prot · GV0983 · 2008-03-26 00:00:00 — Regeringen har försämrat trygghetssystemen i rask takt sedan den kom till makten. Det som är värst är dock att ni också har skapat en misstro när det gäller tryggheten som gör att det är svårt att med några enkla återställare återupprätta ett trygghetssystem som man kan lita på. Det är ett skäl till att nu diskuterar att skapa ett helt nytt system. Vi kallar det arbetslivstrygghet. Vi tror att det är viktigt att samordna försäkringssystemen och skapa ett system med en dörr in. Vad menar vi då med arbetslivstrygghet? Till exempel att arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen slås ihop. Du vänder dig till en och samma myndighet, ett och samma kontor, oavsett om du är sjuk eller arbetslös. Det blir skräddarsydda insatser för alla som behöver stöd. Arbetslöshetsersättningen skattefinansieras, precis som sjukförsäkringen. Det är solidariskt. Ersättningsnivåerna för sjuka och arbetslösa föreslås vara på samma nivå. Försörjningsstödet eller de så kallade socialbidragen flyttas från kommunerna till den nya myndigheten så att alla pengar för ersättning samlas i en påse. Det skulle ge förutsättningar. I revisionens granskningsrapport är det tydligt att handläggning är passiv. Det har vi hört här . Exempelvis dröjer det ofta innan ett avstämningsmöte kommer till stånd. Det är fullständigt oacceptabelt. Regeringen drog ju ned anslaget till som det pågick en stor omorganisation inom myndigheten. Det är inte konstigt att det ser ut som det gör. har man äntligen insett det tokiga i det och tillför nya pengar igen, men det är så dags för de människor som har drabbats. Vad gäller bedömningar av arbetsförmågan anges i rapporten att ju fler moment som ska utreda desto färre bedömningar görs. har bristande kunskaper om den sjukskrivnes arbetsplats och vilka lämpliga alternativa arbetsuppgifter som arbetsgivare kan erbjuda. För många små arbetsgivare finns inte kunskap att göra en rehabiliteringsutredning. Då är det bättre att har ett tydligt uppdrag att genomföra det, men regeringen har tagit bort resurserna för att köpa rehabiliteringstjänster; det ska någon annan göra. Det är ett feltänk. I rapporten konstateras att arbetsgivarkontakter inte är prioriterade. Kontakterna med arbetsgivare är få. Som vi har hört här förut saknas det ofta underlag, och utreder möjligheterna till fortsatt arbete hos nuvarande arbetsgivare i alldeles för liten utsträckning. Vidare framgår att handläggningen av sjukfall där de sjukskrivna är anställda hos små arbetsgivare uppvisar fler brister än handläggningen av övriga fall och att arbetshjälpmedel inte ingår i bedömningen av arbetsförmågan samt att rutinerna för informationsinhämtning inte är säkerställda. Det är arbetsgivarens skyldighet att göra rehabiliteringsutredningar avskaffades, och förslaget har varit känt långt innan det. Det är oacceptabelt att rutiner ändå inte har byggts upp. Var ligger regeringens ansvar? Det är klart att regeringen måste se till att har tydliga rutiner och metoder för att få in beslutsunderlag. Har regeringen i regleringsskrivelse givit tydliga sådana riktlinjer? Det är en fråga till er. yrkade avslag på förslaget att ta bort skyldighet att kalla till avstämningsmöte när regeringen drev igenom det förslaget . Då motiverade ni det med att det inte fungerar så bra ändå så vi kan lika gärna ta bort alla avstämningstider. Vi motsätter oss principen att enbart individen har förpliktelser, medan andra aktörer avlövas ansvar. Det ska finnas en möjlighet för individen att veta vad man har rätt att ställa krav på. Man ska veta vad myndigheten är skyldig att utföra. I alla andra sammanhang brukar den moderatledda regeringen hävda den enskildes rätt, men det gäller tydligen inte de sjuka. anser att regeringen borde använda resurstillskottet på 700 miljoner som får till att handläggarna får ett bättre stöd för att kunna ta in de uppgifter som behövs från arbetsgivarna för att individen ska kunna ges hjälp att komma åter i arbete. Bifall till reservation 3. 69 (): SfU5 behandlar en redogörelse från apropå granskning av . Jag föreslår att motionerna avslås och att skrivelsen läggs till handlingarna. gör inte vad den ska för att tillvarata arbetsförmågan hos de sjukskrivna, enligt . Kassan tar inte reda på nog mycket om arbetsplatserna och ägnar inte nog mycket tid åt arbetsgivarkontakterna. Det gäller att komma ihåg vad kritiken handlar om. Det är ytterst förutsättningarna för den försäkrade att behålla förmågan att arbeta och försörja sig själv. Det är kärnan. För det syftet ska samordna den rehabilitering som behövs och bedöma arbetsförmågan utifrån en plan för återgång i arbete som gör upp tillsammans med den försäkrade och andra berörda. är den viktiga aktören vid sidan av den försäkrade själv. Arbetsgivaren har en rad uppgifter och skyldigheter enligt arbetsmiljölagen, nämligen att anpassa arbetsförhållandena, erbjuda andra arbetsuppgifter, ta fram tekniska anpassningsåtgärder, förändra arbetsorganisationen och bistå med upplysningar som kan underlätta en rehabilitering. Det är en rad skyldigheter. Lyfter man blicken lite från den formella ordning som styr ansvarsutkrävande inser man att ingen aldrig så perfekt försäkringskassa någonsin skulle kunna hålla sig ajour med varje enskild sjukskrivens arbetsförhållanden, arbetskamrater, arbetsorganisation och så vidare. Man måste lita till de berördas eget intresse av att medverka till att lösa problemen. Oppositionen tycks tro att om bara pressen på arbetsgivaren att göra rehabiliteringsutredningar är hård nog så är saken klar. Men vid den offentliga utfrågningen hörde vi att det snarare är tvärtom. Dels innebar kravet på arbetsgivaren att göra en rehabutredning en onödig väntan på att de skulle gå innan tog tag i den sjukskrivne, dels var utredningarna innehållslösa eftersom arbetsgivaren inte fick ta reda på orsaken till sjukskrivningen. Problemets kärna, om vi försöker hålla fast vid den, är hur den försäkrade ges förutsättningar att arbeta och försörja sig själv. Vi vet att är avgörande. Rehabiliteringskedjan som är i antågande har fasta tidsgränser för när arbetsgivaren ska lotsa fram den sjukskrivne genom anpassade arbetsuppgifter. Det förkortar de långa och passiva sjukskrivningstiderna som i grunden är det som vill åt. Två saker träder fram i motionerna. Den ena är att arbetsgivaren ses som en motståndare och en fiende, en fiende som ska domptera med lagens hjälp. Den andra är avsaknaden av varje tanke på det egna ansvaret att återvinna arbetsförmågan och försörjningsförmågan. Viljan att komma tillbaka, som måste vara det primära, finns inte ens som en bisats. Det måste vara effektivare att den anställde och arbetsgivaren talar direkt med varandra som vuxna. behöver inte i onödan formellt agera förmyndare. Detta egna ansvar är A och O. Omhändertagandet är en förbannelse. Det gäller att inte ta ifrån individerna förmågan att fatta egna beslut. Det gäller för individen att skaka av sig offermentaliteten och att ta sig själv tillbaka till ett värdigt liv. gör helt rätt i att anställa coacher som är mer inriktade på att peppa individen att ta nästa steg. Ingen rehabiliteringsutredning i världen kan göra någonting om viljan och motivationen att komma tillbaka är för svag. 70 () replik: Jag vänder mig bestämt mot att man säger att sjukskrivna eller sjuka som har sjukersättning lever på allmosor och att det egna ansvaret tas bort. Jag vänder mig också mot en annan sak. Under alla år som vi har diskuterat sjukskrivningar och sjuka har man vetat att om arbetsledarna eller arbetskamraterna på arbetsplatsen hör av sig till den sjuka kommer han eller hon tillbaka tidigare till arbetet. Synliggörandet av de sjuka gör att många kommer tillbaka tidigare. Vi diskuterar alltid de personer som hamnar utanför och inte kommer tillbaka. Men det är mängder av människor som är korttidssjuka eller som är sjuka någon månad och som kommer tillbaka till sina jobb. Vi har många bra arbetsgivare som ringer, och de har en organisation för att de sjuka ska komma tillbaka till arbetet. Det är den organisationen som ni vill ta bort. Ni vill skapa piskor för de sjuka och vädja till deras eget ansvar. Om en byggnadsarbetare till exempel ramlar ned från en byggnadsställning och slår sönder benen anser att byggnadsarbetaren lever på allmosor. Men detta är ett försäkringssystem som vi alla betalar till. Jag vänder mig bestämt mot detta synsätt. Jag tycker bara att det är synd att ni inte gjorde dessa 1 000 arbetsplatsbesök i verkligheten innan ni vann valet. Vad ni gör är precis det som och Vänstern har beskrivit här, ni gör en systemförändring för de sjuka. Ni säger till de sjuka att de inte ska leva på allmosor utan att de ska ta eget ansvar. Vad är det som vi vuxna människor gör när vi är försäkrade? Vi tar eget ansvar och betalar våra försäkringar. Vi vill ha broar tillbaka till arbetslivet. Det är viktigt för oss. 71 () replik: Jag tror att missförstår mig när jag talar om ansvar. Jag vill inte frånhända , alla myndigheter, arbetsgivare och alla involverade ett ansvar. Vad jag talar om är att man ska lyfta fram den enskilda individens medverkan. Ingen kan åstadkomma detta över huvudet på en individ. Individen måste själv vilja komma tillbaka. Sedan håller jag helt med om att arbetskamrater självklart är viktiga, och de flesta sjuka kommer tillbaka . av alla sjukfall avslutas . Men jag kan inte erinra mig att jag har talat om några allmosor. 72 () replik: Det sätt på vilket uttrycker detta gör att man uppfattar det så. Då vill jag skicka med att man inte kan uttrycka det på ett sådant sätt. Men det kanske är er syn på sjuka att de lever på allmosor. För oss handlar det om att vi har ett fördelningssystem, och om vi betalar våra försäkringar kommer vi också att vara sjukförsäkrade. Så är det i vårt system som vi socialdemokrater står bakom. Granskningen av är väldigt viktig. Det är ett instrument som vi i använder för att utvärdera saker och ting. Är detta inte viktigt för er minister eftersom hon inte är här? Jag undrar var hon är. De förslag som ni har lagt fram och som vi har sett leder inte på något sätt till att får en bättre insikt i hur arbetsmarknaden fungerar. Jag har inte sett något sådant förslag. Det förvånar mig att socialföräkringsministern inte är här och tar till sig av denna kritik. Det är ju så att vi är politiker, och ni i regeringen som har makten ska styra myndigheterna. Men här bryr ni er inte om att ett annat organ har utrett detta och kommit med förödande kritik, utan ni stoppar huvudet i sanden och låtsas som om det regnar och tänker att det får ordna sig. Men det är de enskilda människorna som kommer i kläm och som far illa. Vi har broar från arbetslivet till sjukförsäkringen, och dem vill vi förstärka, inte spränga bort som ni är på gång att göra. 73 () replik: I en studie av långtidsfriska företag som , och gjorde fann man att det som betydde någonting för att få de sjukskrivna tillbaka i arbete var två saker. Det var att de helt enkelt blev bättre igen och att symtomen försvann eller att de själva ville tillbaka. Däremot hade anpassning av arbetet ingen större inverkan och inte heller arbetsbyte. Återigen bekräftas den bild som vi känner igen, nämligen att de flesta blir friska . Men efter 90 dagars sjukfrånvaro är det mer eller mindre kört. I verkligheten har arbetsgivarna ett oändligt stort ansvar. De ska nu också leverera ett arbetsgivarintyg till . Det låter på som om är helt bortkopplad i regeringens förslag, men så är det inte. Arbetsgivaren skriver ett intyg om den försäkrade bedöms ha möjligheter att klara ett arbete på arbetsplatsen. 74 () replik: Jag hade inte tänkt begära ordet, men när började tala om offermentalitet kände jag att det fick vara nog och att jag ändå måste begära replik för att lyfta fram några saker. Vilken människosyn genomsyrar egentligen den politik som talar om? Offermentalitet är ett begrepp som jag vänder mig starkt emot. tog också upp arbetsgivarnas ansvar, och uppenbarligen lyssnade inte på vad jag sade eftersom hon drog alla över en kam. kräver att ska kunna få en rimlig chans att göra sitt jobb. Det är inte samma sak som att vi ska lägga pressen på arbetsgivarna. Det sade jag inte. Jag ställde också frågan i mitt anförande på vilket sätt regeringen har sett till, till exempel via regleringsbrevet, att möjliggöra för att fullgöra sitt jobb på ett bra sätt. Om nu inte en plan för återgång till arbete har gjorts, vilket uppenbarligen är fallet i väldigt många enskilda fall, hur ska då individen kunna kräva att det blir gjort när man tar bort den möjligheten? Som revisionsrapporten mycket riktigt också pekar på fungerar det ju inte som det är tänkt i väldigt många fall. Och jag har inte hört att regeringen avser att vidta någon kraftfull åtgärd, utan man förväntar sig att det här fixar nog . 75 () replik: är en självständig myndighet med en självständig styrelse och gör sitt jobb. De har inte tagit bort några resurser. De kommer att föra över resurser till primärvården som ska ta hand om den faktiska rehabiliteringen. Det ska inte göra längre. Jag kommer inte ihåg vad mer hade för synpunkter. Kan jag få en fråga upprepad? 76 () replik: Min första fråga som jag tydliggör igen: På vilket sätt har regeringen i till exempel regleringsbrevet tydliggjort och möjliggjort för att fullgöra sitt jobb? säger att det är en självständig myndighet. Ja, det är en självständig myndighet, men den styrs ju av regeringen. Regeringen har möjlighet att skriva och tydliggöra uppdrag via till exempel regleringsbrevet. Det som var min konkreta fråga var om man nu avser att vidta några ytterligare åtgärder med anledning av den ganska massiva kritiken i revisionsrapporten. Det andra som jag tog upp handlade om att jag uppfattade att drar oss alla i oppositionen över en kam. Vi står alltså inte bakom de första två reservationerna utan den tredje reservationen, vilket innebär att vi accepterar att ansvaret för att göra rehabiliteringsutredningarna ligger på . Självklart ska arbetsgivaren se till att föra in det underlag som behövs, men ansvaret för att uppgifterna finns måste ändå ligga på . Det tycker jag är rimligt. svarade inte heller på frågan hur individen ska få möjlighet att få sin rätt, eftersom 90-dagarskravet i rehabiliteringsutredningen är borttaget. Hur ska individen kunna kräva sin rätt om en rehabiliteringsplan inte blir gjord? 77 () replik: Jag tycker fortfarande att man tar över ärendet från den enskilde själv. Den enskilde och den enskildes samarbetspartner på måste ju ha ärendet i sin hand. Jag har svårt att se att hela tankegången med reglerade, styrda turer skulle kunna hjälpa någon enskild tillbaka till arbetslivet igen. Jag drar nog inte och hela oppositionen över en kam. Jag uppfattar skillnaderna. Vad gäller regleringsbrevet måste jag säga att jag inte har läst vad regeringen skriver i regleringsbrevet till och om det finns några förändringar där på något sätt. 78 () replik: pådyvlar oss och mig synen på arbetsgivaren som motståndare och fiende, för jag antar att det var du menade när du nämnde det i ditt anförande tidigare. Det har vi aldrig sagt och det står inte heller i vår motion. Det som jag och vi som har skrivit vår motion vänder oss emot är att den piska som viner över bara riktas mot den enskilde sjuke. Jag undrar varför man inte kan tänka sig att sätta press även på arbetsgivaren. Vi menar att man ska ställa krav på och införa sanktioner mot arbetsgivare som inte fullgör sina plikter. Eget ansvar verkar vara ett ledord för . Det är precis samma sak där, att jag undrar varför inte arbetsgivaren ska ta sitt ansvar, vilket de bevisligen inte gör i många fall . Det finns mängder av sjuka som inte får den hjälp, det stöd och den anpassning av sin arbetsplats som de enligt arbetsmiljölagen har rätt att få. Det klarar arbetsgivaren sig undan. Det händer ingenting om man struntar i sina förpliktelser. Då undrar jag varför ni bara tycker att den sjuke enskilde ska ta sitt ansvar för att rädda en situation som kanske är övermäktig i stället för att rikta blickarna mot arbetsgivarna som ändå har väldigt stora möjligheter att ordna bättre förhållanden på arbetsplatsen. 79 () replik: Vänstern läser upp ett helt syndaregister där någon anpassning till arbetsplatsen inte har gjorts. Det är i av fallen, säger , vilket måste betyda att anpassning har gjorts i av fallen. Vidare saknades en bedömning av om den sjukskrivne kunde utföra andra arbetsuppgifter i av fallen, vilket borde betyda att en bedömning gjordes i av fallen. I mer än hälften av fallen hade bedömt den sjukskrivnes förmåga att utföra andra arbetsuppgifter efter rehabilitering. Det är väl inte så dåligt? 80 () replik: Jo, jag tycker att det är dåligt, och den uppfattningen har ju även eftersom man pekar på de här siffrorna och bevisar att det här inte fungerar. Det ansvar som ålagts för att göra de här bedömningarna funkar inte. Det tycker jag är dåligt, för bakom de här procenttalen, som kanske låter låga, ryms det väldigt många människor. Jag tog i mitt anförande upp frågan om den så kallade rehabkedjan som är på gång. Det kommer att innebära att man måste klara en tremånadersgräns för annat arbete på arbetsplatsen. Om man inte klarar på arbetsplatsen får man söka sig ut på den öppna arbetsmarknaden. Det är verkligen hårt reglerade och styrda turer som var emot i ett tidigare inlägg. Då undrar jag: Ser du inte riskerna med att den bedömning som inte fungerar kommer att göra att väldigt många sjuka kommer att hamna helt fel? Man kommer inte att få plats på sitt jobb därför att bedömningarna inte görs eller kanske görs på fel sätt. I slutändan kommer man att bli av med sitt jobb. Man kommer att bli arbetslös på grund av att det här inte fungerar. Ser inte borgerligheten och riskerna med att bygga upp ett system som är beroende av ett annat system som inte fungerar? Var hamnar vi då någonstans? 81 () replik: debatterar vi inte rehabiliteringskedjan, utan vi debatterar kritik av . Som jag sade i mitt anförande tycker jag att är ohemul i sin kritik av som ska ta kontakt med arbetsgivare i alla enskilda fall och utreda allt. Det säger sig självt att det måste vara effektivare att arbetsgivaren och den sjukskrivne tar itu med detta själva. Om alla möjligheter till rehabilitering är uttömda och om arbetstagaren kan göra något arbete av betydelse för arbetsgivaren så är alternativet att söka ett annat arbete. Det är ett stort steg att ta för den enskilde. Men det kan också mycket väl vara så att den enskilde i det långa loppet vinner på att få denna kick ut ur ett arbete där han eller hon har vantrivts sig sjuk. I det läget är det bättre att saken ställs på sin spets och att den enskilde söker sig ett annat arbete. 82 (): Jag ska börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. Rubriken som är satt på betänkandet talar sitt tydliga språk. Precis som sade bär myndigheten tillsammans med arbetsgivaren ansvar för att sjukskrivningarna ska bli så korta som möjligt och att den sjukskrivne ska kunna återgå till jobb. Detta ska givetvis ske i samråd med den som är sjuk. Detta ska gå så fort som möjligt; det är syftet. Det finns, fru talman, mycket att göra i sammanhanget. Till skillnad från den förra regeringen gör alliansen allt vad den kan för att hjälpa och möjliggöra för dem som är sjuka att komma tillbaka till jobbet. Till råga på allt vill Socialdemokraterna tillsammans med återinföra det rehabansvar för arbetsgivarna som inte funkade tidigare. Socialdemokraterna innehade regeringsmakten när det var som sämst, det vill säga när det var 550 000 personer som fick förtidspension och 200 000 personer som blev sjukskrivna. fick 140 personer stämpeln i pannan: sjuk, behövs ej, förtidspensionerad. Det är bra att alliansen har minskat utanförskapet och sett till att färre är sjukskrivna. Men som jag sade finns det mycket mer att göra. sade vid en hearing, där vi alla deltog från utskottet, att om rehabiliteringsutredningarna som låg på arbetsgivarna avskaffades kunde man medverka till att de avstämningsmöten som ska hållas kunde ske tidigare. Man har inte haft så stora möjligheter att verkställa detta eftersom det nya förslaget ännu inte har varit i kraft i ens . I , som vi just nu behandlar, säger man att det kunde ta upp till innan det var något avstämningsmöte. Det kan väl i all sin dar inte Socialdemokraterna och tycka är bra? Vi vet, precis som sade, att ju längre sjukskrivningarna är, desto svårare är det att återgå till jobbet. genomgår en jättestor förändring, och vi vet att det inte är gjort i en handvändning. En sådan förändring har inte skett sedan bildades, så det är . Det är inte lätt; det påverkar många människor, och personal kommer i kläm. Men dessa förändringar är faktiskt nödvändiga, precis som påtalar i sin kritik. Man säger att inte behandlar enskilda ärenden på ett riktigt sätt. En riktig behandling är något som vi alla eftersträvar. Oppositionen säger att arbetsgivarens ansvar att anskaffa arbetshjälpmedel inte framgår. Det finns också synpunkter från på att inte prioriterar arbetsgivarkontakterna. tycker jag att ska lyssna ordentligt. I ditt anförande framförde du synpunkter på det som jag nu kommer att förklara. Enligt listan vi har fått ska vi diskutera den nya sjukskrivningsprocessen med rehabiliteringskedjan. Där tydliggörs det vad som kommer att gälla vid sjukskrivningar. Arbetsgivaren får på sig att försöka hitta ett annat arbete eller lämpliga arbetsuppgifter inom sitt eget företag för den som är sjuk. Det gälla alla, oavsett om det är ett stort eller litet företag. I det innefattas också att man givetvis ska hjälpmedelsanpassa arbetsplatsen. Om man inte har lyckats med att finna ett annat arbete eller arbetsanpassa så att personen kan vara där ska arbetsgivaren lämna ett intyg till om att man har gjort allt man kan och att inget mer finns att göra. Tydligare än så kan inte arbetsgivarens ansvar för den anställde vara. Detta är väl betydligt bättre än att arbetsgivaren ska göra en rehabiliteringsutredning som inte blir gjord? Vidare ger den nya rehabiliteringskedjan den anställde en lagstadgad rätt det är syftet med den att få tjänstledigt för att pröva annat arbete. Är man sjukskriven som är arbetsgivarens ansvar ska man som sjukskriven få möjlighet och rätt till tjänstledighet för att pröva ett annat arbete. Det är ett tydligt bevis på att vi är övertygade om att alla som vill ha ett annat jobb kommer att medverka till det, och arbetsgivaren kan inte sätta sig emot denna tjänstledighet. Man får behålla sjukskrivningen man testar ett annat jobb. Rehabiliteringskedjan innebär alltså att man tillgodoser, vad jag förstår, önskemål om att tydliggöra rehabiliteringsansvaret. Dessutom har vi sett i betänkandet att det har tillförts 700 miljoner till för att de ska få möjlighet att utöka arbetet med att minska sjukfrånvaron och förekomsten av felaktigheter. Jag vill också i detta sammanhang påtala att omorganisationen inom innebär att man ska bilda ett nittiotal centrum i landet. Där ska finnas specialister och personliga handläggare, vilket betyder att man ska undanröja problemet med att inte alla behandlas lika. Det innebär alltså att det blir en mer rättssäker behandling av ärendena. Slutligen måste jag vända mig till igen och säga, apropå din fråga till : Var någonstans har du läst i skrift att vi fråntar arbetsgivaren ansvaret att ha kontakt med den sjukskrivne ? Detta åligger varje arbetsgivare som vill medverka till att personalen har det bra och har ett livsvänligt arbetsliv, som vi i säger. Att vara en god arbetsledare är att ha kontakt med sin personal även när de är sjuka. Jag har inte läst någonstans att vi vill ta ifrån arbetsgivaren den möjligheten. Jag tillstyrker förslaget i betänkandet och avstyrker samtliga motioner. 83 () replik: Jag ska ta upp det säger om rehabiliteringskedjan och hänvisar till anförande. Hon tyckte inte att vi skulle diskutera detta eftersom ärendet inte handlar om det utan om kontakter med arbetsgivaren.