prot · GV09111 · 2008-05-14 00:00:00 — Problemet är att svenska vapen trots allt ändå blir använda i land efter land, i krig efter krig och i konflikt efter konflikt. Det fungerar inte riktigt i verkligheten såsom det på papperet är tänkt att fungera. Men, som sagt, avsikterna är säkerligen goda. Det är genomförandet som verkligen inte fungerar. Den grundläggande hållningen från sida till vapenexporten är att vi inte gillar den. Vi ser det som ett stort moraliskt problem att vi exporterar vapen till länder som använder dem för att döda och förtrycka. Det är svårt, mycket svårt, att undvika att det händer när man har en vapenexport. Vi vill ha en hårdare och tuffare linje i de här frågorna. Det är det grundläggande bakomliggande skälet till att vi har skrivit tio reservationer i betänkandet. Men jag ska göra mig populär här i kammaren genom att säga att vi yrkar bifall bara till två av dessa reservationer eftersom vi misstänker att röstsiffrorna kommer att bli precis likadana i alla fall. Det gäller reservation nr 2 och reservation nr 11. Reservation nr 2 handlar om klustervapen. Jag vet inte om alla som hör det här talet vet vad ett klustervapen är. Jag får erkänna att jag inte visste vad ett klustervapen var . Ett klustervapen är en form av bomb som sprider ut många små bomber. Tanken är att de ska användas för att döda eller skada infanteri. Det stora problemet med klustervapen är att många av bomberna inte exploderar när det är tänkt att de ska explodera, utan de ligger kvar på slagfältet efteråt länge efteråt. Då fungerar de i praktiken som landminor. De som dödas av klustervapen är civila. Till är offren för klustervapen civila. Vapnen är som farligast efter det att konflikten är över. av dem som dör av klustervapen är barn. Det säger sig självt att klustervapen är mycket kontroversiella. Det pågår ett internationellt arbete för att få slut på dem. Det finns ett problem med den linje. Om jag har förstått regeringen rätt gillar den inte klustervapen. Problemet är att vi har ett svenskt klustervapen bombkapsel 90. Det verkar regeringen gilla. Den har inte drivit att just bombkapsel 90 ska inkluderas i det internationella förbud mot klustervapen som håller på att tas fram. Vi tycker att det är en konstig och inkonsekvent linje att å ena sidan vara för ett omfattande och heltäckande förbud mot klustervapen, å andra sidan tycka att det kanske inte ska gälla det svenska klustervapnet. Vi har inte riktigt begripit hur regeringen resonerar. Vi tycker att det vore en mer konsekvent och trovärdig linje att även vilja förbjuda det svenska. Vi behöver inte vänta på ett internationellt förbud. Vi borde förbjuda dessa vapen och sluta producera dem . Det finns som sagt ett problem med svensk vapenexport, herr talman. Det är ett problem att vi exporterar till länder som vi inte borde exportera till. Jag tror inte att någonsin har haft en perfekt vapenexportpolitik som har varit fullständigt moraliskt upprättstående. Ändå har den blivit sämre . har sedan EU-inträdet börjat EU-anpassa vår vapenexportpolitik. Det uttryck som används kan vara konvergent tillämpning. Det låter fullkomligt obegripligt. Men vad det betyder är att olika länder i EU ska ha en politik där man anpassar sig till varandra. Det betyder att länder med en mer restriktiv vapenexportpolitik, som , ska ha en mindre restriktiv vapenexport och anpassa sig till länder som har en mer krämaraktig vapenexportpolitik och är beredda att sälja lite hur som helst. Det är inte bra. Det finns något som heter Europeiska försvarsbyrån. Det är ett slags EU-organ, där ingår. Där diskuterar man vapenproduktion, tekniska utformningar och regler. Europeiska försvarsbyrån är en del av EU:s militarisering. Från sida vill vi att man ska lämna organet. Det fungerar inte med en bra solidarisk politik. Jag vill säga någonting om Israelfrågan. exporterar inte vapen till , för som vi alla vet är det ett land som befinner sig i konflikt en mycket allvarlig konflikt. Men vi importerar vapen från . Det argument som används i för att vi ska exportera vapen är att genom att exportera vapen stärker vi vår egen försvarsindustri och vårt eget försvar. Det kanske ligger något i det argumentet; genom att exportera vapen stärker vi åtminstone de ekonomiska marginalerna i vår vapenindustri. Och vi stärker kanske det svenska försvaret. Problemet är att om vi importerar vapen från är det då inte så att vi även stärker den israeliska militärindustrin? Från sida ser vi detta som ett problem. Vi tycker inte att import av vapen från är förenligt med en alliansfri politik. Vi vill att man även slutar importera vapen från . Jag inledde med att säga att det finns många vackra ord i försvarspolitiken. är det att överlämna ordet till alliansen så att den får chansen att säga sina vackra ord. Jag hoppas att vi även ska kunna få se alla de vackra orden bli en verklighet. I detta anförande instämde (). 54 (): Låt mig först säga att detta handlar om en redogörelse för den svenska exporten av vapen . Jag tror att det kan vara av allmänt intresse att veta att det är en export som minskade i volym jämfört med . Minskningen var lite olika fördelad. Bland annat har det varit en minskning av svensk vapenexport till . Jag noterar också att det har gällt export till , medan det till viss del har skett en ökning när det gäller . Jag tycker att det är viktigt att säga det här, för av de två tidigare inläggen kan man få intrycket av att det har skett något slags principiell förändring eller förskjutning av frågan om vapenexport. Den har i själva verket visat ett ganska stort mått av kontinuitet i . Bakom det här ligger naturligtvis det som är själva grunden för den svenska politiken. Det är den insikt som inte minst har kommit fram till det gäller att se till att vi har ett väl avpassat försvar för att vi inte återigen ska komma in i de krig och de ständiga konflikter som vi har haft i vår världsdel och som dessutom finns i andra världsdelar . Det är viktigt att komma ihåg det här, för det blir lätt ett hyckleri när man diskuterar det. Det var när inte alliansen hade regeringsansvaret, utan Socialdemokraterna stödda av och Vänstern hade det. Då hade vi en något större vapenexport än vi hade 2007. Det kan vara värt att notera för de två tidigare talarna. Vi satsade också per svensk för vapen i vårt eget försvar. Det var pengar som inte kommer från militär utan som hade beviljats från denna riksdag av den dåvarande regeringsmajoriteten. Bakom det ligger detta att man ansåg att det var viktigt för vår egen säkerhet att vi på det sättet bygger upp en egen försvarsorganisation. Det här gäller också andra länder. I det synsätt som vi själva och har arbetat oss fram till, inte minst mot bakgrund av de evinnerliga krig och hemska konflikter som har varit vi ska komma ihåg att är den världsdel som har haft flest krig har insikten legat att det gäller att ha en balanserad utveckling som gör att vi får vapen som säkrar frihet och fred men inte vapen som ger angrepp som kan användas för folkmord eller förtryck. Svårigheten i exportkontroll av vapen är just att finna denna balans så att vi inte hamnar på fel sida. Det är också därför som och EU så intensivt stöder det förslag som finns om att vi i FN ska ha ett system för kontroll av vapenleveranser. Det var den brittiska regeringen som tog initiativ till detta och som senare har fått EU:s starka stöd. Vi försöker nu på olika sätt att få fram detta inom FN-systemet. Det är en viktig komponent. Just detta med transparens och öppenhet har varit en central del när vi har byggt säkerheten i , att se till att länder har koll på vad som sker på andra sidan gränsen. Open Skies är ett exempel på detta. Det var bland annat det som låg bakom idén om att skulle försöka få något av Open Skies, en större trygghet så att man inte skapar fiendebilder och rädsla för angrepp utan har möjligheten till insyn och kontroll. Det är viktigt att vi i kan dela med oss av en del av de erfarenheter som vi har byggt upp för att stoppa konflikter och förhindra spänningar. Kan man göra det i , inte minst mellan och , har man nog tagit åtminstone ett steg i rätt riktning. Det behöver göras mycket annat, men det kan vara ett steg i rätt riktning. Hela diskussionen om ett förbud mot klustervapen är en konsekvens av förbudet mot landminor, eftersom klustervapen i allt väsentligt har samma effekt som landminor vad gäller att kunna ligga kvar på marken och i praktiken bli någon form av landminor. Därför är de processer som har startat när det gäller klustervapen så viktiga. Det är två skilda processer, dels FN-processen som på sitt sätt är viktigast därför att den skulle kunna omfatta andra länder, dels den parallella processen, den så kallade Osloprocessen, som nog går snabbare. Bakgrunden är att man ska få en ambitiös och effektiv reglering av klustervapen i enlighet med den så kallade Oslodeklarationen. Den har ställt sig bakom, och den kommer att vara väldigt central i diskussionen i , som börjar och ska pågå . Här hamnar man i en diskussion som är ganska central i alla överläggningar av den här typen om internationella konventioner. Vi har från utskottets sida varit mycket tydliga med att vi vill ha ett heltäckande förbud för klustervapen, heltäckande i två delar i det hela. Den ena är att få med klustervapen i enlighet med Oslodeklarationen, så att man inte får klustervapen som cause an unacceptable harm to civilians, som förorsakar en oacceptabel skada på civila. Det är det som är Osloprocessens kärnformulering i själva definitionen av det hela. Det finns fyra utestående frågor som kommer att hamna i fokus i . Den första är hur man ska göra med själva definitionen av vapnen. Det finns två undantagsmeningar och en tredje, och det är beträffande den som det kommer att råda diskussioner om hur man exakt ska definiera klustervapen. Den andra frågan är hur det ska ta att destruera dem. Sex och upp till står det i den text som ligger framme. Den tredje frågan är hur man gör vid internationella operationer. Det kan vara både länder som har klustervapen och länder som inte har klustervapen, interoperabilitet som det kallas. Den fjärde frågan handlar om ansvaret för klustervapen som redan har använts, alltså ansvaret för att sortera och rensa upp dem. En förhoppning är att man kunde nå dithän i att man fick en överenskommelse med en bred uppslutning. Det har talats om att det kan bli uppemot kanske 150 länder. Det vore en mycket stark signal. Förhoppningsvis kan man få med alla EU-länder. Därmed skulle man kunna ha en starkare position när det sedan gäller att gå in i nästa process som naturligtvis är FN-processen. Problemet med Osloprocessen är att den inte täcker de länder som vi helst av allt skulle vilja se täckas av den. Det gör att också FN-processen kommer att bli mycket viktig. Detta att en grupp stater går före och tydliggör hur man skulle kunna gå fram för att sedan kunna nå en bredare uppslutning inom FN-processen vore väl det bästa sättet att nå det vi vill se, nämligen att vi inte ska ha klustervapen utspridda. Många här har tidigare beskrivit de förfärliga effekter som dessa har i och på andra ställen. Därför tror jag att just heltäckande är ett väldigt bra ord. Här gäller det att finna en balans så att man kan få en stor grupp 150 länder skulle faktiskt utgöra tre fjärdedelar av FN:s medlemskrets som kan visa vägen för en bredare uppgörelse inom FN-systemets ram. Det är kanske trots allt där som den riktigt viktiga frågan kommer upp. Jag har tittat på listan som Human Rights Watch har publicerat över var klustervapen används, och några av de länder som har använt klustervapen finns med i Osloprocessen. Men huvuddelen av länderna finns inte med i Osloprocessen. Däri ligger dilemmat. Den centrala ambitionen är en heltäckande överenskommelse så att man för det första får en konvention som är skarp nog att inte släppa igenom klustervapen som strider mot Oslodeklarationen och för det andra får med de länder som har och till och med använder klustervapen. 55 HANS () replik: Jag får börja med att tacka för att han är här i kammaren. Anstormningen från den borgerliga alliansen eller regeringen är ju inte så överväldigande . Hade jag tittat på den här debatten på tv eller från läktaren hade jag nog frågat mig, med rätta, var alla riksdagsledamöter håller hus någonstans. pratar om kontinuiteten i den svenska vapenexporten, och visst har det nu varit en kontinuerlig ökning av svensk vapenexport . Men det beror också på att det har varit en blocköverskridande enighet när det kommit till svensk vapenexportlagstiftning. Vi i har under den här regeringen, precis som under den förra regeringen, motionerat om tydliga förändringar, reserverat oss och ställt tydliga krav på en restriktiv vapenexportpolitik. Jag skulle vilja använda det här replikskiftet till att lyfta fram en annan fråga. Enligt Politik för global utveckling, som berör svenskt utvecklingssamarbete, ska det råda samstämmighet mellan alla politikens delar. En del av politik får inte motverka en annan. Det gäller också vapenexporten och innebär att svensk krigsmateriellagstiftning ska genomsyras också av ett fattigdomsbekämpningsperspektiv och ett rättighetsperspektiv. Det är inte så svårt att se att i de länder som vi exporterar till finns väldigt tydliga risker. Som jag sade i mitt anförande har nu öppnat för export av radarsystemet Erieye till ett land där det begås grova brott mot de mänskliga rättigheterna, ett land där demokratin i högsta grad är bristfällig. Jag sade i mitt anförande att den här affären kostar . Det motsvarar tolv gånger den samlade budgeten för sanitet. samlade militärbudget motsvarar 47 gånger om budgeten för sanitet och hälsa i , där 118 000 pakistanier dör på grund av orent vatten och diarré. Hur kan man säga, och , att en vapenaffär som denna med överensstämmer med Politik för global utveckling? Hur kan man säga att den här affären genomsyras av ett fattigdomsbekämpningsperspektiv? 56 () replik: Det är så för som för att man har ett ansvar att säkra sin nationella trygghet. , precis som säger, satsar oerhört stora belopp på detta. Man har en omfattande armé jag tror att det är en av världens tio största arméer. Dessutom har man byggt upp andra delar av mer avancerade system förutom själva armén. Det här har man gjort, naturligtvis, därför att man anser att det finns en hotbild i den konflikt som har varat . Dessutom har det varit tre krig mellan och . Det här är centralt. Tänk om skulle följa det som vi har gjort i . I har vi strävat efter att bygga upp system för öppenhet, att se till att vi inte behöver ha en rädsla ibland obefogad för den andra sidan. Till exempel är Open Skies en central del i den europeiska nedrustningspolitiken. Det har för övrigt gjort att har färre soldater och lägre satsning på vapen än vad det någonsin har varit i historia. Förmodligen har vi färre soldater i i proportion till vår befolkning än vad vi någonsin har haft i hela historia. Här kommer naturligtvis frågan om Erieye in. Är det så att vi med det hjälper till att minska fiendebilden? I nästa steg kan man säga att man inte behöver satsa lika mycket på det militära om man känner sig tryggare och man har koll på att den andra sidan inte står i begrepp att anfalla. Det är den europeiska erfarenheten. Den har varit den förmodligen mest framgångsrika i världen, särskilt när vi ser tillbaka på historia med våra blodiga konflikter. 57 HANS () replik: frågar jag inte om försäljningen av radarsystemet Erieye till stämmer överens med fiendebild, utan det handlar om på vilket sätt en försäljning av ett radarsystem för bidrar till minskad fattigdom i . Där är fortfarande svaret skyldig. Jag håller med i stora delar av beskrivningen av läget i . är ett land som har haft tre krig i modern tid. Risken är överhängande att det blir nya krig eller inre oroligheter i området. Just därför borde vi inte under några omständigheter exportera vapen till ett land som . De vapen vi exporterar riskerar att användas i konflikt och krig . Om man vill motverka en konflikt i ett land som borde det bästa vara att hjälpa att satsa på hälsovård, utbildning och rent vatten, inte att satsa på radarsystem i mångmiljardklassen. Jag vill ställa en annan fråga till . Den här affären är finansierad med hjälp av svenska krediter från om . Det är inte första gången använder krediter för att finansiera sin vapenexport. exporterade tre kustbevakningsfartyg till och använde svenska krediter för att finansiera affären. De skulderna har den här borgerliga regeringen skrivit av med hjälp av biståndsmedel. Det skapar en viss oro . tror jag inte att och den borgerliga alliansen kommer att styra det här landet framöver, men om så skulle vara fallet är det en överhängande risk att vi kommer i en situation med en borgerlig regering som återigen kommer att använda svenska biståndsmedel till att skriva av skulderna för en vapenaffär. säger att det finns en stor risk att skulderna aldrig kommer att betalas tillbaka. Risken bedöms vara 5 på en 7-gradig skala. Finns det en risk, , att även dessa skulder kommer att avskrivas med hjälp av svenska biståndsmedel? 58 () replik: Om vi har ambitionen, , att se till att inte ska använda en stor del av sina knappa resurser för att säkra sin självständighet med militära medel vilket har gjort , kanske det är klokt att hjälpa till att bygga upp den typ av system som vi i erfarenhetsmässigt har gjort. Det har gjort det möjligt för vår kontinent att dra ned på de militära satsningarna enormt. De är mindre än hälften än vad de var . Det är smart att bygga system som gör att vi över en gräns kan iaktta vad som sker på andra sidan. Om det finns någon typ av Erieye- eller Awacssystem och rätt till inspektioner enligt Open Skies hela det system vi har byggt upp för att skapa trygghet och säkerhet kanske kan tänka sig att från att offra jag tippar, jag har inte siffrorna framför mig kanske av bnp för det militära kan komma fram till att gradvis sänka siffran. På det sättet har man bidragit mycket till utvecklingen. De pengarna kan i så fall användas till utveckling. är ett land som verkligen har känt en stor otrygghet genom hela sin historia. parti, , var med om att budget säga att ska lägga per person för att köpa vapen och militär materiel. Det är ditt parti som tillsammans med och Socialdemokraterna bär ett ansvar för detta. Bakom detta låg naturligtvis tänkandet att det gällde att säkra säkerhet och oberoende. Där har vi den logik som ligger i att inte ha en dubbelmoral. 59 () replik: När och kritiserar den borgerliga regeringen för något vi tycker är fel, som tidigare socialdemokratiska regeringar också har gjort, och som vi tyckte var precis lika fel då, exempelvis vapenexportpolitiken, försvarar sig inte borgarna genom att säga att det är rätt att exportera till krigförande länder, diktaturer och länder där det förekommer grova övergrepp mot mänskliga rättigheter, utan i stället säger man att det är vårt fel eftersom Socialdemokraterna gjorde samma sak de satt i regeringen. satt jag inte i under förra eller förrförra mandatperioden, men det tillhör väl ändå den politiska allmänbildningen att veta att alltid har varit kritiskt mot vapenexporten. Det tillhör väl också den politiska allmänbildningen att veta att Socialdemokraterna har haft en ohelig allians med i sådana frågor. hade nog större möjligheter att rätta till de socialdemokratiska bristerna i politiken än vad vi hade eftersom de inte ville låta oss vara med och bestämma. De ville göra upp blocköverskridande, s och m, med en vapenexportpolitik som inte alls var så restriktiv som den borde ha varit. 60 () replik: När det gäller vapenexportpolitik, , har vi tagit betydande steg framåt, dels naturligtvis efter och den nya situationen då, dels inför vårt EU-inträde och inom EU. Vi har byggt upp ett system för exportkontroll. Det ligger hos länderna, men det finns regler, code of conduct, för detta. Det har varit ett väsentligt steg framåt, inte minst därför att det omfattar i praktiken inte bara EU utan även många andra europeiska länder. Vi har arbetet i FN. En hel rad konventioner har tagits fram om landminor och alla möjliga saker. i det bredare perspektivet har vi fått en väsentligt bättre situation än vi hade för 10 eller . Det här är ett arbete som sker på många fronter. Därför tror jag att din beskrivning i det stora hela inte stämmer. Mycket av detta bygger på, som sagt, vår egen erfarenhet på vår egen kontinent. Jag kan ta ett exempel från . Det är länder som har varit i krig med varandra. Det handlar om att bygga upp det militära så att man inte utgör ett hot mot grannlandet men ser till att man har en militär kraft som gör att det inte blir andra krafter som tar över. Det är en avvägning som ligger i att få en rätt nivå på den militära säkerheten. Får man den kan man successivt sänka den. Där är naturligtvis exportpolitiken en viktig del. har länderna själva producerat väldigt mycket. Att man har gått ned från den höga nivån innebär att det är färre länder som har egen produktion. Därmed blir export en ännu viktigare del. 61 () replik: Det finns saker som blivit bättre i världen. Världen går självklart mot en mer civiliserad tid. Men jag hoppas att ändå kan hålla med om att det inte är eller för den delen fel att Socialdemokraterna under förra mandatperioden inte hade en bra politik och att det inte heller är vårt fel att den borgerliga alliansen inte heller har en tillräckligt bra politik. Den kunde vara bättre. Det kunde vara lite mer överensstämmelse mellan de vackra orden och praktiken. Jag skulle vilja fråga en helt annan sak. Jag var så naiv på utskottsmötet att jag för trodde att vi hade tagit beslut om att knäppa den på näsan i fråga om klusterbomber och bombkapsel 90 och att man borde driva på för ett heltäckande beslut som inkluderar även de svenska klustervapnen. Sedan förstod jag utifrån diskussionen i utskottet och i medier att utskottets majoritet inte riktigt ville knäppa regeringen på näsan och ta till en hårdare linje. På inlägg lät det nästan som att ett heltäckande förbud skulle vara heltäckande i den bemärkelsen att det skulle inkludera även svenska klustervapen. Jag hoppas att jag har gjort en rätt tolkning. Men jag undrar om jag har gjort det. Vad är alliansens linje vad gäller klustervapen? Om den inte är alldeles utmärkt kan den i alla fall uttryckas tydligare och klarare. 62 () replik: Alliansens linje är väl den som är linje, att vi vill se en överenskommelse i enlighet med Oslodeklarationen. Det finns ett utkast till vad Oslodeklarationen innebär. Det ligger nu ute hos samtliga de länder som ska delta i Dublinprocessen. Som jag nämnde inledningsvis finns det fyra punkter som kommer upp till debatt och diskussion där. Det gäller definitionen av klustervapen. Det finns två undantag eller preciseringar redan gjorda. Frågan om den tredje blir säkert föremål för en mycket het diskussion i . De övriga tre frågorna var förstörelsetiden, frågan om när man jobbar ihop i internationella operationer och ansvar. Vi har inga klustervapen som används och som förorsakar skador. Det viktiga är att ha ett heltäckande tillräckligt kraftfullt förbud så att vi inte får ut klustervapen på det sätt som du själv och andra har beskrivit. Det andra är att se till att vi får en stor grupp, gärna 150 länder, i som står enade bakom detta. Det vore väldigt bra om vi fick alla EU-länderna att stå bakom. Det i sin tur kan bli den kraft som går in i FN-processen. FN-processen är trots allt det viktiga. Där finns huvuddelen av de länder som faktiskt använder klustervapen. Det är dem vi vill komma åt. Det är där skadorna finns. Det är väl en ganska bra ambition. Vi var ganska eniga i utskottet om att vilja nå dithän. Når vi når dit har vi tagit ett bra första steg. Men det är FN-processen som blir det viktigaste om vi ska nå resultat på marken. Human Rights Watch har en lista över de länder där klustervapen redan finns. Det kan vi inte göra så mycket åt. Den kan vi inte röja bort, men vi ska inte addera till den. 63 ():