prot · GV0982 · 2008-03-25 00:00:00 — En majoritet i utskottet har ofta skrivit att regeringen följer frågan med intresse och så vidare, men man kommer egentligen aldrig riktigt till skott. Det kan också skapa en hel del oro och en hel del osäkerhet och kan också leda till att olika skattemyndigheter hanterar frågan på olika sätt. Det här är någonting som handlar lite grann om rättstrygghet och väl är viktigt både för finansministern och för oss som sitter i skatteutskottet. Därför skulle jag först vilja fråga: Vad betyder egentligen det som säger i sitt svar till mig, att regeringen följer frågan? Jag har ställt två frågor och får svaret att regeringen följer frågan men i och för sig inte är beredd att göra någonting. Sedan finns det en annan intressant frågeställning här, och det är: Vad är regeringen beredd att göra när det gäller boendekostnaderna för studenterna? kollega sade så sent som för sedan i pratar jag om nu att studenter inte skulle behöva betala någon fastighetsavgift på sitt boende. påstående tycker jag inte riktigt stämmer överens med det svar som jag har fått av . Det vore intressant att få ett besked och kanske ha en diskussion också om hur man kan förbättra ekonomin för studenterna som vi vet vid det här laget har försämrats år . 101 Finansminister (): Det är naturligtvis så att regeringens viktiga förändring av fastighetsskatten är central och politiskt betydelsefull, men inte riktigt på det sätt som gör gällande. Det är naturligtvis inte så att syftet har varit att bedriva fördelningspolitik till dem som bor i relativt stora fastigheter. Det är naturligtvis en principiell syn på ägande som är vår utgångspunkt. Vi har i haft problem i vår ekonomiska utveckling som mycket är kopplade till att forskning inte har omsatts i innovationer och att innovationer inte har omsatts i produktion, att vi har alldeles för få företagare och alldeles för dåliga villkor för att växa för de företagare som finns. Det här har vi gradvis åtgärdat. Förra regeringen avskaffade arvs- och gåvoskatten. Vi har tagit bort förmögenhetsskatten. Det har också skett en tydlig sänkning av fastighetsskatten. Det är klart att det gör att vanliga människor som sparar i stället för att skuldsätta sig, som lägger undan några kronor extra för att ha till sitt boende också skapar sig en trygghet som gör att de om de vill starta företag har en bättre bas för att göra det. Det är en annan syn på ägande. Privat ägande är bra för ekonomin, och däri måste man också se förändringen av fastighetsskatten. Den är inte ett uttryck för en syn på fördelningspolitik utan för en principiell syn på ägande som är viktig. Studenternas villkor kan man naturligtvis diskutera i många olika avseenden. Man kan diskutera utbildningskvaliteten, hur många studenter som faktiskt får ett bra arbete inom den inriktning de har utbildat sig för. Det sammanhänger mycket med hur väl utbildningen fungerar och att den är anpassad till arbetsmarknadens intressen. Vi har gjort stora satsningar på att höja utbildningens kvalitet. Det är inte längre ensidig volymexpansion utan utbildningens kvalitet som är viktig. Det är en sak man kan överväga. Man kan naturligtvis titta på studenternas möjligheter att arbeta. Hur beskattar vi studenter? Vad har vi för avtrappningsregler? Vad har de för möjligheter att försörja sig själva? Man kan diskutera om studiemedlen behöver höjas eller inte i takt med att priserna stiger. Och man kan naturligtvis också diskutera fastighetsskatten. Men det känns lite bakvänt att börja med fastighetsskatten om ambitionen är att förbättra studenternas villkor. Då vore det kanske mer naturligt att börja diskussionen om utbildningskvaliteten, utbildningarnas inriktning och forskningsnärvaron i undervisningen. Man kunde fortsätta att diskutera möjligheten att arbeta och möjligtvis också titta över om studiemedlen verkligen inspirerar studenterna att snabbt komma igenom sin utbildning med goda resultat. Men att just fastighetsskatten skulle ha särregler för studenter blir inte en naturlig slutsats. Jag vet att den här diskussionen om studentboendena finns. Är det verkligen en fullvärdig lägenhet när man bor i korridor som student? Det kan man naturligtvis göra olika avvägningar av. Det här är den definition vi har i som bygger på jordabalken som en lång rad olika delar av vår lagstiftning hänger ihop med. Det är naturligtvis så att vi inte lättvindigt ska ändra i den. Vi ska försöka eftersträva en god sammanhållen syn på hur vi definierar de olika lagbegreppen i skattelagstiftningen. Därför är det en bra beskrivning att regeringen har ambitionen att följa utvecklingen av tillgången på studentbostäder och kostnaderna för boendet för studenterna och att vi följer den här frågan noggrant. Men vi har inte för avsikt att föreslå någon översyn av jordabalkens begrepp eller de andra delarna av lagstiftningens begrepp för specialfastigheter. 102 (): säger att det känns bakvänt att börja med fastighetsskatten om man vill stödja studenterna och göra något åt deras försämrade ekonomi. Så kan det ju vara. Jag kan kanske tycka att man i första hand ska höja studiemedlen till studenterna, alltså helt enkelt förbättra ekonomin den vägen. Det kanske är det mest rättvisa. Men jag tycker ändå att det finns anledning att ta upp frågan om fastighetsskatten i den här debatten. Jag tror att det i vissa fall kan kännas utmanande för studenterna att när regeringen genomför en stor fastighetsskattereform nu heter det inte skatt längre utan det heter avgift, även om Lagrådet tycker att det ska heta skatt var inte studenterna de som fick ett positivt utslag av den reformen utan snarare tvärtom. Det de råkade ut för var ett sätt att beräkna fastighetsskatten som många kanske inte riktigt förstår. Varför ska mitt lilla rum beskattas på det här sättet när någon annan får en rejäl sänkning av fastighetsskatten? Det kanske är bakvänt att diskutera utifrån det perspektivet. Men den debatten kanske i så fall skulle ha med som sitter i samma regering som . Det var som lyfte upp frågan. Det har välkomnats av studenternas olika organisationer, och det har skapat en förväntansbild i landet att regeringen ska göra något. Då är det inte så märkligt att jag ställer frågan i den här debatten. Jag tar upp en rad principiella frågor som jag tycker är viktiga, till exempel hur fastighetsavgift för studenter beräknas. Om man skulle räkna på ett annorlunda sätt skulle det minska kostnaderna för studentboende och i förlängningen komma studenterna till del. Det är något som vi inte kan bortse från. säger att utformningen av fastighetsavgiften inte är något som ska förknippas med fördelningspolitik. Det är kanske ett understatement. Under förra mandatperioden med den statliga fastighetsskatten fanns en begränsningsregel, som kritiserades hårt av alliansens företrädare. kan jag konstatera att ni själva kommer att föreslå att vi återinför en begränsningsregel, men då för vissa grupper inte för alla och inte generellt. Ett par grupper ska plockas ut. Det kan jag tycka är ett märkligt system. Den som har dålig ekonomi ska omfattas av en räddningsplanka, som en begränsningsregel är till för att vara. Jag förstår egentligen inte det resonemang som för fram, nämligen att det inte skulle finnas något fördelningsinstrument inbakat i en fastighetsavgift eller en fastighetsskatt. Men för att återgå till de centrala frågorna är det viktigast att vi pratar om studenternas ekonomi, vad studenterna kan förvänta sig och hur vi ska ta oss an eller regeringen ska ta sig an frågan om specialbyggnader. Det är lite anmärkningsvärt att regeringen egentligen inte har något svar på frågan. 103 Finansminister (): I frågor och synpunkter ligger en underförstådd föreställning om att det är ett nytt problem som har tillkommit någonstans . Så är det naturligtvis inte. Den tidigare vänstermajoriteten har haft möjlighet att år för år lägga fram propositioner för för att göra någonting åt detta. Det principiella problemet som nämner, att man räknar varje studentrum som en lägenhet, har inte uppkommit nu och har inte förändrats annat än att det möjligen har mildrats därför att beskattningen av fastigheterna har sänkts. Den grundläggande frågan måste ha varit ett precis lika stort bekymmer och varje budgetgenomgång med vänstermajoritet. Jag tror inte heller att den rimligaste utgångspunkten i en diskussion om studenternas ställning handlar om boendekostnader. Den handlar om utbildningskvalitet. Det är bristande kvalitet i våra akademiska utbildningar som gör att alldeles för många akademiker avslutar sin studietid med en period i arbetslöshet eller lägger till extra utbildningar som egentligen inte är nödvändiga av arbetsmarknadsskäl utan mer får betraktas som någon typ av livskonsumtion. Min hållning är naturligtvis att det är nyttigt för studenter att arbeta. Det är en självklarhet. Det är en stor fördel för om en stor del av dem som är advokater, jurister, ingenjörer och så vidare i sina liv haft andra arbeten än de renodlat akademiska. Det är en fördel att de har varit på en restaurang, stått i ett kök, arbetat inom eller haft en extratjänst på någon verkstad. Det är en självklarhet att det gör att de får ett bredare och bättre perspektiv på samhället. Den renodlade akademikern blir lätt verklighetsfrånvänd och får därtill ofta ett perspektiv på samhället där man inte riktigt har insikt om hur vanliga människor lever. Det faktum att studenter arbetar är i grund och botten bra. Vår utgångspunkt i skattepolitiken som övergripande idé är naturligtvis inte att se hur studentboendekostnaderna ser ut. Det handlar om jobb och tillväxt. Det är vår viktigaste princip. Sedan kan man naturligtvis titta på kostnader för att anställa och villkor för företag. Det är så vi bygger skattepolitiken. Den ska inte vara ett uttryck för en fördelningsambition. Men det blir lite bakvänt när jag försöker förklara motivet för förändringarna i fastighetsskatten och säger att jag har sagt att den inte ska förknippas med fördelningspolitik. Det ska den naturligtvis visst göra. Vi har haft noggranna analyser av fördelningseffekten av de förslag vi har lagt fram, och vi har haft noggranna överväganden som sammanhänger med att finansieringen av fastighetsskattesänkningar ska tas ut av dem som har mer nytta av dem. Men det var inte syftet. Syftet är att förstärka ägandet. Där blir det ungefär samma sak som när förra regeringen avskaffade arvs- och gåvoskatten. Jag föreställer mig att de fördelningskalkylerna ser likartade ut som de gör när man sänker fastighetsskatten eller avskaffar förmögenhetsskatten. Jag föreställer mig inte att syfte var att öka skillnaden mellan människor som har stora förmögenheter och de som har små förmögenheter. Jag föreställer mig inte att det var det som var ambitionen, utan det var en bieffekt som man fick ta utifrån syftet att förbättra villkoren för produktion, jobb och företagande. Här finns en principiell skiljelinje. Vår utgångspunkt är enskilt ägande. Det faktum att vanliga människor äger, sparar i stället för att skuldsätta sig och belåna sig, är något positivt. Det är positivt för samhällets stabilitet, det är positivt att fler får möjlighet att starta företag och det är bra att människor vårdar det de äger. Från det perspektivet ska fastighetsskatten ses. 104 (): De är viktigt att det finns en fördelningsambition i skattepolitiken. Det är ett av skattepolitikens tre ben. Det är ett lika viktigt ben som de andra, det vill säga finansiera välfärd och styra beteende vad gäller till exempel miljöhänseende. tar ett brett perspektiv i frågan. I den mån det eventuellt sitter studenter och lyssnar på vår debatt tror jag att de väntar på någon typ av besked. Hur blir det? Är det bara så att olika ministrar pratar lite vitt och brett? Kommer de att få en lägre boendekostnad som påverkar deras ekonomi? Att debattera bara dessa frågor betyder inte att man lämnar kvalitet och andra frågor åt sidan. Det är en oerhört viktig fråga. Just nu debatterar vi studenternas ekonomi, mot bakgrund av olika skattefrågor. Det måste man komma ihåg. Visst har jag varit med förut under en annan regering. Allt blev inte bra då. Allt blev inte gjort då. Det gäller till exempel frågan om specialbyggnader. Den har dragits i långbänk i . Problemet är att rättsläget är oklart. Det betyder att det också kan finnas en rättsotrygghet hos många människor, framför allt en osäkerhet i många kommuner om hur olika byggnader ska betraktas och hur de ska beskattas. I många fall behandlas olika kommuner på olika sätt. 105 Finansminister (): Jag försöker följa resonemang när jag deltar i dessa debatter. Det handlar om våra fördelningspolitiska utgångspunkter och fastighetsskatten som fördelningspolitiskt instrument. har naturligtvis rätt i att fördelningspolitiken, synen på den generella välfärden för alla medborgare, är en viktig utgångspunkt för skattepolitiken. Det är därför regeringen har lagt en sådan tyngdpunkt på åtgärder som ökar sysselsättningen eftersom det är det som är det centrala i fördelningspolitiken, kärnan i fördelningspolitiken. Var och en ska ha möjlighet att försörja sig själv. Jag ska inte säga rätt till arbete, eftersom det snarare är uttryck än mitt, men det ska finnas möjlighet att försörja sig genom eget arbete. Skatterna är viktiga för att finansiera välfärden. När vi bygger ett samhälle där alla har tillgång till god välfärd oavsett inkomst genom sjukvård, barnomsorg, äldreomsorg och skola är det en central del av fördelningspolitiken. Den är också effektiv. Bra kunskap och bra barnomsorg bygger bra produktionsmöjligheter. Vad gäller studenterna är det en bred frågeställning som bör hanteras på det sättet. Jag tänker inte föra en diskussion om hur vi ska ändra momsreglerna för att underlätta för studenterna. Jag tycker att det är viktigare att tala om utbildningskvalitet. Det är viktigare att vi talar om möjligheterna att arbeta. Det är viktigare att vi talar om hur studiemedlen ska se ut. Sedan kan man naturligtvis också diskutera frågan om specialfastigheter. Regeringen följer frågan noggrant, som sagt, och vi har inte för avsikt att ta initiativ till en sådan översyn som efterlyser i den här debatten. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2007/08:394 om statsråds deltagande i exklusiva arrangemang 106 Finansminister (): har frågat statsministern vilka åtgärder han avser att vidta för att statsråds deltagande i arrangemang som det som ordnats av tidningen på i inte ska ge ett intryck av att regeringen legitimerar sådant som utvaldhet, exklusivitet och elitism. Interpellationen har överlämnats till mig. Som har konstaterats i ett svar på en skriftlig fråga ställd av håller tidskriften konferenser av det aktuella slaget med jämna mellanrum runt om i världen och med inbjudna talare från respektive lands regering. En konferens av detta slag har hållits i . Regeringen representerades av statsministern och ytterligare några statsråd, bland annat av mig själv. Konferensen handlade om långsiktiga konkurrenskraft. Den ingår i en serie konferenser som tidigare hållits i och och ska hållas i . Det bedömdes som naturligt att regeringen var representerad och gav sin syn på viktiga framtidsfrågor som tillväxt, välfärd, hur vi får fler i arbete och hur vi får en bättre skola. Det var också en möjlighet att väcka intresse för internationellt. Det är viktigt med breda kontaktytor. Vi som företräder regeringen gör mängder av resor och framträdanden och träffar många olika grupper och människor. Det är också viktigt med öppenhet. Journalister rapporterar från framträdanden, och tal publiceras på hemsida. Precis som i detta fall kan därmed en bred allmänhet ta del av statsrådens olika framträdanden, även om framträdandet skett i en mindre krets. 107 (): Tack för svaret! First Business Roundtable with the Government of . Jag har inbjudan här, som du kanske har sett. Keynote address and discussion with . Securing short-term and long-term growth. Off the record discussion with . Sedan är det olika programpunkter som täcker en hel dag. Inträdesbiljetten kostar , , för på exklusiva i med , , och ett pangarrangemang. Men det är 14 000, slutenhet, elit, exklusivitet du kommer inte bort ifrån det. Försvaret för det här är att det förekommer i andra länder och att pressen får vara med. Ändrar det någonting egentligen? Det här är ett näringslivsjippo med extremt dyra inträdesbiljetter. Det kan man inte förneka. Hela arrangemanget bär elitismens prägel. Självfallet vill eliterna att deras framträdanden ska skildras, men helst på sina egna villkor. Vad är det som gör att regeringens ledamöter före arrangemanget inte reagerar på det höga priset på inträdesbiljetterna? Statsministern uttalar sig i termer av att gå sida vid sida med folket, vars förtroende han bär. Det låter väldigt ödesmättat, gammalmodigt och 1600-talsmässigt. Men det är en annan sak det är hans ordval. Kan bringa klarhet i vad det är som gör att mannen som går sida vid sida med folket ställer upp på sådant här? Det skulle vara intressant att höra övervägandena. Ena dagen är det Nya , nya , och öser man pengar över höginkomsttagare med sänkta fastighetsskatter och borttagen förmögenhetsskatt. Ena dagen är det bilden av folklighet och lyssnande vid olika typer av punktvisa nedslag ute i verkligheten, och sedan är det att sätta sig i affärsetablissemangets reservat med inträdesbiljetter på i ryggen. Är det här trovärdighet, ? Jag tror att ni inom alliansen har sysslat lite grann med signaleffekter, kommunikation och symbolhandlingar. Jag har i varje fall tyckt mig kunna spåra sådana försök . Det har alltså en viss betydelse vad man gör. Det här ger intryck av att säga en sak och göra en annan, att försöka ge ett intryck men i praktiken stå för någonting annat. Sedan är det så att statsministern representerar hela folket. Positionen är central för det demokratiska systemet. Därför bör viss försiktighet råda när det gäller att låna ut ämbetets tyngd och status till olika arrangemang. Att ställa upp när det är så här extremt dyra inträdesbiljetter ger självklart både intryck och genklang. Jag vet inte om anser att det är gott omdöme att låna sig till sådant här. Jag anser det inte. Den som vill markera ett demokratiskt och öppet ledarskap kan faktiskt göra det genom att dra en gräns, och en sådan gräns kan vara att inte ställa upp på arrangemang med extremt höga deltagaravgifter. Min fråga till , när han har plockat klart med mobiltelefonen, är: Ser du inga problem med ert agerande? 108 Finansminister (): Regeringar i olika länder deltar i den här typen av arrangemang. Det gäller för de flesta europeiska länder, och det gäller för . Det hänger ihop med att det är viktigt för vilken bild av vår ekonomi och vår nation som ges i internationella medier och i internationella sammanhang. Det pågår en finansiell oro. En stor amerikansk bank kapsejsade . Den dagen gick den svenska kronan från 6:01 till 5:99 för att i slutet av dagen landa på 6:01. I en period av historiskt finansiell turbulens låg alltså den svenska kronan i det närmaste slickad på dollarkursen 6. Det hänger ihop med att vi har vunnit en trovärdighet för . Vi har informerat om att det som ofta beskrivs i internationella medier som en udda kollektivistisk välfärdsstat också är en effektiv ekonomi, också har en förmåga att sätta folk i arbete, också ser till att vi har teknologi, öppenhet och utveckling, också ser till att det är ordning på våra offentliga finanser. För oss i den här regeringen handlar det bland annat om att förklara och stärka den bilden. Det handlar naturligtvis också om att svara på frågor om hur vi ser på svensk arbetsrätt, om den enda vägen att få en dynamisk ekonomi är att upphäva den svenska modellen eller om det finns andra vägar. Vi har naturligtvis ett ansvar för att förklara detta. Det här är inget konstigt. Jag vill bara erinra om att statsrådet , talmannen , statsrådet och statsrådet vid upprepade tillfällen deltog i i . Jag lekte lite med min mobiltelefon, för jag ville bara snabbt räkna ut vad vi med dollarkursen skulle betala för deltagande där. Om jag räknade rätt är det 500 000 för deltagande i seminariet i och 1 ½ miljon för ett årligt medlemskap i . Då framstår de 14 000 som fakturerar som närmast en bussbiljett. Men eller 1 ½ miljon för att få ett socialdemokratiskt statsråd i en exklusiv krets är naturligtvis något helt annat än ett borgerligt statsråd som för finns tillgänglig i en avsevärt mindre exklusiv krets. Att säga en sak och göra en annan. företräder Socialdemokraterna, det parti som tidigare hade regeringsmakten, som vid upprepade tillfällen har deltagit i den här typen av konferenser för att ge en korrekt bild av , vår ekonomi, vår välfärdsstat, våra offentliga finanser, för att försvara att vi är ett tryggt samhälle för svenska medborgare men också för dem som lånar ut pengar eller vill göra investeringar i ett land som . När de socialdemokratiska ministrarna har deltagit i den typen av sammanhang har det inte handlat om hyckleri, om att säga en sak och göra en annan. Men när , som är ledamot för det socialdemokratiska partiet i , angriper en borgerlig regering när vi gör exakt samma saker, fast kanske inte lika exklusivt som på den socialdemokratiska tiden, blir det ett uttryck för hyckleri. Det är det naturligtvis inte. Det handlar om att försvara och förklara den svenska modellen. Det är vad den här regeringen ägnar sig åt vid den typen av sammankomster. 109 (): Jag tycker egentligen inte att har några förklaringar att komma med. Om svensk ekonomi är trovärdig eller inte avgörs inte av vare sig något toppmöte i , något toppmöte på eller om man har 14 000, 50 000, 75 000, 250 000 eller 1 miljon. Det beror på hur det ser ut i statsfinanserna och vilken politik man bedriver. Här är frågan om det är rimligt att statsråd ställer upp på sådana tillställningar. Om en socialdemokrat är inbjuden och säger nej kan jag faktiskt tycka att det är rätt bra. Det skulle du också kunna göra. Du skulle kunna säga nej utan att det skulle ändra en millimeter i den svenska ekonomin eller synen på . Jag lovar det. Det här blir svepskäl för att ställa upp i de exklusiva klubbar som man tydligen tror sig tillhöra när man har nått en viss nivå på olika sätt. Det här ger signaler om utvaldhet, exklusivitet och elitism. Hur har den svenska demokratin byggts? Det är inte på i , och det är inte heller på internationella konferenscenter. Det är på och i bygdegårdar. Det är möten utan avgifter. Det är möten där man har frivilliga arbetsinsatser. Det är det som har lett till något. Det är fullmäktigeförsamlingar, landsting och riksdag. Politikerna måste agera på ett öppet sätt. De är valda av folket och måste medverka och återkoppla till sina väljare och värna om folkrörelsedemokratin. Jag har också sett hur det har vuxit fram en sektor med lobbyister, , mediekonsulter och träffpunkter mellan olika elitgrupper i samhället som påverkar och förändrar demokratins villkor. Det talas om ökat avstånd mellan väljare och valda, mellan folket och samhällets elit. Konferenser av det slag som viktiga delar av regeringen väljer att delta i är bara ett uttryck för denna samhällsutveckling. Regeringen har tydligen inte integritet att stå upp och säga nej i ett sådant läge. Sedan kommer försvaret att det kanske finns någon socialdemokrat som har varit på konferens . Det är väl inget försvar! Har du ingen egen uppfattning, ? Jag tycker inte att du verkar uppfatta problemet i sammanhanget. I den turbofart som mycket sker i och där samhällseliten forsar fram kanske det inte finns så mycket tid för eftertanke. Vad är det ministrar och andra i olika sammanhang ställer upp? Vad är det för värderingar som ligger i botten, och stämmer de överens med de intryck man försöker ge i valrörelser och annat? Vad är det för beteende som samhällets eliter låser in sig i när man är med i sådana här reservat där man diskuterar saker och ting med varandra? Jag tycker att ni ska tänka efter och fundera på om symboler har betydelse.