prot · GW0916 · 2008-10-21 00:00:00 — Det är väl klart att det finns anledning till oro om mattan dras undan när det gäller möjligheterna att teckna kollektivavtal och att använda sig av den svenska modellen. Det är det som det här handlar om, inte om att det finns tveksamheter kring om vi tycker att det ska vara kollektivavtal jag vet ju att hela kammaren tycker det. Det är hur kollektivavtalen kommer till som det handlar om. 9 Statsrådet (): Jag tror att Socialdemokraterna bidrar till att förstärka oron när man målar upp det som att den svenska modellen är hotad och att det riskerar att ställa allt på ände. Så är det inte. Vi försvarar den svenska modellen. Vi tycker att det är en utmärkt form att man har kollektivavtal. Men och den svenska modellen lever inte i ett vakuum. Vi är medlemmar i unionen. De allra flesta socialdemokrater tycker att det är bra. Svenska företag finns i andra länder, och andra företag kommer till . Vi har en globalisering och migration. Därför måste vi ständigt diskutera hur det ser ut i ett sammanhang. Det gör bland annat , och det gör man i de olika diskussioner och utredningar som sker just nu i medlemsländerna och kommissionen. Jag vidhåller att Lavaldomen som är betydelsefull, jag vill inte ringakta den inte ifrågasätter principen om kollektivt agerande, blockad eller kollektivavtal. De är tryggade genom Lissabonfördraget. De stärks dessutom gentemot tidigare fördrag. Det är fråga om hur den svenska modellen ska kunna överleva med möjligen några justeringar. Det är vad utredning tittar på. Vi har försvarat den svenska modellen principiellt i och i våra kontakter med europeiska vänner. Det är alldeles för tidigt dra några slutsatser utifrån detta. Vi avvaktar slutsatserna. Sedan ser jag fram emot, vilket också arbetsmarknadsminister har lovat , att tillsammans med denna kammare diskutera hur vi ska använda de slutsatserna och gå vidare. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2008/09:2 om barnäktenskap 10 (m): Amineh Kakabaveh har frågat mig vad jag avser att göra för att minderåriga ungdomar, särskilt flickor, ska skyddas från tvångsäktenskap och för att förbättra stödet till dem som har utsatts för det eller riskerar att utsättas för det. Att skydda barn mot övergrepp måste samhället alltid ha som högsta prioritet. Tvångsäktenskap kan aldrig accepteras, naturligtvis inte heller för vuxna. Men en av de saker som gör att samhället särskilt måste värna om barnen är att övergreppen ofta begås av dem som ska skydda barnen, barnens egen familj. Det är vi nog alla överens om. Frågan är om vi gör tillräckligt. Amineh Kakabaveh verkar inte tycka att den förra regeringen gjorde tillräckligt på det här området. Jag kan hålla med om det. Vi vet att vad som krävs är ett långsiktigt arbete. Mycket handlar om att påverka attityder och se till att det finns hjälp att få för den enskilde. presenterade alliansregeringen en handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Planen innehåller en mängd åtgärder som ska genomföras . Regeringen avser att återkomma till med en redovisning av hur arbetet har bedrivits. Två av de här åtgärderna vill jag nämna särskilt. Den ena är en kartläggning av äktenskap som arrangeras mot en parts vilja. Regeringen har gett i uppdrag att beskriva situationen för män och kvinnor upp till . Styrelsen ska se vilken kompetens som finns hos berörda myndigheter i frågorna och identifiera eventuella kunskapsluckor och utvecklingsbehov. Den ska också föreslå åtgärder som kan förebygga sådana här äktenskap. Jag nämner det här uppdraget särskilt, men har fler uppdrag som är viktiga i det här sammanhanget. Bland annat stöder myndigheten tjejjourernas insatser mot hedersrelaterat våld och medverkar till utbildning i frågorna. ska redovisa sitt uppdrag , och jag ser fram emot det. Jag har en upplysning om den kartläggning som myndigheten gör som är intressant också för dagens debatt. Myndigheten gör en uppföljning av den statistik vi har när det gäller dispenser att ingå äktenskap . Jag har fått skriftliga frågor från några riksdagsledamöter om de här dispenserna. Jag har då bemött en del missvisande uppgifter om hur många dispenser som ges av länsstyrelserna. Efter skärpningen av lagen 2004 är det förmodligen så att de har blivit sällsynta. redovisning kommer att ge oss ett intressant underlag för att diskutera den här viktiga frågan vidare. Den andra åtgärden jag vill nämna är en utredning av frågan om straffansvar. Utredningen om människohandel har haft i uppdrag att analysera om gällande strafflagstiftning ger ett tillfredsställande skydd mot barn- och tvångsäktenskap. Utredningen föreslår att det ska införas en ny straffbestämmelse om barnäktenskap. Förslaget innebär att en vårdnadshavare som tillåter ett barn som är att ingå äktenskap kan dömas för tillåtande av barnäktenskap. En förutsättning är att barnet är svensk medborgare eller har hemvist i . Utredningen föreslår att brottet ska kunna bestraffas med fängelse i högst . Det finns bestämmelser som gör det möjligt att ingripa mot tvångsäktenskap. Föräldrar och andra som med våld eller hot tvingar ett barn att gifta sig kan, beroende på omständigheterna i det enskilda fallet, dömas för olaga tvång, olaga hot eller människohandel. Straffskalorna för dessa brott sträcker sig från böter upp till fängelse. Utredningen anser att de här reglerna är tillräckliga och föreslår ingen ny straffbestämmelse för det. Betänkandet har varit ute på remiss till . arbetar nu med att sammanställa remissynpunkterna och kommer därefter att bereda förslagen vidare. 11 AMINEH KAKABAVEH (v): Jag tackar statsrådet för svaret. Jag är inte nöjd med svaret, eftersom det är långt ifrån vad jag frågat om. Det är naturligtvis väldigt bra och viktigt, och gläder mig också, att regeringen har gett ett uppdrag till att kartlägga de kunskapsluckor som finns hos myndigheterna. Men tyvärr far många barn och unga illa i och utsätts för övergrepp i form av arrangerade äktenskap och tvångsäktenskap. Orsaken till varför jag själv engagerade mig i frågan är att jag första året efter min utbildning till socionom började jobba på en skola i . Där fanns ett antal 16-åriga flickor som var gravida och gifta. Jag frågade: Vad gör ni i skolan? De svarade: Vi kommer hit för att vi ska få studiemedel. Detta är våra barn. Jag var borta i i . Jag hade tre telefonsamtal och nio sms på min telefon. Det är barn som är bortlovade sedan de var . ska de fylla , och ska äktenskapet ske. Det är väldigt svårt för myndigheter att upptäcka arrangerade äktenskap och tvångsäktenskap och veta om de har skett med våld eller hot. Det är därför viktigt att det finns en straffbestämmelse som gäller alla barn . är det första landet i världen som har ratificerat och värnar om , kvinnokonventionen och våra lagar som gäller barn . Varför blir ansvaret för föräldrarna helt plötsligt annorlunda för barn ? Föräldrar har ansvar för sina barn så länge de är . Varför gäller det bara en 16-åring? Remissen handlar om att det ska vara straffbart att gifta bort 16-åringar. Varför gäller det inte upp till ? är den myndighet som ger dispens. Jag har deras annons på hemsidan. De jobbar för de ungdomar som inte fogar sig i tvångsäktenskap och arrangerade äktenskap. Det är väldigt bra. Några av dem som arbetar i teamen är mina kolleger. De menar att det är barn i åldern som far illa. Det finns många aspekter man måste tänka på. Jag vet att det är en svår problematik. Därför behövs det skärpta lagar som gäller alla barn oavsett bakgrund. De universella principerna i de svenska lagarna måste gälla alla barn oavsett vilken bakgrund de har. I vårt land där man värnar om de principerna gäller de inte för alla barn. Vi har en gradering med en 16-årsgräns för när äktenskap är förbjudet. 12 (m): Egentligen förstår jag inte vad interpellanten är missnöjd med, därför att i har vi en tydlig regel om att båda parter ska säga ja till ett äktenskap och att man ska vara . Men det finns en dispensmöjlighet. Efter en skärpning 2004 är det väldigt sällan som det ges dispenser. Exakt hur många kommer vi att få besked om när kartläggning är klar. Men enligt tillgänglig statistik var de beviljade åldersdispenserna mindre än 20 äktenskap . Enligt statistik från fanns det 20 personer som var gifta. Det är alltså ytterst, ytterst sällsynt. I några fall kan det vara så att man ligger väldigt nära åldersgränsen. Det är också ganska noggrant specificerat under vilka förutsättningar dispens kan ges. Jag tror inte att det är här problemet sitter, om jag ska vara riktigt ärlig. Jag tror inte att problemet sitter så mycket i regelverket som i det faktum att medvetenheten om reglerna och skälen för att vi inte tycker att tvång när det gäller äktenskap eller väldigt tidigt äktenskap är okej inte når fram i alla läger. Jag tror att det behövs mycket upplysning och mycket diskussioner som behöver föras om det. Det finns utifrån internationell kunskap och många undersökningar goda skäl för det. För det första är rätten att själv bestämma över sitt liv inskriven i väldigt många konventioner. Det är självklart att barn inte kan utöva den friheten fullt ut om de blir tvingade in i en situation av dem som ska ha ansvar för det som de själva inte är myndiga att ta ansvar för. Det ger inte utrymme att växa och klara av det ansvaret som myndig. För det andra finns det rent hälsomässiga skäl till att vi inte accepterar barnäktenskap. Flickor som blir gravida i tidig ålder löper många risker rent hälsomässigt, och det är väldigt allvarligt. Det finns många skäl till att arbeta mot ungdomsgraviditeter. Det är också ett skäl till att man ska vara noga med reglerna. Men vi vet att det finns brister när det gäller sexualundervisning, när det gäller preventivmedelsrådgivning och när det gäller information till föräldrar om hur reglerna ser ut i vårt land. Vad vi har gjort är att vi har skärpt reglerna vad gäller sexuellt umgänge med minderårig. Det är absolut inte tillåtet i att ha sex med ett barn . Det är otroligt viktigt att sprida kunskap om det som ett skydd mot den här typen av tvångsäktenskap. Vi behöver kartläggningen som gör eftersom det här är ett väldigt komplext problem. Det är väldigt många unga flickor som är bekymrade inför skollov, då de kanske riskerar att bli skickade till föräldrarnas hemland där någon är utsedd att gifta sig med. Det som krävs i polisutredningar är alltid bevis och kartläggning. För att det ska kunna fungera måste de här flickorna ha någon att tala med. De måste ha förtroende för någon som vet tillräckligt mycket för att förstå vad de tänker, tycker och berättar. Där finns det fortfarande en hel del att göra. 13 AMINEH KAKABAVEH (v): Anledningen till att jag sade att jag inte var nöjd med svaret är att jag kan hänvisa till de olika remissinstanserna, som också har tyckt att straffbestämmelserna är för tillåtande när det gäller barnäktenskap och att åldersgränsen är för låg. Många tycker att den måste vara . , , och kvinnolobby, för att bara nämna några exempel, föreslår också att bestämmelsen mot tvångsäktenskap med barn måste skärpas. Det enda sättet är att skärpa lagstiftningen för att helt enkelt skydda barn och ungdomar från övergrepp när det gäller tvångsäktenskap och barnäktenskap. Jag själv kommer från ett land i , och det är i många andra delar av världen, inte bara i , , , och , som detta förekommer. Det är faktiskt många familjer, många klaner som gifter bort sina barn via arrangerade äktenskap för att helt enkelt lösa olika familjära angelägenheter. För att skapa fred använder man flickorna och pojkarna. Detta sker även i vårt land, i . Som ministern nämnde är många barn skräckslagna under sommarloven och julhelgerna. Till stor del är sommaravslutningens tid tvångsäktenskapens tid. Det behövs nya resurser på plats. Om en myndighet beviljar dispens för barnäktenskap är det konstigt utifrån olika aspekter. Jag möter kvinnor som är i min ålder, så det här är inte ett nytt fenomen. Detta problem har funnits, och det har inte bara med den gamla regeringen att göra, även om vi är självkritiska. Jag är själv här från . Man ska helt enkelt erkänna sina misstag. Men misstagen har inte skett bara . Jag har faktiskt kolleger i min ålder jag är som blev bortgifta i , i och i när de var , och de är svenska kvinnor. Jag menar att man inte bara kan skjuta över ansvaret på den tidigare regeringen. Det här är vårt ansvar, oavsett vilken färg regeringen har och oavsett myndighet, skola, socialtjänst, polis eller åklagare, enligt den lagstiftning som finns och som vi värnar om. Lagstiftningen ska gälla alla barn, oavsett hudfärg, ögonfärg eller vilket land man kommer ifrån. Jag har grannar, åtta personer som bor tillsammans. De bor hos sina svärföräldrar eller föräldrar tills de har fyllt trots att de är gifta och trots att de har barn. Därför registreras aldrig detta hos skattemyndigheten eller någon annan myndighet. Därför behövs det extra resurser för att skydda både tjejer och pojkar, för det är de som är vår framtid. 14 (m): Det är klart att oavsett regering har vi ett ansvar. Vad jag försökte säga i mitt inledande anförande var att vi uppenbarligen är överens om att inte tillräckligt har gjorts, för vi har stora problem. Så är det. Jag vill gärna lägga till att det här inte är ett fenomen som enbart har att göra med medborgare som har en annan hemvist än . Det är inte så väldigt länge sedan som man åtminstone i gränstrakten av tvångsäktenskap också hittade svenska familjer. Gränsen mellan arrangerade äktenskap och tvångsäktenskap är ibland hårfin. Men vi har haft en frigörelse i som gör att jag tror att det i väldigt stor utsträckning är självklart för de flesta infödda svenskar i vart fall att själv välja vem man ska gifta sig med och när man vill skilja sig. Det är dessutom förhållandevis enkelt. Det finns två frågor i den här diskussionen som är viktiga. Den ena är inställningen till tvångsäktenskap, och där tror jag att vi är helt överens. Vi är emot tvångsäktenskap. Vi måste ha bra lagregler, och vi måste ha bättre möjligheter och kunskaper för att kunna utreda detta. Och vi har regelverk som går att använda för att lagföra personer. Det är möjligt att det behövs förstärkningar. Vi har fått en hel del synpunkter som vi arbetar med i dessa frågor. Den andra frågan är vid vilken ålder man ska kunna gifta sig. Normalregeln är , det vill säga när man blir myndig, vilket är klokt. Jag tror dock att det är viktigt att det finns ett visst spann som man kan arbeta med. Människor är olika. Det finns situationer där det kan finnas skäl för att acceptera ett äktenskap och därmed ge dispens. Det är dock mycket sällan. Det framgår av den statistik vi har att det görs ytterst sällan. Vi tror att det har blivit ännu restriktivare efter de regelförändringar som gjordes 2004. Visst utrymme måste man dock ha. När det gäller barnäktenskap där man går ännu längre ned i åldrarna tror jag att vi är helt överens om att vi måste försäkra oss om att föräldrar har ett ansvar för att motsätta sig och motverka barnäktenskap och att föräldrar som medverkar till barnäktenskap naturligtvis ska kunna straffas. Det går inte på något annat sätt. Jag tror att vi är förhållandevis överens. Därmed inte sagt att frågorna är enkla. Vi har just nu genom , som har varit ute på remiss, och en del annat material många synpunkter och tankar som vi bearbetar för att kunna lägga fram ett genomarbetat förslag i dessa frågor framöver. 15 AMINEH KAKABAVEH (v): Det är bra att vi är överens om att detta inte får förekomma. Övergrepp mot barn är oacceptabelt i . Det värnar vi om här i landet och önskar att det ska vara frid och fröjd i andra länder. Frågan gäller föräldraansvaret. Barn formas i tidig ålder av sina föräldrar. Man är en produkt av den miljö man är född i. I min mammas ögon är min som är fysiskt sett vuxen nog att bli bortgift. Sådan är traditionen. Är man utvecklad är det okej. Lagen tillåter det också i många delar av världen. Det är inte av illvilja föräldrarna gör det utan för att barnet betraktas som vuxet. I många kulturer och familjer är det förbjudet för flickor att skratta högt, sitta bredvid killar i skolan, leka med eller ens gå i samma skola som killar. Det är bättre och säkrare för familjens anseende och rykte att gifta bort sina barn. Det är säkrare om man är gift eller förlovad. Det är mycket komplicerat. Därför är det viktigt att se olika aspekter innan man bestämmer något. Man måste också ta hänsyn till hemsidan där menar att de som far illa är de som inte fogar sig i att ingå tvångsäktenskap och är faktiskt inte under . Därför hoppas jag verkligen att det är 18-årsgräns som gäller för lagen. 16 (m): Vi återkommer som sagt med propositioner, men låt mig avslutningsvis passa på att säga att det internationella arbetet är otroligt viktigt på detta område. Det finns olika traditioner och kulturer runt om i världen. Statistiken talar ett tydligt språk. Det dör ungefär 500 000 kvinnor och flickor i komplikationer i samband med graviditet och förlossning. En stor andel av dem är barn vars kroppar inte är utvecklade för förlossning och annat. Regeringen verkar kraftfullt inom EU och FN i olika förhandlingar mot barnäktenskap och för att medlemsstater ska ta sitt ansvar när det gäller att skydda barn mot alla former av våld och övergrepp. I förhandlar vi just nu om en resolution om våld mot barn i anslutning till det vi har diskuterat . Sida lanserade en handlingsplan som bland annat tar upp hedersrelaterat våld och barnäktenskap. Det är bra. Man stöder också med biståndsmedel en rad olika insatser, bland annat ett mycket bra program i . Där finns ett gräsrotsnätverk som arbetar mot barnäktenskap och könsstympning. Detta är väsentligt. Vi måste på olika sätt öka kunskapen. Vi kan inte bara arbeta i som en egen liten ö. Vi har dock ett ansvar för de barn och ungdomar som växer upp här. Vi måste lyssna på dem, reagera och agera när de far illa och när deras verklighet inte stämmer med de värderingar och lagar vi har i vårt land. Det handlar om att använda vårt rättsväsen men också om att sprida information och delta i de debatter som är nödvändiga. Med det får jag tacka dig, Amineh Kakabaveh, för att du har varit snäll att lyfta upp denna viktiga fråga . Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2008/09:11 om polisinsatsen i samband med Reclaim the Streets så kallade gatufest 17 (m): har frågat mig vilken information och beredskap jag hade inför polisinsatsen i i samband med Reclaim the Streets så kallade gatufest och vilka slutsatser jag drar av den nya strategi som polisen använde. informeras regelmässigt av polisen om de hot- och riskbedömningar som görs i samband med stora konferenser och andra händelser där det finns risk för ordningsstörningar. Därigenom finns en beredskap att agera från regeringens sida om det skulle visa sig nödvändigt. Polisens val av arbetsmetod i det enskilda fallet är alltid en fråga för den ansvariga polismyndigheten. Till stöd för det arbetet tar fram nationella strategier och metoder. 18 (): Jag tackar justitieministern för svaret även om jag tyvärr tvingas konstatera att det är ett mycket undfallande svar. Det visar kanske på en ovilja att ta tag i frågan och föra ett resonemang om en händelse som uppmärksammats i och som engagerat många Malmöbor. Bakgrunden är följande: Vi hade en lyckad och framgångsrik konferens i . Den samlade upp till 20 000 människor från hela . Bland andra var vår tidigare ärkebiskop , , Attacs grundare och en rad andra internationella gäster där. Det bedrevs diskussioner och samtal på i runda slängar 250 seminarier, och 400 kulturevenemang arrangerades. Man diskuterade miljökris, finanskris, fattigdom och folkrätt. Det är viktiga frågor, inte minst i dessa tider. I skuggan av allt detta passade, som vanligt måste man väl nästan säga, Reclaim the Streets på att arrangera en så kallad gatufest, med betoning på så kallad. Som vanligt vandaliserades privat egendom och polisen utsattes för organiserade angrepp. Det har upprört många Malmöbor och gjort dem arga. Längs den gata där festen hölls var det vandalism, klotter och bankfönster som slogs sönder. Självklart blev många upprörda över det. Det måste vara uttalat att unga ligister som beter sig så måste identifieras, lagföras och straffas om bevis finns. är många poliser upprörda. av de poliser som var i tjänst har anmält själva insatsen men också de boendeförhållanden som polisen hade under insatsen, på P 2 i och P 7 i Revingehed. Inkallade poliser från andra delar av landet fick bo där. Det finns all anledning att resonera lite om den nya strategi som polisen hade. Å ena sidan kan man hävda, som polisledningen gjorde, att det var en ganska framgångsrik strategi, inte minst tack vare dialogpoliserna som förde ett resonemang med de så kallade festande ungdomarna och såg till att det inte blev mer förstörelse och våld. Å andra sidan var det så att polisen ibland tvingades beskåda brott och inte fick ingripa. Då kan man förstå att poliser upprörs och tycker att detta är fel. Jag hade hoppats kunna föra ett samtal kring det här med justitieministern. Är det så att ministern tycker att polisledningen drar rätt slutsatser utifrån det vi såg hända i , eller backar hon upp enskilda poliser och deras anmälningar? Jag vill också höra ministern reflektera lite kring de boendeförhållanden som kommit till vår kännedom i efterhand i ljuset av insatserna i samband med ligisternas i Reclaim the Streets så kallade gatufest i . 19 (m): Nej, jag är inte rädd för att diskutera de här frågorna, men det tar lite tid att få fram fakta i målet. Jag förstår Malmöbor som blir upprörda över ligister som lever rövare och ställer till det. Jag tror inte att man ska säga att det inte fanns någon planering bakom detta, därför att de underrättelser som man hade var att det fanns ett medvetet agerande där man skulle provocera och bråka med polisen, vilket tyvärr har varit vanligt i samband med mer än en Reclaim the Streets-aktivitet. När polisen arbetar väljer man arbetsmetod själv. Det tycker jag är en viktig ordning. Det är ändå professionella människor som måste kunna välja hur man vill lägga upp sitt arbete. Det är inte en politisk fråga. Det finns flera olika modeller, och jag tänker inte sätta betyg på dem. En modell som har utvecklats den finns i flera varianter handlar om att jobba mer med dialog, det vill säga att man har som ambition att inte gå till konfrontation mot ungdomar och demonstranter med sköldar och allt vad det nu kan vara, utan man försöker möta dem med att ingripa i form av spaning, dokumentation och enskilda gripanden av nyckelpersoner. Man ägnar sig också mycket åt dialog och att prata med ungdomar för att försöka lugna stämningar och så. Jag tycker att det är en bra hållning, och den har också generellt varit framgångsrik. Vi har fått färre anmälningar mot polisen vid flera viktiga insatser. är det här en bedömningsfråga, och utvärderingen är naturligtvis oerhört central när det gäller vad som har hänt i . När det gäller anmälningar till Riksenheten för polismål finns det sju sådana efter den här händelsen. Det handlar bland annat om underlåtenhet att ingripa mot skadegörelse, och det handlar om misshandel. Två anmälningar avser omhändertagande. Det är som sagt sju stycken, eller var det i alla fall fram till . Det kan ju ha hänt något . När det gäller antalet anmälningar från poliser, som interpellanten tar upp, finns det 186 sådana. 6 av de 186 avser arbetsskador. Det handlar huvudsakligen om ryggont på grund av dåliga sängar, trånga arbetsfordon och liknande. Vidare har man anmält skador på grund av kastade stenar och mynt, och 37 anmälningar finns där den taktiska ledningen ifrågasätts. Det är också så att vi av medier och säkert i andra sammanhang hört talas om att polispersonal beordrades att ta av sig hjälmen under stenkastning, och det har upprört väldigt många. När man läste detta tyckte man ju att det inte verkade klokt.