. Den visar också vår oro för om regeringen verkligen vill stå upp för den svenska modellen. Det är intressant att lägga märke till att av dem som har anmält sig till talarlistan är det ingen som företräder regeringspartierna. De kanske är mindre oroliga eller så är det vi som bryr oss. Jag begärde ordet när jag läste om statsministern i svaret. Eftersom nu statsministern inte själv vill debattera det här skriver man att statsministern som vanligt kommer att vid informella samtal sprida kunskap om och förståelse för den svenska modellen och vår inställning vad gäller lönedumpning. Det står längst ned på s. 3. Det här räcker inte. Det håller inte. För om man vill lyfta upp något i EU-kretsar måste man se till att det åtminstone kommer på dagordningen och att det kommer upp på bordet. Så gjorde vi parlamentariker från som var i på en konferens där vi träffade representanter från EU-nämnderna i de andra medlemsländerna. Vi lyfte upp det här på dagordningen. Vi fick en diskussion, och vi fick också med i slutsatserna att man skulle beakta olikheter i medlemsstaternas olika arbetsmarknadsmodeller. Det är på så vis man måste arbeta i EU. Man kan inte bara säga det vid informella samtal eller när vi ringer varandra. Vi måste se till att vi på olika sätt alla lyfter upp de här frågorna. Jag känner den oro som mina kamrater redan har redogjort för. Jag hoppas att arbetsmarknadsministern i nästa inlägg kommer med lite skarpa ställningstaganden till vad det är som kommer att hända nu och att vi faktiskt kan få ett rejält besked, inte bara en massa informella diskussioner. 13 (): Jag har inte skrivit någon interpellation utan vill tacka interpellanterna för att de har väckt den här frågan. I har vi ett företag som heter som sattes i blockad av . Anledningen till att man gjorde det var att Livs hade medlemmar, och företaget hade inte tecknat kollektivavtal. Man kan fråga sig med anledning av den här domen vad som hade hänt om det hade varit ett lettiskt företag som hade ägt . Vad hade det fått för konsekvenser? Företaget tecknade avtal med , men efter var medlemmarna uppsagda från företaget. Det står i svaret från arbetsmarknadsministern, herr talman, att statsministern som vanligt kommer att vid informella samtal sprida kunskap om och förståelse för den svenska modellen och vår inställning vad det gäller lönedumpning. Då kan vän av ordning ställa sig frågan: Vems inställning är det som kommer att gälla? har vice statsminister uttalat sig i bland annat om vikten av att utsätta de anställda i för lönekonkurrens. , som är EU-parlamentariker för , har uttalat något liknande, att visst måste andra arbetare kunna komma till och konkurrera med det enda de kan, låga löner, herr talman. , dagen före arbetarrörelsens högtidsdag gick den moderata riksdagsledamoten ut tillsammans med kommunalrådet och hyllade den uppmärksammade Lavaldomen för det man kallar kollektivavtalstvånget. Då är min fråga, herr talman: Vad är vår inställning som arbetsmarknadsministern säger gäller lönedumpning? Är det att man är för lönedumpning? Är det de informella samtalen statsministern för i ? Eller vilken syn är det som föredras nere i ? Det skulle jag gärna vilja få svar på. 14 (): Jag hade inte tänkt att delta i interpellationsdebatten, men när vi fick ett uppkast kunde jag ändå ta chansen. Jag vill tacka interpellanterna men även arbetsmarknadsministern för svaret. Jag tycker att det är en ordning som vi kan ha i den här kammaren. Det förvånar mig något att ett antal ledamöter tycker att vi ska frångå det. Anledningen, tror jag, till att ett flertal av framför allt borgerliga riksdagsledamöter inte är här uppenbarligen har ett flertal av de socialdemokratiska ledamöterna och även ledamöter undgått att notera det är att vi i går hade en särskild debatt här i kammaren när vi diskuterade de här frågorna rätt grundligt. I den debatten tycker jag att vi fick en ganska nyanserad bild, framför allt när det gällde detaljerna i fördraget och den process som pågår. Personligen känner jag inte samma oro som jag tycker att oppositionen försöker att spela upp. Jag tycker att vi har valt att hantera det här på ett rimligt sätt med den utredning som är tillsatt nu för att se vad domen kommer att få för konsekvenser och vad det kan betyda för svensk lagstiftning. Jag tycker också att det är fullt rimligt att man nu för ingående samtal med parterna för att se vilka förändringar som kan krävas för att den svenska modellen ska fortsätta att fungera på ett bra sätt. För att göra den här interpellationsdiskussionen lite mer vital kanske man, med tanke på hur många närvarande ledamöter det ändå är från oppositionen, kunde gå upp och börja redogöra för vilken linje det egentligen är som gäller från oppositionen, kanske i synnerhet från Socialdemokraterna. Från socialdemokrater har jag hört väldigt många olika linjer . Jag har hört dem som kräver att vi ska göra förändringar i utstationeringsdirektivet. Man hör dem som vill hitta undantag i fördraget. Man hör till och med dem som vill säga nej till fördraget. Från säger man nej till fördraget och till och med att om man inte skulle landa i det tillsammans med Socialdemokraterna skulle det hota ett regeringssamarbete. Det vore intressant om oppositionen kunde redogöra för och ge lite gemensamma besked på den här punkten. Det tycker jag skulle vara intressant. 15 Arbetsmarknadsminister (): Först och främst vill jag tacka interpellanterna och de övriga debattörerna för den här debatten liksom för debatten i går, där vi diskuterade samma sak. Det är viktiga frågor, och det är viktigt att vi diskuterar dem här. blir tonläget exceptionellt högt hos några av debattörerna. Allt hotar den svenska modellen, framför allt regeringen naturligtvis. Man gör detta till en stor höger-vänster-fråga och så vidare. Jag förstår naturligtvis att det är lockande som uppspel inför EU-parlamentsvalet och valrörelsen där att försöka identifiera någon fråga som kan öka valdeltagandet och mobilisera de egna styrkorna. Det har jag all respekt för. Jag som gammal partisekreterare hade gjort precis samma sak. Men låt oss trots allt försöka landa tillbaka i den grundläggande frågeställningen. Låt mig först påpeka att det faktiskt var en borgerlig regering som lade fram kollektivavtalslagen på bord, i strid med socialdemokraterna vid det tillfället. Jo, för att vi ville ha en modell med ordning och reda, förutsägbarhet och arbetsfred . Det är viktigt att börja i den ändan, tycker jag. Därför är det naturligt att komma tillbaka till att försvara den svenska modellen. När jag meddelade att den borgerliga regeringen i de muntliga förhandlingarna i Lavalmålet skulle fortsätta att följa samma linje som den tidigare socialdemokratiska regeringen var det en och annan som lyfte på ögonbrynen. Jag fick försvara detta ganska ordentligt, men för mig var det ganska enkelt och tydligt. Svenska avtal, svenska kollektivavtal ska gälla i . Det måste vara . Det är också så det ser ut i praktiken. Jag har följt med i debatten i till exempel tidningen som har redovisat lite grann hur det ser ut på byggarbetsmarknaden. De illustrerar detta ganska väl. 2004 när Vaxholmsbygget pågick med upprinnelsen till den här debatten fanns det ett 60-tal utländska företag i byggbranschen. , bara alltså, fanns det mer än 220 sådana utländska företag på svensk byggmarknad. Av de 220 var det bara två som inte hade svenska kollektivavtal, det vill säga i huvudsak och i en allt förkrossande del är det precis på det sätt som nog många av oss här önskar, nämligen att svenska kollektivavtal gäller i . Det tycker jag är viktigt att ha med sig i grunden när man fortsätter att diskutera den här frågan. Låt mig göra lite utvikningar när det gäller utstationeringsdirektivet. Den hårda kärnan i utstationeringsdirektivet handlar om arbetstagarnas rättigheter i sju olika dimensioner: arbetstid, antidiskriminering och andra sådana skyddslagstiftningar. Utstationeringslagen, som har fattat beslut om, hänvisar till lagstiftning på sex av dessa områden, till exempel olika typer av diskrimineringslagstiftning, arbetstidslag och så vidare. Men det är ett av de sju områdena där man inte hänvisar till lag. Det rör just lönebildning. Det gör man inte eftersom vi har modellen att det är parterna som träffar avtal om löner utan politisk inblandning. Så är det, och så ska det förbli. Det viktiga med domen, som jag ser det, är att den inte säger att svenska avtal inte kan tränga undan utländska. Det kan de visst. Det kommer de att kunna göra, och det kommer de också att göra . Men vad domen i praktiken säger är att den enskilde måste kunna läsa ut vad avtalet ger och att utländska avtal inte alltid kan trängas undan utan hänsyn till innehållet i det undanträngda avtalet. Hur den här avvägningen ska hanteras är det som vi ska lösa på nationell nivå. Det är det vi gör genom utredning. Det finns en betydande risk att en eventuell omförhandling av utstationeringsdirektivet landar i en för den svenska modellen betydligt mindre angenäm situation än den vi har . Det vill jag varna för. Jag var i och diskuterade Lavaldomen med representanter för den socialdemokratiska regeringen i . De var lite tveksamma till att öppna för omförhandlingar av direktivet, men sade att om de skulle göra det skulle de hamna på en linje som var rakt motsatt mot den svenska. Det är precis så det ser ut i en lång rad länder runt om i . Risken är betydande att en omförhandling leder till ett resultat som är det rakt motsatta mot vad vi har hört och andra önska här . Jag ber att få återkomma i nästa runda till mer svar på en del av de frågor som har kommit. 16 (): Får jag börja med att säga att jag tycker att det är förolämpande av arbetsmarknadsministern att ta upp det här som om det bara handlade om att locka inför EU-valet. Det är lika förolämpande som att arbetsmarknadsministern säger att ända självklart har stått bakom kollektivavtal och rätten till stridsåtgärder. Det har hänt en del . Jag har under mina år i haft ett antal debatter här i kammaren med moderater som verkligen inte uttryckt åsikten Upp till försvar för den svenska modellen. En sak är i alla fall tydlig av det sade . Han tar inte oron på allvar. Välkommen till verkligheten! Den finns där ute, och den är orolig. Jag har ställt mina frågor till statsministern, och jag hade velat säga till honom att jag kräver ett tydligt besked om hans avsikt att ändra den svenska lagstiftningen.