prot · GV09110 · 2008-05-13 00:00:00 — De krav som skolministern ställer på eleverna på noggrannhet, uppföljning och att man ska göra sitt dagsverke borde också skolministern leva upp till. Han borde faktiskt läsa den alternativmotion som Socialdemokraterna lade fram och som sedan följdes upp . Vi är för Lärarlyftet. Vad vi däremot har sagt är att vi tycker att mycket mer borde riktas in mot matematik och svenska. Det är där de största bristerna finns. Det är något helt annat. Jag tycker att skolministern borde vara lite mer noggrann med faktauppgifter och faktiskt läsa på, det som han, som sagt, kräver av elever. När det gäller kommunaliseringen tror jag att det behövs decentralisering, men all decentralisering kräver också tydliga riktlinjer centralt. Jag tror att skolministern borde ställa de frågor som han ställer till oppositionen till sina allianskamrater i stället. Såvitt jag vet är det bara som vill förstatliga skolan. Men för att få kommunaliseringen att verkligen fungera behövs det självklart åtgärder. Lärarlyftet är självfallet en del i detta. Men ser inte skolministern att det är ett problem när huvudmännen, både SKL och , inte tror att det här kommer att bli utnyttjat? Och pratar vi inte om 2007, utan de siffror som jag har tagit upp i interpellationen handlar om 20082010. Vore det inte bra att då lätta lite på prestigen och faktiskt lyssna på dem som finns ute i verkligheten, som vet hur man skulle kunna göra i stället i stället för att bara köra på och säga att jag vet alltid bäst, jag kan alltid mest och alla andra har fel? Det är klart att det ska vara riktlinjer för fortbildningen. Det är ingen som har sagt något annat. Men det borde vara riktlinjer som faktiskt också anpassas till verkligheten. Det är ganska klokt. Sedan säger att alla jublar över den nya svenska skolan. Jag skulle först och främst vilja säga att så speciellt mycket har väl inte hänt mer än att resultaten sjunker, mobbningen ökar och så vidare. Det är det som händer i svensk skola . Skolministern har ju själv börjat flagga för, för att ha något att säga i valrörelsen, att det inte kommer att hända så mycket , för det tar och så vidare. Så väldigt mycket har det väl inte hänt än mer än detta med mobiltelefoner och att man ska tvingas välja redan när man är , något som påverkar ens val hela livet. Det är i och för sig allvarligt nog. De stora reformerna har ju än så länge uteblivit. Jag skulle vilja fråga än en gång: Vad är det som gör det rätt att göra en statlig satsning på Lärarlyftet men inte på fritidshemmen? Det är en tydlig prioritering från skolministern, att han inte tycker att det här med fritidshemmen är något viktigt. Och fråga två är: Sätter sig skolministern bara och tänker att nu kommer det här att fixa sig eller tänker skolministern vidta några åtgärder? Om Kommuner och Landsting och får rätt vi hoppas att de inte får det men om de får det kommer skolministern bara att slå sig till ro med detta eller vad kommer han att göra då? 84 (): Jag måste säga att jag tycker att den här diskussionen, som vanligt i den här kammaren, är lite beklaglig. Om vi hade en sådan svartvit verklighet som den som statsrådet målar upp så gynnar det inte precis den svenska skolan. Det gäller både faktauppgifterna och synen. Jag skulle föredra om vi skulle kunna hålla oss till fakta och om vi också gemensamt kunde försöka hitta vilka de bästa vägarna vidare är för den svenska skolan. När det gäller fakta är det faktiskt så att redan från början har finansierat och bejakat Lärarlyftet. Det har vi gjort från den första oppositionsbudget som vi lade fram . Vi hade en del diskussioner i , men min åsikt var att det här är en bra satsning. Jag drev också igenom den och alla stod bakom den. Det är bra för den svenska skolan. Jag beklagar, som jag sade tidigare, att kommunerna inte har satsat mer på fortbildning. Det är ett bra initiativ att stötta detta. Det får inte leda till att man envist säger: Så här är det sagt. Så här ska det evigt stå skrivet i sten. Man måste lyssna. Den svartvita bild som statsrådet målar upp finns inte i verkligheten. Jag har hört från flera håll ute på fältet och jag läser i tidningar att man saknar ämnespedagogik och ämnesdidaktisk metodik märk att jag sade ämnes. Jag sade inte något allmänt flummigt, utan: Hur undervisar du i matematik? Hur undervisar du i svenska? Det är det man vill ha mer av. Varför kan inte statsrådet tänka sig att gå dessa önskemål till mötes och vara lite flexibel och avvika en aning från besluten i det skrivna protokollet inte här i kammaren så att lärarna ute på fältet kan få det som de verkligen vill ha? Om vi ska diskutera kommunalisering kan vi ju bjuda in allianskamraterna. är ju ganska ensamt i alliansen om att vilja backa från kommunaliseringen. Vi kan gärna ta den debatten, men det är inte det som det här handlar om. Här handlar det om att kommunerna inte har skött fortbildningen riktigt. Det behövs mer fortbildningssatsningar. Jag hoppas att kommunerna kommer att ta sitt ansvar mer . Men var inte så benhårt envis med det som är beslutat från början utan ta möjligheten att se hur det ser ut i skolorna och klassrummen. Jag har också läst intervjuerna med lärarna som var engagerade i Klass 9 A. Det är ju inte så att man bara hurrar, men man säger att det är bra. Man ser ju hur lärarna arbetar. De använder pedagogik och didaktiska grepp. Det är de greppen vi ska sprida. Därför behövs det mer satsningar på det. Det är något som både SKL, och många lärare och rektorer på fältet efterlyser. Varför vill inte regeringen gå dessa önskemål till mötes? 85 (): Ministern och jag har ju haft en och annan debatt vid det här laget. Jag tyckte att det var intressant att höra ministerns inlägg om riktade statsbidrag. Ministern låter ungefär som jag har gjort i ett antal debatter: Man måste styra pengarna så att man vet var de hamnar i verksamheten. I de sammanhangen har ministern intagit hållningen att det är något som andra får bestämma och något som man får lösa i kommunerna. Jag har pratat utifrån en rätt så stabil erfarenhet och sagt att det ibland kan vara viktigt att styra medlen. Då har ministern lite passivt retirerat och hänvisat till kommuner och landsting och låtit som om han har befunnit sig på . har insikterna plötsligt infunnit sig och låter ungefär som om det var jag som stod i talarstolen och talade om att vi måste styra pengarna så att vi vet att det blir effekt. Jag tycker att har utvecklats som politiker. erfarenhet ger en del andra insikter framför allt när det gäller planering och att saker och ting tar tid. har ju också en del erfarenhet. Därför blir jag lite förvånad. Enligt beräkningar skulle det vara 6 000 lärare i fortbildning läsåret 20072008. blev det alltså 800 platser 6 000 ställt mot 800. blir det också många tomma platser. Hur ska man se på den typen av resultat? Jag tycker att det visar att man från regeringens sida gick in i den här satsningen med orealistiska förväntningar. Förklaringen till det är att kommunerna inte har hunnit informera i sin organisation. Man har inte tagit ställning till hur man ska lösa en rad praktiska problem. Man uppger att man vill återkomma och planera det här längre fram. Det finns en annan sak som inte har berörts i debatten men som påverkar detta. Det är att Lärarlyftet innebär att lärarna delvis bekostar sin egen kompetensutveckling. Man får alltså av lönen. Det har framkommit att många anser att det är för lite att leva på. Därför finns det ett ekonomiskt argument för att en del kanske väljer att inte delta i de här sammanhangen. Jag bara pekar på att detta också är en faktor som man bör ta med när man bedömer varför man inte har fått det genomslag som man har hoppats på. Man har ju flyttat fram detta i tiden och gett bättre planeringstid. Jag är rätt säker på att fler kommer att utnyttja platser. Det kommer att bli en ökad efterfrågan. Vi får väl följa utvecklingen , 2009 och 2010 och se hur det faller ut. Man kanske ska vara försiktig med att säga hur det faller ut innan det har fallit ut med tanke på den inledande offensiva ambition som det inte blev så mycket med i praktiken. Det finns en hel del erfarenheter som ministern och regeringen bör ta med sig inför det kommande arbetet för att se till att det fungerar. Vilka ytterligare åtgärder tänker ministern vidta för att se till att det verkligen vänder och man utnyttjar platserna? Finns det något mer som inte är gjort som ministern tänker göra? Den fråga som ställde om övriga personalgrupper, bland annat fritidshemmens personal, återstår. När kommer de med i bilden? 86 Utbildningsminister (): Inget har hänt i svensk skolpolitik, säger . Jag får oftast höra: Hur hinner ni med allt? går det för fort. Det är för många reformer . säger: Inget har hänt. En sak som har hänt är att på grund av de initiativ som vi tar håller det socialdemokratiska partiet på att ompröva hela sin utbildningspolitik. Det är en sak som har hänt. Det beror på att vi har en offensiv syn på hur svenskt utbildningsväsende ska utvecklas som har stöd långt in i er väljarkår. Jag är inte förvånad om lägger sig platt för regeringens förslag i betygsöverläggningarna. Vi får se, men jag är inte förvånad om det sker. Ingenting händer, säger ni, ändå anpassar ni er blixtsnabbt till det vi gör och tycker samma sak. Jag tycker ju att det är bra, men säg inte att ingenting händer. Det händer otroligt mycket i svensk utbildningspolitik. Lärarlyftet är till exempel så stort med den här regeringen som om ni hade suttit kvar. Eftersom påstod att Socialdemokraterna var för ett lika stort lärarlyft tog jag mig friheten att snabbt gräva fram den socialdemokratiska budgetmotionen . Man anslog 250 miljoner , 250 miljoner och 500 miljoner . Det är mindre än hälften av vad vi har anslagit. Dessutom ska ni klämma in fler personalgrupper i den ramen än vad vi har gjort. Att säga att vår satsning är ynklig är ju bedrövligt. Det är bara en stor bluff. Om ni hade suttit kvar hade ni inte kommit på tanken med Lärarlyftet. Det var först när vi drev fram det som ni började prata om Lärarlyftet. När vi föreslog det kom ni efter, men med en bråkdel av summan. Det är sanningen. talade om ämnesdidaktik. Du ägnade huvuddelen av ditt inlägg åt att argumentera för att ämnesdidaktik bör ingå i Lärarlyftet. Det gör det redan. Ämneskunskaper och ämnesdidaktik är inriktningen på det beslut som regering och riksdag har tagit för Lärarlyftet. Jag har själv invigt flera utbildningar på lärosäten. Ofta har till exempel matematikinstitutionen tillsammans med den pedagogiska institutionen lagt upp en kurs. Det kan vara matematikverkstäder och annat runt om på lärosäten. Ämneskunskaperna är de centrala, men hur man lär ut ämneskunskaperna är också en central del i Lärarlyftet. Det som du efterlyser och kritiserar oss för är redan en central del i Lärarlyftet. har gjort en genomgång av vilka kommuner som inte satsar på Lärarlyftet. De menar i sin rapport att det i allt väsentligt är socialdemokratiska kommuner som bangar ur när det gäller Lärarlyftet. De har gått igenom detta i kommuner och sammanställt det. I rapporten menar de att det är socialdemokratiska kommuner. Då måste frågan ställas: Kan inte på nästa interna socialdemokratiska möte tala om för sina kommunalpolitiker att fortbildning av lärare är någonting viktigt i ? Kan ni inte tala om för socialdemokratiska kommunalpolitiker är inte längre en av dem att det är väsentligt med fortbildning av lärare, så att de också satsar på detta precis som man gör i de borgerliga kommunerna? tror jag att det är så, precis som avslutade med, att trycket , när man har fått lite mer tid på sig att planera, kommer att vara väsentligt större. Jag tycker att jag hör det från både kommunalråd och kommuner just . Jag har ingen vetenskaplig sammanställning. Men när jag lägger örat mot marken hör jag: Vi kom inte i gång , men är vi på gång. Vi skickade i väg si och så många . Men blir det fler, och så vidare. Jag tror därför att detta är någon fråga i , alltså om detta utnyttjas eller inte. Det kommer att vara ett bra tryck på denna satsning. De resurser som inte utnyttjades skickar vi vidare till kommande år, så de är inte förbrukade på något sätt. Lyssna på verkligheten, säger , och hon menar att vi ska lyssna på ledningen för . Jag har en annan definition av verkligheten. Och jag kan säga att den satsning som vi gör på lärarfortbildningen har ett mycket starkt stöd från de lärarfackliga organisationerna. Jag kan säga till socialdemokraten : Lyssna på facket. 87 (): Jag tycker att det är anmärkningsvärt att skolministern kastar fram halvsanningar. Om man ställer så höga krav och talar om ribbor borde det också gälla för en skolminister. Jag tycker att det är oerhört graverande att skolministern alltid gör på samma sätt. Det var på samma sätt när vi diskuterade energipolitik. vet att Socialdemokraterna ställde sig bakom Lärarlyftet men att vi tyckte att det var väldigt viktigt att det skulle inriktas mer på matte och svenska. När det gäller hur kommunerna har satsat på detta var det inte alls på det sättet som sägs. Det är nog säkert att det var fler socialdemokratiska kommuner. Men andelen socialdemokratiska kommuner var bara lite större. Men det är väl inte det som är det viktiga? Det viktiga är väl att lärare ska få fortbildning oavsett i vilken kommun som de verkar? Om det då inte händer någonting måste man göra någonting åt det. Ena minuten säger att han talar med kommunalråden och att det kommer att hända någonting. är kommunalråden inte värda någonting. Om de som är huvudmän inte tror att detta blir någonting eller att det inte blir så bra som det var tänkt vi får hoppas att de har fel vore det då inte dags att lyssna på dem och i så fall faktiskt ändra på spelreglerna för att fler ska få den nödvändiga fortbildningen? För mig är det fullständigt otänkbart att stänga ute förskollärare. Om vi vill ha ett närmare samarbete mellan förskola och skola ska man självklart gå tillsammans. Då ska man satsa så att förskollärarna inte känner att de är vid sidan om. Förskollärare är precis lika viktiga som vanliga lärare. Man skulle, som sagt, aldrig göra på det sättet med barnläkare. Min fråga är: Vad gör statsrådet om det som SKL och tror blir verklighet också blir det? 88 (): Det gläder mig att statsrådet inte längre påstår att inte stöder Lärarlyftet och inte finansierar satsningen. Det är bra att man kan läsa på. Det är bra att ämnesdidaktik finns, och jag betvivlar inte att statsrådet har sett till att sådana satsningar har gjorts. Men vad jag lyfter fram är att huvudmännen anser att det finns behov av mer. Dessutom räknar de upp det och beskriver det väldigt tydligt i sin utvärdering. De efterfrågar mer kompetensutveckling med koppling till pedagogik och didaktik och själva yrkesutövningen. De vill ha mer generella kunskaper också när det gäller ledarskap, IT, betyg och bedömning. Det handlar om allmän didaktik, specialpedagogik och styrdokument. Detta är ord som jag tycker att jag har hört statsrådet uttala , alltså att det behövs mer kunskap kring betyg och bedömning och att det behövs speciallärare. Över huvud taget behövs det mer av allt detta. Det är vi väldigt överens om. Varför kan man då inte visa lite ödmjukhet gentemot dem som är huvudmän för skolorna? Jag ifrågasätter inte fackens kunskaper. Men jag ifrågasätter om man på departementet absolut vet hur det ser ut ute i verkligheten, ute i skolorna. Jag tror att det är bra att kunna lyssna och säga: Ja, jättebra att ni kommer med kloka synpunkter. Låt oss ta med dem i nästa omgång. Detta ska hålla på . Vad jag kan se kommer vi från att vara positiva även . Det är därför som jag ställer frågorna, för att jag menar att detta är en bra satsning. Det är därför som jag är engagerad i frågan, därför att detta är en riktig satsning. Men den kan bli ännu bättre genom anknytning till verkligheten i stället för att den centralstyrs helt. Då är min fråga till statsrådet återigen: Är statsrådet beredd att göra detta? 89 (): Jag vill återkomma till själva planeringskompetensen i fråga om detta. 6 000 lärare skulle man ha . Det blev alltså 800 platser. Det är alltså en väldigt stor differens här, ett väldigt stort gap. försöker göra detta till någon sorts lite komisk teater genom att säga att socialdemokratiska kommuner plötsligt är dåliga. Om jag utgår från den skrivelse som och har skickat till utbildningsminister med flera ministrar, och som jag förutsätter att han har tagit del av, står det: Enligt våra ombud i kommunerna finns det i huvudsak två orsaker till detta det vill säga att det har varit så dåligt med platser och att det har varit bara dessa 800 i stället för de 6 000. Den vanligast förekommande förklaringen är tidsbrist. Kommunerna har inte hunnit informera och ta ställning eller lösa praktiska problem, men flera uppger att de kommer att återkomma och ta platser i anspråk. En nästan lika vanlig orsak är ekonomi, resursbrist eller ovilja att ekonomiskt prioritera frågan. I en del fall har rektorerna inte fört informationen från kommunen vidare. Konflikter inom kommunen kring hur kommunens åtaganden ska fullgöras har också utgjort ett hinder. Detta är alltså deras officiella problembeskrivning till regeringen. Jag väljer att tro att detta är det som gäller. Därför blir det lite väl trivialt att börja den här diskussionen med vilken partibeteckning som det råkar vara på dem som styr i den ena eller den andra kommunen. Jag tror precis som ministern att detta kommer att tränga igenom. Men jag tror att ministern tror mer offensivt på resultat än vad jag gör. Jag tror att detta kommer att bli mer praktiskt svårt än vad ministern här försöker ge sken av. Därför kanske det är så att om plan A inte fungerar måste man skaffa sig en plan B. Det visar framför allt denna inledning med 6 000 platser som blev 800. Skaffa dig en plan B för fortsättningen också! 90 Utbildningsminister (): Jag tycker att gled väldigt mycket på siffrorna. 800 var det väl den första höstterminen? Det var väl inte så att 800 av 6 000 var rätt siffra? Det handlade om 6 000 . Vi nådde inte dit. Men 800 var det bara av den första höstterminen. Man nådde alltså en betydande del. Men som jag sade är det inget problem. Vad är problemet? Vi anslog en stor budgetram . Vi visste att det var kort om tid. Det som utnyttjas utnyttjas. Hade vi anslagit Socialdemokraternas ynkliga budgetram hade det blivit kö. Det förstår jag också. Men anslog vi en rejäl budgetram. Den utnyttjades inte helt. Pengarna går vidare . Vad är problemet? Vad är det ni egentligen lever om för? När jag reser runt och är ute på skolor är lärarna oerhört tacksamma för erbjudandet om Lärarlyftet. Ingen av dem tycker att kommunerna ska bestämma mer jag lovar! Jag hör inte en enda lärare eller ett enda lärarfackligt ombud på någon enda skola när jag reser runt och jag besöker rätt många skolor säga: Snälla, ge kommunerna mer makt över Lärarlyftet! Ingen säger det. Det är ni som står här och säger det. Kommuner och Landsting säger naturligtvis också det; det är deras roll. och jag, som båda har suttit i och , vet väl att man där alltid säger att kommunerna ska bestämma, inte staten. Det är liksom deras roll och deras existensberättigande att en gång få säga det. Vår utbildningspolitik handlar om att höja resultaten i svensk skola. Då säger kommunerna: Ge oss mer makt! Men sanningen är att sedan kommunerna tog över makten har resultaten oavbrutet sjunkit. Sedan ni gav kommunerna makten över skolan fungerar skolan inte längre; det är sanningen! Det heter: Ge kommunerna mer makt över detta! Men hela idén här var att vi nu skulle göra någonting annat än det kommunerna redan gör. Att lyfta resultaten genom att satsa på ämneskunskap och ämnesdidaktik är ju innebörden i Lärarlyftet. Jag hör inte en enda lärare kräva det ni kräver. Det är kommunbyråkratin i och det socialdemokratiska partiet som kräver det. Lärarna är väldigt glada, men vi får väl se. Prognosen kan vi nu stå här och tjafsa om, men det ger inte så mycket. Det där får vi se . Min bedömning är att det kommer att vara rätt välfyllt. Då kan väl ställa samma interpellation igen så kan vi diskutera det här en gång till. Just nu vet vi alltså inte hur det ser ut . Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2007/08:585 om barnskötarnas utvecklingsmöjligheter 91 Utbildningsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att markera barnskötarnas behov av vidareutbildning, kompetensutveckling och utveckling i arbetet. Personalen i förskolan har bidragit till vad svensk förskola är unik och respekterad i omvärlden och med hög legitimitet. Förskollärare och barnskötare medverkar till att lägga grunden för barnens lärande. Under hela förskolans utbyggnad har barnskötarna utgjort ungefär hälften av personalen. Barnskötare är därmed en viktig del av förskolans personal, och deras arbetsinsats är av stort värde. I förskolan arbetar barnskötare och förskollärare tillsammans utifrån en helhetssyn på barnen och deras utveckling och lärande. Det är viktigt att olika kompetenser kan bidra till förskolans utveckling. Jag vill lyfta fram tre konkreta åtgärder från regeringen som markerar barnskötarnas möjligheter till utveckling. För det första har frågan om förkortad utbildningstid för bland annat barnskötare i lärarutbildningen utretts. Syftet var att ta till vara den relevanta kompetens och yrkeserfarenhet som barnskötare redan har och som kan tillgodoräknas i utbildningen till förskollärare. I utredningens rapport, Rapport från utredningen angående förkortad utbildningstid inom sjuksköterske- och lärarutbildningarna, föreslås två modeller som är användbara vid validering och tillgodoräknande inom bland annat lärarutbildningen. Båda modellerna kan för den enskilde innebära en avkortad utbildningstid. Det är den studerandes reella kompetens och förvärvade kunskaper som avgör utbildningstid och vad som behöver kompletteras för att uppnå en examen. För det andra har regeringen i direktiven till utredningen ny lärarutbildning (dir. 2007:103) efterfrågat förslag i denna fråga. Utredaren ska klargöra de ytterligare insatser som behövs för att underlätta tillgodoräknande och erkännande av tidigare utbildning och examina samt validering av reell kompetens. Regeringens bedömning är att det fortsatt är viktigt att utveckla möjligheterna för vidareutbildning och därmed tillvarata kompetensen hos barnskötare. För det tredje kommer satsningen på ett förstärkt pedagogiskt inslag i förskolan och förtydligande av vissa mål i förskolans läroplan att beröra alla som arbetar i förskolan, även barnskötare. Detta kan innebära utveckling i yrket även för barnskötare. Det ligger i huvudmannens intresse som arbetsgivare att barnskötarnas erfarenheter och kompetens tas till vara i förskolan. I samband med förändringen av läroplanen bör det även genomföras implementeringsinsatser för personalen i förskolan. Regeringens mål är att det i större utsträckning än ska finnas förskollärare i varje förskola och att dessa ska ha ett övergripande pedagogiskt ansvar. Barnskötarnas uppdrag kvarstår alltså medan förskollärarna kommer att få ett övergripande och tydligare uppdrag. Regeringen planerar en fortbildningssatsning, Förskollärarlyftet, med tonvikt på yrkesgruppen förskollärare. Syftet är framför allt att detta ska bidra till utveckling av hela verksamheten och i en förlängning av alla förskollärare och barnskötare i förskolan. Kompetensutveckling och fortbildning, fru talman, är precis som vi sagt i föregående debatt framför allt ett ansvar för huvudmannen, ofta en kommun. Jag förutsätter att kommuner och andra huvudmän erbjuder den kompetensutveckling som både barnskötare och förskollärare behöver för att utvecklas i yrket och på så sätt utveckla verksamheten. 92 (): Först vill jag tacka ministern för svaret. Det här inleddes med en enkel fråga från min sida om vilka åtgärder ministern avser att vidta för att markera barnskötarnas behov när det gäller vidareutbildning, kompetensutveckling och utveckling i arbetet.