prot · GV09100 · 2008-04-22 00:00:00 — Jag vill avslutningsvis påminna om en motion som jag har väckt och där jag tar upp den allvarliga bristen på borgerliga vigselförrättare som kan teckenspråk. Här är ett föredöme. Vi har många teckenspråkskunniga präster som kan förrätta vigsel, men det finns väldigt få borgerliga vigselförrättare med teckenspråkskunskaper. I Hörselskadades Riksförbunds broschyr står följande: Vi river ljudbarriärerna. Ingen människa är en ö. Vi behöver alla känna oss delaktiga i familjen, på jobbet, i skolan, i samhället. Alltså behöver vi kommunicera oavsett hörsel. Det tycker jag att denna debatt har visat. 75 Statsrådet (): Vi måste naturligtvis ha ett system som blir väl fungerande. Jag påbörjade en liten historisk exposé i mitt förra inlägg där jag tydligt ville visa på den lagstiftning som från början lades på plats, där vardagstolkning var ett begrepp som då skulle hanteras av landstingen i deras praktiska verksamhet. Det var där man skulle ge den en reell innebörd. Det skulle innebära att döva med flera grupper skulle få sina grundläggande behov av tolktjänster tillgodosedda, och det fanns ingen övre eller nedre gräns för hur pass omfattande vardagstolkningen i framför allt arbetslivet skulle vara. I interpellationssvaret som jag har läst upp står det att också andra än arbetsgivaren kan få stöd till personligt biträde. Dessa andra kan till exempel vara en anordnare för ett arbetsmarknadspolitiskt program. Det kan vara en arbetslivsinriktad rehabilitering eller en praktisk arbetslivsorientering. Från statens sida anslogs som har gått till sjukvårdshuvudmännen som ett stöd. har vi sett att det som landstingen bidrar med själva varierar väldigt mycket från landsting till landsting. Det här bidraget från statens sida var inte på något sätt tänkt att täcka verksamheten utan skulle ses som ett bidrag för att stimulera landstingen att utveckla sin tolkverksamhet. Landstingen har hanterat detta olika och uppenbarligen tolkat det olika. Det är anledningen till att vi förändrar fördelningsmodellen så att den tar hänsyn till landstingens faktiska kostnader. De som har mycket tolkverksamhet ska ha ett större bidrag. Det är naturligtvis helt otillständigt, tycker jag när jag får signaler från handikapprörelsen, att man nekas tolk med hänvisning till att pengarna har tagit slut hos landstingen. Att statsbidraget skulle täcka tolkverksamheten hos landstingen är en tolkning som aldrig har funnits utskriven, utan landstingens skyldighet är att erbjuda en tolktjänst för vardagstolkning. Detta regleras i hälso- och sjukvårdslagen. Det finns dock olika tolkningar av vad begreppet vardagstolkning ska inrymma. Det har vi sett, och det är anledningen till att vi nu också har gett uppdraget till att kartlägga hur situationen ser ut . De ska också tydliggöra vad som ska ingå i den vardagstolkning som landstingen ska erbjuda. Det här uppdraget kräver dels att man går igenom tidigare utredningar på området. Kunskapen om att det såg ut så här fick vi bland annat via . Det är också viktigt att som har fått uppdraget har möjlighet och tid att ta kontakt med brukarorganisationer, med tolkcentraler eller med andra berörda så att vi får en bra kartläggning och en bra nulägessituation. Därefter ska man också lägga fram förslag på hur begreppet vardagstolkning kan specificeras. Jag tror att detta är väldigt angeläget och att vi här kan få ett klarläggande som också kan skapa betydligt bättre förutsättningar för att få en fungerande vardagstolkning i de livssituationer där en sådan ska finnas på plats. 76 (): Barnen vill vi alltid värna om i alla sammanhang. I just den här gruppen är det kanske barnen som är mest utsatta. Det gäller både hörande barn till döva föräldrar och de barn som själva har en hörselskada. Jag kan berätta om en döv flicka vars största intresse är ridning. Hon skulle börja på ridskola. Hon beviljades tolk endast för fem ridlektioner på hela terminen och kunde inte börja eftersom hon inte hade chans att tillgodogöra sig ridinstruktionerna. Ett par döva föräldrar här i anmälde sig och sina bebisar till babysim. De beviljades inte tolk. Det förstår ju alla att det inte är så enkelt då. En förälder ville att hennes femåriga dotter skulle gå på simskola men nekades tolk. Flickan kunde därför inte gå på simskolan. Det finns många fler exempel. Jag har själv varit med på ett möte där ett barn fick tolka. Den gossen var nog inte men fick tolka för sina föräldrar. Det här är ett litet tag sedan, och jag hoppas att det har ändrat sig. Precis som sade kan livet ibland komma emellan. Det går fort, saker sker hastigt. Man kanske inte har fem, sex, sju eller på sig, utan livet kommer emellan. Uppe i var det en döv person som tätt efter varandra nekades tolk under begravningen av nära släktingar. Jag vet att , om jag har hört rätt och det tror jag att jag har gjort, också har ambitionen att det inte ska vara på det här viset. Jag skulle vilja avsluta med en önskan om en utredning som ser över hela tolkverksamheten och som ser till helheten, för det spretar väldigt. Vi får inte glömma att vi politiker lever i visioner, medan övriga medborgare lever ute i verkligheten! 77 Statsrådet (): Min ambition är verkligen att finnas ute i verkligheten och möta människor med olika behov, och det är behoven som måste vara utgångspunkten för hur vi organiserar samhället och stödinsatserna. Både interpellanten och meddebattören har delgett väldigt många berättelser och exempel på hur illa det kan fungera när det är som sämst. Det finns naturligtvis skäl att titta över detta så att vi kan få en fungerande verksamhet. Det är anledningen till att utredningen nu ska göras där vi tydligt kan identifiera hur det ser ut men också klargöra för landstingen vad begreppet vardagstolkning ska innebära. Behoven ska vara utgångspunkten, och att trygga tillgången genom att se till behoven har också varit utgångspunkten för att göra denna förändring i statsbidragssystemet. De landsting som är duktiga och som kan tillgodose behov ska också ha mer av det statliga bidraget. Men vi ska naturligtvis också klargöra för landstingen att detta är deras uppgift enligt hälso- och sjukvårdslagen och att de statliga pengar som vi kanaliserar är till för att utveckla verksamheten. Det här får vara det första steget, och den kartläggningen ska vara klar . Sedan får vi säkert anledning att återkomma till det. När det gäller i stort berör den ett stort antal departement där vi har haft en fördelning av uppgifterna via en statssekreterargrupp mellan olika berörda departement för att all materia som kom i den utredningen också ska tas om hand. Det ska göras på respektive departement. Med detta vill jag tacka så mycket för debatten, diskussionen och samtalet kring dessa väldigt viktiga frågor där det bara finns möjlighet att göra verksamheten bättre. Jag tycker att vi har påbörjat det arbetet, både med förändringen av statsbidragssystemet och med den översyn som ska göras. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2007/08:556 om oberoende mellanhand för införande av alkohol från annat EU-land 78 Statsrådet (): har frågat mig hur jag agerar för att minska införselkvoterna av alkohol från EU och hur jag agerar för att möjligheten för oberoende mellanhand privata ombud inte ska kunna öka införseln av alkohol från EU ytterligare. Regeringen ser en mycket viktig uppgift i att minska alkoholens skadeverkningar genom en restriktiv alkoholpolitik. Det behövs åtgärder för en minskad totalkonsumtion av alkohol tillsammans med åtgärder som motverkar ett skadligt dryckesbeteende. På så sätt kan vi motverka våldsbrott och övergrepp, minska sociala problem och förbättra folkhälsan. Den typ av åtgärder som präglat svensk nationell alkoholpolitik statligt detaljhandelsmonopol, höga priser, åldersgränser för att köpa alkohol och begränsade öppettider är effektiva medel för att hålla nere alkoholskadorna. har utifrån svenska erfarenheter intagit en restriktiv hållning inom EU-samarbetet i alkoholpolitiska frågor. Jag delar uppfattningen att de så kallade indikativa nivåer som utgör en måttstock för hur mycket alkohol en enskild person kan föra med sig över gränsen utan att behöva erlägga skatt i är orimligt höga. fortsätter argumentera för att de ska sänkas. Vi försöker på olika sätt att öka förståelsen inom EU för de problem som den stora införseln av alkohol skapar både i och i andra länder. Målet är att få acceptans för synsättet att det krävs åtgärder också på EU-nivå för att komma till rätta med dessa problem. Den svenska politiken har haft framgångar. Vi har fått ökad förståelse för vårt synsätt, men det har inte varit utan hårt arbete och utmaningar. En sådan utmaning är de domar från , bland annat det så kallade Rosengrensmålet. Av domarna framgår att det svenska förbudet mot att privatpersoner importerar spritdrycker, vin och starköl måste anpassas till vad som gäller enligt EG-rätten. Regeringen har därför beslutat om en proposition för att EU-anpassa svensk alkohollagstiftning. Det är ett faktum att , efter Rosengrensmålets avgörande, gjorde bedömningen att privatinförsel genom ombud inom EG-området inte längre kunde betraktas som illegal. Praktiskt har alltså privatinförseln via ombud varit möjlig sedan EG-domen föll. De nya möjligheterna för privatpersoner har dock inte nyttjats i någon större utsträckning. Att döma av en frågeundersökning som gjorts tycks antalet Internetbeställningar i vart fall inte ha ökat . I har dessa möjligheter att via mellanhand föra in alkohol funnits sedan deras EU-inträde, vilket inte utnyttjats nämnvärt. Det är viktigt att notera att alkoholskatt ska erläggas vid den typ av införsel som genom detta lagförslag föreslås bli tillåten. Vid privatinförsel där köparen inte själv medföljer transporten som resande ska en blankett skickas i original till . I blanketten, som ska undertecknas av köparen, anges bland annat namn och personnummer på mottagaren, transportör och varubeskrivning. Köparen ska också ställa säkerhet för betalningen av skatten och, efter det att varorna införts, deklarera dessa. Det bör även poängteras att det inte är tillåtet att som ombud sälja vidare till någon. Fortsatt detaljhandelsmonopol råder i . Det kan inte uteslutas att det finns anledning att återkomma till andra lagstiftningsfrågor, vilket vi också anger i propositionen. Regeringen kommer alltså att noga följa utvecklingen på området. Regeringen avser bland annat att undersöka möjligheterna att förbättra sanktionsmöjligheterna i annan lagstiftning än alkohollagen. Vi ser en viktig uppgift framför oss när det gäller att driva en alkoholpolitik inom EU som värnar folkhälsan. En särskild fråga som vi ska lägga kraft på inom EU-samarbetet är att verka för att de kontrollmekanismer som finns inom EU när det gäller skatteuttag vid alkoholinförsel ska vara effektiva. 79 (): Jag måste trots allt börja med att tacka för svaret. Jag förstår att har vinnlagt sig om att den här gången skriva ett så långt och utförligt svar som möjligt för att dölja det negativa förslaget om införandet av oberoende mellanhand, i relation till en i övrigt restriktiv alkoholpolitik som försöker upprätthålla. Jag har tidigare tackat folkhälsominister , för jag har tyckt att det har varit bra att det just är hon som är ansvarig minister för folkhälsofrågorna, vilket på något sätt säkerställer en fortsatt restriktiv alkoholpolitik i regeringens politik. Tyvärr får jag väl äta upp det . Det är inte bara jag som i så fall får göra det. Många av egna partikamrater, , tull och Systembolaget tycker att det är ett kraftigt avsteg från den inriktning som har redovisat i sitt ansvar för ökad folkhälsa och för en fortsatt restriktiv alkoholpolitik. Vi är överens om att det är enorma skadeverkningar som en följd av de redan generösa införselkvoterna och de indikativa nivåerna. Det har varit en negativ utveckling på alkoholområdet i sedan EU-inträdet 1995, och alkoholkonsumtionen har ökat med på grund av ökad tillgänglighet. Tillgängligheten är en avgörande fråga för att fortsätta upprätthålla en stark folkhälsa, minska alkoholkonsumtionen och därmed minska alkoholskadorna. Vi har inom ramen för totalkonsumtionsmodellen varit överens om att bearbeta tillgängligheten. föreslår som ansvarig minister i en proposition att vi ska öka tillgängligheten, och hon går längre än vad EG-rätten kräver. EG-rätten kräver att vi ska anpassa vår lagstiftning enligt den så kallade Rosengrensdomen gällande Internethandel. Vi måste anpassa vår lagstiftning till den. Därmed ska det finnas möjlighet att den alkohol som handlas via Internet ska transporteras till . Det ska anpassas i lagstiftningen. Därmed slås fast att det krävs yrkesmässig befordran. Här har det funnits en utredare som har bedömt att längre än så behöver inte gå. Men döm om vår förvåning när som ansvarig folkhälsominister föreslår att ska gå längre och införa någonting som heter oberoende mellanhand, ett privat ombud som kan föra in alkohol utöver vad införselkvoterna anger. Det kommer att öka tillgängligheten. Införselkvoterna kommer i praktiken att öka. Vi kommer att få en ökad tillgänglighet i . Vi har tillräckligt med problem att hantera den införsel som finns . Dessutom har vi redan ett olöst problem. Hur ska den svenska punktskattefrågan lösas gällande det som införs via Internethandeln? Det är en definitivt viktigare fråga att anpassa det. 80 Statsrådet (): Ett långt svar ja, jag brukar ofta skriva långa svar. Jag tycker att när riksdagsledamöter interpellerar i olika frågor förtjänar de att få utförliga och bra svar som är så heltäckande som möjligt. Det är faktiskt en princip som jag alltid tillämpar. Det beror inte på att jag har något att dölja. Jag vet inte, men kanske har sinne för dramatik eftersom han utmålat det på detta sätt. Det är ett helt normalt förfarande. Dessutom har jag absolut ingenting att dölja i den här frågan. Visst hade både och jag kunnat leva ett bättre liv utan Rosengrensdomen, men den har fallit, och den har vi att förhålla oss till. Därför tillsatte vi en utredning för att skyndsamt kunna göra den anpassning i lagstiftningen som är nödvändig när en dom har fallit och när det måste tillgå skyndsamt. Alldeles i vanlig ordning hade vi ett remissförfarande angående det utredningsförslaget. Remissförfarandet sker, jag vet inte vad anser om det, för att remissinstanser ska kunna komplettera och förbättra förslaget. Det som var väldigt tydligt i remissförfarandet var att alla de som hade juridisk kompetens menade att det inte var tillräckligt att skriva yrkesmässig trafik utan att också, precis som det står i domen, oberoende mellanhand måste finnas med. Annars riskerade vi de skadeståndskrav som EG-domen skulle föranleda. Här har vi gjort en så noggrann juridisk kontroll som det bara är möjligt. Det vet också om. Den samlade juridiska bedömningen är att det är ofrånkomligt att skriva bådeoch. Yrkesmässig befordran och oberoende mellanhand är bägge att betrakta som kommersiella transporter enligt cirkulationsdirektivet. Det innebär att samma förhållande gäller för yrkesmässig befordran som för oberoende mellanhand när det till exempel handlar om att anmäla och betala skatt och det ska finnas ett ledsagningsdokument. Har man inte anmält varorna på förhand och säkerställt att det ska betalas skatt riskerar man att påföras transporttillägg i bägge de här fallen, både som oberoende mellanhand och som yrkesmässig transportör. Det är ingen som helst skillnad. Det är av skatten på varorna. På samma sätt är det möjligt att man får straff för smuggling om man inte kan uppge vem som ska ha varorna, oavsett om man är oberoende mellanhand eller yrkesmässig transportör. De är att betrakta som exakt lika i juridisk mening. Det här är vi väldigt tydliga med. Skatt ska påföras, skatt ska erläggas, och det är en uppgift som tar på väldigt stort allvar. Där använder man sig av utländska källor, och naturligtvis samarbetar man på ett bra sätt med tullen. Det här är viktigt, och det är viktigt att vi fortsätter att upprätthålla den restriktiva alkoholpolitiken. Det gör vi genom de insatser vi gjort. Sedan är det möjligt att vi behöver göra ytterligare saker. Facit är att det inte skedde någon ökning när det var helt oreglerat, det vill säga innan lagstiftade om detta. Det skedde inte någon ökning av Internetbeställningarna, av de oberoende mellanhänderna eller av transportörerna. Det har inte heller skett i , där man haft denna ordning på plats. Med de indikativa nivåer vi har, som möjliggör för människor att själva ombesörja transporten och inte erlägga skatt alls, kan detta givetvis te sig som ett mindre attraktivt alternativ. 81 (): Det sista som sades är väl en viss tröst i bedrövelsen, men jag tycker inte att det är skäl nog för att dra de slutsatser som gör. Jag erkänner att jag har viss känsla för dramatik, och jag vet att brukar skriva långa svar på interpellationer för att ge debatten den seriösa touch som den är värd. I det här fallet menar jag dock att har skäl att hålla ett extra långt försvarstal för den restriktiva alkoholpolitik som hon hävdar att regeringen står upp för, trots att man anpassar sig till en mindre restriktiv alkoholpolitik. Den bild som ger i svaret av hur aktivt är i EU redovisas till exempel inte av dem som i aktivt följer arbete där. Vi har diskuterat införselkvoterna tidigare. Senast jag ville diskutera dem med fick jag i stället göra det med , och det gick också bra. Det var efter en resa till där vi studerade det svenska arbetet. gör inte mycket väsen av sig i för att få till stånd en ändring av införselkvoterna och för att införa en restriktiv alkoholpolitik i EU-området. Det oerhört märkliga är att regeringen går längre än vad EG-rätten kräver och hänvisar till vad juristerna i säger i remissvaren. Om vore ståndaktigt i sin restriktiva alkoholpolitik borde vi utmana EG-rätten. Om vi utmanar EG-rätten vet vi att vi ibland får rätt och ibland fel. Det är först när vi får fel i EG-rätten som det finns skäl att göra en tvingande anpassning. Ett exempel på när EG-rätten gav rätt gällde skatten på öl och vin. Då gick före. Också här går före och gör en mer långtgående EG-anpassning än vad EG-domen i Rosengrensmålet säger genom att hänvisa till att vi är rädda för skadestånd. Vi måste utmana EG-rätten och stå upp för den restriktiva svenska alkoholpolitiken eftersom vi vet vilka konsekvenser stor tillgänglighet och därmed ökat alkoholmissbruk får i vårt land. Vi har följt denna fråga och sett hur det varit. Det är naturligtvis svårt att jämställa ett privat ombud, som utgör en oberoende mellanhand, med kommersiell verksamhet. Det är en bakdörr som regeringen försöker ta sig ut genom. Det stora problemet är dock att vi inte löst frågan hur privatinförseln via Internethandel ska beskattas, att den ska beskattas i . Det införs stora mängder som inte beskattas. Dessutom levereras stora mängder genom till exempelvis . Inte heller det beskattas. Vi har oklara regler för hur ska kunna fullfölja sin uppgift så att Internethandeln blir beskattad. Regeringen har mycket viktigare uppgifter att göra än att ytterligare underlätta för en ökad tillgänglighet i . 82 (): Jag vill börja med att tacka folkhälsoministern för svaret. Det är ett bra svar, även om tycker att det är långt. Jag delar helhjärtat folkhälsoministerns synpunkter i dessa frågor. Det är bra att vi nu får en reglering av en marknad som varit helt fri. Därför är det märkligt att vi för denna debatt, att , som värnar nykterheten och den restriktiva alkoholpolitiken, inte inser att det är bra att vi nu reglerar den marknad som finns. Det är anledningen till att jag gick upp i debatten. Jag tycker att folkhälsoministern på ett bra sätt argumenterat för frågorna, men det jag undrar är varför inte tycker att marknaden ska regleras. Man kan givetvis se saken på flera sätt, men ett enkelt sätt att se på det hela är att den marknad vi nu har via Internet till ganska stor del är beskattad, till skillnad från annan införsel som sker utan skatt och utan kontroll och där försäljningen sker på ett sätt som ingen av oss vill. Frid säger att man ökar tillgängligheten genom att reglera Internethandeln. Också det är ett märkligt sätt att resonera. En handel som är oreglerad och ska regleras skulle alltså öka tillgängligheten. Jag förstår inte riktigt det resonemanget, och fakta talar för någonting helt annat. Fakta visar att det inte blivit någon dramatisk ökning av införseln trots att möjligheten funnits i och i grannländerna. Den diskussion som alltid uppstår när man diskuterar alkoholpolitik och EU gäller de indikativa nivåerna. Jag förstår att diskussionen förs. förstår jag inte att man sätter den frågan främst. Om man tittar på dem som lobbar i denna fråga, exempelvis , säger de att vi visserligen kan driva den frågan men det finns ganska små möjligheter att nå framgång. Jag tror att det finns andra frågor som är viktigare att driva för att nå resultat här och . Jag har kanske förståelse för diskussionen, men det blir väldigt ensidigt om vi enbart diskuterar indikativa nivåer. Givetvis finns det också en gnutta dramatik i detta genom att vissa vill göra frågan mycket större än den egentligen är. Jag ser inte detta som en stor fråga, och i och med att vi nu reglerar införseln blir frågan ännu mindre detta trots att somliga vill göra den större. Därför blir det hela lite knepigt. Det är bra att regeringen nu sätter alkoholens skadliga biverkningar i fokus. I den folkhälsoproposition som kommer står dessa frågor i fokus. Där kommer även andra områden att stå i fokus. Jag delar inte Frids uppfattning att man går längre än EG-rätten kräver. I vissa fall säger oppositionen att vi borde vara mer lyhörda och lyssna på våra remissinstanser. har vi gjort det. Vi har lyssnat på dem som har goda kunskaper, tillgodogjort oss deras resonemang och fört in dem i texterna. Därför blir det märkligt när Frid säger att vi skulle ha struntat i remissinstanserna. Jag tackar återigen folkhälsominister för svaret. 83 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Jag hade inte tänkt anmäla mig till debatten för jag får ju anledning att debattera med såväl statsrådet som när propositionen ska behandlas i kammaren, men när valde att anmäla sig tänkte jag att då får väl även jag gå upp i talarstolen och säga något. Jag skulle vilja börja med de indikativa nivåerna. Statsrådet pläderar för att det är viktigt att vi jobbar för dem. skriver man i inledningen till propositionen att förbudet i alkohollagen att i större omfattning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker föreslås inte gälla vid bl.a. sådan införsel. Där tycker jag att man kliver över det som sägs om indikativa nivåer. Det blir ett gränslöst sätt att kunna forsla in alkohol i landet. Jag tycker alltså inte att den argumentationen riktigt håller. I propositionen skriver regeringen också, när man talar om oberoende mellanhand, det vill säga att en privatperson ska få ta in alkohol åt någon annan, att det mesta talar för att varken kommissionen eller domstolen i och för sig har haft någon annan införsel för ögonen än den som var aktuell i Rosengrenmålet, det vill säga en införsel genom yrkesmässig befordran. Då stämmer det som säger, att regeringen här väljer att gå ett steg längre och lägga in en annan bedömning i det. Regeringen skriver också i propositionen: Regeringen konstaterar emellertid att domslutet i dom i mål C-186/05 vid en strikt tolkning efter ordalydelsen talar för att införsel även genom andra oberoende mellanhänder än yrkesmässiga sådana bör tillåtas för att förslaget ska kunna anses stå i överensstämmelse med EG-rätten. Vid en strikt tolkning står det. Då är det juristerna som har gjort en strikt tolkning som regeringen själv inte har gjort från början. inledde även sitt anförande här med att tala om att juristerna vänt och vridit på detta. Det här är politik. Jag tycker mycket väl att man skulle ha kunnat landa i det som landade i. Det ingår jurister i också som föreslår enbart yrkesmässig befordran.