prot · GV09122 · 2008-06-04 00:00:00 — jag har haft förmånen att representera i denna kammare har jag kunnat notera motsvarande omfattning av vilseledande information, oseriösa aktioner hos intresseorganisationer och ogrundad ryktesspridning. Avsikten med dessa ageranden kan endast bero på en medveten vilja att oroa människor i redan svåra situationer. Denna låga nivå när det gäller att försöka vinna gehör för sina uppfattningar är inte värdig en demokrati. Lågvattenmärket får vi höra av LiseLotte i denna debatt. Hon börjar dra in människor som vill lämna jordelivet för egen hand. Sådant undanber jag mig att höra från denna talarstol! Syftet med större förändringar av försäkringssystem är inte sprungna ur några hugskott utan grundar sig i ett verkligt behov av förändringar. Det är omtanken om människor och viljan att förhindra att de fastnar i ett onödigt och passivt utanförskap som driver oss kristdemokrater. Vi vill skapa nya möjligheter som motverkar att fler människor hamnar i utanförskap och att de som är utanför kan komma in igen. vill hellre att fler ska komma in än att alla ska vara utanför. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. (Applåder) I detta anförande instämde , och (alla kd), , , , och (alla m), och (båda c) samt , och (alla fp). 104 () replik: Jag skulle vilja få ett enda exempel på, , var man förbättrar rehabiliteringen i det förslag som finns. har valt att prata väldigt mycket om det som inte finns i det här förslaget. De 3,4 miljarderna finns över huvud taget inte i detta förslag, och det är ett stort frågetecken för om de finns över huvud taget. Vad jag relaterar till är att den en och en halv miljard som varit mycket viktig för som använt pengarna för att människor faktiskt ska över huvud taget få någon rehabilitering dessa tar ni bort. Vad ersätts det med? , vad händer efter den förlängda sjukpenningens för dessa människor? Vilken ersättning får de då? Förslaget innehåller konkret inte en enda krona. Ändå står med flera här och påstår att det finns i förslaget. Det tycker jag att man på något sätt skulle bevisa. Jag kan nämligen inte hitta en enda krona i förslaget. Jag var inne på det tidigare, men arbetsmiljölagstiftningen är väldigt tydlig. Jag tycker också att den är bra beskriven i förslaget. Min fråga till är: Tycker att arbetsmiljölagen fungerar på ett bra sätt på våra arbetsplatser? 105 () replik: Det skulle vara förmätet av mig att tala om för vilken budgetprocess vi har i eftersom han har varit med om många. De ekonomiska förslagen kommer i budgeten. Vi får vänta, tror jag, till . Då kommer vi att se dessa förslag. Det står tydligt och klart definierat att det kommer att avsättas pengar till detta. ville ha ett konkret exempel: är arbetsgivaren skyldig att lämna ett intyg om den anställdes situation på arbetsplatsen. Det var ett exempel. Läkarstöd som också kommer att utarbetas kommer att användas för att korta sjukskrivningar, vilket också kommer att hjälpa dessa personer. I hearingen fick vi också höra från att det inte finns något förändrat ansvar för arbetsmiljö och anpassning, så jag förstår över huvud taget inte varför den frågan kommer upp. Till detta vill jag också tala om att när har löpt ut finns det en jobb- och utvecklingsgaranti som väntar de människor som har arbetsförmåga. De som inte har någon arbetsförmåga kommer precis som i så fall sannolikt att få en sjuk- eller aktivitetsersättning. Det var svar på frågorna. talade i ett tidigare inlägg om att han inte kände till några underlag för Socialdemokraterna att lämna något beslut, men jag kan överlämna den utredning som ni själva tillsatte. 106 () replik: Jag kunde förvänta mig det här svaret, men jag har aldrig uppfattat att ett intyg från arbetsgivaren är en rehabiliteringsåtgärd. Men har tydligen uppfattningen att om arbetsgivaren skriver ett intyg om att en viss person inte kan ges arbete med dessa förutsättningar på grund av sjukdomen som personen har, då är det en rehabiliteringsinsats. För mig är det ett intyg ett intyg för att, i en del fall, i förlängningen mista en anställning. Det här blir väldigt tydligt när man läser remissvaren. Bland annat skriver tydligt att man gärna vill slippa ett fortsatt ansvar för de anställda om det bedöms att de klarar ett annat arbete på den ordinarie arbetsmarknaden. Hur ser på det? Min nästa fråga föranleds av det svar jag fick: Vad är det för sjukdomar som ger en förlängning ? Vad får man för ersättningsnivå efter dessa ? Vad är ersättningen för jobb- och utvecklingsgarantin? I det förslag vi diskuterar finns alltså ingenting som handlar om det vi nu pratar om ingenting! 107 () replik: Svaret på den sista frågan är ; mer än man hade fått om man hade blivit sjukskriven . Skillnaderna är att man får på sig med möjlighet att återgå till arbetsmarknaden jämfört med nu gällande regler. Det avstämningskrav som finns från , att samråda med arbetsgivaren och den sjukskrivne om arbetssituationen för att om möjligt återgå till arbete, är att tidigarelägga en process som har tagit många fler månader. Det är det som är poängen med det hela. måste man också komma ihåg att det viktiga framför allt är hur sjukvården organiserar sig, att de inte har för långa vårdgarantitider exempelvis, och att man förstärker vårdgarantin så att man kan få vård i angränsande områden om man nu skulle bo där ens landsting inte uppfyller kraven. Det tycker jag är det stora och viktiga, och det kanske är det som Socialdemokraterna skulle fundera över: Hur ska man utveckla primärvården för att tidigt möta människor? Den frågan ligger hos socialutskottet, vilket vet mycket väl, och de debatterar inte här . Så det får vi ta i en annan omgång. När det gäller jobb- och utvecklingsgarantin kommer de förslagen , likaså de ekonomiska förutsättningarna, och jag tycker att vi kan vänta med debatten till dess. 108 () replik: Man kan undra vad de folkhälsopolitiska perspektiven är i den här propositionen handlar det bara om riskfaktorer eller handlar det även om att förebygga och främja hälsa? Om verkligen brydde sig om att fler ska komma i jobb, hur medverkar då de här tidsgränserna till att få jobb när det inte är tre jämbördiga parter, alltså individ, arbetsgivare och försäkringskassa? Anser att den enskilda individen ska ha rättigheter och vissa avstämningspunkter, till exempel ett avstämningsmöte? Var är de kristdemokrater som värnar sjuka människors värdighet? Ni brukar ju prata om detta. Jag nämnde tidigare, i mitt replikskifte med , som är förskollärare och som fått ett komplicerat benbrott. Enligt s. 70 i propositionen ska hon inte ha rätt till ytterligare rehabiliteringsersättning om hon kan återgå till annat arbete. Vad ska hon göra? Behöver inte samhället hennes kompetens som förskollärare längre? 109 () replik: Som svar på den sista frågan kan jag läsa ur den proposition som det här handlar om. Det står så här under rubriken arbetsoförmåga: Om det däremot är stor sannolikhet att den försäkrade kommer att kunna återgå i arbete i tidigare omfattning kan de särskilda skäl som angivits ovan bli tillämpliga, även i de fall återgången i arbete sker genom successiv upptrappning av arbetstiden. Alltså får man möjlighet att gå tillbaka till sitt jobb. Jag kan inte förstå vad det är för problem med det. låter det som om de här påståendena innebär att man intelligensbefriar folk på . Det känns inte riktigt bra. Jag tror att man inser att om människor kan återgå till och fungera i ett arbete kommer man givetvis att se det från början. Tidsgränsen finns just för att den sjukskrivne ska veta att det finns gränser för när är skyldig inte som det var tidigare, då det var som fick ett avstämningsmöte att ha ett samtal med de berörda. Det finns också krav på att arbetsgivaren måste delta i detta. Det visade sig på hearingen att det största hotet för människor på arbetsmarknaden vilar över den som är kvinna och anställd inom offentlig sektor, för det är de som är de allra flesta bland de förtidspensionerade. Jag tycker det är väldigt allvarligt att de offentliga arbetsgivarna inte tagit sitt ansvar. De har väl ändå rehabiliteringsresurser, de som har dem på sin egen arbetsplats! 110 () replik: Nej, , så här står det på s. 70: Rehabiliteringsersättning som syftar till att förkorta sjukfallet eller att häva arbetsförmågans nedsättning bör inte utges efter det att den försäkrade har haft nedsatt arbetsförmåga om den försäkrade utan arbetslivsinriktad rehabilitering kan återgå i annat arbete hos arbetsgivaren. Jag tycker att det är ganska solklart. Den oro som det medför hos den enskilda individen på vilket sätt förbättrar den läkningsprocessen? Man ska veta, säger , vilka tidsgränser som gäller. Ja, det är bra med tydlighet. Men det vore väl också lämpligt att individen då också fick möjlighet att överklaga och fick möjlighet och rätt att begära ett avstämningsmöte om det nu är så att det som borde ske inte sker. Det finns det inget förslag om i det här. Som jag också har tagit upp är det ju så att inom folkhälsovetenskaplig forskning är otrygghet en riskfaktor. På vilket sätt vill undanröja denna riskfaktor så att det i stället kan bli ett förebyggande arbete och ett salutogent perspektiv som gör att människor kan känna att det finns ett trygghetssystem som träder in om man av ett eller annat skäl råkar bli sjuk? 111 () replik: Jag vill upplysa om att läser på fel sida. Detta står på s. 69. kan vi lämna det därhän. Det är så här att det blir ett avstämningsmöte genom att man har de här tidsgränserna. Vill man sedan utveckla detta därför att det finns ett behov hos arbetsgivaren gör man detta. Jag förstår inte riktigt hur man tänker sig. Tror att det är på papperet som avstämningsmötet görs? I så fall hade de ju varit genomförda, men det var som aldrig gjordes, och det var det som var problemet. Det är ju så att för att en lag ska vara verksam måste den kunna fungera. Det räcker inte att vi stiftar alla de här lagarna här om de inte fungerar. Den sjukskrivne bedöms ganska . Man måste läsa hela propositionen i sitt sammanhang och inte rycka loss några sidor som vissa sekter gör. Man måste förstå sammanhanget. Sammanhanget är att om det över huvud taget är realistiskt att man återgår till den egna arbetsplatsen kommer det att vara prioritet ett. Inte kommer att lägga enorm energi på att hitta andra arbetsplatser för människor som kan gå tillbaka till ett jobb, även om det skulle dröja en eller ! Det är därför vi har hela den förlängda sjukskrivningsprocessen. Jag kan inte förstå hur man kan resonera som , men det är som sagt var att intelligensbefria sjukkassans personal. Det tycker jag är ganska tråkigt, faktiskt. 112 () replik: sade att det som vi säger är otroliga, missvisande yttringar från intressegrupper. Ja, det är intressegrupper. Det är alldeles rätt. Det är Mental Hälsa, som säger att väldigt många av deras medlemmar kommer att bli arbetslösa och utförsäkrade, och man är väldigt orolig för vad som kommer att hända. Det är , som säger att man kommer att ha svårt att ta emot de här människorna. Man ser att de snäva tidsgränserna kommer att göra det väldigt svårt för redan utsatta människor. säger ungefär samma sak. Det är också i som varnar för att ett stort antal människor kommer att hamna utanför vårt trygghetssystem. Man kan inte vara så blåögd att tro att det är endast ett fåtal människor som detta kommer att beröra. Det finns ett antal sjukdomar som varar men där arbetsförmågan ej är varaktigt nedsatt så man uppfyller kravet för permanent ersättning. Det kan vara kombination av olika sjukdomar, det kan vara psykisk ohälsa där behandlingsinsatserna kommer att ta tid men där den enskilde kan komma åter för att bara nämna något. Vi kan ej förstå hur detta synsätt är förenligt med kristdemokratisk politik att värna den lilla människan. säger fortfarande att det handlar om intressegrupper som far med missvisande påståenden. Eller finns det någon sanning i all denna oro, som även den kristdemokratiska lokalföreningen visar? 113 () replik: Jag syftade på den största intresseorganisationen, som skickar brev till vissa ledamöters grannar. Det var den jag syftade på. Till LiseLotte kan jag säga att jag har svarat den här kristdemokratiska lokalavdelningen. Man måste se till rimligheten. Är det rimligt att man går sjukskriven ? Ska en sjukskrivning vara ? Det var det som visade sig när man undersökte hur länge folk varit sjukskrivna i redovisningen jag lämnade. Det gällde 80 000 personer, och det var flera tusentals personer som hade varit sjukskrivna . Då måste det vara något fel, för ingen föreskriver att man ska ha en tidsgräns . Någonstans är det alltså fel. Sedan vet vi också att det inte finns några tidsgränser för dem som har riktigt svåra sjukdomar i det här förslaget, utan man får hela vägen ut om det skulle vara så att man har livslånga, allvarliga sjukdomar. Vi behöver inte nämna dem vid namn här. Processen handlar om incitament till att gå tillbaka till arbete. Om man inte tror på incitament ska man inte förespråka någon karensdag. Man ska inte förespråka någon försäkringsmässighet, för man tror ju på människors inneboende kraft och vilja att osjälviskt liksom drivas tillbaka till någonting. Så enkelt är det inte. I alla försäkringssystem har vi vissa karenser. Det är därför vi har ett tak i sjukförsäkringen och i föräldraförsäkringen: Det ska vara en försäkringsmässighet. Vänstern måste inse att man måste ha det i alla system. Jag känner inte till något parti som förespråkar någon gränslöshet när det gäller försäkringsskydd. Därför borde frågan vändas mot LiseLotte : När ser att man ska ha någon gräns? Ska det aldrig vara någon gräns? Ska man kunna vara sjukskriven ? 114 () replik: Nej, det är inte värdigt att gå sjukskriven så länge, det är det inte. Det är någonting som har brustit i tidigare system, och jag har hållit med om att det inte har varit bra. Men det är inte heller rimligt och människovärdigt att kasta ut en människa från det sociala trygghetssystem som vi har . Det kommer att hända att människor har rätt till varken arbetslöshetsersättning eller sjukpenning utan är hänvisade till kommunernas socialtjänst. Det har ju flera remissinstanser varnat för. Det tycker inte jag är människovärdigt. Människor måste ha en ekonomisk trygghet, veta vad som ska gälla och veta att man klarar av att försörja sig själv. När ni kristdemokrater trycker på knappen under voteringen kommer ni att göra att de människor som redan är utsatta hamnar i ett mycket sämre läge än de har varit i tidigare. Jag har bara en liten kommentar: Nej, vi vill inte ha någon karensdag heller. Jag tyckte att det lät som en fråga, och svaret är att inte vill ha någon karensdag. Jag har en kommentar till något som sade i sitt anförande angående försäkringssjälvmorden. Det var ingenting som jag har hittat på. Det är inte ett ord som jag har myntat. Det var forskaren som sade det, och han sade det på den utfrågning som jag tror att även var med på. Han befarade försäkringssjälvmord, och tyvärr kanske han kommer att ha rätt. Men det var hans ord som jag hänvisade till. 115 () replik: Jag tycker att det är väldigt magstarkt och ett lågvattenmärke som jag som värnar livet inte vill ställa mig bakom. Det passar inte in i denna kammare och denna debatt. Felet med LiseLotte resonemang är ju att det inte finns någon lösning. Ni har inte någon lösning över huvud taget. Det är sanningen. Ni tror bara att med mer ersättning och mer pengar så löser det sig, men det är inte så. Det finns väl inget skattetryck i världen som är så högt som i med så mycket avgifter, och vi avsätter faktiskt väldigt mycket resurser. Men de används inte rätt, och varför gör de inte det? Jo, det pågår år ut och år in att man bara låter det flyta på. Man vill inte röra i det, för man är rädd att ta obekväma beslut som naturligtvis innebär förändringar för vissa människor. De personer som talar om finns redan i den skarven. De betraktas inte av någondera parten såsom möjliga att antingen kunna arbeta eller klara kraven på sjukersättning. De lever i den situationen. Vi får en bättre situation när vi försöker att hjälpa dem tidigare. Är man oförmögen till arbete har man rätt till sjukersättning. Det säger alla lagar och regler på det här området. Kan man arbeta ska man arbeta med den förmåga man har. Sedan ger vi dem dessutom möjlighet att komma tillbaka. Jag tycker att det är ett väldigt generöst och humant system. 116 Statsrådet (): En av våra dagstidningar beskriver vad som hände med , en flicka som skadade sig i en bilolycka. kämpade hon för att få hjälp. Men tillståndet försämrades. Till slut kunde inte äta själv, gå på toaletten eller ens vända sig i sängen. Hon säger så här: Mitt liv kändes slut fastän det knappt hade börjat. Jag blev pensionerad som 21-åring. menar själv att hon blev bestulen av sitt liv. Hon har fått hjälp och behöver inte sin rullstol längre. behöver hon förhoppningsvis inte sin personliga assistans heller för att kunna få leva sitt liv. Historien om är bara ett skäl till varför regeringen avsätter i budgeten till en rehabiliteringsgaranti som också innebär resurser till en förstärkt företagshälsovård. hade behövt aktiva insatser och inte en passiv förlängning av sjukskrivningen. Därför inför regeringen en rehabiliteringskedja med fasta kontrollstationer så att vi inte ska glömma bort eller andra som bara väntar på hjälp så att de kan komma tillbaka till livet och förhoppningsvis vänner och ett arbete. Det är många här som har beskrivit och vad som står att läsa i den. Jag kan läsa på s. 93 där det står så här: Att studera hur sjukskrivningar i praktiken har hanterats i blir i stor utsträckning en studie av misslyckanden. När det gäller frågan om rehabilitering och avsättningen på , som jag har hört att en del har eftersökt här, kom det i budgeten för . Det är kanske en del av er som har glömt det. Därför finns det inte med i propositionen. Jag kan dessutom tala om att i går undertecknades ett avtal mellan Kommuner och Landsting och regeringen om utveckling och effektivisering av sjuskrivningsprocessen. Det handlar om rehabiliteringsgarantin och en förstärkt företagshälsovård. Jag hoppas att ni därmed har fått svar på frågan. I många av mina möten träffar jag personer som är sjukskrivna eller har sjuk- och aktivitetsersättning. Gemensamt för alla är att de vill komma tillbaka till livet och en meningsfull sysselsättning. Jag frågar mig: Varför kommer de inte tillbaka? Kanske står det att läsa i analys. Det handlar om att politiker inte har tagit sitt ansvar utan hållit fast vid ett system som gör det omöjligt för alla inblandade att ta sitt ansvar fullt ut. Det handlar om arbetsgivaren, det handlar om facken, det handlar om och det handlar om den sjukskrivne själv som har lärt sig att det inte lönar sig att be om hjälp utan bara att vara passiv och vänta. Dagarna går, veckorna passerar och månaderna flyter förbi. Ingenting händer mer än att tid går till spillo. Socialdemokraterna tillsatte också utredningen som många har hänvisat till. Den skulle se över försäkringen. Tydligtvis måste man ha förstått att någonting inte fungerade eftersom man ville tillsätta utredningen. Man körde medvetet över beslut om att tillsätta en parlamentarisk utredning. Man blev till och med KU-anmäld för detta. Men det brydde sig inte Socialdemokraterna inte om. Ändå står de här och ropar på en socialförsäkringsutredning. Hade detta gjorts från början hade vi inte behövt den diskussionen . Man gjorde i stället så här. Man bestämde att det skulle vara en ensamutredare, och Socialdemokraterna bestämde dessutom vem som skulle utreda. När denna utredning kom och lades på mitt bord efter att jag tillträtt som minister hade det varit fruktansvärt om jag, alliansen och regeringen hade blundat för detta faktum och vad som står i denna utredning. Det är ord och inga visor, mina vänner. Det talas om ett hyckleri och ett misslyckande på sida upp och sida ned. Det tycker jag är rätt så märkvärdigt i den här diskussionen, herr talman. I diskussionen är det oppositionen ska göra att opponera mot regeringen. Men man bör också i ärlighetens namn tala om vad alternativen är för alla dem som sitter och lyssnar, tittar på tv och läser protokollet. Var är era alternativ? Det ni i stället gör är att ni går i opposition mot er själva och den utredning som ni tillsatte trots att gick emot det. Ni tillsatte utredaren, och utredningen kom med en analys. Ni går sedan i opposition mot er egen utredning. Jag har aldrig varit med om maken. (Applåder) Det är en skrämmande läsning som uppmanar ansvariga politiker att finna åtgärder för att komma till rätta med de höga ohälsotalen. Det handlar om att ersätta passiva sjukskrivningar med aktiva åtgärder och ge stöd åt de 550 000 personer som förtidspensioneras trots att de har, som det står i utredningen, en viss arbetsförmåga. De hänvisades till ett permanent utanförskap. Man uppmuntrar också i utredningen arbetsgivare att vilja anställa. Man går i utredningen så långt att man beskriver att aktiva insatser av olika slag ofta kommer mycket sent eller inte alls. För många är sjukskrivning som att gå ned i ett svart hål av väntan. Det är många som sitter därute och bara får passiv sjukskrivning och inga aktiva åtgärder. Var finns ert ansvar för den förda politiken? Jag bara frågar. Många sitter och väntar på doktorn, nya laboratoriesvar, nya rehabiliteringsplaner, nytt besök hos , nytt läkarbesök och förnyad sjukskrivning. Det leder till stor otrygghet och rättsosäkerhet. Förväntningar och motivation för ett fortsatt aktivt liv bryts ned. Människor orkar inte möta med motstånd. Sjukförsäkringen riskerar också att vara en försäkring för sådant den inte var menad för, står det i utredningen. Jag frågade en försäkringskassa som jag var på besök hos: Hur kommer det sig att ohälsotalen i har gått ned så kraftfullt? Jo, fick jag till svar, du vet ju att arbetsmarknadsläget har förbättrats. Är arbetsmarknadsläget ett skäl för att vara sjuk och få ersättning från sjukersättningen? Jag trodde att sjukförsäkringen var ämnad för dem som var sjuka och hade nedsatt arbetsförmåga. Jag hade besök av en ung kvinna. Hon hade bett att få träffa mig, och hon hade också medier med sig. Hon hade varit sjukskriven . vågade hon inte längre svara i telefon när det ringde och det visade att det var dolt nummer. Hon trodde att det var som skulle meddela henne att hon nu skulle få en aktivitetsersättning eller sjukersättning. Och det ville hon inte. Hon ville tillbaka. Hon var rädd. Den här regeringen tar nu bort tidigare regerings obligatoriska prövning. Förtidspension skulle prövas vare sig man ville eller inte. Vi inför i stället en förlängd sjukpenning. Den förra regeringen gjorde motsatsen. Man har använt sig av förtidspension som ett vapen i att uppnå det politiskt uppsatta målet om att halvera sjukskrivningen. Ni pensionerade bort människor, vare sig de ville eller inte, för att ni skulle uppnå det politiskt uppsatta målet om en halvering av ohälsotalen. Jag skulle vilja höra hur ni förklarar det. Det är stor skillnad mellan att få förtidspension och att få förlängd sjukpenning enligt den nya regeringens förslag. Med sjukersättning får man, som det har varit, i ersättning. Man får inte del av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Man får inte del av arbetslivsinriktad rehabilitering. Det värsta av allt är att det är ett sakligt skäl för uppsägning. Tala om arbetsrätten, oppositionen! Det minsta man kan säga är väl att ni förtidspensionerade människor till ett permanent utanförskap som också gav anledning till uppsägning. Med förlängd sjukpenning får man 75 procents ersättning. Man får del av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Man får del av vår kraftfulla satsning på rehabilitering. Och det är inget sakligt skäl för uppsägning. Det är en jätteskillnad för de människor som har tvångspensionerats. (Applåder) Hur tänkte ni, , LiseLotte och , när ni bara satt och såg på hur hundratusentals människor, ofta kvinnor och unga, lämnades åt sitt öde?