prot · GV09127 · 2008-06-12 00:00:00 — Låt mig säga beträffande min argumentering om digital-tv-propositionen, som vi i stora delar återförvisade till regeringen, att just den här delen var ett argument mot det fri-tv-tänkande som regeringen hade i propositionen. Jag minns mycket väl att det var på det sättet. Det var ambitionen bakom detta, om man nu vill veta hur jag funderade i de sammanhangen. Det första pressmeddelandet, det som kom , undgick mig. Däremot funderade jag när regeringsbeslutet sedan kom 2006. Det som fick mig att göra anmälan om man nu vill veta mina funderingar var artikeln i ; det var ingen debattartikel utan en nyhetsartikel i tidningens kulturdel. Då tog jag kontakt med ett av de bolag som fick en fri-tv-kanal och frågade hur de hade uppfattat situationen. De hade uppfattat den just så, alltså att det skulle finnas en gräddfil för dem med fri-tv. Rättsläget var klart. Om regeringen då sagt att Radio- och skulle gynna fri-tv-kanaler hade jag inte haft mycket att anmäla, men gjorde man inte det. Man sade att man skulle fördela och redovisa en särfördelning på fri-tv- och betalkanaler. Däremot sade man inte i beslutet till Radio- och att det skulle finnas en gräddfil för fri-tv-kanaler. Det är det vi hänger upp oss på. Här gick ministern utöver vad instruktionen var till Radio- och . Svårare än så är det inte. 216 i (s) replik: Men han skriver: Jag tar initiativ för att få fram fler gratiskanaler. Givetvis fanns det ett utrymme. Regeringen tog ett initiativ för att göra något av utrymmet och skapa möjlighet för fler kanaler att få sändningstillstånd, både krypterade, som talade väldigt varmt för i debatten nischkanalerna fick inte påverkas och bli sidosteppade och gratiskanaler. Regelverket tillät att man ställde villkor. Radio- och fick ett tydligt uppdrag att redovisa vilka kanaler som hade tänkt att sända krypterat och vilka som hade tänkt att sända gratis. var det också så att det inte bara var gratiskanaler som fick utrymme. Det var både krypterade kanaler och gratiskanaler. Därför kan vi inte anse att det var på detta sätt enligt då gällande regelverk. Hade det varit nu gällande regelverk hade det varit något helt annat. fungerar det inte alls på det viset. Men då fanns det möjligheter att ställa villkor. 217 () replik: hör inte vad jag säger. Jag sade att regelverket hade tillåtit att man gjort en särbehandling av fri-tv i beslutet till Radio- och . Men det gjorde inte regeringen, utan man lade detta som ett neutralt beslut till Radio- och . Det stod inte att man skulle gynna fri-tv-kanalerna. Men det är det som framgår av pressmeddelandet och uttalandet från kulturministern i samband med uppdraget. Det bekräftas sedan i två omgångar. Vi hänvisar till Radio- och beslut som sedan kom. Kulturministern bekräftade sin inställning ytterligare när resultatet kom. Det är den biten. Om nu regeringen hade ambitionen att man skulle prioritera fri-tv-kanalerna, och det hade man rätt till, skulle det också ligga i beslutet, inte utanför. Så enkelt är det. Statsminister ansvar för krishanteringen i Statsrådsberedningen (avsnitt 7.1) 218 (): Vi är framme vid den näst sista deldebatten under den här långa dagen när det gäller KU:s granskningsbetänkanden. gäller det statsministerns ansvar för krisberedskapen i . Den frågan är för övrigt uppe till allmän diskussion på annat sätt just . Jag har läst en tidningsartikel där , som vi har pratat mycket om i andra sammanhang, kraftigt kritiserar regeringen för bristande ledarskap när det handlar om krisberedskapen. Bristerna är allvarliga och i samband med en omfattande samhällskris kan de få förödande konsekvenser för medborgarnas liv och hälsa samt samhällets vitala funktioner, skriver . Det är en fråga som vi säkert lär få anledning att återkomma till ett antal gånger i , ser jag framför mig. Denna granskning handlar om , när statsministerns statssekreterare påträffades och fotograferades kraftigt berusad på en krog. Det hade väl inte varit så mycket att säga om det ifall det bara hade varit det. Alla har rätt till ett privatliv, och alla har som statssekreterare, kanske till och med som statsråd, rätt att slå sig lösa och festa till det lite. Vi är inga tråkmånsar på det sättet. Hade det bara varit på krogen hade det här aldrig blivit en fråga för oss. Men visade det sig att hade jouren den kvällen i krisberedskapsorganisation. Då kommer saken i ett helt annat läge. När det sedan visade sig hur mycket Schenström hade druckit blev situationen omöjlig. Hon fick lämna sin tjänst . Då uppkommer frågorna kring hur krisberedskapen egentligen ser ut i . Då uppkommer frågan om statsministern hade ansvar för det. Då uppkommer frågan hur det egentligen går till på Statsrådsberedningen , när man utser folk till viktiga poster och försäkrar sig om att de som får posterna och ansvaret också känner till sitt ansvar och är medvetna om det. Men först några frågor om roll i krisorganisationen, om statsministerns statssekreterares roll i krisorganisationen. Statsrådsberedningen leder och fördelar arbetet i . Till exempel klargör man vilka ansvarsområden som departementen har. Statssekreteraren i Statsrådsberedningen leder och fördelar arbetet i Statsrådsberedningen. Statssekreteraren i Statsrådsberedningen har alltså en central funktion för hur hela fungerar. Den funktionen har hon också i en krisorganisation i ett krisläge. Det är en helt central roll. I ett sådant läge ska dessutom denna statssekreterare kunna leda en statssekreterargrupp som i ett krisläge kan komma att bli ytterst operativ för att försöka hantera en kris. Och glöm inte att vi faktiskt har haft sådana kriser. Jag tänker inte bara på . Det är den som vi kanske tänker på närmast. Men vi har haft ett utrikesministermord och ett statsministermord. De är också exempel på kriser där det skulle ha kunnat visa sig vara betydligt värre saker som var på väg än bara själva mordet, kanske också ett led i en större terroristattack. I ett sådant läge prövas också krisorganisation. här och statssekreterarens roll i de här lägena är det som vi har tittat på. Den statssekreterare som har jouren i sådana här lägen ska alltså kunna rycka in för att leda och fördela arbetet i ett krisläge. Då får man inte vara full. Så enkelt är det. Statsministern försökte i sina svar till oss tona ned hennes roll. Han sade att ansvaret inte ligger på en enda person. Underförstått: Därför gjorde det inte så mycket om hon var berusad på jouren. Det fanns andra som kanske kunde sköta hennes arbete i stället. Det är för det första fel i sak. Statssekreteraren har en central roll i en kris. Det hävdades inte minst från borgerligt håll i samband med tsunamigranskningen, där man tittade speciellt på . Samma måttstock måste gälla här. För det andra är det säkert väldigt egendomligt för landets alla andra jourhavande yrkesgrupper att höra att det inte behöver vara så allvarligt om man är full under jouren. Om man är läkare och är full under jouren är det inte så farligt, för det finns ju andra läkare som kan jobba i stället. Om man är brandman och är full under jouren är det inte så farligt; det finns säkert andra som kan kallas in i stället. Statsministerns resonemang att man bara kan överlåta uppgifterna till någon annan är knepigt. Det blev inte bättre, tycker jag, när som enda statssekreterare någonsin vägrade att komma till en utfrågning i . Då sade statsministern att han förstod detta mycket väl, eftersom det då skulle kunna bli spektakel. På en och samma gång klarade statsministern då av att a)döma ut kontrollmakt som spektakel, b)lägga sig i hur denna kontrollmakt ska utövas och c)lägga sig i detta ärende, som dessutom rörde honom själv. är ingen domstol. Men statsministerns agerande är nästan som om en åtalad skulle lägga sig i vilka vittnen som blir kallade i en rättegång. Det är inte särskilt begåvat att göra så. Vi skiljer oss från majoritetens skrivningar på två punkter. Den första är att vi anser att också statsministern hade ansvar för att uppenbarligen inte förstått vad det innebar att ha jouren. Han hade inte försäkrat sig ordentligt om det. Det är, om man så vill, en parallell till det ärende som gällde och . Där sade KU att ett statsråd har ett övergripande ansvar för hur deras myndigheter agerar. Och det som gäller mellan statsråd och myndigheter gäller rimligen i ännu högre utsträckning i förhållandet mellan statsråd och statssekreterare, över vilket statsrådet har direkt ledningsansvar. Dessutom är det så att statsministern är chef över . Han har ett direkt ledningsansvar över krisberedskapsorganisation, vilket man inte har när det gäller enskilda myndigheter. Men återigen: De borgerliga anmärker gärna på socialdemokrater, men borgerliga statsråd anses vara vita som snö, särskilt statsministern. Det är vi vana vid. betänkanden är också uppbyggda så. Men på den andra punkten där vi skiljer oss åt blev jag faktiskt ännu mer förundrad. Då gäller frågan om Schenström över huvud taget var berusad. Det kan vi inte veta, för det har vi inte utrett, säger majoriteten. Det tycker jag nog är anmärkningsvärt. Majoriteten menar underförstått att det är mycket möjligt att hon hade kunnat leda statssekreterargrupper om det hade blivit en jordbävning eller om statsministern hade blivit skjuten . Vad vet vi? Det har vi inte utrett. Det räcker med att se på bilderna och lyssna på de vittnesmål som fanns. Om det dessutom hade varit så att hon inte hade gjort något fel, varför avgick hon då? Då hade hon kunnat sitta kvar. De skrivningarna borde ni ha funderat över ytterligare en smula i majoriteten. Först ifrågasatte statsministern om hon över huvud taget hade varit berusad. När sedan krognotan kom fram och det blev övertydligt fick Schenström gå. Då blev det tydligt att det hade gjorts ett fel. När man nu från KU-majoriteten försöker att låtsas om att man inte vet därför att man inte har utrett det blir det faktiskt lite löjligt. Vi tycker nog att allt pekar på att hon inte var i stånd att leda krisgrupper. Det har hon i praktiken medgett genom att själv avgå, och rent sunt förnuft talar för det. Men KU-majoriteten väljer att stänga både öron och ögon och vill inte se. Vi har inte utrett frågan. Mycket ska man läsa. sade tidigare här att politik är det möjligas konst. när man läser en del saker blir också politik det löjligas konst. Med det vill jag yrka på godkännande av motiveringen i reservation nr 10. 219 (): Detta är en fråga som handlar om vad som kan finnas i glaset och dess påverkan. Ärendet grundar sig på en anmälan som vårt språkrör har gjort. Han ville att KU skulle granska hur ansvaret för krishanteringen såg ut det aktuella datumet . Han ville även att vi skulle granska hur statsministern agerade och hur krishanteringen skulle ha fungerat i händelse av en kris. Statsministern har inte bara ett formellt ansvar utan också ett politiskt ansvar. tillsattes en särskild utredare med uppdraget att utreda och lämna förslag till en närmare utformning av ett system med en krisledande myndighet. Med statsministern i spetsen beslutade den moderatledda regeringen att utredningen skulle upphöra. Det skulle lämnas en skriftlig sammanställning av det grundmaterial som tagits fram. Sammanställningen skulle inte innehålla några förslag. Det gör att den här händelsen i högsta grad är personlig för statsministern. Jag tycker att det som hänt är en ganska tråkig historia. Den har antagligen skadat förtroendet för regeringen och statsministern men även för krishanteringsförmåga, speciellt efter tsunamikatastrofen. Jag tror att det var ganska många som dagarna efter det som hände ställde sig frågan vad som hade hänt om det varit en kris. Hur hade krisorganisationen fungerat? Var fanns statsministerns ansvar för denna? Jag vill återgå till . Det var en ganska vanlig dag för de flesta av oss, misstänker jag. Som tur var hände inget krisartat i eller för den delen någon annanstans i världen. Jag skulle vilja återvända till de bilder som fanns dagen efter av ett par som syntes pussa och krama varandra. Den tillfällige partnern från som var med vid tillfället uttryckte att han ansåg att statssekreteraren inte var redlös men jävligt glad i hatten. Det är naturligtvis ingen bra bild av regeringens högste tjänsteman. Det må vara hänt, och det har säkert hänt de flesta av oss, att vi går ut på krogen . Alkohol kan vi också hänge oss åt. Det är helt okej. Inte heller vem jag går ut med på krogen är av särskilt allmänt intresse eller spektakulärt. Men det handlar nu om att statsministern ska kunna lita på det omdöme som finns hos statssekreteraren. Det finns anledning att fundera på vilken ordning och reda som rått hos . Det var en ordning och reda som uppenbarligen lett till att fick sparken. Det är intressant att undra, och det svarade statsministern också på under utfrågningen, om han trodde att något sådant här skulle kunna hända hos regeringen. Hur kan hon ha gått på krogen och intagit alkohol trots det tunga ansvar som hon skulle ha vid en akut krisartad situation av stora mått i ? Var det en engångshändelse eller någon tillfällig slapphet som drabbade henne? Eller fanns det något slags slapphetskultur hos Statsrådsberedningen? Det är naturligtvis så att vi har svagheter som människor. Finns det några åtgärder som kan vidtas i efterhand för att sådana här saker inte ska hända, det vill säga att någon under arbetstid och med ett stort tungt ansvar intar alkohol? I vilken annan situation som helst skulle det betraktas som allvarligt. Om till exempel mina barn skulle åka en skolbuss eller en vanlig buss där föraren var alkoholpåverkad skulle jag troligtvis bli väldigt arg. Var det en skolbuss så skulle jag ta kontakt med skolan och tillse att de hädanefter har sådana regler att detta inte kan upprepas. Med anledning av det som framkommit under granskningen anser jag att statsministern har ett ansvar för att krisorganisationen inte var fullt ut funktionsduglig. Jag yrkar på godkännande av motiveringen i reservation 10. 220 PER (): Låt mig börja med en sammanfattning. Jag ska försöka att vara kortfattad över huvud taget. Däremot har jag satt upp mig för några ytterligare minuters talartid sist i debatten för att bemöta de ständiga påståendena om att vi ägnar oss åt politisering i den här debatten och i vårt arbete i KU. Den granskning som vi nu ägnar oss åt avser dels krishanteringsorganisationen i , dels statsministerns agerande för att kunna hantera en eventuell kris. Utgångspunkterna i granskningen är fokus på statsministerns konstitutionella ansvar men däremot inte lämpligheten i en enskild persons agerande. Eftersom det är detta det handlar om kommer utskottet fram till att det inte finns någon brist i statsministerns agerande. Statsministern kände nämligen till sitt ansvar för jour- och beredskapsorganisationen. Han gjorde vad han kunde för att se till att befattningshavarna kände till vilket ansvar de hade och agerade utifrån detta. Jag kan återkomma till detaljer i majoritetens ställningstagande om så behövs senare i debatten. Vi kan bara konstatera att det faktiskt har blivit en klar förbättring i krishanteringen i Statsrådsberedningen sedan . Det är delvis Socialdemokraternas förtjänst. Det har hänt positiva saker efter . Det gäller till exempel enheten för beredskap och analys. Den hade en viktig funktion i det här fallet. Men det var också väldigt många fler som varit involverade om det hade blivit en kris. Det innebär inte att inte statsministerns statssekreterare hade en central roll i att leda och fördela arbetet i Statsrådsberedningen i händelse av en kris. Det hade hon. Men vi kommer ändå fram till att statsministern har gjort vad han har kunnat för att se till att både statsministerns statssekreterare och andra har gjort vad de skulle. Han har sett till att de har haft kunskap om vad som gäller. Om vi tittar på övandet har de också haft fler krisövningar än vad den socialdemokratiska regeringen hade . Jag skulle vilja säga att den nuvarande alliansregeringen nog har klarat av fler under sina . Man har alltså haft fler övningar, och vi vet att statsministerns statssekreterare var närvarande och aktiv på dessa. Vi vet också att statsministern har gjort vad han har kunnat för att alla ska känna till det ansvar som åvilar dem. Det har med andra ord inte i granskningen kommit fram någonting som tyder på att statsministern har åsidosatt sitt ansvar. Jag ska passa på att ta upp ett par saker som nämnde i sitt anförande. Det är att statsministern dels skulle ha sagt att det här skulle bli ett spektakel, dels att det var rätt av att inte komma till KU:s utfrågning. Jag tror faktiskt att statsministern använde samma uttryck som jag själv använde, och det är ett helt annat. Han sade att han hade förståelse för att statsministerns statssekreterare inte kom. Det är faktiskt en annan sak. Jag har fått frågor om ifall det skulle ha blivit ett spektakel. Jag har svarat ja. Men jag har också lagt till att jag tror att spektaklet inte hade varit under de som KU hade haft sin utfrågning. Jag tror att det hade varit halvtimmen före utfrågningen och timmen efter utfrågningen. Jag tror faktiskt att KU och KU:s ledamöter hade kunnat ha en utfrågning av statsministerns statssekreterare på ett sätt som inte alls hade varit ett spektakel. Jag är dock inte säker på att det hade givit svar på fler frågor än de svar vi fick av statsministerns statssekreterare i skriftlig form. Vi kunde skriva precis hur många frågor som helst, och vi fick svar på de frågor vi ställde. Jag ska försöka hålla mina talarminuter den här gången, men det kanske inte blir så lätt. Jag är ändå lite glad att inte är domare i en svensk domstol. Ett par vittnen, en kvällstidningsbild och någon avgår. Då är man automatiskt skyldig; man behöver inte ens ha en rättegång. Det handlar kanske snarare om att statsministerns statssekreterare avgick därför att hon inte längre hade statsministerns förtroende. Jag tänker återkomma till diskussionen om huruvida vi i majoriteten ser alla statsråd som snövita och om det är vi som ägnar oss åt all politisering i KU. Annars finns det risk att det blir två debatter i en. 221 () replik: Först har vi det här med att inte kom till utfrågningen. När jag fick frågan från medierna i den situationen sade jag två saker. Det ena var att det är anmärkningsvärt. Det andra var att det försvårar vårt arbete. Det var två återhållsamma kommentarer om man jämför med hur det skulle ha varit under förra mandatperioden om en socialdemokratisk statssekreterare hade vägrat att komma till utfrågningen av . Jag vet ju hur det var. Jag vet hur ni körde spelet då och vilket tonläge som ni hade. Jag var återhållsam i diskussionen och sade att det var anmärkningsvärt och att det försvårade vårt arbete. De två sakerna sade jag, och ingenting annat. Vad ni hade gjort i en motsvarande situation vågar jag inte ens tänka på. Jag kommer ihåg hur kampanjerna gick under förra mandatperioden och hur man skulle släpa människor i smutsen. Det kommer vi aldrig att göra under vår granskning. Jag var noga med att påpeka att vi egentligen inte var ute efter att reda ut vad det var som hade hänt den där kvällen, hur mycket man hade druckit och så vidare. Vi anser att det är självklart med ledning av den information vi hade att hon förmodligen inte var i stånd att leda statssekreterargruppen. Vi tyckte inte att vi behövde grotta ned oss mer i det snaskeriet. Det var inte den typen av frågor vi ville ställa, utan vi ville ställa frågor om statsministerns roll och vad han hade gjort. Jag tycker att det är helt otroligt att ni nu när ni har skrivit ihop er i majoriteten inte ens kan vidgå en sådan sak att hon förmodligen inte var i stånd att leda statssekreterargruppen om det hade blivit en ordentlig kris. Ni säger att ni inte har utrett frågan. Nej, jag trodde faktiskt att det var ganska självklart. Jag tror att ni i den här majoritetskonstellationen i KU är de enda människorna i hela vårt land som tvivlar på den saken och som tycker att hon kanske till och med hade kunnat leda i en kris. Jag tror det inte. 222 PER () replik: Det är vad sade nu i vår debatt här som jag reagerar på. Jag följer inte riktigt alla de pressmeddelanden och de uttalanden han gör i själva debatten i samband med ärendets progress. Det jag pratade om är vad han sade här och och inte huruvida han var återhållsam och en nobel person tidigare. Det är utomordentligt bra om så var fallet, men det var absolut inte det jag syftade på. 223 () replik: Per får väl en chans till att svara på min fråga då, när han inte ens vill vidgå att förmodligen hade gjort fel. Varför avgick hon då? Ni orkar inte ens skriva att hon förmodligen inte hade varit i stånd att leda i en kris. Jag tycker att det är rätt självklart. Ta nu chansen i nästa replik, Per , och utveckla det där lite grann! För min del är det självklart att det var på det sättet. Men ni tvivlar på det. Utveckla också en annan sak; det gäller detta med ansvar. Vi har haft en diskussion här om huruvida statsråd har ansvar för sina myndigheter. Vi har sagt att de har ett övergripande ansvar för sina myndigheter. Det gäller frågan om och . Men när det gäller har han tydligen inte ens ansvar för sin närmaste person, om man ska ledas av er, och än mindre för krisberedskap. Han har inget som helst ansvar när det fallerar inte ens ett övergripande ansvar. Han har gjort allt som faller på hans ansvar, och han är därmed enligt ert sätt att se det vit som snö. Här är det två olika måttstockar en måttstock som ni mäter och med och en annan måttstock som ni mäter med. Ni har visat tidigare att och är de två frälse statsråden när det gäller och majoriteten. De ska inte få några anmärkningar emot sig. Det kvittar egentligen vad de gör. Vi begär inte mycket. Vi begär bara att alla regeringar ska behandlas lika, och inte med olika måttstock. 224 PER () replik: Jag tror att någon annan ur alliansen kan läsa högt ur vårt ställningstagande. Där framgår det att statsministern har ett övergripande ansvar och så vidare. Jag har inte tillräckligt med tid för att leta fram det och läsa högt för dig, . Men det står tydligt i vårt ställningstagande. Det gäller också huruvida statsministerns statssekreterare hade kunnat leda eller inte leda i samband med en kris. Det vet vi faktiskt inte. Jag vill inte spekulera. Det är fullt möjligt att den bedömning som gör hade varit riktig. Det är fullt möjligt att den inte hade varit riktig. Det vet vi inte. 225 (): Pussbilden på statsministerns statssekreterare är säkert känd för de allra flesta, men det är inte pussbilden granskar; detta är en uppgift för den tredje statsmakten. Det har granskat är hur ansvaret för krishantering varit organiserat samt hur statsministern agerat för att krishanteringen skulle ha fungerat om en kris inträffat. och alliansmajoriteten i har kommit fram till ett gemensamt ställningstagande, vilket stärker min tro på att vi är konstitutionellt stringenta. Utskottets slutsats var i korthet att det fanns ett jour- och beredskapssystem inom Statsrådsberedningen där både politiska och opolitiska tjänstemän ingick. Den högst ansvariga politiska tjänstemannen var, och är fortfarande, statsministerns statssekreterare. De opolitiska tjänstemännen ingick i vad som kallades , enheten för beredskap och analys. Det var i första hand den opolitiska delen av krisberedskapssystemet som skulle nås av larm och information om eventuella kriser samt bedöma kriserna och stödja beslutsfattare med lägesrapporter och analyser. Vi i utskottet har kunnat konstatera att statsministern kände till sitt ansvar som ytterst ansvarig för att krisberedskapen i fungerar. Vi har även kunnat konstatera att han också agerat på ett sådant sätt att krisberedskapen inom varit god. KU granskar dock skeenden i efterhand, och majoriteten avstår därför från att göra hypotetiska bedömningar av om detta system i praktiken skulle ha fungerat om en kris hade inträffat någon sådan inträffade ju som bekant inte den aktuella kvällen.