prot · GV09117 · 2008-05-22 00:00:00 — Det är väl inte längre någon överraskning att vi har en regering som håller på att begrava den aktiva jämställdhetspolitiken. Det är en politik som har gjort att har hävdat sig som kanske ett av världens mest jämställda länder. Precis så är det. När genom tiderna mest kvinnofientliga regering den borgerliga regeringen sänker skatten går mer pengar till männen än till kvinnorna. När genom tiderna mest kvinnofientliga regering förstör a-kassan vanligt folks inkomsttrygghet är det kvinnorna som drabbas dubbelt. När genom tiderna mest kvinnofientliga regering får igenom sitt förslag om vårdnadsbidrag är det kvinnorna som skickas tillbaka till hemmen. Kanske blir den urholkning av jämställdhetslagen som sker den sista spiken i kistan för den aktiva jämställdhetspolitiken. ska den begravas. Detta sker utan analys och utvärdering av konsekvenserna av den urholkning som ändå görs av jämställdhetslagen. Detta görs utan att lyssna på forskningen, fackföreningsrörelsen och inte minst JämO. Det mest anmärkningsvärda, fru talman, är hur man argumenterar. Det har sagts att det handlar om att minska de administrativa kostnaderna för företag . Det är alldeles uppenbart: Den borgerliga regeringen sätter marknadsvärdet före människovärdet. Så är det. är vi socialdemokrater de första som ändå vill välkomna borgerligheten i att ha tagit över vår ambition att minska på regelbördan och administrativa kostnader för småföretagen. Ni har tagit över vår ambitiösa målsättning på området. Det har inte heller gått riktigt bra på det området. Det har snart gått , och den totala regelbördan är större nu än när vi hade makten. Det är precis tvärtom mot de ambitioner ni föresatte er tidigare. När pratar om 70 miljarder får man ställa frågan hur mycket den har ökat när ni tog över. Varför urholka det instrument som har visat sig fungera? Det är det obegripliga. Varför inte avskaffa till exempel nystartsjobben, instegsjobben och nyfriskjobben? De har inte bara ökat regelkrånglet för företagen utan de är dessutom ineffektiva och har inte lett till varaktiga jobb. När ni ändå är i gång bör ni se över a-kassan och alla de förändringar och försämringar ni har gjort. Det skulle innebära att ni förenklar för småföretagarna. Ni kan också inspireras av socialdemokratins jobbrådslag. Vi har föreslagit ett guldkort för de små företagen. Det är ett sätt att automatisera göra elektroniskt hela redovisningen av de små företagen. Men varför urholkar ni viktiga instrument som har ökat rättvisan mellan kvinnor och män i vårt land? Var ligger den rejäla inbromsningen? Sabuni sade att det är bara ett av förslagen som lade fram som inte presenteras i propositionen. Det är inte sant. Tillgänglighet för funktionshindrade är angeläget, skriver majoriteten i betänkandet. Men varför väljer man att inte göra något? antog ett handlingsprogram för handikappolitiken. Målet är att landet ska vara tillgängligt allra . Viktiga steg har tagits ditåt, men mycket återstår att göra. I stället för att påskynda arbetet med information, regler och stimulans tillsätter man återigen en utredning på området. Man förhalar processen. Vad skulle tycka om det, ? Aktiva åtgärder är också viktiga, säger flera av de borgerliga kollegerna. Så är det. Det förebyggande arbetet är viktigt, oavsett område, oavsett om det handlar om etnicitet, jämställdhet eller andra områden. Men om det är så viktigt, om vi vill förhindra diskriminering på andra områden, varför inte följa ambitionerna i utredningen? Aktiva åtgärder ska också omfatta andra områden. Vad skulle ledamöter ha tyckt om det? Ett förbud mot åldersdiskriminering ska införas. Det är begränsat till arbetslivet och utbildningsväsendet. Det är bra. vet vi att diskriminering av äldre och yngre finns på många fler områden. Förbudet mot åldersdiskriminering sker som en följd av att vi implementerar EU:s likabehandlingsdirektiv. Det är jättebra. Men i ljuset av den utveckling vi har haft av till exempel Lavalmålet har vi socialdemokrater redan nu velat försäkra oss om att svenska kollektivavtal, en svensk lagstiftning som finns där för att skydda olika åldersgrupper, också ska gälla framöver. Inte heller här har den borgerliga majoriteten velat gå oss till mötes. Det är kanske inte så överraskande med tanke på hur man har hanterat Lavalmålet. Så kan man fortsätta på område efter område antingen dra i bromsen eller backa ytterligare. Det vi skådar är borgerlighetens Operation dimridå. Den borgerliga regeringen och dess ledamöter vill ge sken av att man väsentligt stärker kampen mot diskriminering. På vissa områden är det så. Det ska ni ha kredd för. Men det är inte så mycket. Det blir inte bättre för att många av ledamöterna pratar sig varma för att bekämpa diskrimineringen, beskriver eländet och kränkningen av människovärdet. Det blir inte bättre när vi hör er argumentera för varför ni urholkar lagstiftningen på jämställdhetsområdet eller varför ni drar i bromsen på alla andra så viktiga områden. Ert huvudargument att minska de administrativa kostnaderna avslöjar bara ett faktum, nämligen att ni, borgerligheten, sätter marknadsvärdet före människovärdet. 110 () replik: är en fantastiskt bra talare. Det är jättetrevligt att du inleder med positiva tillrop till flera saker i diskrimineringsbetänkandet. Du kommer med många bra förslag. Men är det trovärdigt? Operation dimridå, säger . Sedan pratar han först om att vi inte har tagit till oss av forskningen. Vilken forskning lutar sig mot när han hävdar att är bättre för att göra lönekartläggningar och jämställdhetsplaner än eller ? frågar också när det gäller tillgänglighet och åldersdiskriminering, och han påstår att det är någonting som Socialdemokraterna vill. Jag har tittat i era motioner. När ni pratar om åldersdiskriminering säger ni att vi väl kan se över det här. När det gäller diskriminering i fråga om tillgänglighet säger ni att det är bra om regeringen tar nödvändiga initiativ. Det står i motionen: Vi socialdemokrater menar att det behövs en central genomgång av möjligheterna för att driva på tillgänglighetsarbetet. Jag uppfattar inte att Socialdemokraterna har två skarpa förslag när det gäller tillgänglighet och diskriminering. Det är en fråga som jag gärna skulle vilja att svarar på. 111 () replik: Först vill jag tacka för komplimangerna för talet. Trovärdighetsfrågan borde egentligen kastas över på er. Med vilken trovärdighet väljer ni att kalla detta ett starkare skydd mot diskriminering när ni i själva verket försvagar lagstiftningen, urholkar lagstiftningen, inte minst på jämställdhetsområdet? Ni skriver i ert betänkande: Jämställdhetsplanen är ett viktigt instrument för det aktiva jämställdhetsarbete som ska bedrivas på arbetsplatserna. Planmässighet brukar anges som en viktig förutsättning för ett framgångsrikt aktivt jämställdhetsarbete. Ni skriver själva så och säger att periodiciteten inte är viktig, att det är arbetsplatser med 25 anställda och fler som ska ha den och inte 10 och fler, som det är . Men ni säger ändå att det är ett starkare skydd för kvinnors rätt på arbetsmarknaden. Om hade valt att lyssna på min kollega när hon hänvisade till den forskare som redogjorde för hur jämställdhetslagen och planmässigheten har inneburit att man förstärkt skyddet för kvinnor kanske replikskiftet hade blivit lite mer konstruktivt. Jag kommer nog inte att hinna svara på de andra frågorna, men jag tar det i nästa replik. 112 () replik: säger att trovärdigheten faller tillbaka på oss. Men faller väl lite av trovärdigheten tillbaka. Direktivet från EU när det gäller att föra in åldersdiskriminering i lagstiftningen kom, om jag inte minns fel, . Och vad gjorde den socialdemokratiska regeringen ända ? Man implementerade ingenting när det gällde ålderdiskriminering, inte ens det som vi gör här , så någonting måste väl ändå falla tillbaka på den förra regeringen. När det gäller planer skulle jag vilja fråga om ni gör verksamhetsplaner i ert parti. Vi gör det i vårt parti. Vi sätter upp en verksamhetsplan som ska räcka . gör vi treårsplaner, och det har vi gjort ända fram till valet. Vad gör man med en sådan plan ? Låter man den ligga i en byrålåda? Ja, det kan man göra, men det blir inte särskilt effektivt och är inte särskilt bra. I det här fallet riskerar man att JämO kommer och frågar: Vad gör ni med er jämställdhetsplan? Uppfyller ni det som ni har satt upp i er plan? Frågan är: Tror att en jämställdhetsplan eller en plan för jämställda löner som löper innebär att ingenting kommer att hända under de här tre åren? Det är ett väldigt konstigt tankesätt att det bara handlar om att man ska sätta sig med detta . Jag vet inte om vi har helt olika syn på hur man jobbar med planer. En plan för er verkar vara ett skrivet papper. En plan är ju processen, och det är processen som är det stora arbetet. Det ska även gälla jämställdhetsplanen. Kom igen, ! Lyssna till dem som jobbar aktivt med åtgärder! Du vet att man kommer att jobba under de här tre åren. 113 () replik: Jag ska säga något kort om åldersdiskriminering och direktivet kring det. Det vi gjorde var att skicka över det direktivet till den utredning där jag själv satt, . Den hade längre arbetstid än vad som kanske var nödvändigt just för att redogöra för den delen. Det kan jag vara självkritisk till. Den delen kanske skulle ha levererats tidigare, av den tidigare regeringen. Men faktum är att det är en lärdom för er: Det är viktigt att utreda konsekvenserna av lagändringar framöver. Om ni hade gjort det kanske vi hade sluppit den förödelse vi ser på a-kassans område. Tänk om ni hade utrett konsekvenserna av alla de förändringar och försämringar ni har gjort på det området! Då hade vi sluppit det vi har . När det gäller planer förstår jag inte resonemang. Det är klart att planerna måste vara levande dokument. Och så är det i vårt parti. Vi har inte bara en jämställdhetsplan och en handlingsplan. Vi har en likabehandlingsplan och en mångfaldsplan som ser alla aspekterna. Det är levande dokument, som tas upp minst en gång . Vi vet dessutom att vi kan bli kontrollerade . Det är det som JämO har sagt till er i utskottet. Fackföreningsrörelsen har sagt det. Hade också medverkat på det seminarium vi hade med forskaren hade hon också fått höra att hela poängen med att ha en återkommande kontroll från en myndighet har den effekten att man får ett levande och aktivt dokument. Men det ni nu gör i er ambition att förenkla minska den administrativa kostnaden, som ni säger är att ni inte stöttar företagen i detta viktiga arbete för att kvinnor och män ska behandlas lika på arbetsplatserna och ges samma villkor. 114 (): Det betänkande om diskriminering som vi debatterar nu är ett viktigt och väldigt tungt dokument. Det finns viktiga frågor där vi behöver klargöra var de olika partierna står när det gäller skyddet mot diskriminering. Många synpunkter har redan delgivits, och mycket har sagts som inte behöver upprepas. Jag tänker inte göra det. Jag ska lyfta fram två områden där vi i har en lite annan syn än utskottets majoritet har i de här frågorna. Det gäller kollektivavtal med åldersgränser och lite grann om tillgänglighet för funktionshindrade, kopplat till arbetslivet. Jag ska börja med att yrka bifall till reservationerna 18 och 21. Jag står också bakom de övriga som har skrivit under, men jag tar bara upp dessa två. När det gäller förbudet mot åldersdiskriminering ska det enligt propositionen vara tvingande. Det är alltså kopplat till EU:s direktiv. Vi är i grunden positiva till förbudet. Men för är det viktigt att förbudet inte utformas så att det inkräktar på främjande åtgärder. Sådana finns i lagstiftning och, vilket är inte minst viktigt, i kollektivavtal. Syftet är naturligtvis att stärka de äldres ställning på arbetsmarknaden, vilket är väldigt viktigt på många sätt. Det finns möjligheter till undantag enligt direktivet om det finns legitima skäl. anser att de bör innefatta kollektivavtalade förmåner som baseras på ålder. Att premiera erfarenhet och kunskap i arbetslivet, som till del av förståeliga skäl kan grundas på ålder, är något som funnits rätt . De fackliga organisationerna menar att det är viktigt att kunna behålla avtalade villkor kopplade till ålder och år i yrket. Vi i tycker precis likadant. Orimligheten i om sådana skulle förklaras ogiltiga är uppenbar. De fyller en viktig funktion för den enskildes hälsa och för att undvika arbetslöshet bland äldre. Vi anser att en presumtion bör gälla för att just kollektivavtalad särreglering på grund av ålder ska motsvara undantagsmöjligheternas krav. Det har också LO framfört i sitt remissvar. Det bör alltså klart framgå att en större risk för långvarig arbetslöshet och även hälsoskäl ska anses vara legitima undantag från diskrimineringsförbudet. Det bör inte vara så svårt för majoriteten i , om man nu menar allvar med att den svenska kollektivavtalsmodellen är viktig, att hålla med om det och ställa upp på det här förslaget. Vi menar att det är viktigt att förbudet mot åldersdiskriminering utformas så att undantag kan medges för att skydda vissa grupper mot åldersspecifika problem. Annars kan vi hamna i den märkliga situationen att diskrimineringsförbudet ökar risken för diskriminering av den grupp det avser att skydda. Tillgängligheten för funktionshindrade är en het potatis i den här debatten. Det är olyckligt att regeringen har valt att fortsätta utreda detta i stället för att föreslå att bristande tillgänglighet ska vara diskrimineringsgrund. Jag tänker inte gå in på det specifika problemet i sig. Det kommer en av mina partikamrater att göra . Men jag tänker lyfta fram den diskussion som dyker upp då och då om hur viktigt det är att skapa ett arbetsliv där alla får plats, även de funktionshindrade. Arbetslivsområdet är också ett av de områden som utpekas som viktiga i förslag. Det finns regler om de skyldigheter arbetsgivare har när det gäller att anpassa arbetsplatser och arbetsuppgifter så att de inte diskriminerar dem med funktionshinder det gäller såväl nya som pågående anställningar. Det handlar om att skapa samma möjligheter för alla. Det är viktigt att fortsätta det arbetet, och mycket återstår att göra. Det är också ett arbete som pågår . Det gäller att ta till vara alla människors erfarenhet och kunskaper i arbetslivet. För att få balans borde samma tänkande gälla överallt i samhället. Tillgänglighet är viktigt för att få denna balans, såväl i yrkeslivet som i samhället i övrigt. Det här är också kopplat till arbetsmiljöarbetet och forskningen, som några har varit inne på förut. En bra arbetsmiljö bygger på att det förebyggande arbetet fungerar så att alla på en arbetsplats fungerar på ett bra sätt. Utan att vilja starta en ny debatt kan jag konstatera att de neddragningar som regeringen har gjort på det här området inte gör det enklare och inte gynnar det arbete som vi debatterar . Hjälpmedel, assistans med mera i arbetslivet är centrala faktorer för att motarbeta diskriminering av funktionshindrade när det dyker upp som arbetsmiljöproblem. Även forskningen på det området behöver utökas för att avhjälpa eventuella framtida problem. Vi i är medvetna om att det finns kostnadsaspekter på detta. Därför tycker vi också att man ska bevaka detta och utreda vad det finns för möjligheter och vilken tidsaspekt det ska ha, naturligtvis. Men regeringen kan också se till att medel tillförs för att få det här att fungera. Jag tycker att det vore klädsamt om regeringen tänkte om i de här frågorna. Jag ska lägga in ett litet tillrättaläggande när det gäller arbetsskadeförsäkringen. har motionerat om en översyn av arbetsskadeförsäkringen för att den missgynnar kvinnor. Det är något som vi bör lyfta upp. Det ifrågasattes tidigare i debatten, och jag ville därför lägga det till rätta. I detta anförande instämde och (båda v). 115 (): Jag vill börja med att säga att vi miljöpartister välkomnar stora delar av de föreslagna lagändringarna. Det är inget nytt eftersom min kollega redan har varit uppe och sagt det, men jag vill ändå lyfta fram två delar som har varit särskilt viktiga för att jag som miljöpartistisk riksdagsledamot med glädje kan gå ut och berätta hur vi kommer att hantera dessa frågor i mitt tycke bättre på just dessa två punkter. Det ena är sammanslagningen av lagarna. Det är en viktig signal om att vi nu börjar se på frågorna på ett mer sammansatt sätt. Det är komplexa frågor, och det har med all önskvärd tydlighet framkommit att vi som debatterar i kammaren också tycker så. Sedan tycker vi lite olika beroende på vilken utgångspunkt vi har. Min kollega kommer senare att ta upp frågorna ur ett annat perspektiv också. Det andra handlar om att diskrimineringsförbudet utsträcks till nya samhällsområden och till de nya grunderna ålder och könsidentitet könsöverskridande identitet som det har varit många frågetecken kring. Vi har till slut enats om att det är bra att det införs. Detta är de två frågor som jag särskilt har velat lyfta fram. När det gäller andra frågor tycker jag att ansatsen har varit god, men man har inte lyckats nå ända fram. Det tar vi också upp i vår motion. Exempelvis den talerätt som ges till andra än dem som har haft den, till exempel frivilligorganisationer, är ett område där vi tycker att man har tänkt rätt och försökt men inte riktigt nått ända fram. Det området har jag själv stor erfarenhet av i och med att jag jobbat på en frivilligorganisation med just främjandeåtgärder och med att följa hur diskrimineringslagstiftningen efterlevs. Vi har ett drygt tjugotal antidiskrimineringsbyråer runt om i landet. De har länge väntat på att få denna talerätt. Det handlar om att kunna föra klientens, brukarens eller kundens talan i domstol. Fram till nu har de gjort det oberoende av vilken diskrimineringsgrund det har gällt. De välkomnar mig veterligen också det kan man se i remissvaren att ålder och könsöverskridande identitet tillförs. När de har använt sin företrädarroll har det varit gentemot myndigheter och företag. I och med den nya lagens ikraftträdande ska de nu kunna använda denna talerätt. Problemet är inte om de har haft rätt eller inte utan om de ska kunna använda talerätten. Hur ska de kunna föra talan om de inte har de ekonomiska resurser som krävs? Talerätten blir en tandlös tiger. Så har det varit länge, och man har klarat av detta länge ändå. Det ser man inte minst på att det antal ärenden som de fyra ombudsmännen har haft att hantera har ökat sedan man började satsa ordentligt på lokala antidiskrimineringsbyråer. Anledningen till att jag tar upp just denna fråga är att den spänner över alla diskrimineringsgrunder. Oavsett vilken diskrimineringsgrund eller kombination av diskrimineringsgrunder man åberopar är det dessa lokala initiativ som kan föra ens talan. Där tycker jag att regeringen och utskottsmajoriteten inte riktigt har nått ända fram, och det är synd, för det var en god ansats, och detta är något som har efterfrågats. En annan fråga som har efterfrågats och som man borde ha haft pondus, ryggrad eller åtminstone regeringsduglighet nog att ta itu med man har ju ändå en betryggande majoritet till skillnad från den förra regeringen, som vi och stöttade utifrån är detta med tillgänglighet. Vad gör man då? Jo, man hänvisar till luddiga förklaringar till att man inte har tillgänglighet med i texten. Det känns lite jobbigt för dem av er i majoriteten som med rätta har kritiserat tidigare regeringar för att man inte har gjort något åt detta. När ni nu har chansen att göra något duckar ni och gömmer er bakom en allmän formulering om att man måste kompromissa. När det gäller att diskriminering ska få kosta måste jag nog instämma i det tog upp. Det var starkt gjort av statsrådet att faktiskt ta med det i texten. Men frågan om tillgänglighet är egentligen lika stor, för man kan aldrig göra skillnad på olika diskrimineringsgrunder. Det är det stora felet som man så ofta får höra från företrädare för majoriteten. De säger att vi kan hantera de här frågorna så här, men när det gäller till exempel jämställdhetsfrågorna har vi inte riktigt samma åsikt. Man skiljer frågorna åt, helt enkelt. Det tycker jag är besynnerligt. Just när det gäller grunden för hur vi ser på hur man ska kunna få ersättning för att ha blivit diskriminerad tror jag inte att ansatsen har nått riktigt ända fram. Jag vill ta upp en sista fråga. Vi välkomnar att den nya lagen förbjuder diskriminering i fråga om tillhandahållande av bostäder i stället för enbart yrkesmässigt tillhandahållande. Det är ett annat område som har varit uppmärksammat och som handlar om hur vi ser på människor och människans mest grundläggande trygghet, nämligen boendet. Vi hör ofta företrädare för alliansen prata om att man ska ge människor möjligheter att verka och utnyttja sin fulla potential. Det kan jag instämma i. Men när grunden för en egen bostad så gravt har åsidosatts tror jag att den här lilla ändringen inte kommer att förändra något. Det är ledsamt. Här hade man chansen. En fyrpartimajoritet med högerpartier hade faktiskt en historisk möjlighet. Jag hörde statsrådet räkna upp historia. Mycket kan sägas om den här regeringen, men just när det gäller den historiska tillbakablicken är jag bekymrad. Om man hade sin historia rätt tror jag att de här två frågorna skulle vara ett sätt att skriva ny historia som man skulle kunna bli erkänd för och också citerad för. Med dessa ord vill jag yrka bifall till reservation nr 8. Jag tackar för den här möjligheten till debatt. En viktig fråga får vi aldrig glömma, nämligen människors lika värde och att ingen i grunden är kränkbar. När vi pratar om de här frågorna ställer vi ibland grupper mot varandra. 116 (): Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet i enlighet med utskottsmajoritetens förslag. lyfte borgerliga ledamöter i arbetsmarknadsutskottet frågan om en sammanhållen diskrimineringslagstiftning. Det är glädjande att betänkandet nu äntligen ligger på bordet framför oss. Även om det givetvis finns meningsskiljaktigheter mellan majoriteten och oppositionen i detta stora betänkande menar jag att det egentligen är mer som förenar än som skiljer oss åt. Det kan vara viktigt att komma ihåg efter att ha lyssnat på debatten . Helheten i förslaget kläs i retoriska ord som reträtt och dimridå. Jag hörde en riksdagsledamot som hade gjort en analys av samtliga regeringar i . Han hade kommit fram till att just denna regering var den mest kvinnofientliga regeringen i historia. Jag är inte helt säker på att han har med sig svenska folket i den beskrivningen. Det återstår att se. Flera ledamöter i denna kammare har redan hållit föredömliga anföranden om huvuddelarna i den nya diskrimineringslagstiftningen. Jag tänker därför rikta in mig på att kort beskriva vad den kan innebära för homosexuella, bisexuella och transpersoner, med andra ord utifrån ett HBT-perspektiv. Många menar att är ett bra land att leva i för HBT-personer. Det kan vara sant för en del. Det kan också vara sant utifrån en internationell jämförelse, men då ska man komma ihåg med vilken låg nivå den jämförelsen görs. Jag ser sällan någon anledning att måla upp en alltför mörk bild, men problemet är att det finns ett flertal oroväckande tecken i . Hatbrotten mot HBT-personer ökar och rörelser med hatiska budskap mot just HBT-personer intensifierar sin organisering. Det kanske kan vara på sin plats att påminna kammaren om att är ett land där personer mördas endast på grund av sin sexuella läggning för att de anses hota samhället. Har då detta något med diskriminering att göra? Visst är jag också smärtsamt medveten om att det jag beskriver löser inte vare sig den nuvarande lagstiftningen eller den lagstiftning som senare kommer att anta, men ska inte signalvärdet underskattas. Det handlar om att slå fast de värderingar och de rättigheter som riksdag anser ska genomsyra ett välmående samhälle. Till skillnad från vad många tror drabbar dessa hatbrott inte enbart HBT-personer. Mediebilden av denna typ av brott är att en homosexuell person blir nedslagen av en person med högerextrema åsikter.