prot · GV09102 · 2008-04-24 00:00:00 — Då kunde man uttrycka det bättre i planen med förebyggande åtgärder. Det kan handla om många saker. Det kan vara klyftorna i samhället. Det kan bero på att det är män som har makten. Man måste gå in och bryta det till och med i sitt eget huvud . Ni har fastnat i att man gör något när olyckan redan har skett. Jag tror att det hade varit jättebra om man hade haft med den förebyggande biten. Då har man med hela tänket. Det är det som fattas. 131 () replik: Jag tycker att det var en trevlig inledning från glädjande, mycket bra. Jag vidhåller, när jag läser reservationerna en gång till, att det inte är särskilt mycket innehåll i dem. Däremot är de många till antalet, men det är inte alltid antalet som är det mest intressanta. Med lite vilja hade det gått ganska bra att skriva ihop sig, och ni skulle kunna vara nöjda med utskottets ställningstaganden. Det är min uppfattning, men tydligen inte . Vad är det då som är så nytt och fräscht och spännande i reservationerna? tar exemplet att förbättra statistiken. Hej och hå! Om man läser utskottets ställningstagande ser man att det är utvecklat beskrivet att det är ett arbete som pågår. Det andra exemplet är att det inte finns något förebyggande med i det här arbetet. Jag vill påstå att hela handlingsplanen syftar till att förebygga våld. Det finns många exempel på det. Det är till exempel polisens arbete som behöver intensifieras. Det kommer också att göras med omfattande utbildning och informationsspridning. Dessutom har vi just fått förslag om en ny polisutbildning som ökar möjligheten att jobba med den här typen av frågor. Jag tycker att det är alldeles utmärkt. Äntligen kommer det, . Vi får också en utökning av antalet poliser. Det tycker jag är alldeles utmärkt. Jag hörde två exempel. De två exemplen är definitivt att slå in öppna dörrar. Om det nu finns så mycket spännande så kom igen, , med några exempel på något nytt och spännande som vi kan lyfta in i arbetet. Jag vill verkligen det. Kom fram med de förslagen. har jag inte hört några. 132 () replik: Jag vet inte vad hade i öronen under mitt anförande. Jag tog konkret upp frågan om domarna. Jag läste också upp statistiken och hur Brå skulle kunna dela upp den så att man ser det mer specifikt. Jag kanske var otydlig. Jag sade att en hel del var bra. Det är en del förebyggande arbete när det gäller olika personalkategorier. Men man skulle kunna göra mer. Det gäller att få in det här tänket från första början och se de strukturer och den könsmaktsordning som vi har i samhället. Då tror jag att det här hade blivit ännu bättre. När det gäller polisens arbete och åklagarna är det något som har pågått . Det påbörjades under den förra majoriteten, men fortsätter . Man skulle kunna begära att det såg lite annorlunda ut. Jag är jätteglad över att det har kommit en utredning som säger att polisen ska ha en akademisk utbildning. Det är precis vad tycker. Vi har vartenda krav med där. Det är fortfarande ett utredningsförslag. Det återstår att se vilken makt du har att genomföra det, du som ingår i regeringen. I detta anförande instämde (). 133 () replik: Nej, jag ingår inte i regeringen, men jag backar upp en klok regering som lägger fram förslag om en förstärkt polisutbildning. Det är utmärkt om vi kan få stöd i genomförandet av den. Det är jättebra om vi är överens om det. Jag har ingen annan uppfattning än att det är FN:s deklaration som vi ska bygga på och att mycket av problemen beror på ojämlika maktrelationer. Jag har inga problem att ställa upp på det. Jag köper det. Däremot tycker jag att det är mycket viktigt att inte stanna där utan att vi går från ord till handling, precis som handlingsplanen gör, och vidtar åtgärder. Mycket är verkligen förebyggande insatser som att ingripa tidigt, förbättra och erbjuda utbildning för personal inom fritidsverksamhet, socialtjänst och skola det är väl ett typexempel och att se till att jobba med stadsmiljöer. Någon raljerade tidigare i debatten över det. Det gör inte jag. Jag tycker att det är viktigt att man också i samhällsplanering och stadsmiljöplanering kan få fram trygga miljöer så att man törs gå på gator och torg och i parker. Det finns ett uppdrag till NCK att utveckla en anamnes för personal inom hälso- och sjukvården så att man kan upptäcka våldsutsatta tidigare även kallat screening. På punkt efter punkt har handlingsplanen ett förebyggande tänk, tycker jag. Det är nödvändigt att ingripa tidigt och se till att problemet inte uppstår. Jag letar i reservationerna, men jag ser inte några förslag från . 134 () replik: Då kanske ska byta glas i sina glasögon. I mitt anförande frågade jag faktiskt om domarutbildningarna. Det kommenterar du inte fastän jag har tagit upp det två gånger. Det är väldigt viktigt hur de hanterar detta, hur de bemöter och vilken kunskap en domare har. Det tycker jag är jätteviktigt, speciellt när det gäller de här målen. Man ska inte fråga hur de var klädda och kommentera det. Det är glädjande att du håller med mig om att könsmaktsordningen är ett problem. Så ser verkligheten ut. Upplysningsvis är det och Socialdemokraterna som stenhårt har drivit frågan om polisutbildningen. Det återstår att se om du får med dig på vagnen. Där kan ni få problem om man läser vad ministern har sagt. 135 () replik: tar upp domarutbildningen. Regeringen har ju gett i uppdrag att i samråd med berörda myndigheter utforma utbildningsprogram för att förbättra bemötandet av sexualbrottsoffer. Den utbildningen ska rikta sig till polismyndighet, åklagare och domstolar. I den obligatoriska domarutbildningen för blivande domare innan de får sina förordnanden ingår detta . Sedan har vi ett rättssystem i som innebär att domarnas utbildningsåtaganden, när domarna väl har fått sin domarfullmakt, är frivilliga. Jag tror att det är viktigt på något sätt att man värnar om domarnas självständighet eftersom vi inte kan ha ett system där domare ska rätta sig efter varje politisk trend. Sedan håller jag med om att det är oerhört viktigt att domarna har en god utbildning i dessa frågor, och vi vill utveckla det ännu mer. Men visst finns det ett patriarkaliskt tänk som varken eller jag tycker om. 136 () replik: Om någon läser bara reservationerna, kan jag tala om att detta står i ett särskilt yttrande som vi har tillsammans med . Jag tycker, precis som säger här, att det är viktigt med domarnas självständighet. Dessa krav kan vi ställa på polis och åklagare. Och i den nya utbildningen kommer detta in. Det finns ju med , men det skulle kanske vara bättre, om jag säger så. Domarkåren är ganska gammal . Vi vet att många domare ska gå i pension snart. De rår ju inte för sin ålder. Men man kan fråga sig vilka värderingar som de har växt upp med och hur de har uppfostrats. Jag tycker därför att man skulle kunna ställa krav på dem att genomgå en obligatorisk vidareutbildning, så att de inte får välja och vraka och säga ja eller nej. Jag tycker inte alls att det har med deras självständighet att göra. Ju mer de förkovrar sig, desto mer självständiga blir de. Det tycker i alla fall vi från . 137 () replik: Jag kan hålla med om att det är viktigt att domarna förkovrar sig och att de skaffar sig utbildning. Men problemet är att när domarna har fått sin fullmakt kan vi inte kräva att de ska genomgå viss utbildning. Det har den här slagit fast. Vi har diskuterat frågan om domarutbildning förut. Om vi vill ändra på det, då får vi ändra det grundläggande förhållandet mellan dömande och lagstiftande makt. Det kan vi i alla fall inte göra i handlingsplanen. Sedan är jag lite förvånad över att och hennes kolleger på något sätt har hängt upp nästan hela denna handlingsplan på könsmaktsordningen. Jag förstår inte det resonemanget. Hade jag varit hade jag möjligen tagit upp andra delar. Men hela detta resonemang om könsmaktsordningen är ungefär som diskussionen om feminism och vilka tolkningar som man gör kring feminism. 138 () replik: Har man den åsikten har man inte förstått så mycket. Då vet jag ungefär var jag har . Jag tänker därför inte orda mer om det. Däremot tänkte jag återigen ta upp detta med domarna och ge ett par exempel. Jag blir utsatt för mansvåld, blir misshandlad, slagen med hundkoppel och våldtagen och hamnar i en förhandlingssal och möter en domare som inte har en susning om hur det är utan har en egen föreställning i sitt huvud och ställer frågor till mig om vad jag hade på mig, hur full jag var, vad jag sade, om jag kanske flirtade lite. Om jag i stället ställs inför en domare som faktiskt har dessa vidareutbildningar och som vill ha kunskap om dessa saker och har satt sig in i dem, får jag ett helt annat bemötande. Jag tycker inte att det är rättvist att det ska vara ett lotteri när det gäller vilken domare som jag som våldtagen och misshandlad kvinna ställs inför. Är det någon som kan dessa saker och förstår vad jag talar om, eller är det någon som har valt bort den här vidareutbildningen? 139 i (m): Varje gång som vi öppnar tidningen möts vi alla av någon av de 17 kvinnor som dödas av en närstående, av någon av de 26 000 kvinnor som har misshandlats, av någon av de 4 700 personer som har anmält att de har våldtagits eller av någon av de tusentals personer som har utsatts för hedersrelaterat våld och förtryck. Bakom varje siffra finns det ett ansikte och en människa. Hon eller han heter , , , , , , eller . Hon eller han har tusen namn, hon eller han har tusen ansikten. De kommer från alla delar av landet, från alla typer av bakgrunder och från alla samhällsgrupper. Alla bär de på tragedier, öden och sår som har uppstått när rätten att bestämma över sig själv, sin kropp, sitt liv eller sin sexualitet inte har respekterats. Jag vill särskilt lyfta fram det hedersrelaterade våldet och förtrycket som är av kollektiv art. Det utövas av en grupp som gemensamt anser sig ha rätt att förtrycka. Det är könsöverskridande i den bemärkelsen att det drabbar såväl kvinnor som män, både som offer och förövare. Ofta är våldshandlingen planerad, och ibland kan det gå mellan så kallat beslut och verkställighet. Våldet förekommer inom olika kulturer oavsett etnisk eller religiös bakgrund. har jag från politiska talarstolar hört frasen aldrig mer , som kvinnor och män som har flytt från det reella våldet och förtrycket inte har fått det skydd som i realiteten krävs för att frasen ska kunna efterlevas. som frasen aldrig mer levererades av dåvarande demokrati- och integrationsminister från just en talarstol mötte jag en kvinna som flytt för sin kärleks skull. I den by som hon kom från fick ingen annan gifta sig innan hedern var återupprättad och hon var dödad. Denna kvinna hade därför en hel by efter sig, rent ut sagt. Hon hade flytt till vårt land, men i hade myndigheterna lämnat ut hennes adressuppgifter, och här i blev hon hotad med pistol. Så såg det ut i realiteten. Vi måste sluta leverera tomma fraser. Vi måste gå från ord till handling. Med bestämdhet vill jag hävda att det inte kan finnas någon som helst heder i att hota, förfölja, förtrycka eller döda sitt eget barn, sin kusin eller någon annan medmänniska. Därför gläds jag över att vi nu tar ett samlat grepp om frågan. Jag gläds över den handlingskraft som denna handlingsplan visar. Åtgärderna i handlingsplanen syftar bland annat till att stärka brottsoffrens rättigheter. Brottsoffren ska mötas av medkännande och professionalism av alla myndigheter oavsett var i landet de bor. ställs tydliga krav på att vi ska leva upp till svensk lag som stadgar att staten och kommunerna har ett yttersta ansvar att tillgodose utsatta kvinnors och mäns behov av skydd och stöd. I handlingsplanen tas det upp att ett ökat samarbete mellan de olika aktörerna är nödvändigt för att arbetet mot mäns våld mot kvinnor ska bli kraftfullt och effektivt. Dessutom ska hela rättskedjan polis, åklagare, domstolar och kriminalvård fungera på ett effektivt sätt. Polisen ska vara synlig och tillgänglig i hela landet. Poliserna ska bli 3 000 fler för att insatserna ska kunna ske tidigare, snabbare och tydligare. Rättsstatens förmåga att gripa och lagföra brottslingar ska bli bättre. En förutsättning för det är att människor som utsatts för brott vågar polisanmäla och fullfölja sin anmälan. Därför föreslås åtgärder som stärker brottsoffret under rättsprocessen. ses straffskalorna över så att det blir klart att samhället ser mycket strängt på mäns hot och våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Sist men inte minst måste arbetet vara förebyggande och vara sådant att man angriper roten till problemet. Det hedersrelaterade våldet kan och får aldrig accepteras. mister 15 personer livet i hederns namn. Det hedersrelaterade våldet finns såväl i , och som här i . lever människor i vårt land, här i , under ett ständigt hot från den egna familjen. Enligt länsstyrelsernas beräkningar lever 1 5002 000 personer under detta hot om våld och förtryck. För ungefär 200 personer anses hotet vara så stort att de behöver skyddat boende. Därför är det viktigt att länsstyrelsernas satsning på skyddat boende, kunskapsutveckling och förebyggande arbete fortsätter. gav regeringen länsstyrelserna i uppdrag att fortsätta att främja och lämna stöd till insatser för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck. Det är viktigt att rektorer, lärare och övrig personal tidigt kan tyda signalerna för att kunna upptäcka problemen. Därför är det positivt att ett myndighetsuppdrag kommer att ges för att erbjuda skolledare fortbildning i problematiken kring just hedersrelaterat våld och förtryck. Det är också viktigt att poliser har specifik kunskap om hedersrelaterat våld och förtryck. Det är av största vikt för att kunna bekämpa just denna typ av brottslighet. Därför har regeringen gett i uppdrag att vidta åtgärder för att öka polisens kompetens och förmåga att förebygga, upptäcka och utreda hedersrelaterad brottslighet. Om dessa tre konkreta åtgärder står det i handlingsplanen. Jag tycker att de är väldigt bra. Det är viktigt att vi med kraft motverkar det hedersrelaterade våldet och förtrycket ett våld och förtryck som ofta handlar om kontroll när det gäller vardagliga former såsom hur man klär sig, vem man umgås med eller vart man vill gå och var man rör sig. Det handlar också om livsval. Det handlar om vilket val av utbildning man vill göra och om jobb, kärlek eller val av livspartner. I handlingsplanen berörs en rad konkreta åtgärder som leder oss en bit på vägen i arbetet med att eliminera våldet, hotet och förtrycket. Den är inte uttömmande; det är fler åtgärder som vidtas men som inte finns med i handlingsplanen, och fler åtgärder behöver vidtas. Bland annat behöver vi se över möjligheterna till sekretessmarkeringar och förbättra skyddet för dem som flyr över landgränser för att söka skydd. Därför har vi anledning att i andra sammanhang återkomma till just de här frågorna. Även om handlingsplanen inte är heltäckande gläds jag över den handlingskraft som där visas. Genom insikt, kunskap och reella ekonomiska satsningar tar regeringen och vi i riksdag kampen för att avskaffa mäns våld mot kvinnor, det hedersrelaterade våldet och förtrycket samt våld i samkönade relationer på största allvar. Målet är att alla människor ska kunna leva fria från rädslan för att bli utsatta för våld och övergrepp, hot och förtryck. Med anledning av detta vill jag instämma i övriga alliansföreträdares yrkande om bifall till förslaget i betänkandet samt avslag på reservationerna. 140 (): Vissa människor slår andra människor. Andra människor blir slagna. Ungefär så platt är den grundläggande analysen i regeringens politik för att stoppa mäns våld mot kvinnor. Den analysen är inte bara banaliserande. Ännu viktigare är att den inte förser oss med de verktyg som vi som politiker men även myndigheter och frivilligorganisationer så desperat behöver för att bekämpa det allra grövsta könsförtrycket. Det är inte på grund av att vissa människor råkar slå andra människor och andra människor råkar bli slagna som i snitt 17 kvinnor mördas av en man de en gång älskat. 17 mördade kvinnor är ingen slump. Det handlar om makt, och det är det som är problemet med handlingsplanen. Ni ser inte överordningen och underordningen. Män som grupp är i samhället generellt sett överordnade kvinnor som grupp. Kvinnor som grupp är i samhället generellt sett underordnade män som grupp. Därför har män generellt sett mer makt. Vissa män använder den makten för att slå och kontrollera den kvinna som de lever i en nära relation med. Ser man den här över- och underordningen kan man göra någonting åt den. Och om man vill göra någonting åt den är man feminist, , och därför är det viktigt. För mig är det lika viktigt som att jag är socialdemokrat. Problemet med regeringen och utskottsmajoriteten är att de är ideologiskt förblindade. De kan inte se den här över- och underordningen. Då är det svårt att göra något åt den, även om ni med era förutsättningar har gjort ett bra försök. Då kan man stå bakom en regering med en jämställdhetsminister som vägrar kalla sig för feminist. Nej, det här handlar inte om en lek med ord. Det handlar om att de teoretiska förklaringsmodellerna är så viktiga för att förstå mäns våld mot kvinnor, för att förstå att det inte är ett isolerat eller individualiserat problem bland elaka män och kuvade kvinnor. Det är strukturer som samverkar. Därför är detta ett samhällsproblem. Men varför går hon då inte? Det brukar vara den vanligaste frågan i sådana här diskussioner. Varför går hon inte? Varför stannar en kvinna år kvar i en relation där hon blir psykiskt, fysiskt och sexuellt misshandlad? Den som tydligast har fått mig att förstå varför är , ordförande för första och största kvinnojour, Alla Kvinnors Hus här i . Hon brukar visa ett vitt A 4-papper och symboliserar det med vårt livsutrymme. Om vi utgår från att alla kvinnor och män såväl unga som gamla, såväl gula som blå har samma livsutrymme, ett A 4-papper, kan vi börja analysera vad som händer med en kvinna i en destruktiv situation. Vad händer innan hon blåslagen till exempel uppsöker Alla Kvinnors Hus? Situationen är klassisk. Kvinnan möter en man. De blir störtförälskade. Han är charmig, omhändertagande och kanske lite lite svartsjuk, men det uppfattas mest som gulligt. Relationen blir snabbt intensiv. Han säger att han älskar henne och att han skulle dö utan henne. Hon blir smickrad. De flyttar snart ihop de är ju så fruktansvärt kära. Men plötsligt börjar han ifrågasätta hennes manliga arbetskamrater och undrar om hon verkligen måste jobba med dem. Han börjar ifrågasätta att hon igen ska jobba över . Han ifrågasätter att de verkligen behöver umgås med hennes familj. De har det ju så mysigt tillsammans. Han undrar om hon verkligen måste gå på den där tjejmiddagen. när hon har varit på fest på jobbet anklagar han henne för att ha varit otrogen. När hon nekar blir han rosenrasande. Och där kommer det första slaget. Sedan kommer det andra slaget. Sedan har hon än mindre livsutrymme. Jämför vi det med vårt livsutrymme ser vi vad problemet blir. Till slut är livsutrymmet en hundradel av ditt eller mitt livsutrymme. Den här situationen kan fortsätta år , men vid det här laget känns våldet normalt för kvinnan. Hon har genomgått en så kallad normaliseringsprocess där hon fått veta att hon som människa saknar värde. Att med den illusionen och det lilla livsutrymmet våga resa sig och kontakta en kvinnojour är oerhört modigt. Därför är det så viktigt att i den här kammaren understryka att de kvinnor som har tagit sig makten och modet att lämna en våldsam nära relation är de riktiga hjältinnorna. Det här är inte bara en kvinnas historia. Det är nästan alla de kvinnors historia som har varit utsatta för våld i nära relationer. Man skulle kunna lägga karbonpapper mellan de här historierna för att beskriva den yttersta könsorättvisan i . Därför är det ett strukturellt samhällsproblem. Denna patriarkala överordning finns över hela världen. I tar den sig uttryck bland annat i 17 döda kvinnor . På andra håll i världen tar den sig uttryck i att familjen sätter sin heder till unga kvinnors kyskhet. Det är viktigt att poängtera att det är resultatet av antika rurala sedvänjor som faktiskt även fanns i före industrialiseringen. Så sent som i mitten av var det i en oerhörd skam, inte bara för kvinnan utan för hennes egen familj, om hon skulle bli gravid utanför äktenskapet och föda en så kallad oäkting. Det härskande hora- och madonnastigmat delar i vilken skolkorridor som helst i det här landet in unga kvinnor i fina tjejer och lössläppta tjejer, alltmedan unga män i lugn och ro får finna sin sexualitet. Därför menar jag att det i grunden är fel att exotifiera och överdrivet särskilja det hedersrelaterade förtrycket från det övriga våldet i nära relationer. Jag är besviken på både regeringens och utskottsmajoritetens sätt att särskilja det hedersrelaterade förtrycket från det övriga våldet. Förtrycket i sin natur härstammar från samma slags patriarkala förtryck som när de svenska kvinnorna blir slagna av svenska män. Många av de unga kvinnor som befinner sig i det hedersrelaterade förtrycket känner sig ännu mer stigmatiserade och utsatta för ett dubbelt förtryck, dels det hedersrelaterade förtrycket från sin familj, dels ett förtryck från den etniska majoritetsbefolkningen, som förväntar sig inte bara att hon totalt bryter med sin familj utan också att hon bryter med sin kultur och sin etniska identitet. Vi unga kvinnor med utländsk bakgrund är inte ett undantag i det svenska samhället. Vi är många som har levt större delen av våra liv här. En del av oss är födda här. Vi har precis samma rätt att definiera oss själva och våra liv som våra blonda och blåögda medsystrar. Om vi utsätts för förtryck kan det aldrig någonsin legitimeras med vare sig kultur eller religion. Jag har aldrig någonsin mött en kultur eller en religion som ger en far rätt att döda sin dotter. Det förtryck vi utsätts för är inte heller så oerhört fjärran från det förtryck som svenska kvinnor utsätts för. Men framför allt är hedersrelaterat förtryck inte ett invandrarproblem. Det är ett svenskt problem. Det är dags för mig att runda av, för min talartid börjar ta slut. Jag kan konstatera att regeringen och utskottsmajoriteten går emot beprövad forskning som finns på det här området när man vägrar att se de strukturella orsakerna till våld i nära relationer. Det handlar som sagt inte om någon som tyvärr slår, om någon som tyvärr blir slagen. Det handlar om maktstrukturer i samhället som gör att vissa män tar sig makten att slå. Det handlar om underordning, det handlar om överordning, det handlar om könsmaktsordning. Ser man den här över- och underordningen och kan man göra någonting åt den tycker jag att man har en skyldighet att göra det, och då har man en skyldighet att kalla sig för feminist. I det perspektivet hoppas jag verkligen att den jämställdhetsminister som vi har och som inte är feminist läser protokollet och tar det i beaktande. Innan jag slutar vill jag säga någonting om att den förra regeringen inte skulle ha tagit ett samlat grepp i de här frågorna. när jag som ung diskuterade just feminism och sådana frågor fanns det en minister som hette som i en socialdemokratisk regering lade fram en kvinnofridsproposition som tog ett samlat, radikalt och progressivt grepp i de här frågorna. Det var en av de första och var unik i världen. Sedan kom till exempel sexköpslagen som många i den nuvarande majoriteten då var emot. Nej, vi är inte bittra. Vi är inte ledsna. Vi tycker att det är bra att ni gör så mycket ni förmår och orkar, men vi hade gärna sett mer. Slutligen, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 1. (Applåder) I detta anförande instämde , , , , , , Elisebeht , och (alla s) samt och (båda v). 141 i (fp) replik: Jag får väl säga som jag sade i mitt anförande att jag tycker att många öppna dörrar slås in i Socialdemokraternas reservationer och även i tal. Handlingsplanen utgår från FN:s deklaration om mäns våld mot kvinnor.