prot · GV09127 · 2008-06-12 00:00:00 — I insatser för nyanlända invandrare redovisas en lång serie allvarliga brister och missförhållanden gällande statens insatser för nyanlända flyktingar och invandrare. Ansvariga statsråd var och därefter . Det mest uppseendeväckande av de missförhållanden som uppdagas i rapporten gäller utbetalning av schablonersättningen till kommunerna i strid mot gällande regler. Så här står det att läsa i om denna ersättning som kommunerna får i samband med mottagning av flyktingar: rutiner för beslut om schablonersättning till kommuner uppfyller inte kraven i gällande författning. Ersättningsförordningen anger att rätt till schablonersättning har den kommun som har upprättat en introduktionsplan. prövar inte kommunens rätt till ersättning genom introduktionsplaner. Genom att inte kontrollera förekomsten av dessa agerar i strid med förordningen. Dessa regelstridiga utbetalningar pågick , och denna omständighet var känd för regeringen som dock inte valde att agera på ett kraftfullt sätt i syfte att rätta till detta kända regelbrott. Detta konstateras också i , där det står: Regeringen är medveten om tillämpning av ersättningsförordningen, men har inte agerat för att åstadkomma en förändring. På grund av detta uppseendeväckande sätt att hantera våra gemensamma skattemedel har det utbetalats till kommunerna trots att villkoren för att få schablonersättning inte var uppfyllda. Dessa pengar borde ha betalats tillbaka av de berörda kommunerna, men så skedde inte. I den nämnda rapporten har gjort en uppskattning av hur mycket pengar som utbetalades i strid med gällande författning och kommit till följande slutsats: Om man översätter kommunens uppgifter till de ca 9 200 nyanlända som mottogs , skulle det innebära att ungefär 650 individer saknar en individuell introduktionsplan. Det betyder att utbetalades i strid med ersättningsförordningen. Det handlar om , herr talman. Om man gör motsvarande uppskattning för hela den granskade perioden kommer man upp till ett sammantaget belopp på för åren 20022006. Detta kan delas upp på under de år då hade ansvaret för frågan och under de år då hade motsvarande ansvar. Det rör sig alltså om ½ miljard kronor eller mer som utbetalades i strid med gällande författning och som enligt gällande regler borde ha betalats tillbaka, men ingen krävde detta. Det avgörande för del är att regeringen visste att detta pågick men inte agerade på ett sätt som kunde sätta stopp för denna regelvidriga miljonrullning. Regeringen hade flera sätt att agera för att rätta till dessa kända missförhållanden. Det mest naturliga hade varit att via regleringsbreven med skärpa påminna om att gällande lag ska följas, men det gjordes inte. Angående regleringsbreven konstateras följande i : omnämner inte hantering av ersättningsförordningens 11 § om introduktionsplaners koppling till kommuners rätt till schablonersättning. I den granskning som har gjort av detta ärende har vi som förklaring till en sådan anmärkningsvärd passivitet fått veta att situationen kunde tolereras eftersom utbetalningarna var korrekta i av fallen. Det innebär att man säger att myndigheter bara ska följa lagen delvis, till en viss procent, till exempel. Det är givetvis helt oacceptabelt. De som resonerar på det sättet har missuppfattat mycket väsentliga aspekter på det ansvar som den offentliga maktutövningen för med sig. Därför är jag mycket nöjd med att ett enigt konstitutionsutskott har kommit till en mycket klar slutsats i detta granskningsärende, nämligen att och bär ett övergripande och otvetydigt ansvar för att en sådan oacceptabel hantering av våra skattemedel kunde pågå . Det andra ärende som jag vill beröra i detta sammanhang tar sin utgångspunkt i en anmälan av mot före detta statsråden och för missbruk av offentlig maktutövning i form av politiskt motiverade hot om repressalier mot enskild i syfte att stoppa en pågående rättegång mellan två privaträttsliga parter. Mer konkret gäller saken dessa statsråds agerande i samband med det så kallade Vaxholmsfallet, det vill säga rättegången mellan det lettiska företaget och flera . Bakgrunden till denna anmälan är uppgifter i medier, bland annat i , om påtryckningar och direkta hot från dåvarande näringsminister och dåvarande arbetsmarknadsminister riktade mot . Enligt uppgifter från Svenskt Näringslivs representant blev han uppkallad till . Vid sammanträdet på ska regeringens företrädare ha hotat med att staten skulle tvinga de statligt ägda bolagen att lämna om organisationen inte avbröt sitt stöd till det lettiska företaget i den aktuella rättsprocessen. Hotet framfördes enligt uppgift av de båda statsrådens statssekreterare. Det är en synnerligen allvarlig anklagelse, herr talman. Enligt principen om illojal maktutövning ska den offentliga maktens befogenheter inte utövas för att främja ett annat syfte än vad som avses med befogenheten. Att regeringen fått befogenhet av att förfoga över statens ägande i vissa bolag kan inte tolkas så att därmed givit sitt samtycke till att enskilda statsråd använder bolagen för att rikta politiskt motiverade hot uttryckligen avsedda att påverka en oberoende organisations handlande i en pågående rättsprocess. I den granskning som har gjort på basis av anmälan konstaterades 1.att mötet mellan statssekreterarna och en representant för , , faktiskt ägde rum , 2.att vid det mötet informerades om att regeringen skulle utreda om de statliga bolagen skulle lämna i samband med denna organisations agerande i Vaxholmsfallet, 3.att detta uppfattades som ett tydligt hot om repressalier av representanten för samt 4.att de ansvariga statsråden i sin tur bestämt förnekar att det skulle ha varit avsikten med den framförda informationen. I betänkandet anmärker ett enigt konstitutionsutskott följande: Att statsråd bör iaktta försiktighet med vilka uttalanden de gör och att det måste ses som olyckligt om sådana uttalanden uppfattas som ett försök till otillbörlig påverkan på allmänna eller enskilda rättssubjekt. Det är precis detta som inträffade. Statsrådens agerande uppfattades som ett hot. Jag vill bestämt hävda att detta sätt att uppfatta statsrådens agerande var det enda rimliga. har emellertid inte kunnat bevisa att det var avsikten med det möte som ägde rum men att statsråden ändå kan klandras för en uppenbar brist på försiktighet. Jag hade i detta principiellt så viktiga fall velat se en mycket tydligare kritik, men med tanke på den uppnådda enigheten är jag ändå nöjd med ställningstagande i detta så sorgliga kapitel i det socialdemokratiska maktutövandet. 13 () replik: Jag hade inte tänkt ta några repliker i den här inledande omgången. Jag brukar inte göra det, men anförande rörande ärendet angående och var så grovt onyanserat och missvisande när det gäller vad utskottet faktiskt har granskat och kommit fram till att jag för protokollets och balansens skull ändå måste få kommentera det. Utskottets uppgift har varit att granska om regeringen följt verksamheten och om åtgärder har vidtagits när det funnits brister. Utskottet har inte gjort en mängd beräkningar, som här slänger sig med. Det har inte heller varit utskottets uppgift. Det gäller också att inse att det finns en ansvarskedja och en uppdelning av ansvar. Det finns ett ansvar för en myndighet att tillämpa lag och förordning och ett ansvar för den politiska nivån att vidta åtgärder när så krävs. Granskningen har visat att regeringen har vidtagit en mängd åtgärder för att åstadkomma dels en bättre integration, dels tydligare regler för ersättning. Till saken hör, som sade, att av utbetalningarna var riktiga. Det har funnits förklaringar för de resterande. Utskottet har konstaterat att regeringen har följt utvecklingen och verkat för att åtgärder har vidtagits. Åtgärderna har inte lyckats förbättra situationen i tillräcklig grad, och det har de före detta statsråden ett övergripande ansvar för. Jag kan notera att åtgärder har vidtagits som faktiskt har förbättrat situationen men att det återstår lite grann. För mig är det självklart att ett statsråd har ett övergripande ansvar för verksamheten inom de myndigheter som lyder under statsrådets ansvar. Allt annat hade varit uppseendeväckande. Att påstå att utskottet uttalat kraftfull kritik i det här ärendet är direkt felaktigt och ett uttryck för långtgående partipolitisering. 14 () replik: Välkommen till debatten, ! Två klargöranden: Beräkningarna har inte utskottet gjort, och det har jag heller inte påstått. De som har räknat är mycket bättre på det än utskottet. Det är , och de har till uppgift att räkna ordentligt på vad regeringen gör, och vi är mycket glada för det. De siffror jag har nämnt, , kommer från den rapport som du också har läst. De finns där. Om du tror att du är bättre på att räkna än vad är får du stå för det. Jag accepterar deras siffror. Regeringens påpekande om dessa siffror har inte på något sätt övertygat mig om att de skulle vara felaktiga. Det handlar om tiotals miljoner och om omkring 500 miljoner . Det är faktiskt mycket allvarligt! Det är våra medborgares pengar. Med hänsyn till detta borde vara lite mer nyanserad. Det handlar om 500 miljoner av skattepengarna. Det är mycket pengar det! När det gäller utskottets slutsatser konstaterade vi att det regeringen gjorde inte räckte för att ändra på ett känt och allvarligt regelbrott. Det är det vi konstaterar. Det är det vi säger att och har ansvaret för ingenting annat, och det kan du inte förneka. Detta nämns inte ens i de regleringsbrev som regeringen utfärdade. Hur vill förklara detta? 15 () replik: Det är alldeles uppenbart omöjligt för att frigöra sig från att partipolitisera i sin roll som KU-ledamot. Jag inser det fullständigt hopplösa i att vi tillsammans skulle kunna göra en saklig bedömning. För detta krävs nämligen både vilja och förmåga att lyssna, och det saknar uppenbarligen . Påståendena angående och kan inte stå oemotsagda. Vad var det utskottet granskade när det gällde och ? Jo, har två statssekreterare hotat företrädare för och i så fall på uppdrag av statsråden? Jag tänker inte göra någon bedömning, fru talman, utan jag citerar vad utskottet sagt: Utskottet har inte i sin granskning kunnat klarlägga vad som faktiskt uttalats vid det möte som är aktuellt i ärendet, och inte heller vad som varit avsikten med uttalandena eller hur dessa borde kunna uppfattas. Det går rimligen inte, om man vill vara seriös, att komma fram till någonting annat än att det saknas all grund för att påstå att utskottet har uttalat kritik mot eller tagit avstånd från statsrådens agerande. Har man anspråk på att vara seriös går det inte att göra de tolkningar som har gett uttryck för i kammaren här . Ju snarare inser det desto bättre. 16 () replik: Det är mycket intressant att retirerar fullständigt om de felaktiga utbetalningar som gjordes under och tid som ministrar. vet mycket väl att det är som har räknat. Han säger att bara att nämna dessa siffror är att politisera debatten. Det är ett ofattbart sätt att misstänkliggöra . Hur skulle man kunna politisera någonting genom att använda riksrevisorernas siffror? Det borde du förklara både för mig och för ! sade ingenting om regleringsbreven. Det här kända regelbrottet nämndes inte av och trots att de visste att detta pågick. Det fordrar faktiskt en förklaring. Det är våra skattebetalares pengar det handlar om. Vi ska vara försiktiga med dem och förklara varför vi använder varenda krona vi använder på ett visst sätt. När de felanvänds ska vi självklart kräva tillbaka dessa pengar. säger att det var som var rätt. Vi kan tvista om det eller . Men menar att lagarna ska följas till är det det han kräver av myndigheterna? Är det det han kräver av , och sig själv? Det kan jag inte tro. Det är detta som är ett mycket märkligt sätt att politisera, inte bara den här debatten utan den offentliga maktutövningen att ursäkta det som inte kan ursäktas. Det är likadant med Vaxholmsfallet. Givetvis var det oförsiktigt, och det säger vi i vårt uttalande. Jag skulle vilja ha sett, och det har jag sagt, en tydligare kritik, för jag tycker, , att det inte fanns något annat sätt att uppfatta det som ministrarna gjorde än som ett hot mot ! ((): Jag kan inte svara på frågorna, eftersom jag inte har någon replik kvar.) 17 (): Jag ska börja med ett citat: Granskning och kontroll behövs [således] både för demokratin, därför att information och ansvarsutkrävande är vitala intressen, och för rättsstaten, eftersom det gäller att garantera grundläggande värden som legalitet och objektivitet. Det är inte jag som säger detta, fru talman, även om jag upprepade det nu och håller med i sak, utan det är nestorn i svensk författningspolitik, , som skriver det i den andra upplagan av antologin författningspolitik som för övrigt är redigerad av , kanslichef på finansutskottet, och professor . Information och ansvarsutkrävande, legalitet och objektivitet se, där har vi uppgift! Om finns det mycket löst tänkande och tyckande och förvånansvärt lite av seriös forskning. Förhoppningsvis kan vi se en annan utveckling framöver. läste jag en annan antologi om KU där man granskade av KU:s verksamhet. Upplägget var att se på vilket sätt KU arbetade partiskiljande. Att utskottet lyckades enas på ett stort antal granskningsområden gick man förbi med tystnad. Intressant är också den ibland etablerade synen på KU:s ledamöter. Man är kritisk mot att KU:s ledamöter väljs på politiska meriter. Ett citat: Ytterst få är jurister och ännu färre har en gedigen teoretisk praktisk förvaltningsrättslig bakgrund. Slutsatsen är att det är svårt att hävda att utskottets ledamöter besitter den rättsliga kompetens som krävs för en noggrann och sakkunnig granskning. Så där kan det låta. Mot bakgrund av detta erinrar jag mig ett par episoder från utskottets besök i och . Om jag inte minns fel var ordförande i den dåvarande argentinska senaten en hög jurist, men det hindrade inte att han somnade under vårt sammanträde där. I satt man inte och sov. Däremot ställde man frågan hur många i det svenska KU som var jurister vi hade då bara en suppleant som var det. Följdfrågan var hur det kunde fungera. Det chilenska retoriska svaret var att här är vi alla jurister, underförstått att det inte skulle fungera annars. Tja, kanske skulle vi slänga oss i väggen eftersom vi är så värdelösa, men kanske borde vi fundera något över det demokratiska uppdraget. KU är ett parlamentariskt granskningsorgan. Varför skulle vi välja specialister just till KU? Det är förstås rimligt att vi har olika former av kontroll och granskning, men ge mig ett rimligt skäl till att just parlamentet skulle avstå sin roll till förmån för de så kallade professionella. Vi behöver olika granskningsmekanismer, och ett parlamentariskt konstitutionsutskott är en sådan. För övrigt säger i antologin som jag citerade inledningsvis att man behöver ett bredare synsätt på granskningsuppgiften. myntade ett uttryck i den så kallade Almqviststriden för länge sedan, nämligen: Man äger ej snille för det man är galen. Jag skulle vilja göra en mild travestering av detta, och jag får be alla jurister att hålla för öronen: Det är inget axiom att en jurist eller en som har förvaltningsrättslig bakgrund är en bättre granskare än en vanlig enkel riksdagsledamot. Men, fru talman, det är klart viktigt att vi lever upp till vårt uppdrag. Är en institutionell auktoritet eller bara institutionell? Det bestämmer vi själva genom vårt praktiska arbete. Utskottets ordförande sade i förra vårens granskningsdebatt följande om det då unga utskottet: Därför blir det en lärotid för ledamöterna, då granskningsuppdragets innehåll efter hand klarnar i alla detaljer och våra arbetsformer ständigt förfinas och förbättras. Även jag uttryckte en viss förhoppning och optimism över en positiv utveckling. Jag kan nu konstatera att vi kommit en bra bit på väg. Även om allianspartierna och oppositionen skiljer sig åt i vissa bedömningar i detta betänkande och även om det finns reservationer, är det vanligtvis en likartad konstitutionell bedömning. Det är en mycket bra utveckling. Det är centralt att vi i grunden gör samma rättsliga analys. Sedan har vi självfallet ett tolkningsutrymme och en möjlighet till olika språkval. Även jurister och domare kan komma fram till olika tolkningar, så varför skulle inte KU:s ledamöter kunna göra det? Det finns 10 reservationer i relation till 25 ställningstaganden från utskottet. Det kan tyckas mycket, men faktum är att fyra av dessa reservationer egentligen är kopplade till ett och samma ärende. Det är sammantaget sex reservationer som hela oppositionen står bakom, två från Socialdemokraterna och , en från Socialdemokraterna och och en Vänsterpartireservation. tillät jag mig att notera att det var ganska roligt att läsa reservationerna, underförstått att de i vissa fall var undermåliga. I den meningen är de mindre roliga , fast jag ska säga att det inte saknas intressanta utvikningar i årets reservationer. Det kommer väl den efterföljande debatten att visa. Jag log lite när talade om detta med partipolitiska hänsynstaganden. Jag har ju lite längre erfarenhet än från det här utskottet, och det är nog hugget som stucket beroende på vem som sitter i regeringen. Jag funderade lite över detta med saklighet som talade om. När jag läste reservationerna i går såg jag att det, som jag sade tidigare, var i stort sett samma konstitutionella analys. Men det var ett antal borde inslängda här och var i texterna inom den legala ramen. Vi brukar egentligen inte ägna oss åt bör- och bordefrågor, utan vi ska i efterhand granska vad som har hänt, om man har rört sig inom den rättsliga ramen. Sedan kan man naturligtvis göra olika tolkningar när det gäller och . Såvitt jag vet var det ingen under utskottets hantering av ärendet som någonsin hävdade att hade försökt styra via direktiv. Däremot fick vi information om att det fanns en sådan information i direktiven. Men man får tydligen vara försiktig med vilka skrivningar man accepterar för att de ska kunna misstolkas i vissa avseenden. För att nu återknyta till den bok som jag citerade om KU-ledamöternas förmenta undermåliga kompetens, finns det en sentens som jag kan instämma i, nämligen att vi som ledamöter i stor utsträckning är beroende av . Detta konstaterande föranleder mig att uttrycka ett stort tack för de insatser som kanslichefen och hans kansli har gjort för utskottet under det gångna . Tack för ert tålamod och ert strålande arbete! I detta anförande instämde (). 18 (): har vi att debattera KU:s betänkande som bland annat tar upp vissa statsråds uttalanden, non-paper, det vill säga icke-papper, och beredningen av regeringens ärenden. Just detta med beredningen av ärenden är ständigt återkommande med den högerregering vi har . Alliansen tycks anse att det inte är så noga att följa beredningskravet enligt regeringsformens 7 kap. 2 §. En av hörnstenarna som vår demokrati vilar på är just grundlagarna spelregler som vi alla har att följa för att göra regerandet förutsägbart, inte för att förhindra politiska idéer att få blomma ut utan för att vi alla vill att det ska finnas tydliga regler för hur ett regerande ska gå till. Ärenden som vi ska debattera här i kammaren visar klart och tydligt på just bristen på beredning av regeringsärenden. Vid en beredning ska behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter, och i den omfattning som behövs ska även anslutna och enskilda ges tillfälle att yttra sig. Men, nej, det har vi inte sett så mycket av. ska vi inte pröva om det är rätt eller fel att sälja ut våra gemensamma egendomar. Det har ju högermajoriteten i redan bestämt att vi ska göra. Även om jag och många med mig anser att beslutet att rea bort vår gemensamma egendom är helt tokigt, är det inte själva beslutet om utförsäljningen som vi ska debattera här, utan vi ska debattera om formen för utförsäljningen har skett enligt grundlagens bestämmelser eller ej. KU är, som många före mig har tagit upp, ett utskott som ska granska ärenden ur ett konstitutionellt perspektiv. Granskningsarbetet är enormt viktigt, eller hur? Det är vi väl alla överens om. Det som jag anser är bland det viktigaste är att kvinnor och män i detta land får veta hur vi förtroendevalda sköter våra åligganden och våra gemensamma resurser och att vi förhindrar maktmissbruk och kontrollerar att det inte sker. KU:s kontrollfunktion anser jag är ett måste i en demokrati. Det som jag har tagit upp och mycket mer kommer att tas upp i debatten senare här , så nu ska jag inte stå här och, för att citera utbildningsministern, tjafsa, utan jag lämnar härmed över ordet till nästa person på talarlistan. Innan jag gör det, fru talman, vill jag säga att jag är väl medveten om att man inte ska göra för många yrkanden, men i det här läget kan jag inte låta bli. Jag yrkar på godkännande av anmälningarna i reservationerna 1, 2, 3, 4 samt 8. 19 (): Åhörare och tv-tittare! Jag har jag har suttit i upplevt att arbetet i KU gäller frågan om huruvida vi kan uppnå enighet i en intressant punkt. Vad är det som gör att vi som representerar olika partier i KU kan flytta fram positioner i olika konstitutionella frågor så att det blir en ordentlig och korrekt styrning av vad regeringen gör och inte gör? Vi ska granska vad tidigare regeringar har gjort så att nuvarande och kommande regeringar har möjlighet att ta lärdom av hur vi i tycker att landet ska skötas vad gäller statsrådens tjänsteutövning. Jag håller med om att det naturligtvis står varje riksdagsledamot och riksdagsutskott fritt att anmäla vad de så önskar. Jag tycker att det så ska förbli. Det finns naturligtvis alltid risk för att det uppstår olika skäl till att anmälningarna kommer in. Det kan naturligtvis vara av politiska skäl. Det går inte att ifrågasätta det, och det går inte heller att se att vi kommer ifrån den möjligheten. Det finns också risk för att det blir politiska avvägningar i våra slutsatser. Det gäller naturligtvis även hur vi frågar, vilka frågor vi ställer och på vilket sätt vi ställer våra frågor i de utfrågningar vi har med statsråden. Andra kan göra bedömningen att det finns andra skäl än vad jag själv som frågar anser. Jag tänkte ta upp några ärenden som vi har varit eniga om och spegla vad vi i håller på med. Det kom in en anmälan om att man i en budgettext tog upp vilken fiskeripolitik som skulle föras på EU-nivå. var det ansvariga statsrådet. Det var sagt att det skulle vara den biologiska rådgivningens experter som skulle styra vilken politik som gäller för i EU-sammanhang. Utskottet tycker att regeringen har rätt att uttrycka den ståndpunkten. Det är en annan sak sedan när det kommer till förhandlingsbordet i EU. Där finns andra organ, till exempel ska vara med i samband med frågor om hur det ska förhandlas. Även miljö- och jordbruksutskottet ska saksamråda med statsrådet om vilka ståndpunkter som ska föras fram och vad som ska gälla. Det går inte att komma ifrån att det här inte är en fråga som beslutar om. Därför går det inte heller att kritisera eller ha några synpunkter på detta. Jag tänkte också ta upp ett ärende som kanske en del av er upplevde själva när ni satt med på . fanns ett filminslag med kulturminister mellan reklamen och när den riktiga filmen skulle spelas upp. Hon talade om vad hon tyckte om SF:s satsning på Smultronstället. Det här berodde på ett missförstånd. Det var egentligen tänkt att skulle vara närvarande vid den första filmvisningen. Hon skulle vid det tillfället invigningstala. Hon hade inte möjlighet att göra det. SF och departementet hade då kontakter med varandra, och de kom fram till att det kanske skulle fungera att hon spelade in något för att visas vid invigningstillfället. Sedan visade det sig att SF sände filmen . Det var naturligtvis inte meningen. Då kontaktade departementet SF och rättade till detta. Det var ett missförstånd som vi naturligtvis inte kan kritisera. Vår åsikt är att statsråd inte ska göra saker som rubbar deras förtroende. Jag tänkte också kommentera den så kallade Vaxholmstvisten, som uppehöll sig vid under sitt anförande.