prot · GV0955 · 2008-01-22 00:00:00 — Jag tror att vi här, precis som i alla andra sammanhang, gör klokt i att försöka eftersträva en situation där barn får möjlighet att växa upp med båda sina föräldrar. I vissa sammanhang stöter man på en verklighet som gör att det inte är möjligt. Det är att beklaga, men i vissa fall är detta det bästa. Men ska vi med nödvändighet eftersträva en situation där barn inte kan växa upp med två föräldrar? Jag tycker inte det, herr talman. 11 (): Jag ska börja med den fråga som och ministern har ställt och velat ha svar på. Det var före min tid, och jag vet inte hur man resonerade då. Men det man kan säga är att det är väl bra om vi har blivit klokare. Det har gått , och vi har följt med verkligheten. Vi vet hur verkligheten ser ut och därför kanske kan tänka om. Då uppmanar jag ministern och hans partikolleger: i verkligheten, följ med samhällsutvecklingen och försök att ta till er det som händer. Det handlar om barn som redan finns, säger ministern när det handlar om adopterade barn. Det här handlar också om barn som redan finns. Jo, de barnen finns och har blivit till i , och i och med att vi inte tillåter det här inom svensk lagstiftning, inom svensk sjukvård. Dessa barn finns, och fler kommer att födas. Dessa barn kommer inte att ha rätt att få veta sitt ursprung. Om man nu ska diskutera , som ni också har gjort, kan jag ställa frågan: Varför ska vi inte följa den i det här fallet? Barn finns, barn bör få veta sitt ursprung och vi bör göra allt för att de här barnen ska få den möjligheten. Det finns fortfarande ingenting som säger att man inte ska låta ensamstående kvinnor få rätt till en assisterad befruktning. finns den möjligheten. Varför ska man utesluta en grupp av kvinnor som längtar att bära och föda ett barn? Det handlar bara om ett hårdnackat motstånd och någon sorts etisk konstig diskussion som jag inte hänger med på riktigt och där ni säger nej. Som jag sade i början: Följ med verkligheten, följ med tidens utveckling och låt även ensamstående kvinnor få rätt till assisterad befruktning. Dessa barn kommer att vara välkomnade barn i samhället, och samhället behöver fler barn som lever i kärleksfulla uppväxtmiljöer. 12 (): När det gäller familjer med adoptivbarn det är ett familjebegrepp det med liksom familjebegreppet i alla andra sammanhang är det okej för ensamstående att adoptera. Det har vi i vår lagstiftning. Kan vi förvänta oss en förändring på den punkten från regeringen i så fall? Det borde vara så, i konsekvens med vad regeringen säger, att man kom med ett sådant förslag om man skulle fullfölja sitt resonemang om den lyckliga familjen, som finns i kd:s fantasivärld men knappast ute i verkligheten. Det här tycker jag är en viss poäng i just detta sammanhang. Eftersträvan ska vara att barnen ska växa upp med båda föräldrarna. Ja, det är väl en bra eftersträvan att man växer upp med kärleksfulla vuxna. Men problemet i sammanhanget är att det finns en verklighet som kd inte kan se, nämligen att de här barnen finns. De har blivit till genom insemination, dock inte i vårt land. Har det skett i vårt land har det skett på andra sätt än vad sjukvården kan erbjuda. De här barnen finns där, men det finns ingen lag som gäller för dem. De har inga andra rättigheter, de har ingen möjlighet att få veta sitt ursprung. De har ingen möjlighet att ta del av det som faktiskt är viktigt när det är fråga om insemination och det är ett par. Det här tycker jag är minst sagt märligt, och det kan inte överensstämma med det som säger. Hon hytter med näven och säger: Barnperspektivet. Det handlar inte om barnperspektivet. Det handlar om att åsidosätta barn för att man i stället ska gå till mötes en idealiserad bild av hur familjer ska se ut. Jag tycker att det beklagligt och allvarligt, herr talman. 13 Socialminister (): Först ett tack för alla inlägg i den här viktiga diskussionen. Det är lätt att göra sig lite lustig över det här och säga att tror på lyckliga familjer, allting är perfekt, det är ett slags sörgårdsidyll som sänker sig över de familjer som ser framför sig. Så är det förstås inte. Varje familj, tror jag, oavsett hur den ser ut, brottas med problem från tid till annan. För en del fungerar det lite bättre, för andra fungerar det lite sämre, men vi kan inte förutse hur det kommer att gå för enskilda föräldrar eller familjer. Det är inte så att vi på något sätt glorifierar tillvaron för några få. Men vi tror ändå att det finns några saker som är viktiga för att ge barnen bästa möjliga uppväxt. Vi tror att det är viktigt att ha nära kontakt med sina föräldrar. Vi tror att det är en fördel om båda föräldrarna tar sitt ansvar, inte minst när barnen är små. Det följer naturligtvis också med när barnen blir lite större. Vi tror att det är viktigt att man, där det är möjligt, har tillgång till båda sina föräldrar. I alla andra sammanhang, till exempel när det gäller tillgången på personal inom förskolan, säger vi att det är viktigt att det finns män och kvinnor runt barnen. LiseLotte tycker att har ett hårdnackat motstånd och att vi borde följa med tidsandan. Jag tycker att det finns vissa saker där man ska göra det som man tycker är rätt och riktigt. Vi kan känna efter vartåt vinden blåser och följa det, men jag tror inte att det är rätt politik, och det tror jag inte LiseLotte heller tror att vi ska göra. Vi förbehåller oss rätten att ha en uppfattning, nämligen att vi ska ha en lagstiftning som skapar så stor trygghet som möjligt. LiseLotte säger också att det här rör barn som redan finns, men den fråga hon har ställt är hur jag avser att göra det möjligt för ensamstående kvinnor att få tillgång till assisterad befruktning. Det rör alltså lagstiftningen för framtida barn, och där har jag gett det besked jag kunnat ge . Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2007/08:305 om rätten till sjukvård för asylsökande, gömda och papperslösa 14 Socialminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att asylsökandes rätt till hälsoundersökningar ska tillgodoses, vilka åtgärder jag avser att vidta för att människor inte ska nekas vård i , vilka åtgärder jag avser att vidta för att asylsökande lagstiftningsmässigt inte ska hamna i ett sidospår där rätten till sjukvård inte vilar på samma principer som för alla andra, vilka åtgärder jag avser att vidta för att se över hur en utökad rätt till full sjukvård för asylsökande och gömda ska genomföras, vilka åtgärder jag avser att vidta för att sjukvårdspersonal ska förfoga över nödvändig kunskap om sekretesslagens innehåll i fråga om gömda personer som söker vård samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att rutinerna när det gäller gömda asylsökande och vårdkostnader ska ses över. Det var tur att det inte var fler, för då hade jag inte hunnit mer än att ställa frågorna och inte kunnat ge mitt svar. Jag vill inledningsvis säga att det är självklart att de lagar och regler som finns om asylsökandes vård ska följas. Sjukvårdshuvudmännen har ett ansvar att se till att deras personal känner till vilka regler som gäller och att de följer dem. Enligt överenskommelse mellan staten och , numera Kommuner och Landsting, ska alla asylsökande erbjudas en kostnadsfri hälsoundersökning. upplyser regelmässigt den asylsökande om möjligheten att genomföra en hälsoundersökning. har publicerat allmänna råd om hur denna undersökning ska genomföras. bedriver också ett projekt i syfte att vid behov föreslå förändringar och förbättringar i innehållet i undersökningen utifrån smittskydds- och preventionsperspektiv. Enligt hälso- och sjukvårdslagen är landstingen skyldiga att erbjuda omedelbar hälso- och sjukvård till alla som vistas inom , även de som inte är bosatta där. Denna skyldighet omfattar även personer som vistas i olovligen. Bestämmelsen medför inte någon skyldighet för landstingen att tillhandahålla vården kostnadsfritt eller till ett särskilt lågt pris. Ingen får dock nekas omedelbar vård på grund av bristande betalningsförmåga. Asylsökande barn erbjuds samma hälso- och sjukvård samt tandvård som barn bosatta i . Detsamma gäller även för så kallade gömda barn. För asylsökande vuxna erbjuder omedelbar vård och vård som inte kan anstå, det vill säga sådan vård som behövs för att förebygga akuta sjukdomstillstånd. pågår beredning av en lagreglering av asylsökandes och andra utlänningars hälso- och sjukvård. Förslaget som bereds innebär att nuvarande ordning med överenskommelse mellan staten och en lag. En lagrådsremiss om detta är planerad att läggas fram . När det gäller frågorna om en eventuell utvidgning av vårdens omfattning för asylsökande och om reglerna för vårdavgifter krävs att en utredning ser över dessa frågor. saknas beredningsunderlag för att ändra innehållet i lagrådsremissens förslag. Huruvida en utredning ska tillsättas är föremål för fortsatta överväganden inom . Sekretess gäller enligt bestämmelsen inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. Det är naturligtvis beklagligt om det finns brister på detta område. Kommuner och Landsting och besöker landstingen runt om i i syfte att informera om vad som gäller vid vård av asylsökande och gömda. Sekretesslagen ingår ständigt som en del av den informationen. 15 (): Låt mig börja med att säga till att det inte finns någon lag som säger att man måste upprepa samtliga frågor, varken i skriftliga eller muntliga svar som avges här. Det går att använda den tid som ministern nu inte ens utnyttjade fullt ut till att i stället försöka besvara frågorna som är ställda. Det här är oerhört angelägna frågor. Vi har en mycket allvarlig situation i landet där människor som lever mittibland oss inte har rätt till sjukvård på de villkor som vi ser som självklara och som är införda i landet. Det här skapar stora mänskliga och politiska problem. Det handlar om den som är asylsökande. En vuxen asylsökande har bara rätt till den vård som är omedelbar, akut eller som inte kan anstå. En gömd vuxen har i stort sett inte rätt till någon vård alls, i alla fall är det så i praktiken eftersom mycket få människor vågar söka ens akut vård. Konsekvensen av det här är, förutom att bryter mot en rad internationella konventioner på området, att människor mår mycket sämre än vad de skulle behöva göra. I dagspressen finns det till och med exempel på människor som har dött i väntan på att få vård. Det här skulle jag lätt kunna göra till ett politiskt slagträ och säga att det är regeringens fel att människor dör i väntan på vård. Varför gör ni ingenting? Jag tänkte försöka undvika att använda de allra mest hårdföra argumenten, i alla fall inledningsvis i den här debatten, för att höra hur svaret egentligen ska uppfattas. Vilket svar är det egentligen vi får från ? Jag förstår att man avger ett skriftligt svar som är lite mer återhållsamt, men jag skulle faktiskt vilja inbjuda ministern till en seriös och ordentlig debatt här om hur vi kan arbeta, kanske till och med gemensamt, för att få till stånd en ordning som gör att människor får den vård de behöver när de behöver den. I svaret får vi bara en redogörelse för dagsläget. Så här ser det ut, de här frågorna är ställda och vi utreder frågan vidare. Jag och många med mig är intresserade av att veta lite mer. Vi vill veta vad ministern själv har för uppfattning. Det är därför vi är engagerade politiskt. Vi driver politiska frågor och brinner för att vissa saker ska förändras. Har jag förstått det rätt har uppfattningen att asylsökande och gömda ska få sjukvård på lika villkor. Jag vill citera en artikel i och tänkte undersöka om citatet är rätt uppfattat. Där säger : Det finns ingen gemensam regeringssyn . Min egen åsikt är att människor, både asylsökande och gömda, som befinner sig i vårt land har rätt till sjukvård fullt ut som andra boende. Möjligen är det felciterat såtillvida att ministern förmodligen har sagt att gömda och asylsökande som befinner sig i vårt land borde ha rätt till sjukvård. Det är ju det som är problemet, man har inte den rätten . Anser ministern att man bör ha det? Det är den grundläggande frågan. Jag har full respekt och förståelse för att det tar tid att få fram lagstiftning. Det är alla här i kammaren väl medvetna om. Men i vilken riktning vill man gå? Ska vi ha en särlagstiftning som egentligen i praktiken bara är en omskrivning av avtalet mellan staten och Kommuner och Landsting och som handlar om asylsökandes sjukvård? Eller ska vi se till att alla människor, också asylsökande och gömda, omfattas av den lagstiftning som gäller för mig och ? Det senare är den lösning som helst skulle vilja se. Jag tror dessutom att det vore bra med ett tydligt klargörande från ministerns sida när det gäller sekretessen. Ska man uppfatta det svar som här avges så att den som röjer personuppgifter för polisen om en gömd person som söker vård gör fel enligt sekretesslagstiftningen? Det här förekommer på ett antal platser i . Det gör också att väldigt många är rädda för att över huvud taget söka den vård som man behöver. 16 (): För rätt hade vi en liknande debatt i . Den kom till på initiativ av några av oss som var aktiva i asylkommittén i vårt län, eftersom vi visste att det var många av dem som då levde gömda som inte hade rätten att söka vård. Det utmynnade i att vi på regional nivå bestämde att de gömda också har den rätten. Men det stöter ofta på patrull, eftersom den informationen inte alltid når ut till dem som är berörda i personalen. I ministerns svar står det att det är självklart att de lagar och regler som finns om asylsökandes vård ska följas, och sjukvårdshuvudmännen har ett ansvar att se till att deras personal känner till vilka regler som gäller och att de följer dem. Men åtminstone fanns det en bestämmelse i hälso- och sjukvårdslagen som innebär att personalen är skyldig att på begäran av polis berätta om de har någon gömd flykting inlagd för vård. Om personalen känner till den bestämmelsen är man naturligtvis rädd för att ta emot den gömde. Det blir i det läget upp till den enskilde personens, enskilde läkarens eller sjuksköterskans godtycke, moral eller etik vad man gör i den situationen, detta trots att vi i fullmäktige bestämde hur vi skulle ha det. Och det finns en chefsperson som har ansvar för att personal och andra ska följa det. Vad händer då när en gömd kommer till sjukhuset för vård? Alla som kommer till sjukhuset för vård får frågan vem de är, får lämna personnummer etcetera. När det gäller en asylsökande eller en gömd vänder sig personalen ofta till , för betalt ska man ju ha på ett eller annat vis. Men den som är gömd kan inte utsättas för att läkaren eller sjuksköterskan vänder sig till , för det är detsamma som att säga: är jag här. Kom och hämta mig! Oavsett att man har goda intentioner, oavsett att man på regional nivå faktiskt vill ta ett ansvar för alla som befinner sig i området går det inte i praktiken på grund av hälso- och sjukvårdslagens bestämmelser och diskussionen om finansiering. Jag skulle vilja uppmana ministern här att man i översynen eller utredningen ser till att man inte ska hamna i den situationen att man från läkarens håll eller från sjuksköterskans håll först kontaktar eller polisen för att se vem det är som ska betala. Många kanske också har uppfattningen att man måste tala om för polisen att man har en gömd flykting på grund av hälso- och sjukvårdslagens bestämmelser. Jag tror inte att det är förenat med straffansvar att inte berätta för polisen. Men för den som inte kan läsa lagstiftningen och inte riktigt vet hur saker och ting fungerar blir det svårare att hålla tyst. Det finns många kristdemokrater i asylkommittéerna runt om i landet, och de är säkert angelägna om att ministern hittar en bra lösning på den här frågan så att de gömda kommer att få vård utan problem. 17 (): Om man börjar att titta på smittskyddet ligger det i allas intresse, både flyktingarnas och allas som redan bor i , att se till att smittor inte sprids. Därför tycker jag att man inte bara kan säga att det här handlar om de asylsökandes rättigheter, utan det är bra för alla om man gör ordentliga hälsoundersökningar. Då kan människor få veta om de bär på farliga smittor och i bästa fall få behandling så snabbt som möjligt. Vi förhindrar också smittspridningen. Smittspridningen i vårt land beror framför allt på att människor inte vet att de är smittade. Då talar jag inte bara om asylsökande utan även om svenska medborgare. Det är det som är det största hotet. Om man får kännedom om sin smitta kan man få behandling, och förhoppningsvis stoppas smittspridningen. Så detta ligger i allas vårt intresse. Det finns svåra gränsfall. Det är klart att akutvård är det allra viktigaste. Det ska alla i vårt land få tillgång till, vare sig man är asylsökande eller bor här och har fått uppehållstillstånd. Men det finns svåra gränsfall. Ett fall som jag hörde talas om var en kvinna som hade utsatts för mycket svår tortyr, som kom från ett annat land och var asylsökande. Tortyren genomfördes i form av en gruppvåldtäkt. Hon blev alltså våldtagen av ett helt gäng män. Det ledde till att hennes underliv var totalt sönderslitet. Hon fick ha blöjor. Det var väldigt plågsamt, både fysiskt och psykiskt för den här kvinnan. Hon hade inte fått uppehållstillstånd, och hon hade inte rätt till akutvård. Man sade att akutvård var sådan vård som inte kunde anstå, det vill säga att tillståndet kan förvärras och få en dödlig utgång om man inte får behandling. Man konstaterade att skadorna finns. De är visserligen mycket allvarliga, men de blir inte värre. Därför kunde det inte räknas som akutvård. Kvinnan mådde så fruktansvärt dåligt att hon stängde in sig i sin lägenhet. Hela familjen påverkades, hennes man och hennes barn. På alla plan förstörde det här fullständigt livet för de människorna. Vi måste kunna hjälpa människor i en sådan situation. Det är väldigt hårda skrivningar när det gäller akutvård och definitionen av det. Jag tycker definitivt att man måste visa en större flexibilitet i denna typ av fall. Det är bra att man för in mödravård, abort och preventivmedelsrådgivning, att det ska tillgodoses även för asylsökande. Många får vänta innan de får besked om uppehållstillstånd eller inte. Trots att vi har sagt att man inte ska behöva vänta är det så. Under den tiden kan det hända att en kvinna blir gravid och vill avbryta sin graviditet. Det är väldigt dyrt när man ska betala med egna pengar, för det har inte räknats som akut. De människor som det handlar om är inte de som har mest pengar. Det kanske till och med leder till att en kvinna fullföljer en graviditet av ekonomiska skäl eller gör en illegal abort med alla hälsorisker som det medför. Detsamma gäller födsel. Jag hörde om ett fall med en svensk medborgare, en man, som gifte sig med en kvinna från ett annat land. Men det dröjde innan hon fick uppehållstillstånd. Hon födde då deras gemensamma barn och fick en räkning på . De hade inte råd med det. De hade inte förutsett det. Det här är väldigt viktiga frågor som inte bara berör asylsökande utan oss alla och som jag hoppas får en lösning. Jag förstod att för graviditet löser det sig . 18 Socialminister (): Jag tror att vi alla skulle kunna ge en lång rad exempel på personer som har farit illa efter det att de kommit till vårt land. Det viktiga är naturligtvis att vi kan hitta en lagstiftning som fungerar väl i mötet med den verklighet som människor finns i som kommer till vårt land. Jag ska vara alldeles öppen. Det är väl helt ofarligt i kammaren. Vi har i regeringen inte resonerat oss fram till en färdig och gemensam syn på den här frågan. Det finns de som jag företräder som tycker att borde kunna ha en mer generös syn på det här området och öppna upp för människor som kommer från andra länder och svåra förhållanden att få del av svensk hälso- och sjukvård. Jag kan ha respekt för dem som frågar sig om människor som har kommit till vårt land och inte har uppehållstillstånd eller kanske till och med har fått sin sak prövad, fått utvisningsbeslut och dröjer sig kvar ska ha rätt till hälso- och sjukvård på samma villkor som de som finns och bor i vårt land. Det är ett argument som jag har respekt för. Men vi måste ändå hantera den här frågan. Jag landar i mitt eget personliga ställningstagande i att hellre ska fria än fälla, hellre vara övergeneröst än undergeneröst, om man kan använda ett sådant uttryck i den här frågan. Men det finns, som jag sade, inte underlag för att kunna ge klara besked. Det här är ju en fråga som , och som representanter för tre partier som har funnits i regeringsställning tidigare är väl bekanta med. Det är en fråga som har hängt med , men den har inte kunnat lösas ut . Jag vill dock medverka till att detta görs. När det gäller den fråga som ägnar en del uppmärksamhet och som rör sekretessbestämmelserna är det väldigt svårt att ge något absolut svar. Jag är inte expert på dessa regler själv. Men jag lovar att ta med mig frågorna och i detalj sätta mig in i hur det fungerar och vad det är som ska och bör gälla. Man kan dra en parallell till den diskussion som förs på skolans område. kommer utbildningsminister hit. Han berättade i lördagsintervjun att regeringen förbereder ett förslag som handlar om rätten för gömda barn att gå i skolan. Det är en parallell man kan dra. Ska polisen kunna finnas utanför skolans murar och ta hand om ett barn eller följa barnet hem och därmed hitta familjen? Dessa frågor bör behandlas på ett parallellt sätt så att vi får en likartad ordning på dessa områden. Jag erkänner utan vidare att detta är väldigt svåra frågor annars hade vi förstås inte diskuterat dem. Regeringen har ingen enhetlig bedömning av hur vi ska döma av frågan, men arbetet fortsätter inom för att kunna hitta en klok avvägning i dessa frågor som ju utgår från det faktum att har och ska ha en generös flyktingpolitik för att kunna erbjuda en för människor som flyr undan krig och förföljelse och kommer till vårt land. 19 (): Jag uppskattar ministerns öppenhet i frågorna. Det är ingen överraskning att den här skillnaden i åsikter och argumentation finns inom regeringen eftersom det har varit uppe till exempel i medierna tidigare. Det är alltså inget direkt häpnadsväckande avslöjande man gör när man också här i kammaren redogör för dessa skillnader. Men det finns ändå en tydlig inställning och inriktning från ministerns sida. Den fråga jag nu vill ställa handlar om tidsperspektivet. När kan förslag till lagstiftning eller utredning, om man vill ta det den vägen, och det är nog kanske lämpligt, vara klart? Ska det handla om en särlagstiftning, alltså en egen lagstiftning som reglerar asylsökande och gömda personers rätt till sjukvård, eller ska det införlivas i den hälso- och sjukvårdslag vi har? Det är dels en praktisk, dels en principiell fråga som handlar om hur man ser på människor som vistas i vårt land som människor i första hand eller som kategoriserade i sådana som ska vara här och sådana som inte ska vara här. Jag tror att man ska vara medveten om att detta i praktiken sköts av frivilliga krafter medan vi väntar och driver på regeringen för att någonting ska hända. Det är människor som jobbar som läkare, sjuksköterskor, undersköterskor och vårdbiträden eller som inte har någon utbildning alls som hjälper många av dem som har behov av vård och stöd. De kan inte nå alla. Rent geografiskt är det så att det finns mottagningar i några av de största städerna men långt ifrån över hela landet. Här får vi i stället en ojämlikhet när det gäller tillgången. Det är förstås inte en tillräckligt bra ordning, utan vi måste se till att detta sköts inom ramen för den normala hälso- och sjukvården. Man måste också titta på kostnaderna. Det kan nämligen inte heller vara rimligt att en person som får vård som asylsökande, innan man får tillstånd, i det första brevet från myndigheterna när man sedan fått tillstånd får en räkning från på för vård.