prot · GV09127 · 2008-06-12 00:00:00 — Anmälan tog upp frågan om hot om repressalier mot utifrån deras agerande i den så kallade Vaxholmstvisten, där stöttade företaget. Vad som kom fram i utfrågningen av Svenskt Näringslivs representant var att han uppfattade att de statssekreterare som var närvarande vid mötet tyckte att organisationen motarbetade de statliga företagens intressen. Det var vad , representant för , uppfattade. Vi har inte fått fram något annat, något konkret hot eller annat uttalande. Därför är det svårt att peka ut att det skulle ha skett otillbörlig styrning från statsråden. Det finns en sådan enkel fråga som att skicka brev. Ett statsråd i nuvarande regeringen, , använde regeringens papper när han skulle skicka ut information till sin lokala organisation, , i . Detaljerna för regeringens arbete är inte på den nivån att det står exakt att det här får man använda brevpapper till, det här får man använda gemen till och att pennan inte får användas för att skriva något privat och så vidare. Det är självklart att styrningen inte är sådan i regeringsformen. Det ska naturligtvis finnas ett sunt förnuft. I det här fallet har det inte skett senare av någon av representanterna i regeringen. Det är tydligt att det var ett misstag. Det finns dock inga riktlinjer. Det är möjligt att det skulle finnas fler riktlinjer på detaljnivå från regeringens sida. Men vi var eniga om att det inte var så bra. , den förre justitieministern, har blivit anmäld för att ha utövat ministerstyre utifrån att han efter sin tjänstgöringsperiod uttryckte i medierna att man måste styra, jämka och kompromissa polisens arbete. Det normala sättet att styra en myndighet i det här fallet polisen är via regleringsbrev, regeringsbeslut, förordningar eller på annat sätt. Det kan vara lagstiftningsförslag till eller personutnämningar. Utskottet konstaterade att det ägnades mycket tid åt vad som uppfattades som en styrning. Men det är ett naturligt inslag i ett statsråds utövande av sitt tjänsteuppdrag att ha kontakter i polisorganisationen i olika sammanhang och på olika ställen i landet. Det kunde inte ha någon åsikt om. Däremot spelade en roll i den föregående regeringen, och han har även spelat en roll i opposition. Dock kan vi inte anklaga honom för att styra för mycket. Vi måste se hans insatser som att han är lämpad för att hålla på med fotboll. Jag måste passa på tillfället att kommentera gårdagens händelse när regeringen och oppositionen spelade sin årliga fotbollsmatch. Oppositionen, det vill säga , nätade . Det räckte för att det skulle bli en vinst med 31 över regeringen. Jag beundrar kämpainsatsen från regeringens sida. Jag kan dock inte vara lika hängiven som vissa i regeringens lag som springer omkring i orangefärgat hår, men jag ärar regeringens lag genom att dagen till ära bära någon typ av alliansfärg. 20 () replik: Vi ska inte spela fotboll , men kanske vid något annat tillfälle. fick den uppfattningen av mötet , då han fick information av två statssekreterare, att regeringen ogillade Svenskt Näringslivs stöd till det lettiska företaget och skulle utreda om statligt ägda bolag ska fortsätta att vara med i . Hur tolkar du dessa två budskap vid ett och samma möte? Det var dessutom väldigt formellt. Vi har fått veta av , dåvarande arbetslivsminister, att man mycket ofta träffade i mycket informella sammanhang. Men det här var något annat. Han blev uppkallad till , och två statssekreterare informerade om detta. Det hade redan sagts i olika uttalanden, men man ville formalisera budskapet. Är det inte rimligt att tolka det så som han gjorde, att det fanns ett hot om repressalier, att företagen skulle tvingas lämna därför att man ogillade ett visst beteende från Svenskt Näringslivs sida? Är det inte rimligt? 21 () replik: Jag tycker ändå att det av den utfrågning vi hade av Svenskt Näringslivs representant, , framgick ganska tydligt att det var just de här orden han uppehöll sig vid, det som framfördes, att organisationen motarbetar de statliga företagens intressen. Det var den uppfattning han fick från statssekreterarna. Han fick naturligtvis också uppfattningen att de skulle kunna ifrågasätta vilka medlemsorganisationer som statliga bolag är med i. Det är naturligtvis fritt, upp till dem. Det här kan ändå inte ses som att vad en regering gör efter en händelse är någonting annat än vad som sker vid en sådan här träff. Vi hade även möjlighet att fråga om morgonträffarna när och satt och drack kaffe. De försökte ha ett väldigt öppenhjärtigt samtal om olika saker i politiken. Det framgick inte att i det sammanhanget frågade vad syftet med mötet var. Skulle han se det som något hot? Skulle han se det som repressalier eller någonting annat? Detta framgår inte, och därför är det svårt att hitta just att detta var ett aktuellt fall av styre som inte skulle få förekomma. 22 () replik: Här har vi följande situation. Det pågår en rättsprocess där Svenskt Näringslivs ekonomiska stöd till en av parterna är helt avgörande. går två ministrar ut och säger att de ogillar det, att de ska överväga om statliga företag ska fortsätta att vara med i , just på grund av att detta hot, som de säger, mot de statligt ägda bolagen bestod i att hjälpte det lettiska företaget. Det fanns inte någon annan anledning vi har åtminstone inte fått reda på något annat. Du menar att på något sätt uppfattade de här två budskapen fel eller konstigt. Jag menar att det inte finns något annat sätt att tolka detta än att regeringen ville förmedla: Fortsätter ni att göra så ska vi tvinga de statliga bolagen att lämna . Dessa är mycket viktiga för . Företagen betalar till organisationen, vilket är en femtedel av inkomsterna. Man skulle alltså ha kunnat orsaka en ganska påtaglig ekonomisk skada vad gäller Svenskt Näringslivs finansiering. Man blandar ihop båda dessa saker. Hur kan det uppfattas på något annat sätt? Dessutom säger vi i betänkandet att om det pågår en rättsprocess mellan två privata parter ska statens representanter vara mycket försiktiga med vad de gör. Om de skulle påverka utfallet av en rättsprocess har vi någonting som är otroligt allvarligt. Det heter illojal maktutövning, och det hotar hela rättsväsendets oberoende. 23 () replik: Huruvida regeringen ska vara extra försiktig i samband med att det pågår en rättsprocess jag vet inte riktigt om det håller. Regeringen ska naturligtvis agera utifrån vad deras egen dagordning innehåller. De ska helst inte ta hänsyn till vad som händer i olika rättsprocesser på det sättet, utan de ska fortsätta att agera enligt den agenda de har. Jag tolkade det som att var väldigt tydlig med att han inte alls hade någon avsikt att detta skulle vara ett slags hot, att han inte hade hört från att detta skulle vara ett hot på grund av att de från agerade så här i Vaxholmstvisten. Jag uppfattade inte heller att hade uppfattat det som att detta i så fall skulle vara det enda allenarådande, som skulle påverka och så vidare. Som också påpekade, överväger regeringen olika frågor. Det kan vara utifrån att driver den eller den frågan. Det måste vara en självklar roll för regeringen som ägare av olika bolag att kunna se över var och varför de är med. Vi kan inte ta hänsyn till att detta skulle utgöra 60 miljoner i medlemsavgifter för och hur stort eller litet det kan vara. Vi kan inte ange procent, att det är 50 eller 93 procents påverkan på Svenskt Näringslivs budget. Vi måste se till detta att regeringen gör överväganden för sina statliga bolag. Vi kan inte från utskottet konstatera att det har varit den formen av hot och repressalier, i alla fall inte av det som har kommit fram. Utrikesminister agerande i fråga om en europeisk Kosovostrategi (avsnitt 1.1) 24 (): Jag vill börja med att yrka på godkännande av anmälan i vår reservation nr 1. Den här frågan gäller, som Per nämnde i sin inledning, en mycket intressant frågeställning om förhållandet mellan riksdag och regering. Grunden för anmälan, och för ärendet, är regeringsformen 10 kap. 6 § där det stadgas att regeringen skall fortlöpande informera och samråda med organ som utses av om vad som sker inom ramen för samarbetet i Europeiska unionen. Den informations- och samrådsplikten är viktig. Det är en fråga om demokratisk förankring. Innan regeringen lägger fram syn i olika frågor i EU-samarbetet ska det föredras i . Det ska inte komma som en överraskning för vad regeringen har sagt eller gjort i . Det gäller i alla EU-frågor, men det gäller kanske alldeles särskilt i utrikespolitiska frågor och i frågor av stor säkerhetspolitisk vikt. Där har vi , sedan långt före EU-inträdet, en tradition i av att försöka förankra sådana ställningstaganden i en bred majoritet i . Den traditionen har upprätthållits av både socialdemokratiska och borgerliga regeringar genom decennierna. Det har varit viktigt för . Ingen regering, oavsett partifärg, ska få föra en självsvåldig utrikespolitik byggd på hemlighetsmakeri. Därför måste informeras om väsentliga svenska positioner och ställningstaganden. Men det är dessvärre det som inte skett här, när det gäller Kosovofrågan. Den 7 och höll sammanträden, och då informerade regeringen om kommande möten med EU:s utrikesministrar och EU:s stats- och regeringschefer. Vid de tillfällena berördes Kosovo, men inte ett ord sades om att ämnade ta ett särskilt initiativ i frågan. Det fick ledamöterna i stället läsa om i tidningen efteråt, och då i efterhand, efter det att den strategi som man tagit fram hade spritt sig i EU-kretsen. Då fick man veta att hade utarbetat en särskild, detaljerad strategi för Kosovofrågan som sedan cirkulerades i EU-kretsen. Om det hade, som sagt, inte sagts ett ord, vare sig i eller i utrikesutskottet . Så ska det inte gå till. Ledamöterna av de organ som har utsett att följa EU-frågorna ska inte behöva läsa om väsentliga svenska förslag i efterhand i tidningen. De ska ha beretts möjlighet att diskutera dem med regeringen före. Det gäller förstås alldeles särskilt när det är en fråga som är av så stor vikt som Kosovofrågan. Frågan om Kosovos ställning, om det ska vara en självständig stat eller en del av , har varit en av de senaste årens allra mest laddade frågor på vår kontinent efterbörden av , starka motsättningar mellan folkgrupperna, mycket starka stormaktsintressen involverade och mycket svåra principiella överväganden som gäller hur folkrätten ska uttolkas. Kosovofrågan är som sådan en krutdurk som världssamfundet har försökt hantera . föreslog FN-sändebudet en väg framåt. Detsamma gjorde i . Jag deltog själv i ett antal diskussioner i Kosovofrågan i Europarådsförsamlingen med serber, ryssar, fransmän och britter, och det var alldeles uppenbart att låsningarna i den här frågan var starka och djupa. Det är alltså en stor och känslig fråga, och det gör det enligt vår uppfattning än mer uppenbart att om tänkte ta ett initiativ i detta skulle också informeras. Då skulle man ges möjlighet att ge sina synpunkter, allt enligt 10 kap. 6 § regeringsformen. tycker dessvärre den borgerliga majoriteten i KU inte det, och det är faktiskt ganska underligt. I motsvarande situationer när socialdemokratiska regeringar har granskats av KU har borgerligheten inte dragit sig för att anmärka på bristande förankring i . Här blir det tydligt att den borgerliga majoriteten håller sig med två måttstockar. Hos tidigare socialdemokratiska statsråd hittar man gärna brister, men när det gäller den nya borgerliga regeringen ser man mellan fingrarna. , socialdemokratiska statsråd är fulla av fel, medan borgerliga statsråd är vita som snö. Det var KU-majoritetens linje . Tendensen är dessvärre densamma . Av de borgerliga statsråden är det två som majoriteten absolut inte vill anmärka på. Det ena är statsministern, det andra är , utrikesministern. De tycks ha en egen fil i den granskning som KU gör. Det är klart att det då blir rätt krystade argument som man får dra fram om man vill fria Bildt från ett sådant här felsteg. Framför allt är det tre argument som jag ser att man från borgerlighetens sida använder sig av när man vill göra gällande att Bildt inte har gjort något fel. Det första är att man säger att riksdagsordningen har ändrats så att bara ska behandla sådant som ska bli föremål för beslut i ministerrådet. Det är riktigt att riksdagsordningen har ändrats, men själva syftet med de ändringar som gjordes var inte att minska regeringens informations- och samrådsplikt. Tvärtom var det att se till att via fackutskotten kunde komma in tidigare i processen. I det här fallet borde det vara än mer rimligt att åtminstone utrikesutskottet hade fått se Kosovostrategin före. Argumentet med riksdagsordningen faller platt. Det andra argumentet är att regeringen visst har informerat om sin syn på Kosovo. Det är riktigt att frågan har varit uppe i och också övergripande i utrikesutskottet . Men återigen: Ingen i fick se den Kosovostrategi som skickade ut till övriga EU-länder. Där har det brustit. Om detta sades det inte ett ord på de möten som föregick det, möten med regeringscheferna och utrikesministern . Det tredje argumentet är på många sätt kanske det mest anmärkningsvärda. Det gäller synen på non-papers, icke-papper. Här ändrar nämligen KU-majoriteten praxis för att tillfredsställa . Det gäller synen på non-papers eller handlingar som är att anse som idéutkast i en diskussion i EU-kretsen. KU har i ett betänkande satt ned foten när det gäller synen på sådana handlingar. Dessa handlingar, sade KU då, omfattas av samma krav på förankring i oavsett vad regeringen väljer att kalla dem. Det är tydligt och klart i det betänkandet. ändrar KU-majoriteten praxis. säger man plötsligt att formerna för presentationen av ett bidrag till pågående diskussioner i EU inte nödvändigtvis behöver förankras i . Det är en förändring i praxis. Det innebär i praktiken att det blir fritt fram för regeringen att skicka ut svenska förslag i alla möjliga frågor i EU-kretsen utan att förankra dem i . Om det är okej att göra det i en fråga som denna Kosovofrågan, som är så stor och känslig är det rimligen okej att göra det i alla andra frågor också. Det ger framtida regeringar ett oerhört stort spelrum. Vad vi ser här är alltså en borgerlig KU-majoritet som tänjer sig till det yttersta för att slippa anmärka på och som till och med ändrar spelreglerna mellan regering och riksdag. Det är svansen som viftar på hunden. etableras en ny ordning, ett slags lex Bildt. Jag tror inte att en framtida socialdemokratisk regering kommer att använda sig av det spelutrymme som skapas. Tvärtom tror jag att vi kommer att fortsätta vinnlägga oss om att informera om och samråda kring svenska initiativ och att göra det gentemot . Vi vill inte bedriva en självsvåldig utrikespolitik bakom stängda dörrar i . Jag hoppas att inte heller den borgerliga regeringen tänker upprepa det här under sin kvarvarande mandatperiod, även om man nu har fått fri lejd av den borgerliga KU-majoriteten. Då skulle vi snart ha en situation där inte längre har en aning om vad regeringen egentligen hittar på i EU, och jag tror att vi är eniga om att det vore djupt olyckligt. 25 AMINEH KAKABAVEH (v): framgick det i en artikel i att utrikesminister hade gjort ett utspel bland sina kolleger i Europeiska unionen. Utspelet bestod i en detaljerad europeisk Kosovostrategi. Den var åtta sidor lång och berörde en rad frågor som handlade om Kosovos status i det internationella samfundet. Det handlade bland annat om hur EU borde förhålla sig till ett självständigt Kosovo, alltså en ur flera aspekter mycket svår och delikat fråga. I samband med statsminister rapportering till om toppmötet i bekräftade statsministern den föreslagna Kosovostrategin och ansåg att det inte behövdes en redovisning av Kosovostrategin eftersom den inte ledde till några beslut, trots att det fanns rapporter, från både utrikesministermötet och toppmötet, som innehöll att en rad slutsatser om Kosovofrågan skulle behandlas. Det finns ett regelverk för hur ska hantera den här typen av frågor som innebär att regeringen ska hålla informerad om sin EU-politik. Detta regelverk finns i 10 kap. 6 § första stycket regeringsformen. Där står det att regeringen fortlöpande ska informera och fortlöpande samråda med organ som utses av om vad regeringen företar sig när det gäller samarbetet i Europeiska unionen. Mer detaljerade bestämmelser om hur regeringens informations- och samrådsskyldighet ska uppfyllas finns i riksdagsordningen. Regeringen ska också enligt 10 kap. 6 § första stycket regeringsformen underrätta när det gäller frågor som ska beslutas i Europeiska unionens råd samt rådgöra med nämnden om hur förhandlingarna ska föras inför de beslut som EU ska fatta. Enligt regelverket ska alla riksdagspartier informeras om hur vi som nation ska uppträda i EU-sammanhang. Reglerna är till för att oppositionen i i demokratisk ordning ska kunna yttra sig över regeringens olika förslag, komma med synpunkter, tillföra nya argument, göra invändningar eller korrigera med mera. Debatt, diskussion, bearbetning av förslag och möjlighet för alla att yttra sig inför kommande beslut är just själva poängen med demokratin, dess kärna. När det gäller Kosovostrategin en svår och känslig fråga borde det ha varit en självklarhet att skulle ha fått yttra sig. Utrikesminister underlät dock helt sonika att informera om sin Kosovostrategi. Han informerade om annat, men om detta valde han att tiga, tvärtemot vad grundlagen stadgar. Jag har svårt att föreställa mig att utrikesministern valde att tiga av oförstånd. Jag har också svårt att föreställa mig att utrikesministern inte insåg frågans betydelse. Frågan var också av sådan vikt att den knappast tillät ett olycksfall i arbetet. Jag tror inte att utrikesministern är så klumpig. Om man ska spekulera i motivet är jag rädd för att utrikesministern mycket väl insåg frågans betydelse men inte tyckte att informationen till var riktigt lika viktig. Man kanske kan diskutera detta med papers och non-papers och olika tekniska aspekter. En sak är dock ofrånkomlig. har i en tidigare granskning av ett ärende om EU konstaterat att beteckningen non-paper är okänt för lagstiftaren och att sådana handlingar därmed lagstiftningsmässigt inte utgör någon särskild kategori. De ska hanteras på samma sätt som alla andra handlingar. De omfattas av regelverket om allmänna handlingar. genomfördes ändringar i riksdagsordningen. Dessa ändringar som gjorts i riksdagsordningen syftade till att öka framför allt utskottens inflytande över agerande som medlem i Europeiska unionen. Enligt den tidigare lydelsen, som framgår av den gamla riksdagsordningen, gällde att utskotten skulle följa arbetet i EU inom sina ämnesområden enligt 10 kap. 3 §. Enligt den nya lydelsen gäller, utöver att utskotten ska följa arbetet i EU inom sina ämnesområden, att regeringen ska överlägga med utskotten i de frågor rörande arbetet i EU som utskotten har att hantera. konstaterade vidare att företrädare för den givetvis ska ha ett utrymme att delta i den offentliga debatten om EU:s framtida frågor. Statsråden har självklart i likhet med alla andra medborgare rätt att göra uttalanden i olika sammanhang, men vissa särskilda hänsyn bör tas. konstaterade vidare att beteckningen non-paper endast har betydelse i förhållande till dem som handlingen riktar sig till. När det gäller att EU-kretsen lägger fram tankar och idéer måste i princip samma krav på förankring i anses gälla, oavsett om tankarna och idéerna läggs fram muntligt eller i form av skriftliga handlingar, oavsett deras beteckning. Trots att västra och Kosovo har varit en viktig del även för utrikesutskottets diskussioner och arbete har några non-papers om en europeisk Kosovostrategi inte redovisats för utskottet. Enligt riksdagskommitté sägs också att regeringen har ansvar för att informera genom att översända faktapromemorior och att det är regeringen som mot bakgrund av den internationella utvecklingen har de bästa förutsättningarna för att bedöma lämplig tidpunkt för sammanhållen och fördjupad information. Har man goda förutsättningar bör man nog också begagna sig av dem. majoritet anser att reglerna innebär att regeringen inte nödvändigtvis behöver förankra sina diskussionsinlägg i innan diskussionerna äger rum. Alltså måste inte utrikesministern förankra precis allt i . Man ska inte driva informationsplikten in absurdum. Det anser vi också. Den svenska Kosovostrategin är dock av sådan betydelse att den inte kan behandlas som en futilitet. Vi som reserverat oss i utskottet noterar dock att utrikesministern varit oförhindrad att informera organ och att lägga fram det tankepapper, det så kallade non-paper, om en europeisk strategi för Kosovo som han i efterhand lade fram och presenterade. Utrikesministern var alltså oförhindrad, det vill säga att han hade möjlighet att informera . Jag kan inte föreställa mig att vitsen med ändringen i riksdagsordningen har varit att minska utskottens och insyn utan tvärtom. Avsikten var att öka vad vi kallar transparensen när det gäller regeringens utrikespolitik. 26 (): Jag vill börja med att instämma med föregående talare, både och , vad gäller deras argumenterande delar. För oss handlar det här ärendet om att vi ju har sett till att det ska vara ett ökat inflytande från , det vill säga att det ska finnas en skyldighet att samråda och informera vad gäller regeringens hantering av EU-frågorna. Sedan har tidigare fastslagit att ett så kallat non-paper, icke-papper, som trots allt antagligen är ett papper i någon form, ska vara en giltig handling, att det existerar. Det är i och för sig då en väldigt märklig benämning, non-paper. Men så är det i alla fall. har i det här fallet inte snackat om sitt så kallade non-paper, vare sig med utrikesutskottet som har själva sakfrågan, som borde ha varit inblandat, eller med som har att se till att vara ett stöd, ett samrådsorgan för regeringen när de ska förhandla på EU-nivå. I och med att han inte har snackat om sitt non-paper borde detta ha gett anledning till kritik, men det har inte majoriteten, det vill säga den moderatledda regeringens konstellation, orkat med. Det tycker jag inte är bra. Det borde vara tydligt från utskottet som helhet. Ett enigt utskott borde tydligt markera att det, för att öka inflytandet från sida, är oerhört väsentligt att man samråder och informerar om alla papper, oavsett om det är icke-papper eller inte. Detta är det som vi reservanter tar upp och pekar på. 27 (): Den här mandatperioden har vi antagit en ny riksdagsordning som syftar till att stärka utskottens medverkan i EU:s beslutsprocesser. Eftersom huvuddragen i en lag eller reglering ofta slås fast tidigt i processen, långt att de formella besluten tas, är det viktigt att både och medborgarna har insyn i hur regeringen och EU:s institutioner agerar i dessa tidiga skeden. Därför är ärenden som detta, ärenden som berör regeringens förankring i inför EU-beslut och EU-förhandlingar, av stor betydelse för demokratin och för öppenheten. Det här specifika ärendet handlar om ett så kallat non-paper, även kallat tankepapper, om Kosovo. Tankepapperet, som utrikesministern har cirkulerat bland kolleger i EU-kretsen, berör dels frågor som varje nation självständigt beslutar om, det vill säga som ligger utanför det här, dels frågor som behandlas på EU-nivå. Ställningstaganden som behandlas på EU-nivå ska naturligtvis förankras i oavsett hur de presenteras. Det här konstateras i ett tidigare KU-betänkande. Kosovofrågan är inte en fråga som tagits upp enbart vid ett enskilt tillfälle utan tvärtom en fråga som har funnits på dagordningen vid ett stort antal ministerrådsmöten. Inför dessa möten har utrikesministern besökt dels utrikesutskottet, dels . Regeringen har då informerat om vilken position den intar och fått stöd för denna. Det är rimligt att anta att regeringen har framfört ståndpunkter i ett antal olika sammanhang, både formella sammanhang och informella. Bland annat nedtecknades ståndpunkten i det tankepapper som den här granskningen handlar om. Tankepappret cirkulerades inför en utrikesministerlunch .