prot · GV09125 · 2008-06-10 00:00:00 — Den andra frågan är vad ministern avser att göra med anledning av att dålig arbetsmiljö leder till utslagning från arbetslivet. Det är där kärnan är. Åtminstone jag skulle vilja säga att det bygger på utanförskapet. Jag frågar konkret hur ministern definierar begreppet utanförskap. Det finns det inte heller några svar på. Jag får väl göra så att jag ställer om frågorna, så har Littorin chansen att svara igen, då inte med något allmänt tal om att regeringen ska återkomma och vända på alla stenar eller någon hänvisning till att även om man har dragit ned kraftigt nu vilket leder till att en tredjedel av inspektionerna måste ställas in är det åtminstone en nivå som motsvarar den som var . Vad är det för resonemang? Jämför vi internationellt när det gäller arbetsmiljöinspektörer ligger vi lågt. Vi ligger långt under många andra länder. Men det är kanske också ett sätt att bekämpa utanförskapet. Jag vet inte hur ministern resonerar. Vi kan i statistik se att det är fler som dödas i arbetslivet . Det har blivit en stegring. vet vi att tempot på arbetsplatserna stiger. Det krävs mer av var och en. Lägg till att den internationellt erkända forskning som fanns i detta land i har den här regeringen och ministern med vett och vilja slagit sönder helt och hållet. Lägg också till att man nu minskar resurserna till . Vi riksdagsledamöter från var inbjudna till kontoret i . De hade en kraftig kritik och berättade att nu hinner de inte med de arbetsplatser som har sämre arbetsmiljö. De har alltså mindre möjligheter att följa upp det viktiga jobbet. står Littorin här och hävdar att det här är ett naturligt led i att bekämpa utanförskapet. Det är därför jag nu ger ministern chansen att utveckla en tankelinje fullt ut. Hur bekämpar man det så kallade utanförskapet genom mindre resurser till , med mindre resurser till forskning och med internationellt sett lägre standard i arbetsmiljöarbetet? Han säger att det här kommer att leda till ett minskat utanförskap. Låt minister föra det till bevis , men inget allmänt snack om att ni vänder på alla stenar. Hur och var finns kopplingen mellan ett nedrustat arbetsmiljöverk och ett minskat utanförskap? 68 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig börja med att tacka för interpellationen. Det här är ett viktigt område, och det är därför vi har tagit den här debatten många, . Låt mig konstatera att arbetsrelaterad ohälsa kostar samhällsekonomin i runda slängar 50 miljarder , dels i kostnader för ohälsan, dels i kostnader för produktionsbortfall. Det är naturligtvis alldeles för mycket. Vi kan inte ha det på det sättet. Vi kan heller inte ha det på det sättet att många av dem som finns på svensk arbetsmarknad kommer till jobbet och är osäkra på om de ska komma hem hela, friska och vid liv. Det går inte. Då kan man naturligtvis säga att det bara finns en sak att göra, och att det är att bibehålla eller höja ramanslag. Därvidlag påminns jag om det som sade i Kommunalarbetaren för inte så hemskt länge sedan när han fick frågan: Vari ligger det nya i socialdemokratisk jobbpolitik? Han svarade: Egentligen är det inte så mycket nytt i sig. Nej, det är ju helt uppenbart att det är på det sättet, därför att i socialdemokratisk arbetsmiljöpolitik handlar det bara om anslaget till . Det handlar aldrig om någonting annat. När jag tog över och vi gick igenom arbetsmiljöpolitiken slog det mig att det nästan inte har hänt någonting i arbetsmiljöpolitiken , åtminstone inte i debatten. Det är en sorgligt försummad debatt som har kommit att mest handla just om ramanslag till myndigheter snarare än någonting annat. gör ett utmärkt arbete. Inspektionerna är viktiga och nödvändiga. Det är bra att det är på det sättet. kan det inte vara så att alla myndigheter fredas från olika typer av rationaliseringar. När vi ska föra en jobbpolitik måste vi se till att vi har resurser för att kunna göra det på bästa sätt. Då måste myndigheterna också finna sig i att man ibland omprioriterar och ifrågasätter en del. Det är det vi har gjort. Men vi kan inte stanna där, utan vi måste också fundera över på vilket sätt vi kan göra arbetsmiljöpolitiken mer offensiv för att få bukt med de 50 miljarder som ohälsan kostar. Därför har vi tagit fram en tankeram för en ny arbetsmiljöpolitik som ska mynna ut i en ny nationell strategi för arbetsmiljön. Och jag har inbjudit parterna på svensk arbetsmarknad, forskare, olika typer av myndigheter och andra att delta i det arbetet. Arbetet har också kommit i gång på ett mycket bra sätt. Vi har haft flera partssamråd och har dykt ned djupare i ett antal frågeområden, just för att få mångas inspel och infallsvinklar i hur vi ska kunna gå vidare med till exempel en sådan sak som ekonomiska styrmedel för att bejaka en bättre arbetsmiljö. Det är lite sorgligt att Socialdemokraterna gång efter annan fokuserar enbart på anslagen till och aldrig verkar vilja delta i debatten om de andra delarna som också är viktiga. Det gäller till exempel ekonomiska styrmedel eller andra incitament för att se till att de arbetsgivare som erbjuder en god arbetsmiljö blir bättre på att göra det och att de som inte erbjuder en god arbetsmiljö får sig en näsbränna för detta. Det är synd att Socialdemokraterna är så ensidigt fixerade vid myndighetsanslag snarare än vid det verkliga problemet, nämligen dålig arbetsmiljö som vi måste se till blir bättre. Jag välkomnar interpellationen men skulle väldigt gärna se att Socialdemokraterna är mer aktiva i den viktiga diskussionen just om hur vi ser till att få en bättre arbetsmiljö för fler. 69 (): måste jag få be ministern att svara på mina frågor. Ministern drog en lång harang och berättade om vår arbetsmiljöpolitik, som han tycker är misslyckad. Han säger: Ni har inte gjort någonting. Här står jag i en interpellationsdebatt i riksdag och ställer tre konkreta frågor till ministern. Kan ministern hålla sig till dessa frågor? Kan jag få ett svar? Hur kan mindre resurser till dem som jobbar med att bekämpa dålig arbetsmiljö eller mindre resurser till dem som forskar kring arbetsmiljö leda till ett mindre utanförskap? Det är kärnfrågan. Det är fantastiskt, för nu får vi höra här att regeringen med Littorin i spetsen jobbar med en ny tankeram. Det är väldigt avslöjande. Vad innebär det då? Jo, precis som han säger i det skriftliga svaret, att han ska vända på alla stenar. Han säger att den här minskningen gör man nu därför att alla myndigheter måste ju effektiviseras och rationaliseras för att man ska få pengar till att just bekämpa utanförskapet. Då blir min fråga igen: På vilket vis bekämpas utanförskapet med färre arbetsmiljöinspektioner och med sämre möjligheter att följa upp dåliga arbetsmiljöer? Att rationalisera för att få resurser kan vi ställa i relation till att förmögenhetsskatten försvann. Det är ju också en prioritering! Vi kan också ställa det i relation till skattesänkningarna på fastighetssidan, eller varför inte de justerade inkomstskatterna som gör att tre tiondelar sopar hem av alla skattesänkningar? Det är också ett sätt att bekämpa utanförskapet. Det handlade ju om att det var dåligt med resurser. Annars skulle väl inte Littorin ha skurit ned på ? Annars skulle väl inte Littorin ha slopat ? Svara på mina frågor och försök att vara konkret! Den stora frågan i resonemanget hos ministern är att bekämpa utanförskapet. Då är min första fråga: Hur definierar Littorin utanförskapet? Det är en enkel, klar och tydlig fråga. Min andra fråga är: Hur kan färre arbetsmiljöinspektioner leda till mindre utanförskap? Jag kan lägga till en fråga ytterligare. Är det så att man måste ta de här hundratals miljonerna nu för att få pengar till detta? Hade man inte i stället kunnat sänka skatterna lite mindre för dem som har mest? Det är en fullständigt orättfärdig skattesänkarpolitik som ni har. Och står ministern här utan att skämmas och rodna och säger att han behöver just pengarna från . Han behöver sparka ett antal arbetsmiljöinspektörer för att få pengar till att förbättra arbetsmiljön. Jo, vi hör svaret: Vi kommer att inleda en ny tankeram. Vi kommer att vända på alla stenar. Regeringen ska kanske rationalisera de kompetenser och de resurser som finns för att bekämpa dålig arbetsmiljö ännu mer, vad vet jag? Svara på frågorna, statsrådet : Hur definierar Littorin utanförskap? På vilket sätt leder mindre resurser för att bekämpa dålig arbetsmiljö till mindre så kallat utanförskap? 70 FINN (): Tack för interpellationen och tack, statsrådet, för svaret, inte minst det sista som statsrådet kommenterade, nämligen att inte allt behöver göras på samma sätt som . I förhållande till interpellantens syn och spelade indignation över att en ny folkmajoritet vill ha en förändring till stånd kan det var svårt att se i nya termer hur man tittar på en mycket angelägen problematik som den här interpellationen med all rätt lyfter fram. Jag har, fru talman, fokuserat på det första inledande stycket i interpellationen där det talas om något slags indignation över att man har försökt reformera till en mer anpassad struktur när det gäller forskning inom ett viktigt område. Det är inte korrekt som det sägs här att regeringen har slagit någonting i spillror. Man har kritiskt analyserat hur skattebetalarnas pengar används för att på bästa sätt kunna titta på den forskning som bäst gagnar arbetslivets villkor. Jag hade möjlighet att titta in i direkt efter valet. Jag såg då till min förskräckelse att den näst siste generaldirektören för som tillsattes av den socialdemokratiska regeringen hade en strategi som gick ut på att man helt enkelt plockade bort doktoranderna inom ramen för den forskningsfinansierade verksamheten. Jag har själv forskat och måste säga att om man plockar bort doktoranderna är det som att plocka bort själva motorn i forskningsmaskineriet. Vi kan vara glada för att det trots detta har funnits en del världsledande forskning som konkurrensmässigt kan bekräftas inom ramen för sedvanlig universitetsforskning där den också hör hemma. Det finns väldigt mycket av minskad produktivitet i forskningssammanhang som man kan konstatera under en rad av år med ALI:s relativt passiva och icke konkurrensutsatta situation. Det gagnar inte på något sätt syftet, nämligen att arbetslivsforskningen ska göra steg framåt. Man kan ställa sig frågan varför det just är en forskning som inte utsätts för konkurrens och som måste redovisa sina resultat som ska vara den som ges allmosor direkt från skattebetalarna när det gäller regeringen. Kan det inte vara så att en generell medicinsk forskning som sysslar med rehabilitering, smärta och psykisk ohälsa, för att ta några exempel, och som också ligger i världsklass på alla sätt kan lyfta upp de problem som man möter i arbetslivet med arbetslivets villkor när det gäller sjuklighet och utslagning? För att sådan forskning ska bli den förnämsta krävs naturligtvis att man redovisar resultat och tävlar i öppen konkurrens med andra forskargrupper. Tyvärr var det just det som inte skedde under en lång rad av år när man passiviserade forskningen till att själv få sina årliga bidrag och med en generaldirektör med intentionen att inte ens ha doktorander som bedriver forskning. Mycket riktigt så minskade produktiviteten av den forskningen. Det är därför, fru talman, som inledningsstycket i interpellantens fråga till statsrådet är helt felaktigt. Det är en felaktig bild av en verksamhet som passiviserade forskningen och visade på lägre produktivitet än nödvändigt. Den gav faktiskt vissa gräddfiler till en forskning som inte ens kunde bekräfta sig internationellt. Jag tycker därför att svaret från statsrådet är väldigt fräscht när man påstår att man med en ny folkmajoritet socialdemokratiskt styre har all rätt att vända på varje sten för att se att pengar används effektiv, inte minst på ett viktigt område som arbetslivsforskning. Det ska komma dem till del som är bäst skickade att göra den här forskningen i sedvanlig konkurrens om resurserna. Det är glädjande att se att det också har genomförts. 71 (): Jag hade inte tänkt slänga mig in i den här debatten, men som diskussionen börjar bli kan jag inte hålla mig borta från talarstolen. Det svar som Littorin ger tyder på att man först drar ned på verksamheter och sedan får vi se hur det blir. ser vi att arbetsmiljön försämras. Vi ser att det blir färre skyddsombud. Det är lätt att säga att det är något som arbetsmarknadens parter får ta hand om. Det är väl ingen tvekan om att funktionsmedlen för utbildning av skyddsombud har minskat. Färre skyddsombud innebär också att man inte får samma översyn på arbetsplatserna. har när vi har haft den här frågan uppe sagt att avvecklingen av och neddragningar på är något som man har varit tvungen att göra för att satsa på jobben. Jag har då ställt frågan: Måste man inte göra bådeoch? Att satsa på jobb och på god arbetsmiljö är ju en förutsättning för att man ska kunna gå framåt. Det ena måste inte gå före det andra. Vi måste ha jobb, men vi måste ha bra jobb. Det är grundmeningen. Vem behöver inspektörerna? Det är i första hand de små och medelstora företagen som inte har en stor organisation med skyddsombudsverksamhet och hela avdelningar för detta. ges inte förutsättningarna att kunna besöka dem i samma utsträckning som . Jag reagerar kraftigt när man först drar ned verksamheter och sedan får se vad det blir i slutändan. Precis som påtalade i sitt anförande ser vi att antalet dödsfall ökar på arbetsplatserna. Vi kan också se att det framför allt är inom vissa branscher. Stressen och belastningsskadorna ökar. Produktivitetstanken är det som man jobbar för. Jag har ingenting emot att det ska vara bra produktivitet och bra organisation, men om det innebär att man gör avkall på arbetsmiljön och att folk förslits blir det en negativ utveckling i nästa led. Det berör oss naturligtvis illa. har också sagt att många av de här frågorna är sådant som arbetsmarknadens parter kan klara av. Därför lägger man över bollen till dem. Det är de som får jobba med de frågorna. Men det är inte så enkelt. Att människor mår dåligt och slits ut på jobben, att det är en dålig, och farlig, arbetsmiljö missgynnar hela landet. Det påverkar andra faktorer. Det handlar om utslagning. Det är en utslagning som kommunerna, och andra måste ta hand om eftersom det blir den typen av effekter. säger gärna till oss att vi ska vara lite ödmjuka. Jag skulle önska lite mer ödmjukhet hos i de här frågorna. 72 Arbetsmarknadsminister (): vill att jag ska svara på frågorna. Då är det bra om han lyssnar på svaren. Jag ska repetera. Hur har jag kommit fram till att färre arbetsmiljöinspektioner leder till mindre så kallat utanförskap? Jag säger det igen: Alla myndigheter får finna sig i att spara och se över effektiviteten i politiken. Låt mig påminna om att det inte finns något rakt samband mellan anslag och antalet olyckor eller sjukdomsfall i arbetslivet. Den kraftiga ökning av anslaget till som genomfördes under de år som föregick 2006 motsvaras inte i statistiken av lägre antal olyckor. Det finns inga sådana raka samband. Man måste alltså, som vilken regering som helst, se till att prioritera och se till att man gör rätt saker. För oss var det helt naturligt att sätta arbetslinjen i fokus och se till att fokusera på en ny arbetsmiljöpolitik eftersom den gamla inte längre verkar fullt ut. Om det hade funnits ett rakt samband mellan anslag och antalet olyckor i arbetslivet hade det ju funnits en anslagsnivå som gav noll i sjukdomar och olycksfall. Men det finns det inte. Vi måste göra mer än bara titta på anslag. Vi kan naturligtvis diskutera om det ska vara si eller så många kronor. Men det vore också intressant att bjuda upp till dans och diskutera det som verkligen är viktigt just , nämligen se till att vi gemensamt med olika politikmått verkar för att begränsa antalet olycksfall och sjukdomar i arbetslivet så att de 50 miljarderna blir betydligt lägre, som jag pratade om. Den andra frågan var: Vad avser jag att göra med anledning av att dålig arbetsmiljö leder till utslagning från arbetslivet? Det tycker jag är den viktiga frågan. Jag tackar för att ha ställt den. Det är viktigt. De 50 miljarderna är ju inte bara 50 miljarder. Det är också människor av kött och blod som inte kommer hem friska efter att ha jobbat. Så kan vi inte ha det. Vi måste se till att man kan gå till jobbet och känna trygghet i att man kommer hem lika frisk som man var när man gick dit. Då räcker det inte att diskutera ett anslag i statsbudgeten. Det handlar också om att se till att hitta de rätta incitamenten för arbetsgivare att bli bättre som arbetsgivare. Det handlar inte bara om att gardera den lägsta bottenplattan i arbetsmiljölagstiftningen. Det är också viktigt. Det är viktigt med arbetsmiljöinspektioner. Jag säger ingenting annat. Men vi måste se till att det inte bara är hot om straff som är verktyget i arbetsmiljöpolitiken utan att det också finns belöningar för arbetsgivare, att det finns ekonomiska incitament, att det finns andra incitament som gör att man som arbetsgivare förstår att det är bra för arbetsplatserna att folk inte blir sjuka och dör. Det är bra för samhällsekonomin om folk inte blir sjuka och dör. Det är också bra för statskassan. Alltså måste vi ha många faktorer som samverkar. är en viktig aktör, men det är inte den enda. Jag skulle önska att Socialdemokraterna var mer aktiva också i debatten om de andra delarna av arbetsmiljöpolitiken. Jag välkomnar att vi har så här många debatter, men jag skulle önska att ni var lite mer aktiva utanför kammaren också och deltog i de seminarier som vi har och bidrog till debatten. Jag tror att den skulle tjäna på det. Den sista och tredje fråga som ställer är hur jag definierar begreppet utanförskap. har man kunnat gå in på hemsida och hitta definitionen av utanförskapsbegreppet. Den innefattar öppet arbetslösa enligt , personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, latent arbetssökande, undersysselsatta, personer med sjukpenning inklusive rehabiliteringspeng och personer med sjuk- och aktivitetsersättning. Det finns tydligt uppställt. Man kan naturligtvis välja en annan definition, men i grund och botten handlar det om personer som borde kunna vara med, och också vill vara med, på arbetsmarknaden men som med åratal av socialdemokratisk så kallad jobbpolitik har ställts utanför och aldrig fått chansen. Det är för dem vi ska underlätta inträdet på arbetsmarknaden. 73 (): kom det äntligen ett svar, i alla fall på en fråga. Minister säger att alla myndigheter ska spara. Är kopplingen att det ska leda till mindre utanförskap? Måste man spara så att man får en mängd pengar, mer resurser, för att bekämpa utanförskapet? Om det är svaret kan man fråga sig varför den här regeringen sänker skatterna med och varför det ska vara de tre tiondelar som är rikast som får de gåvorna. Det är inte de som har de sämsta arbetsmiljöerna. Om det är resursbrist ministern hänvisar till ter detta sig verkligen märkligt. Ministern säger att det inte finns något rakt samband. Men dödsolyckorna har ju ökat. Betyder det här att minister kommer att föreslå ett större anslag? Det sker fler olyckor på arbetsplatserna. Hur ser ni på tullen? Är det därför tullen har fått högre anslag nu? Alla myndigheter ska spara för att bekämpa utanförskapet, säger ministern, men det finns ett samband mellan åtgärder, verksamhet och resurser. Vi ska vara ute mer, säger . Vi är ute på det som kallas Workers då man går igenom detta. Vad är det som har hänt på arbetsplatserna? Hur många olyckor har inträffat? Vad har hänt som vi kan jobba preventivt med? Vilka resurser finns? Vi ser att resurserna minskar kraftigt och att olyckorna ökar kraftigt. Vi hör en minister som brukar vara glad det är han inte stå här i talarstolen och säga att vi behöver det här antalet hundra miljoner från för att bekämpa utanförskapet. Men antalet olyckor ökar. Det går åt helt fel håll, men de rika som har en bra arbetsmiljö jublar. 74 FINN (): Med högt röstläge och fel problemanalys kommer man inte särskilt långt. Den här regeringen tog över en situation med massarbetslöshet. Om man lyfter in arbetsmiljöperspektivet i utanförskapet är det intressant för mig som medicinare att konstatera att om man sammanfattar studier som visar vilka problem som utanförskapet för med sig är de betydligt mycket större än om man har ett arbete. Det ligger delvis utanför den här interpellationen, men eftersom interpellanten lyfte upp att det skulle finnas ett annat synsätt välkomnar jag regeringens jobbpolitik. Människor i arbetsför ålder som befinner sig i utanförskap enligt den definition som statsrådet lade fram har en sju gånger högre risk för det vi kallar överdödlighet jämfört med åldersmässigt matchade personer. Det är alltså en av de enskilt största riskerna för ohälsa att hamna i den här situationen. kan inte interpellanten svara men däremot . Hon tog upp frågan om att det finns stress och belastningsskador i arbetslivet. Interpellanten skrev att skulle lösa de här problemen. Men om man lägger ned forskningen och inte har några doktorander, är det då inte bättre, , att just den här typen av problem, stressen och belastningsskadorna, möts med rehabiliteringsforskning, smärtforskning och forskning om psykisk ohälsa som bedrivs av en delvis världsledande forskning i det här landet vid konkurrensutsatta universitet? Jag förstår inte varför man ska skapa problem med massarbetslöshet och sedan försöka lösa dem genom att sätta av en särskild resurs som inte är konkurrensutsatt, som lägger ned forskningen men gynnar sig själv till viss del genom att föra in resurser som man inte kan se vad resultatet har blivit. Låt mig säga till interpellanten att det verkligen är att ta avstånd från det ansvar man har mot medborgarna. Man låser in dem i ett utanförskap och försöker sedan lösa det med helt felaktiga tekniker. Jag gläds därför över att regeringen har tagit initiativ. Allting behöver inte göras på samma sätt som det alltid har gjorts tidigare, precis som ministern sade inledningsvis. 75 (): Jag blev lite förvånad över att Finn ställer frågor till mig om i en interpellationsdebatt med , men det är okej. och den samlade kunskapen om arbetsmiljöforskning har vi pratat om i den här kammaren. Jag kan bara hänvisa till de protokollen och till de ställningstaganden vi har gjort när vi trycker på knappen för ett nej till avveckling av . Det kan man kolla mycket ordentligt där. Till vill jag säga att jag är orolig för arbetsmiljön. Jag är det i själ och hjärta. Jag ser också hur utvecklingen ser ut. Jag sade tidigare att jag var orolig för skyddsombuden och deras utbildning. Skyddsombuden har blivit färre. Det var färre som utbildades som skyddsombud. Men det är än värre, , när det gäller arbetsgivarnas arbetsmiljöutbildning. Det är också oerhört tragiskt. Får de inte utbildning blir det en dubbel negativ effekt här. Förutsättningen är naturligtvis att arbetsgivare och arbetstagare ska kunna utbildas tillsammans och sätta in ordentliga stötar för att komma till rätta med arbetsmiljöproblemen. Det görs inte. Jag känner stor oro för att arbetsgivarna inte får tillräcklig utbildning eller inte vill utbilda sig i större utsträckning. Där behövs en stor attitydförändring, och det måste man jobba med. sade också någonting om att arbetsgivaren måste ha en belöning. Ja, en god arbetsmiljö där personalen mår bra är väl en oerhört bra belöning för arbetsgivarna. 76 Arbetsmarknadsminister (): pratade om vad vi skulle använda pengarna till när vi sparar på våra myndigheter. Det är ganska uppenbart så att vi vill bekämpa det utanförskap som ni lämnade efter er. Det ska vi göra på tre sätt, och det har vi sagt . För det första ska det löna sig mer att arbeta. Vi kan inte ha stora grupper på svensk arbetsmarknad, barnskötare, kommunalarbetare, trädgårdsarbetare, vårdbiträden och andra, där marginaleffekten av det samlade skattetrycket, bidragsnivåer, ersättningsnivåer och försäkringsnivåer ligger upp emot 80, 90 och . Det kan inte vara olönsamt att jobba. Det var den jobbpolitik som ni lämnade efter er.