prot · GV09130 · 2008-06-17 00:00:00 — Enligt lagrådsremissen skulle det kunna vara okej och i enlighet med de svenska grundlagarna, bara man har ett positivt lagstöd, och likaså med den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Det är okej bara det finns lagstöd. Men det finns inget lagstöd för detta. Vad man gör är alltså olagligt. Som vi tidigare pratade om är det tjänstefel och därmed även brottsbelagt i . Vi pratar alltså om brottslig verksamhet. Och vi ska ge tillstånd att fortsätta med den här verksamheten fast då legalisera den. Det är en organiserad verksamhet som blir organiserad brottslighet. När det är organiserad brottslighet brukar det inte vara så att vi i kammaren säger: har ni sysslat med den organiserade brottsligheten så länge att vi borde legalisera den. Det är inte den gängse vägen. Det är fullständigt bisarrt. (Applåder) Vad man också har gjort är att man har lagrat trafikdata. Det har sagts att det här inte kommer att lagras, men man har redan lagrat trafikdata som är användbara. Det är inte hela biten, och det kommer som sagt att bli värre. Men man har ändå lagrat. Med tanke på lagförslaget: Man undrar hur Rapport hade kunnat få de här uppgifterna. Vad som har hänt är att Rapport har använt sig av meddelarfriheten som, som jag sade, inte längre kommer att vara möjlig att använda sig av. Det är en väldigt bra lösning. Då kommer vi inte att få reda på alla de här problematiska sakerna med FRA därför att man inte kan använda sig av meddelarfriheten därför att den inte finns. Det är ju alldeles utmärkt, då har vi löst det problemet, kan man tycka. Jag personligen skulle hellre se att vi kunde ha en fri press som kunde kontrollera vad som har sagts. Det är min personliga åsikt. Tillbaka till kontroll jag tänkte nämna något om det, men det är väldigt otydligt vilka kontrollförslag som kommer att komma efter en återremiss. Med tanke på att det bara, om jag inte läst fel, krävs en tredjedel för att återremittera ärendet lär det bli en återremiss. Det återstår att se. Men det är i varje fall väldigt tydligt att kontroll inte verkar vara det som FRA först och främst ställer upp på. Vi har kontroll av att lagar upprätthålls. Helt tydligt har man inte lyckats upprätthålla de här lagarna, och det har inte varit någon kontroll av att så skulle ha skett. Sedan tänkte jag att vi skulle titta lite på lagtexten, det som är förslag till beslut. Det står i förslaget till lag om ändring i lagen om försvarsunderrättelseverksamhet i 1 §: Försvarsunderrättelseverksamhet skall bedrivas till stöd för svensk utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik samt i övrigt för kartläggning av yttre hot mot landet. Den ska alltså ske till stöd för svensk utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik. Det kan vara värt att veta. Vad är då den svenska utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken? Det är en bra fråga. Då kan man undra vad som står om den i propositionen. Vad står det om den svenska utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken i propositionen? Jag tog mig friheten att skriva av det. Här förklarar man vad yttre hot är. Det är i propositionen som det rimligtvis ska definieras vad yttre hot är, för det är den som är en del av förarbetet till det som ligger till grund för det vi som sedan beslutar om. Där står det: Det är därför angeläget att försvarsunderrättelseverksamheten kan nyttjas mot hela den vidgade säkerhetspolitiska hotbilden till nytta för en bredare krets av underrättelsemottagare. För att täcka in hela det komplexa hotspektrumet med betydande inslag av icke-militära och icke-väpnade hot föreslår regeringen att verksamheten ska avse yttre hot oavsett dess karaktär och ursprung. Därmed omfattas hela den säkerhetspolitiska hotbilden. Vidare skriver man: Begreppet yttre hot är vidsträckt och måste också vara det för att ge utrymme för nödvändig flexibilitet och förmåga att anpassa verksamheten efter nya företeelser. Det här ska alltså anpassas efter nya företeelser när de dyker upp. Då slipper vi återvända till kammaren, det är ju så komplicerat. Vad finns det för andra delar? Vi pratar som sagt om den svenska säkerhetspolitiken, yttre hot, vad som i det perspektivet står om den svenska säkerhetspolitiken. I den delen står det i propositionen: Det finns också en rad andra fenomen som kan påverka säkerhet negativt och i vissa fall få säkerhetspolitiska konsekvenser. Hit hör till exempel olika typer av försörjningskriser, ekologiska obalanser, miljöhot, etniska eller religiösa konflikter, stora flykting- eller migrationsrörelser samt ekonomiska utmaningar i form av valuta- och räntespekulationer. Snabba, effektiva och samordnade åtgärder från statsmakternas sida för att möta denna typ av hot eller påfrestningar kan i många fall underlättas av den förvarning och analys som en effektiv underrättelseverksamhet kan bidra med. Det här är alltså det som vi pratar om i den inledande paragrafen vad den svenska säkerhetspolitiken grundar sig på. Det har diskuterats att kammaren ska tillkännage något om en inskränkning, eller om det skulle vara en utvidgning, jag vet inte. Men kammaren skulle tillkännage något. Eller förslaget kanske skulle komma tillbaka till kammaren, och då skulle kammaren tillkännage någonting. Där skulle det vara med inskränkningar, och då kanske inte just det här skulle bli verklighet. Men faktum kvarstår att själva beslutet ändå tas. Vi kommer att få avlyssning, och kanske finns det några kontrollmekanismer, men meddelarfriheten ryker. Vad finns det för andra problem här? Det finns faktiskt fler problem, tro det eller ej. Det finns till exempel problem med den mänskliga faktorn och med läckor. Det kan hända sig att någon gör ett misstag . Det är mänskligt. Vad händer då? Jo, då händer att uppgifterna och programmeringen, när man skriver in vilka typer av sökkriterier det ska vara och hur urvalet ska ske, kan människor givetvis påverka. Vad kommer att ske då? Jo, det kommer att bli problem. Vi kommer att få läckor, och man sitter på en apparat som får tillgång till allt detta. Jag ska inte gå in på frågan om vem som skulle kunna utnyttja ett långtgående övervakningssystem och om vi kommer att få någon annan som sitter vid makten och har andra tankar utan i stället diskutera återremissen lite, det som är det nya. Jag tyckte att det var intressant att nämnde att s får en fribiljett med det här förslaget och att det är bra med återremissen. Men det handlar ju inte om det. Det är klart att det handlar om att s får en fribiljett. De har varit för, och är de emot och kan rösta för avslag, vilket är den enda rimliga linjen. Det är sjyst att de får möjlighet att göra det, tycker jag. Jag hoppades att det här skulle innebära någon form av omsvängning, att Socialdemokraterna kanske långsamt var på väg att ändra sig så att de kunde rösta för avslag nu och kanske komma med en bättre linje sedan. Det får vi väl se. Men faktum kvarstår: Det är alliansen som ger s fribiljett när man lägger fram det här förslaget! Det är ju det som det handlar om. Och verkar bidra till det genom att sedermera rösta igenom ett förändrat förslag. Det är möjligt att det skiljer hela oceaner mellan henne och Socialdemokraterna. Det är bara att konstatera att de har velat ha ett avslag, och hon ville i första hand inte ha ett avslag. Om det är en ocean vet jag inte, men det kan diskuteras. Slutligen har jag förstått att det är så att det hela eventuellt kommer att återremitteras, och så ska försvarsutskottet samlas , har det sagts mig. Det är lite lustigt. Jag roade mig med att läsa riksdagsordningen också när det gäller hur man sammankallar utskott. Det är ju faktiskt så att mötet bör anslås minst dagen före i , och kallelsen ska ha gått ut till alla ledamöter och suppleanter. Det här är ju kanske lätt gjort. Vi tar beslutet om återremiss kl. 9, och sedan går kallelsen ut med direktpost till ledamöternas postfack. Men vad händer om någon råkar vara hemma? Måste det vara till ledamotens tjänsterum? Det innebär i praktiken att man rundar möjligheten att ha en riktig debatt i utskottet. Man försöker få igenom det så snabbt som möjligt genom att forcera och utnyttja alla kryphål i riksdagsordningen i så fall för att snabbt ta ett försvarsutskottsbeslut. Jag kan inte säga att det definitivt blir så att försvarsutskottet kommer att samlas och göra det här, men om det är så tycker jag att det är fruktansvärt att man inte ens kan lägga lite tid på att låta bli att runda riksdagsordningen på ett väldigt konstigt sätt. Sedan gäller det också om förslaget kommer upp sedan igen . Det står att varje betänkande från utskottet det kommer att bli ett nytt betänkande i så fall ska bordläggas minst två gånger. Det kan inte rimligtvis komma upp . Då är frågan: Hur snabbt kan man forcera det? Man kan i undantagsfall göra så att man använder bara en bordläggning, och sedan går man snabbt och har många sammanträden. De ska egentligen också sammankallas i förväg och så, men det finns några små undantagsfall när synnerliga skäl råder. Man kommer att kunna utnyttja i princip alla kryphål och alla konstiga synnerliga skäl som finns i riksdagsordningen och runda den också för att snabbt driva igenom någonting som man inte har haft tillfälle att förbereda. Det skulle kunna vara så. Jag säger så bara för att det ska vara tydligt att om vi kommer att få ett beslut om det här om det alltså blir en återremiss och vi sedan får ett beslut är det väldigt tydligt vad folk har sysslat med. Jag önskar verkligen att så inte är fallet. Med allt det här sagt vill jag i varje fall, något bedrövad över att beslutet ser ut att bli dåligt men ändå väldigt stolt, yrka avslag på regeringens proposition. I detta anförande instämde , och (alla mp). 195 (): Jag vill börja med att bara säga att den ståndpunkt som min partikamrat anförde som sin personliga också är ståndpunkt. När det nu är så många som har talat i det här ärendet kan man, fru talman, säkert fråga sig: Vad mer kan tillföras? Jag tänkte så här när jag satte upp mig på talarlistan: Det kanske inte i första hand är sakargumentationen som varje ledamot väljer att använda sig av, utan det kanske är själva det faktum att det är så många som vill redovisa sin uppfattning i just den här frågan som är det centrala, det viktiga. Eftersom vi har fått höra att det finns många ledamöter bland regeringens stödtrupper här i kammaren som egentligen inte gillar det här förslaget det har vi här fått se tydliga bevis för men som trots det har känt sig mycket hårt pressade och kanske tvingade att rösta för förslaget mot sin redovisade vilja blir den representativa demokratin för åskådarna och för människor ute i samhället ganska svår att förstå. Då är det viktigt att många ledamöter ändå väljer att redovisa sina bevekelsegrunder här i kammaren, de grunder som förmår dem att faktiskt rösta emot sin övertygelse. Jag tror att det är viktigt. Vi ledamöter har ju faktiskt ett gemensamt intresse, oavsett vilken åsikt vi har i just den här frågan, nämligen att gemensamt försöka vårda de demokratiska institutionerna och de demokratiska instrumenten. Jag kommer att försöka kommentera en del av det som har sagts här från olika håll. När jag nu går vidare vill jag först säga att jag har fått den information som jag har skaffat mig till underlag för det jag kommer att säga från pensionerade män från försvaret. Jag har fått den från civilanställda. Jag har fått den från människor som arbetar inom privat industri med datakommunikation och även från personer som jobbar inom säkerhetstjänsten. De har kunnat informera mig, därför att det fortfarande har varit möjligt. Vi har diskuterat det, och det är inte säkert att jag som företrädare för ett politiskt parti i , som riksdagsledamot, skulle ha kunnat få den informationen om den här lagen hade varit genomdriven. Det innebär att lagen i sig visar väldigt tydligt att möjligheterna för relevanta beslutsunderlag för de demokratiskt valda, de förtroendevalda i , skulle förändras om den här lagen genomfördes i mitt tycke till det sämre. Trots det som har hänt här i kammaren håller jag fast vid mitt yrkande när det gäller punkt 1, själva lagförslaget, och föreslår att lagen inte antas utan att den alltså avslås. Jag är också, fru talman, övertygad om att oavsett vad som händer vid morgondagens omröstning i kammaren representerar det här ärendet en sorts milstolpe i svensk demokrati, för det är, som många har sagt här, länge sedan så många människor engagerade sig i ett riksdagsärende. är ju ganska perifer för de flesta. Det är länge sedan så många människor insåg att det faktiskt är viktigt att i någon form delta i beslutsfattandet. Det är ju vad man gör när man är så här aktiv. Frågan om hur elektronisk kommunikation kan användas och hur den kan utvecklas och också missbrukas är vad jag har förstått en väldigt viktig fråga bland många, särskilt de unga. Jag ser att den unga generationen verkligen är engagerad. Kanske är rätten till fri och okontrollerad kommunikation en lika viktig fråga för 2000-talets unga generation som Vietnamfrågan var för min ungdomsgeneration . Tiderna har ju förändrats. Vi som var unga valde att gå i oändligt långa demonstrationer. Det var vårt sätt att manifestera. Då kanske dagens unga i stället väljer att helt enkelt agera parlamentariskt och byta ut riksdagsledamöter efter nästa val. Det är möjligt att det kanske är en effektivare metod än den vi använde . Jag förnekar inte, fru talman, att det finns, att det kan finnas eller att det kan uppstå hot mot vårt land som kräver åtgärder i likhet med dem som det här lagförslaget innehåller. Jag är också väldigt mån om rikets, landets, och vår säkerhet våra individers och medborgares säkerhet. Men jag menar att lagförslaget inte är proportionerligt mot den hotbild som presenteras. Det måste finnas en relevans mellan de åtgärder man föreslår, de kostnader de innebär och de mål man avser att nå. Jag menar att de förändringar som sker i våra ekosystem, inom geologins, hydrologins och meteorologins områden och på alla övriga ställen i naturen som följd av klimatets förändringar är det stora hot som vi har att se framför oss. Det har vi egentligen hört försvarsministern också indirekt presentera när han beskrev att det i första hand handlar om hot mot det civila samhället. Försörjningssvårigheter och sådant lyfte han fram. Jag tycker alltså att det talas alldeles för lite om just de här sakerna. Det jag ser som ett av de största hoten när det gäller de förändringar som kommer i klimatförändringens spår är att vi inom några få årtionden kommer att se stora folkvandringar. Dem behöver vi faktiskt förbereda oss för. Det är självklart så att en ökad kamp om allt knappare resurser i världen kommer att leda till extrem protektionism. Det kanske leder till farlig nationalism i vissa delar av världen. I förlängningen kan sådant naturligtvis leda till sådan form av extremism som vi har vant oss att förknippa med hot. Men det går ju att välja olika vägar för att angripa hot av alla slag. Jag menar att det ska baseras på realistiska bedömningar om det finns ett hot mot säkerhet, och jag är inte beredd att offra medborgarnas personliga integritet i den omfattning som föreslås i den här lagstiftningen för att bekämpa ett i mitt tycke överdrivet hot. Jag har inte fått någon förändrad uppfattning efter de inlägg som har gjorts i den här debatten. Ingen har egentligen kunnat redovisa dem i någon mer detaljerad form. För mig är individens integritet inte bara ord utan en grundläggande demokratisk princip. Var och en har rätt till ett skyddat privatliv utan att ens behöva motivera sig. För mig är det en självklarhet att värna den rättigheten. kommer endast att ha det vaga begreppet yttre hot att hänga upp sitt arbete på. Det innebär att FRA och regeringen ges rätt fria möjligheter att tolka vad som menas med det yttre hotet. Mycket av debatten har ju handlat om det. Det kan mycket väl inkludera allt från flyktingströmmar, som jag talade om, till delar inom biståndsverksamheten och något så vanligt som till exempel fildelning. Förslaget innebär ett intrång i människors privata liv som är grövre än godtyckligt. Det innebär faktiskt ett systematiskt och allomfattande intrång i allas privatliv. Genom historiens gång har vi sett många exempel på att statlig avlyssning och registreringsförmåga har missbrukats. De tekniska system som regeringen nu är på väg att installera kommer de facto att avlyssna hela svenska folket, även om det finns representanter från allianssidan som hävdar att det inte är så. Men det är fakta. Att vi numera kan bugga, eller lyssna och spåra med hjälp av tekniska system gör det ju faktiskt inte mindre osmakligt eller motbjudande än äldre tiders angiveri som fanns i till exempel öststater. var vi faktiskt alla överens om att det var fel och odemokratiskt. Då kan man undra hur det kan komma sig att så många svenska politiker numera accepterar den typen av intrång i privatlivet, för någon skillnad i intrång är det inte. De stora IT-bolagen gillar inte det här förslaget. Några har redan sagt att de kan flytta verksamhet från om lagen blir verklighet. tillhör inte jag dem som tycker att man ska böja sig för hot från näringslivet, men jag tycker definitivt att man ska lyssna på dem. Globaliseringen, inte minst på IT-området, innebär att det kommer att vara en ytterst liten del, om ens någon, som kommer att undgå att nagelfaras av FRA:s kontroll. Vi vanliga medborgare kommer att få all vår kommunikation genomsökt efter ord, orddelar eller andra komponenter i texten eller det talade som FRA efter de överenskommelser och tillstånd de får väljer att på något sätt betrakta som signaler som säger att det kan finnas information eller förändringar i informationen som kan behövas för att man ska kunna klara uppdraget att ge stöd till svensk utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik eller kartlägga andra yttre hot mot landet. Det råder ingen tvekan om att det förhåller sig på det sättet. Vad är det då man inte kan tolka in i det här vida begreppet, information som kan behövas till stöd för svensk utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik samt i övrigt för kartläggning av yttre hot mot landet? Vad är det för någonting? Det är svårt att hitta det som inte kan ingå här. Självklart kan det exempelvis tolkas så vitt som att har behov av att veta vilka personer som medborgare har kontakt med i ett land där man ser att det kan finnas aktiviteter som kan hota vårt land. Det skulle rent hypotetiskt kunna vara , , eller något sådant land där det uppstår en förändring som man betraktar som ett hot. Det togs ett exempel i debatten tidigare, nu minns jag inte om det var folkpartisten som nämnde kreditmarknaden. Det finns ju få verksamheter som är så känsliga för förändringar och instabilitet. De är väldigt snabba med att undersöka sådant med de lokala kontakter de har. I sådan kommunikation är det svårt att undvika att använda begrepp som fångas upp i systemet. Självklart kommer finansmarknaden att vara en av de tätast övervakade. Lika illa är det om man skulle råka ha ett fadderbarn i något av de här länderna. Vågar man fortsätta att ha kontakt per telefon? Kan man skicka ett mejl? Det är klart att om man är orolig för en samhällsförändring som sker där och som kan utgöra ett hot för det här fadderbarnet kommunicerar man om det. Och det kan ju missförstås och vara allvarligt både för ens egen säkerhets skull och inte minst för fadderbarnets säkerhets skull. Information är en handelsvara som säkerhetstjänsterna delar med varandra över världen. Har man ett fadderbarn i har man ingen aning om vilken säkerhetstjänst som kommer att använda den information som finns i mina oroliga kontakter med familjen där nere. Där kan naturligtvis begrepp som kan vara intressanta för spaning finnas med. I regeringens proposition kan man läsa följande: Förutom militära hot kan det handla om internationell terrorism eller annan mycket allvarlig gränsöverskridande brottslighet. Sökbegreppen som används får inte rikta sig mot en enskild person om det inte finns synnerliga skäl. Det här påstås ge en sorts ökad säkerhet. Men de experter jag har haft kontakt med menar att det inte alls handlar om någon ökad säkerhet för individen eftersom de sökbegrepp som man måste använda för att klara sin uppgift också finns i civil kommunikation. Eftersom de här organisationerna eller de nätverk som skulle utgöra hoten faktiskt består av enskilda individer finns det ingen skillnad mellan de spår som privatpersoner lämnar efter sig och de som ingår i de tänkta nätverk som kan vara hotbilder. Man kan också läsa på ett annat ställe i propositionen att en viktig avgränsning är att kommunikation där både avsändare och mottagare finns i men som passerar gräns av rent tekniska skäl inte ska omfattas. Det hävdar de experter jag har kontaktat är en åtskillnad som är omöjlig att göra. Dessutom är det så att de individer som skulle utgöra den här hotbilden, vare sig de ingår i ett mindre, begränsat terroristnätverk eller i något större system som på något sätt skulle hota genom något större försörjningssystem (: Ursäkta, är medveten om att det nu är 50 procents överträdelse av begärd talartid?) Jag är medveten om att klockan går. Tack, fru talman! De experter jag har varit i kontakt med hävdar alltså att det inte är möjligt att göra en sådan avgränsning eftersom de personer som ingår i den här typen av nätverk eller organisationer, om det nu skulle vara större sådana, inte är okunniga. De har stor kunskap om hur spaning går till. De har också stor kunskap om hur man kan försvåra och till och med omöjliggöra spaning. Det är kunskap som vi inte har. Det är fel att tro att sådana individer och organisationer inte är bekanta med ip-spoofing, boot nets, zombiemaskiner och VPN-tunnlar. Det är saker som jag inte är bekant med, men jag har fått hjälp av experter. Experter har gett mig exempel på tekniker, kryptering, som kan användas. Experter på spaning och den typen av informationsinsamling menar att dessa grupper kan detta mycket väl. Det är inte möjligt att hindra dem. De använder tekniken för att gå runt systemen. Det är också därför som slutsatsen är att de möjligheter som får med förslaget inte innebär att man kommer att klara uppgiften. Det finns alltså stora möjligheter för den som så önskar att gömma sig på olika sätt. Ett enkelt sätt som jag tror att de flesta är medvetna om är att alla som i sitt hem har ett trådlöst nätverk faktiskt kan få det kapat. Det innebär att vem som helst av er som har det hemma kan stå som avsändare för den information som individer i de farliga nätverken skulle vilja använda för att kommunicera. Det innebär också att vem som helst i den här lokalen kan från FRA:s sida uppfattas som avsändare till sådan information om de lyckas lösa krypteringarna. Det finns oerhört många möjligheter för den som så önskar att kringgå detta. Jag är medveten om att tiden går. Jag hade några saker jag hade velat ta upp, men jag måste ändå innan jag slutar något lite kommentera att företrädarna för majoriteten det inbegriper såväl ministern som flera personer här, och har använt sig av en tråkig debatteknik. Man har odlat bilden av att kritikerna till förslaget skulle tro att läsning, spårning, innebär att folk ska titta på detta. Man försöker förlöjliga kritikerna på det sättet. Det är ingen av oss som har satt oss in i det här som tror att det går till så. Vi är alla väl medvetna om redogjorde för de tekniska systemen att det sker i många led. Meddelandet kommer att skannas av i ett första steg där något hittas. Det kan innebära en informationsförändring eller något som är intressant. När det upptäcks kommer det inte in människor i nästa steg heller. Det finns programvaror det är ytterligare ett kapitel jag hade kunnat ta upp som är konstruerade för att spåra nyanser i människors röster eller nyanser i hur texter förändras. Det sker i datorer. När datorer hittar något som kan vara av värde går det vidare till nästa steg i systemen.