prot · GW0932 · 2008-11-20 00:00:00 — En domare i borde väl känna till detta. I samma artikel står det också så här: Om Lissabonfördraget godkänns ändrar domstolen namn till . Det är inget märkvärdigt, som jag sade. Men: Då ska den även döma i frågor som gäller EU:s försvars-, utrikes- och säkerhetspolitik. 161 () replik: Jag noterar att läser ur en pappersskrift, som förmodligen kommer från . Själv har jag valt att titta i fördraget. Där står det mycket tydligt vad som gäller för domstolen i den här delen. Jag tyckte inte heller att jag hörde vad det var ville ha undantag från. Rätten till kollektivavtal och fackliga stridsåtgärder finns tydligt uttryckt. Det står mycket tydligt, kanske inte i papper, men i det nya fördraget, som vi ska ta ställning till. När jag läste vilandeförklaringen tänkte jag: Men så spännande! Här har jag läst KU:s yttrande och remissyttranden, och ingen har pekat ut att det här rör någonting som handlar om kapitel 2-frågor. Jag måste avslutningsvis ställa frågan: Är det så att , utan att ha sett någonting av det förut, har upptäckt att fördraget innebär hot mot yttrandefrihet, föreningsfrihet, mötesfrihet eller religionsfrihet, tvångsåtgärder mot enskilda, registrering av politisk åsikt eller införande av dödsstraff eller kroppsstraff? Är det den typen av insatser som ligger i fördraget? Det är de områdena som kapitel 2 pekar ut som grund för en vilandeförklaring. Vad har och upptäckt i fördraget som ingen annan, vare sig Lagrådet eller , har sett? Vänstern och har upptäckt att det finns någonting i det här fördraget. Det har inte heller varit uppe i debatten tidigare, men någonting finns det uppenbarligen som det inte har berättats om tidigare men som rör de här områdena som grund för vilandeförklaring. 162 () replik: Jag kan lugna med att jag varken är för dödsstraff eller kroppsaga. När det gäller var jag får mina antaganden ifrån föreslår . Jag får mycket bra saker från dem, det ska jag säga, men detta är ur en intervju med i Kommunalarbetaren. Hon tar fasta på det jag läste upp tidigare, alltså det vi vill med vår vilandeförklaring. Dels tassar vi för nära våra grundlagar, dels blir de enhälliga besluten majoritetsbeslut, det vill säga då kan det som vi fattar beslut om gå tvärsemot något några längre ned i . Jag läste upp det citatet innan, men det kanske inte lyssnade på. Jag har inget mer att tillägga som svar på dina frågor, . Jag sitter i , och när det gäller utskottets betänkande var ju även du tidigare inne på att det är en tolkningsfråga. Jag har i utskottet tolkat det så att Lissabonfördraget tassar för nära vår svenska grundlag och att vi behöver anta det med ett val emellan. Lagrådet säger också det, men andra väljer att läsa på s. 4. Jag har valt att läsa på s. 1. 163 PER (): Jag lägger upp mina papper, men tyvärr finns inte Kommunalarbetaren med. Jag tänkte hålla mig till lite tråkigare skrifter, till exempel KU:s yttrande angående Lissabonfördraget och den här lilla boken om grundlagar. Det vi har just nu är lite av en KU-runda. är, precis som hon sade, medlem av . Efter mig kommer från och från också att företräda KU. Tillsammans ska , och jag försöka ta er igenom en del av paragraferna. Det har nämligen inte varit alldeles glasklart att alla har förstått dem på samma sätt under den debatt som varit. De som säger att det behövs en lång och ordentlig debatt och att det är viktigt får sitt lystmäte . Men jag tycker inte att vi har gjort annat än att diskutera och fundera över detta, både i och i ett särskilt gemensamt utskott som vi har tillsatt mellan KU och utrikesutskottet, det så kallade KUU. Det har handlat om detta fördrag. KU har mycket grundligt och omfattande undersökt de konstitutionella förutsättningarna för att ska kunna säga ja till Lissabonfördraget. Om jag gör en liten sammanfattning kan jag säga att vi har tittat på om det behövs någon grundlagsändring för tillträdet. Vi har också tittat på de grundläggande rättigheterna så som de är skrivna i . Vi har även tittat på de nationella parlamentens roll. Vi har dessutom gått lite längre än vad regeringen har gjort genom att vi faktiskt tyckte att det var viktigt att granska Lissabonfördraget även mot våra andra grundlagar, till exempel tryck- och yttrandefrihetsgrundlagarna. Vi ville titta på öppenhetsfrågor. Vi ville titta på tryckfriheten och yttrandefriheten. Sammantaget på alla dessa områden har vi fått positiva svar: Det behövs ingen grundlagsändring. När det gäller de grundläggande rättigheterna finns det fullgoda möjligheter, och man kanske till och med kan se det som förbättringar, i och med att vi antar Lissabonfördraget. De nationella parlamentens roll blir större, och man kommer in tidigare i processen vilket jag tror är mycket viktigt. Även när det handlar om öppenhetsfrågor går vi åt rätt håll, även om jag tror att alla riksdagsledamöter i tycker att det går för långsamt, att andra gör för lite och spjärnar emot. Här tror jag att vi gärna skulle vilja ha kvalificerad majoritet och få fransmän och andra att förstå vikten av detta. Även när det gäller tryck- och yttrandefriheten konstaterar vi att ingenting ändras i och med Lissabonfördraget. Jag hoppas att många har läst vårt yttrande, för vi har verkligen försökt att ta det här på stort allvar, och jag blir faktiskt lite bekymrad när personer som är ersättare i använder diverse konstiga ord om vad KU är för något. Jag måste säga att det gör mig lite ont. Jag kommer från den akademiska världen, och när jag läser Lagrådets texter känner jag mig helt plötsligt som om jag vore tillbaka där. Man resonerar sig fram. Det är inte en politisk pamflett. Man säger att givet den här lagen ger det å ena sidan det här, å andra sidan det där. Man kan välja att se det si, man kan välja att se det så. Sammantaget kommer vi fram till, och så vidare. Det känns för oss som har tillbringat tid på universitet och högskolor som ett ganska trevligt sätt att resonera, ett sätt som faktiskt KU, om ni läser vårt yttrande, också använder sig av. Det är ganska mycket resonemang om hur man kan se på Lissabonfördraget givet våra grundlagar. Det finns vissa farhågor, men sedan kommer vi fram till att detta på det hela taget är bra alltså ett resonemang. Risken med den typen av resonemang är naturligtvis att de som bara är ute efter politiska poäng kan riva ut en enda mening på s. 1 och slänga den i ansiktet på andra politiker och säga att Lagrådet sade tydligt och klart på s. 1 att så här är det. Då glömmer de bort att detta var en enda mening i ett långt resonemang. Det vore tråkigt om vi använde Lagrådets och KU:s resonerande sätt att diskutera sig fram med positivt, negativt och sammantaget på det viset. Då får vi nämligen mer och mer av politiska pamfletter på områden där vi inte ska ha det. Jag skulle vilja fråga om det här med att vi skulle stoppa allting på grund av , eller som någon sade tidigare i debatten: Redan när sade nej borde vi ha stoppat upp alltihop. Menar ni verkligen att vi skulle använda den strategin för alla frågor? Hur blir det då med till exempel? Om ett land som säger nej till , borde vi då inte, i logik med det ni säger här, sätta stopp i alla länder för diskussioner om ? Det resonemanget blir för mig lite svårt att förstå. Jag vet att kommer att gå mer på djupet i paragraferna, men det har tydligen varit lite problem att förstå en del av dem. Om vi vill förändra våra fyra grundlagar använder vi 8 kap. 15 § regeringsformen. Där står det i princip att först tar vi ett beslut. Det blir vilande. Sedan har vi ett val. Därefter tar vi ett exakt likalydande beslut där inte ens ett kommatecken har ändrats. Sedan har vi en förändring i en grundlag. När det som handlar om godkännande av ett fördrag använder vi oss av två andra kapitel i regeringsformen. Det är 10 kap. 2 § som handlar om förpliktelser som får gentemot andra länder när vi godkänner ett fördrag. Dessutom använder vi oss av regeringsformens 10 kap. 5 § som handlar om överlåtelse av beslutanderätt. Det är alltså 10 kap. 2 § och 10 kap. 5 §, inte 8 kap. 15 §. Då säger flera här att det här är konstigt. Jag tror att vi måste förstå att det finns en dualism i den svenska rättsordningen, det vill säga att vi har våra lagar men att vi också har fördrag som gör att vi får förbindelse med andra länder. Det är dualismen i rättsordningen. Det är ingenting konstigt. Någonting som inte stod nämnt i KU:s yttrande var vilandeförklaring. Det beror mycket på det som från sade alldeles . Det handlar ju om helt andra saker. Det handlar om de grundläggande fri- och rättigheterna enligt grundlagen. Vi fick en lång uppräkning av dessa. Vilandeförklaringen är tillämplig på detta område, men den är inte tillämplig till exempel om några här i kammaren, som jag vet, inte gillar konflikträtten och är rädda för ordningen på den svenska arbetsmarknaden. Den är heller inte tillämplig, som någon trodde, för att invänta en utredning. Det är inte det som 2 kap. 12 § i regeringsformen handlar om, att vi ska invänta en utredning. Jag skulle faktiskt vilja ha och jag hoppas att vi senare i debatten får en tydligare förklaring till vad man syftar till när man hävdar att vi ska ha en vilandeförklaring enligt regeringsformens 2 kap. 12 §. 164 (): Lissabonfördraget väcker många känslor. Motståndare till fördraget målar med den allra svartaste färgen på penseln upp framtidsutsikterna med ett nytt fördrag. Vad ett nej till Lissabonfördraget innebär är, som sagts tidigare, ett ja till . Ett nej till Lissabonfördraget innebär inte att vi ska lämna EU. Ett nej till Lissabonfördraget innebär inte någon sorts protestaktion mot ett byråkratiskt och svårtstyrt EU. Ett nej innebär att motståndarna till fördraget accepterar gällande fördrag och ordning i dagens europeiska union. Uppenbarligen är det för motståndarna en tillfredsställande ordning att ministerrådets möten är slutna, att vårt folkvalda EU-parlament inte ska ha mer makt, att det inte finns någon utträdesmöjlighet ur unionen, att byråkratin ska utökas så att alla medlemsstater ska ha var sin kommissionär, att EU inte kan agera med emfas mot människohandel, terrorism och annan gränsöverskridande brottslighet, att de nationella parlamenten inte ska ha inflytande i processen, att EU inte ska ha en grundläggande stadga för mänskliga rättigheter, att EU inte ska ansluta sig till för de mänskliga fri- och rättigheterna samt att medborgare i EU inte ska få uppmaningsrätt till kommissionen. Uppenbarligen är det så att de som hävdar ett nej till Lissabonfördraget tycker att dagens regler i EU är så briljanta att man vill behålla dem. Uppenbarligen vill inte motståndargänget i att ministerrådets möten ska vara öppna, att vårt folkvalda EU-parlament ska ha makt och medbeslutanderätt på fler områden, att vi ska ha färre kommissionärer, att EU ska kunna agera med kraft mot människohandel, terrorism och annan gränsöverskridande brottslighet, det vill säga med majoritetsbeslut i det straffrättsliga samarbetet, att de nationella parlamenten ska ha inflytande i processen eller att EU:s grundläggande stadga för mänskliga rättigheter ska bli rättsligt bindande. Man tycker heller inte att EU ska ansluta sig till , eftersom ett bibehållande av gör att EU inte är en juridisk person. Man tycker dessutom inte att medborgare i EU ska få uppmanings- och initiativrätt till kommissionen. Det är uppenbarligen lågprioriterade frågor för motståndarna här i . I stället vill de som säger nej till Lissabonfördraget ha det precis som det ser ut . Jag är en stor entusiast av , för EU, för ett EU med fri rörlighet. vill ha ett smalt EU och ett vasst EU, ett EU som lägger full kraft på de gränsöverskridande frågorna, såsom miljö, utrikespolitik och brottsbekämpning. Vi vill ha ett EU som finns till för sina medborgare och som tar till vara våra fri- och rättigheter och är välkomnande, tryggt, rättssäkert och tolerant. EU-samarbetet är positivt för . Det är en viktig politisk nivå för att hantera gränsöverskridande frågor. För oss i är EU-samarbetet också ett tecken på öppenhet öppenhet mellan länder, öppna gränser som möjliggör kunskapsutbyte, utveckling, bättre välfärd och ekonomisk tillväxt. Öppenheten och gemenskapen har också fördjupats av de gemensamma texter som antagits. står Lissabonfördraget för dörren. Det är en text som behöver, inte minst på grund av att antalet medlemsländer växer. Alla länder måste kunna delta på lika villkor och kunna påverka på samma sätt. Det nya fördraget är bra för . Det är också bra för . EU måste bli mer effektivt och mer beslutskraftigt. Med en gemensam ram kan vi på bästa sätt ta till vara möjligheterna med ett utvidgat . Men vi kan också möta de utmaningar som en alltmer globaliserad värld och integrerad union innebär. För mig och , som värnar det öppna , är det mycket välkommet att EU genom att bli en juridisk person nu kan anslutas till och att EU nu får en rättsligt bindande stadga för mänskliga fri- och rättigheter för medborgarna som man också kan hänvisa till i domstolsmål. Det är viktigt för oss att utvecklingen nu går mot ett EU som är starkare, flexiblare och mer effektivt. Då får vi också verktygen för att med gemensam front möta klimathoten, att kraftfullt motverka internationell brottslighet och att fortsätta arbetet för fred och säkerhet i . Dessa är sakfrågorna, och till dem är jag mycket positivt inställd. Som centerpartist tycker jag snarare att det är synd att Lissabonfördraget inte är lika tydligt inom den gemensamma säkerhets- och utrikespolitiken som det är inom det rättsliga samarbetet. Formfrågan rör det som särskilt har granskat, och i ett yttrande till utrikesutskottet har vi anfört att beslutet kan fattas med tre fjärdedels majoritet av de röstande, enligt 10 kap. 5 § första stycket tredje meningen i regeringsformen. En omröstning där tre fjärdedelar av de röstande förenar sig är enligt förarbetena lika konstitutionellt tungt som att välja beslut med anledning av stiftande av grundlag, det vill säga två riksdagsbeslut med mellanliggande val lika konstitutionellt tungt. Förutom att vara lika konstitutionellt tungt är det dessutom politiskt tungt att få en bred uppgörelse i . av ledamöterna måste tycka lika. Denna kvalificerade majoritet hör till de absoluta ovanligheterna i den här . För att nu återgå till knastertorr konstitutionell svenska kan jag säga att vid både tillträdet till Amsterdamfördraget och båda fördragen rörde överlåtelse av beslutanderätt fattade man beslut genom tre fjärdedels majoritet i . KU tog i vår beredning av ärendet upp frågan om Lissabonfördraget kan beslutas inom ramen för gällande grundlag eller om den måste ändras. Vi analyserade då om Lissabonfördraget handlar om överlåtelse av beslutanderätt som rör principerna för statsskicket. Samma krav på fri- och rättighetsskyddet som stadgas i regeringsformen och i måste också vara desamma inom det samarbetsområde till vilket överlåtelse sker. menar att fri- och rättighetsskyddet förstärks och att de krav som uppställs i 10 kap. 5 § första stycket regeringsformen avseende fri- och rättighetsskyddet är tillgodosett. menar också att ingen grundlagsändring är nödvändig för anslutningen till Lissabonfördraget. Vi anser inte att beslutsöverlåtelsen är otillåten enligt 10 kap. 5 § i regeringsformen, och grunderna för det svenska statsskicket rubbas inte. är fortfarande det främsta statsorganet, och den fria åsiktsbildningen är fortfarande densamma. tycker, för att vara extra tydlig, att ett godkännande av Lissabonfördraget kan ske inom ramen för den grundlag som gäller. I detta står fem partier eniga, och i detta är också Lagrådet, med några av landets absolut högsta jurister, enigt. En annan viktig fråga för har varit fri- och rättighetsskyddet. KU anser att ett fullgott fri- och rättighetsskydd inom EU är en förutsättning för att ska överlåta beslutanderätt till EU. Därför välkomnar vi den grundläggande stadgan som blir rättsligt bindande. Vi markerar också med anledning av att EU ansluter sig till att vår principiella inställning och uppfattning är att ska ha en överordnad ställning som uttolkare av fri- och rättighetsskydd. Vi menar också att rättsakter, som på tryck- och yttrandefrihetens områden från svensk sida uppfattas som konstitutionellt oacceptabla, inte ligger inom det område där beslutanderätt har överlåtits. Sådana frågor kräver grundlagsändring och överlåtelse av ny beslutanderätt till EU. Jag yrkar bifall till samtliga punkter i utrikesutskottets betänkande. Jag yrkar också avslag på yrkande om vilandeförklaring. och EU behöver Lissabonfördraget. Vi behöver ett öppnare och mer demokratiskt EU. Vi behöver tydligare rättigheter för medborgarna. Vi behöver regler så att vi mer sammanhållet kan agera internationellt. Vi behöver vassa regler så att klimatfrågan blir en uttrycklig uppgift för unionen. Vi behöver ett EU som får bättre verktyg för den gränsöverskridande brottsligheten. Vi behöver redskap så att utvidgningen kan fortsätta. Lissabonfördraget rustar EU för att bättre möta globaliseringens utmaningar. Jag vill se ett och ett samarbete mellan länder där frihet, säkerhet och rättvisa är ledord. Lissabonfördraget möjliggör att EU kan agera mer kraftfullt på dessa områden och att samarbetet blir mer öppet, mer demokratiskt och mer effektivt. Därför är det så viktigt att vi ratificerar fördraget. 165 () replik: Jag vill börja med att säga att inte heller accepterar . Vi vill se ett annat Lissabonfördrag än detta. Den här okritiska hejaramsan om Lissabonfördraget gör mig mörkrädd. säger att det är byråkrati med en kommissionär per medlemsland. Så länge har de maktbefogenheter den har är det avgörande att varje land har en EU-kommissionär. Jag vet att det fanns liknande diskussioner , det vill säga att om EU skulle utvidgas med tio länder skulle det bli tio nya kommissionärer. Då skulle kommissionen aldrig fungera. Sanningen är att även nuvarande EU-kommissionär säger att det fungerar alldeles utmärkt. Någon brist på lagförslag från har det inte blivit med 27 EU-kommissionärer. säger också att det är jättebra att rättighetsstadgan blir juridiskt bindande. Men Regeringsrätten säger i sitt remissvar att det är högst oklart vilken ställning stadgan kommer att få och att praxis framöver kommer att avgöra hur den ska hanteras. När det gäller de arbetsrättsliga frågorna vet vi också att den svenska domaren i säger att man tar hänsyn till denna stadga när man fattar beslut i . Vilken betydelse har detta? Varför är det så viktigt att detta ska ratificeras? Jag förstår inte detta. Smalt men vassare. Men hur mycket smalare blir detta? Blir inte Lissabonfördraget mycket tjockare? På 68 nya politiska områden får EU mer att säga till om. Det finns inte en skymt av att EU skulle bli mindre byråkratiskt av Lissabonfördraget. I så fall undrar jag om vi har läst samma fördrag. 166 () replik: Jag är helt övertygad om att vi har läst samma fördrag men att vi har olika glasögon när vi läser artiklarna. Jag är också medveten om att både och har hoppat över vissa artiklar när ni har läst fördraget, bland annat artikel 28 som garanterar kollektivavtal och strejkrätt. säger att han inte vill ha utan att han vill ha ett annat fördrag. Jag kan bara med glädje ta emot detta. ville ni lämna EU, och har ni kommit så pass långt och är så pass konstruktiva att ni faktiskt vill skapa ett helt nytt fördrag. Jag skulle vilja påpeka att den rättsligt bindande stadgan är viktig för EU. Den rättsligt bindande stadgan är viktig för de medborgare som kan hänvisa till denna i domstolsmål. Den har använts i praxis, som mycket riktigt lyfter fram. Jag tycker också att det är viktigt att föra in den som ett tillägg till Lissabonfördraget. frågar mig också på vilka områden EU har blivit vassare. Det är många områden som EU har blivit vassare på, inte minst inom det rättsliga samarbetet, där vi går från enhälligt beslut till kvalificerat beslut. Det är jätteviktigt att vi kan jobba mer mot gränsöverskridande brottslighet, människohandel och terrorism. EU får nu verktyg att jobba med detta. Det finns också vissa helt nya kompetenser för EU. Jag välkomnar dem. EU ska bli smalare på rätt sätt. Jag säger absolut inte nej till att EU ska pyssla med gemensamt humanitärt bistånd, med en mer öppen och effektiv administration, med gemensamma åtgärder mot människohandel, med villkor för medborgarinitiativ och exempelvis en utträdesparagraf. Jag välkomnar de besluten, och jag tycker att EU har fått nya verktyg och områden som väl passar in i det driver. 167 () replik: Jag frågade på vilka områden EU hade blivit smalare. svarade på något helt annat. Vi kanske inte bara har olika glasögon utan också olika hörförmåga i dessa frågor. Det är bra att är tydlig. kan inte och vill inte driva miljöfrågor på internationell nivå. Hon säger att hon är helt nöjd med detta och de beslutskompetenser som finns i Lissabonfördraget. Då ska man vara medveten om att alla de som bestämmer EU-länderna har sagt att vi inte ska öppna för en ny fördragsändring . Då är detta chansen att försöka få in något om klimat- och miljöfrågor. EU får inga nya verktyg alls på dessa områden. Det tycker tydligen är helt okej. Då tar man inte framtidens utmaningar på allvar. Då skulle man faktiskt se till att agera för att göra någonting . Det är en av anledningarna till att vi säger nej. Vi vill se ett annat fördrag. Det här betyder också att inte bryr sig om den svenska modellen. Det är inte klart och tydligt. Man ändrar inte grundartiklarna i fördraget som har legat till grund för beslut i Lavalfrågan. Då accepterar ni att det får vara så. Det är kanske ingen överraskning, men det är bra om väljarna får veta att absolut inte försvarar den svenska modellen. Sedan var det frågan om rättighetsstadgan. Du kan inte på allvar säga att invånarna i medlemsländerna inte har haft detta skydd innan. Alla länder i EU är medlemmar i . konventioner är just skyddet för mänskliga rättigheter. Det är de som ansvarar för detta. Rättighetsstadgan är inget annat än just konventioner. Då är det som avgör dessa frågor. Det är en viktig skillnad. 168 () replik: medborgare står under beskydd. Men jag är också glad att med Lissabonfördraget står även institutionerna i EU under skydd för mänskliga fri- och rättigheter. Jag kan ta upp artikel 28 i avdelning IV som handlar om solidaritet, som vill ha undantag från. Artikel 28 handlar om förhandlingsrätt och rätt till kollektiva åtgärder. Det har varit en springande punkt under hela dagens diskussion. Det står att arbetstagare och arbetsgivare, eller deras respektive organisationer, i enlighet med unionsrätten samt nationell lagstiftning och praxis har rätt att förhandla och ingå kollektivavtal på lämpliga nivåer och att i händelse av intressekonflikter tillgripa kollektiva åtgärder för att försvara sina intressen inbegripet strejk. Det är vad som står i det liggande Lissabonfördraget. Detta vill alltså både och ha ytterligare undantag från för att stärka den svenska modellen. Jag skulle vilja säga, tillsammans med Socialdemokraterna, , att det som står här är en garant för den svenska modellen. Vi politiker i riksdag ska fortsätta att hävda den svenska modellen på europeisk nivå. Jag är också glad att Lissabonfördraget innehåller skrivningar om miljöpolitik. Jag är glad som många på allianssidan har sagt till tidigare att nu har lämnat det aktiva motståndet mot EU och jobbar på ett mer konstruktivt plan och till och med är berett att fila på ett nytt fördrag för EU. 169 (): Jag gifte mig för lite . Det har väl ingen konstitutionell betydelse, säger ni. Nej det har det inte. Men det är en ganska intressant tanke att som jag gifte mig överlät jag en del av mina personliga beslutsbefogenheter. Det är alltså så att varje samarbete, oavsett om det är frivilligt, innebär att man överlåter beslutsbefogenheter. Det är inget konstigt med det. Man kunde nästan tro av den här debatten att det skulle vara konstigt. Lissabonfördraget torde vara det sista stora fördraget för den europeiska unionen.