prot · GW0949 · 2008-12-15 00:00:00 — Tänk att den nya regeringen har räckt ut handen till ideella verksamheter! Tänk att blev anställd av regeringen för att tala om för alla att det är viktigt det som de ideellt arbetande gör. Förra regeringen verkade bara vara irriterad över ideellt arbete och tycka att det var allmänt jobbigt. Jag tycker att det känns bra och fräscht att också räkna med ideellt arbetande människor som vill göra en insats. För att samhället ska bli varmt, människovänligt och skönt behöver vi alla goda krafter. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på samtliga reservationer. 105 () replik: Om man lyssnar på tror jag att i alla fall drar slutsatsen att från regeringen kan man inte vänta sig någon ökning av det generella statsbidraget, för det handlade inte om pengar. när det gällde tandvårdsreformen hade pengarna gjort en otroligt stor insats. Min kritik handlade inte om pengarna, för jag tycker att det är för lite pengar om vi vill ha ett högkostnadsskydd i tandvården. Men man har lurat människor med uppgiften att tandvårdsreformen ska gälla lagning av alla tänder, men det gör den inte i alla enskilda fall. Jag begärde replik på med tanke på den prestationsbundna vårdgarantin. Regeringen har satsat rätt så mycket pengar för att förkorta köerna, och den prestationsbundna vårdgarantin ska också göra det. är inte socialministern här, så då frågar jag : Vad har regeringen för garantier eller evidens, om vi använder det ordet i det här sammanhanget, för att prestationsbunden vårdgaranti skulle förkorta köerna. Man har haft prestationsbunden lön inom primärvården. Som jag sade tidigare i mitt anförande har inte prestationsbunden lön förkortat köerna, och man har till exempel inte lyckats rekrytera fler allmänläkare. 106 () replik: När det gäller SKL-styrelsen tror jag att jag kan tala å deras vägnar. Man vet att det är bådeoch som behövs. Ledarskapsfrågor ute i verksamheten är oerhört viktiga, och alla är överens om att vi ska få ut så mycket verksamhet som möjligt för pengarna. Alla vet att är på väg till . Det är inte så att han inte är här av ointresse. Han hade planerat in det, men det funkade inte riktigt med den planering som gjorts för kammaren. När det gäller tandvården är det lite annorlunda än med SKL:s verksamhet. Det här är en försäkring för patienten, som enbart utgår från principen att de som har störst behov ska hjälpas. Det är högkostnadsskyddets grundtanke. Alla vi ska inte in i högkostnadsskyddet, utan vi som har ganska friska tänder får betala, så som man fick göra innan. Det är ungefär samma sak. Men personer som har en dålig tandhälsa ska få hjälp. Det måste väl vara perfekt. Vi har inte lurat någon. Det är inte så att tand nummer sju och åtta inte blir lagade inom försäkringen. Det blir de akut. Men det är implantat och de dyra sakerna som inte ingår, och det har de inte gjort förut heller, . En av mina allianskolleger talade om att det har varit svårt i inledningen. Inte minst har haft det utomordentligt svårt, men de har fått ökad möjlighet till kundtjänst med telefonrådgivning och svar på frågor. Det är ett jättestort och nytt system som det naturligtvis kommer att vara svårt att införa. Å andra sidan har det inte varit i gång så många månader , men det här kommer att bli jättebra. Visar det sig att någonting behöver justeras får vi göra det. 107 () replik: Det som kommer att behöva justeras är insatser för förebyggande tandvård. Människor med psykisk funktionsnedsättning riskerar att få sämre tandhälsa i och med att de behöver mer förebyggande tandvård än vad tandvårdscheckarna räcker till. Den förebyggande tandvården kommer att kosta så pass mycket för de personerna att de riskerar att få sämre tandhälsa. Jag kan hälsa till regeringen via att det behövs mer pengar till förebyggande insatser. talar så vackert om personer med många olika sjukdomar och hur bra det är att de med regeringens politik får bättre vård och omsorg. Jag undrar hur ska trösta och vad regeringen tänker göra för de människor som riskerar att bli utan sjukpenning och som kommer att behöva vända sig till för att få försörjningsstöd. Vad är det för tröstande ord kommer att ge till dem? 108 () replik: När det gäller tandvården och personer som har sjukdomar som gör att tänderna lättare går sönder och munhälsan blir dålig kommer det ett steg tre. Vi är inte färdiga med reformen, men vi har tagit det här först. Då kommer man att uppmärksamma alla de personer som har det särskilt svårt. Vårt landsting i län har någon form av hälsotandvård. Det är ingenting som står i strid med det här. Det går alldeles utmärkt att ha om man vill. Det andra är att förr fanns det ingen hjälp för förebyggande insatser rent pengamässigt. Den så kallade check som vi har infört är i alla fall ett stöd och en signal från regeringen att vi tycker att det förebyggande arbetet är jätteviktigt. Vi ska komma ihåg det hann jag inte ta upp det i min förra replik att alla personer som har det svårt och som har kroniska sjukdomar har särskild nytta av en vårdgaranti. Jag känner en reumatiskt mycket sjuk kvinna som är yngre än jag och som är jättelycklig för att hon kan få sina ledoperationer utförda inom vårdgarantin. Hon har en sjukdom som är kronisk. har hon fått vänta jättelänge, men tack vare vårdgarantin får hon hjälp snabbt. Det är inte bara människor som kan bli friska efter behandlingen som får hjälp utan alla, även kroniskt sjuka. vet mycket väl att regeringens sätt att arbeta på, att inte lämna människor utanför, har gått ut på att få fler i arbete. Det är inte så att vi lämnar människor vind för våg, utan det är klart att de måste få hjälp. Men det omprövas på olika sätt. Jag har hört från fackligt håll att man är så orolig för att folk ska behöva jobba . är min talartid slut. 109 (): Inledningsvis yrkar jag bifall till reservation 10. Regeringens finans- och fördelningspolitik har misslyckats ur ett välfärdsperspektiv. Det fördjupar krisen och förvärrar lågkonjunkturens effekter för våra medborgare. Den borgerliga politiken drabbar därmed våra barn och föder barnfattigdom. Minskade sociala och ekonomiska klyftor är det mest verkningsfulla medlet för att förbättra barns villkor. Regeringens politik går i motsatt riktning. Här kolliderar regeringens retorik dramatiskt med effekterna av den politik som bedrivs i praktiken. Den borgerliga regeringens ekonomiska politik har på ett systematiskt sätt ökat klyftorna i samhället genom enorma skattesänkningar för de allra rikaste, som de sjuka och arbetslösa har fått kraftigt försämrade villkor och en ökad otrygghet. Detta drabbar många barnfamiljer när någon av föräldrarna drabbas av sjukdom eller arbetslöshet. Det leder till försämrade levnadsvillkor och försämrade möjligheter för många utsatta barn. Barnfattigdomen, barn i riskmiljöer, barn som mår dåligt, barn utsatta för våld och mobbning samt annan kränkande behandling både inom den egna familjen och av andra kräver generella och riktade insatser. Om barnpolitiken ska bli tagen på allvar krävs det att samhället håller fast vid en hög generell välfärd för att alla barn ska få goda chanser till en god uppväxt. Det är med en hög generell nivå inom barnhälsovården, inom förskolan och inom skolan som föräldrarna får det bästa stödet i sin föräldraroll. En uppväxtmiljö med goda bostäder, varierad närmiljö och god tillgång till kultur- och fritidsaktiviteter för alla barn minskar stressen och gör vardagslivet lugnare för både barnen och deras föräldrar. En hög generell nivå med god kvalitet på verksamheter skapar också ekonomiskt utrymme för de riktade insatser som kan krävas för barn i särskilt utsatta situationer, som i familjer med missbruksproblem, eller för barn med psykisk sjukdom. Det behövs en aktiv politik för rättvisa för att förbättra barnens situation. För det första behöver insatserna för utsatta barn förbättras och en aktiv politik för att minska barnfattigdomen utvecklas. För det andra behöver stödet och insatserna för barn och ungdomar som mår dåligt förbättras och förstärkas. För det tredje behöver vi en ekonomisk politik och en fördelningspolitik som minskar klyftorna i samhället i stället för att aktivt öka dem. Barn väljer inte sina föräldrar. Oavsett föräldrarnas förmåga att försörja sina barn har barnen rätt till en skälig levnadsstandard. slår fast att alla barn har samma rättigheter utan diskriminering. Staten har faktiskt genom förbundit sig att till det yttersta av sina resurser verka för varje barns rättigheter. Genom regeringens kraftiga försämringar i de generella trygghetssystemen som a-kassan eller sjukförsäkringen försämras villkoren för barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer. En fråga som är berättigad är om alliansregeringens partier över huvud taget kan svara på hur många barnfamiljer som drabbas av nedskärningarna i trygghetssystemen och hur många föräldrar i dessa familjer som står utan egen försörjning och eventuellt ska leva på försörjningsstöd och löpa stor risk att hamna hos kronofogden. Växande klyftor gör att vissa barn aldrig får samma möjligheter som många andra barn att genom en trygg uppväxt kunna utvecklas optimalt efter sina förutsättningar. Även regeringens bostadspolitik med avskaffandet av bostadssubventioner och massiv utförsäljning av allmännyttan riskerar att leda till sämre uppväxtvillkor för vissa barn och risk för hemlöshet. signalerade ganska många kommuner att fler familjer än tidigare började få ekonomiska problem som en följd av förändringarna i trygghetssystemen. Detta faktum avfärdades av ansvariga ministrar, till exempel vid frågestund när jag, bland andra, ställde frågan. är det så. Statistiken för socialbidragen till och med tredje kvartalet 2008 har kommit. Den visar att socialbidragen har ökat i nästan 190 kommuner. Det är bara början. Inser ni allvaret i denna djupa finansiella kris och lågkonjunktur för just våra barn? Kommer ni att se till att barnbidraget, underhållsstödet och studiebidraget höjs? Kommer ni att se till arbetslöshetsersättningen höjs så att våra barnfamiljer slipper fattigdom och att vår sjukförsäkring återställs från att vara sjukdomens och lidandets ättestupa till att ge människor broar tillbaka till arbetslivet och en ersättning på ? Kommer ni att ge oss en ersättning och en arbetslöshetsförsäkring som heter duga och som vi arbetare har avstått löneutrymme till i generationer för våra barn och barnbarns skull? går vi in i den djupaste lågkonjunktur som vi har upplevt på mycket . Regeringens politik späder på orättvisorna i stället för att minska dem. Det är tragiskt. I där jag bor signalerar socialen att allt fler barn utreds. Just nu är det 114 barn som är föremål för utredning inom . Detta är i en kommun med lite drygt 11 000 invånare. kommuns socialchef säger att hon upplever att mängden familjer som inte mår bra ökar. Kommunen behöver ökade statsbidrag och mer pengar för att anställa människor inom vård och omsorg. Kommunen behöver statligt tillskott till fler skolkuratorer, psykologer och läkare som också kan vara en tillgång inom skolhälsovården och förhindra att barn utvecklar psykisk ohälsa. , och över hälften av de andra kommunerna i utanför , har en socioekonomisk verklighet som tycks ha gått alliansregeringens ministrar förbi. besvarade statsrådet en fråga från socialdemokraten . Det gällde vräkningen av barn. sade: Barn ska inte drabbas av vräkning. Därför har regeringen i sin strategi för att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden satt upp ett tydligt mål som innebär att antalet vräkningar ska minska och att inga barn ska vräkas. Varje barn ska ha rätt till en trygg uppväxt och tak över huvudet så långt det är möjligt. Kronofogden för på regeringens uppdrag statistik över barn berörda av avhysningar på läns- och kommunnivå . var 1 655 barn registrerade i ansökningar för avhysning. Antalet barn som var berörda av verkställbara avhysningar var samma datum 488 stycken. Detta ger grund för prognosen att ungefär 800 barn kommer att bli berörda . när jag ringde kronofogden var det 695 barn, och det är till . kan vi se att de verkställda avhysningarna i landet har minskat i jämförelse med 2007. Det är en positiv effekt i linje med regeringens uppdrag. Det ger jag er en eloge för. Det kan vara så att effekten av barnstatistiken, det vill säga den stora uppmärksamhet på problematiken som uppkommit efter att kronofogden började föra statistik och offentliggöra den, pressar på. Men det måste göras mer. Inga barn ska behöva bli vräkta. trädde en ny lag i kraft som innebär att kronofogden får en annan form av handläggning vid indrivning av skulder. Den begränsade undersökningen av den skuldsattes tillgångar har tagits bort och en fullständig undersökning av den skuldsattes tillgångar görs. Lagändringen har medfört att kronofogden gör fler utmätningar i den skuldsattes hem. hårdare linje har lett till att utmätningar har tagit helt bisarra proportioner. Dyra bostadsrätter har mätts ut för relativt små skulder i förhållande till bostadens marknadsvärde med familjer som står utan bostad som följd. När det gäller avhysning av barnfamiljer måste lagen ge skydd för barnen, och se till att inga barn kan vräkas, tills samarbete mellan myndigheterna uppnåtts och en lösning finns för familjerna. Utmätningar av bohag görs på ett tuffare vis där de så kallade beneficiereglerna gäller och endast det allra nödvändigaste för familjernas dagliga liv lämnas i fred. Hemlöshet är inte värdigt ett modernt välfärdssamhälle, fru talman. Samhällets insatser har inte varit tillräckliga. Det är hög tid att vi politiskt möter individen och dennes problem. Regeringens hemlöshetsstrategi är en produkt som beskriver samverkan mellan olika delar i samhället som har ansvar. Det är bra, men vad händer i verkligheten? Utförsäljning av hyresrätter kombinerat med lägre byggande skärper bostadsbristen. Det planerade bostadsbyggandet ser ut att bli lägre än . Det gäller att ha två olika perspektiv på arbetet, dels att se till att de som är hemlösa kan få ett värdigt boende, dels att förhindra att fler hamnar i hemlöshet. Barn ska alltid prioriteras. Vi socialdemokrater föreslår att det blir obligatoriskt för en hyresvärd att skriftligt meddela när en barnfamilj hotas av vräkning. ska utse en handläggare som kontaktar hyresvärden och familjen som är uppsagd. Familjen ska ges den ekonomiska rådgivning och de sociala insatser som den behöver. får i alltför många fall för sen information eller ingen information alls om att en barnfamilj ska vräkas. Socialminister är inte här , men jag skickar en hälsning till honom och alla hans alliansvänner: Ni ser då inte till att jultomten kommer till de fattiga barnen i . Ni verkar inte heller ha så stor ambition att motverka barnfattigdomen. (Applåder) I detta anförande instämde , och (alla s). 110 (): Självklart står jag bakom alla reservationer, men vill för tids vinnande yrka bifall till reservation 10 om förbättrat och långsiktigt stöd till kvinnojourerna. Jag tror att det var dagen efter öppnande som socialutskottet hade en öppen hearing om hemlöshet här i med deltagare från Föreningen , Faktum i , och i , , forskare med flera. Budskapet var väldigt tydligt: kan och måste utveckla sitt arbete, men framför allt kräver hemlösheten en social bostadspolitik. Den är i allra högsta grad en bostadspolitisk fråga. Vi i anser att regeringens antagna hemlöshetsstrategi har för låg ambitionsnivå. Målet att alla ska vara garanterade tak över huvudet anser vi inte vara tillräckligt. Rätten till en bostad måste vara en självklarhet i ett välfärdssamhälle. Vi vill därför att socialtjänstlagens biståndsparagraf också ska omfatta rätten till en egen bostad. talade mycket om vräkningar av barn och att hundratals barn faktiskt får lämna sina hem även 2008 i . Inga barn ska vräkas, har alliansregeringen som mål. Men, som vi hör, hjälper inte det målet. Barn vräks i hundratal. Inget barn ska, enligt , behöva uppleva att bli utslängt från sitt hem och hänvisat till tillfälliga bostadsalternativ. Lagstiftningen måste ändras. Det ska vara förbjudet att vräka barn. Regeringens hemlöshetsstrategi är framför allt helt tandlös utan en aktiv och social bostadspolitik. När det statliga produktionsstödet försvann när den borgerliga regeringen kom till makten och räntebidragen avvecklades lät resultatet inte vänta på sig. Byggandet av hyreslägenheter minskade kraftigt. Man kan säga att den borgerliga bostadspolitiken har lagt en död hand över bostadsbyggandet runt om i . I de tre storstadskommunerna med ett stort behov av bostäder byggs i stort sett inga hyreslägenheter alls . Finanskrisen har också lett till att bostadsrätter inte byggs eftersom det är osäkert om någon vill köpa dem. Totalt har bostadsbyggandet minskat . Risken är att det kommer att minska ännu mer. Man kan säga att regeringens bostadspolitik i dagens kris med ökande arbetslöshet blir ännu mer cynisk. Vad vore ett bättre sätt att använda de resurser som finns än att se till att det byggs bostäder där det är bostadsbrist? Därmed skapar man också jobb när arbetslösheten ökar. Det behövs en långsiktig satsning på nyproduktion av billiga, energisnåla bostäder. Från sida vill vi bygga 40 000 bostäder, varav minst hälften hyresrätter. Vi vill göra det genom en bostadsfond och sätta tak när det gäller produktions- och hyresnivå så att det blir rimliga hyror. Utan en egen bostad är det svårt att klara av och fungera på ett arbete. Utan en egen bostad är det svårt att få studier att fungera. Utan att kunna flytta hemifrån är det svårt att få en bra start på vuxenlivet. Utan egen bostad är det svårt att orka ta tag i olika problem i sitt liv. Kort sagt, man kan inte prata om hemlöshet utan att prata om att det behövs en annan bostadspolitik i där rätten till bostad inte är rätten till tak över huvudet eller rätten att vara inneboende, utan rätten till en egen värdig bostad. Barns villkor visar tydligt hur ett samhälle fungerar. Barn är så beroende av omständigheter och livsmiljö. De är så beroende av vuxnas av sina föräldrars livsvillkor. När arbetslöshetskassan sänks och mamma eller pappa blir varslad och arbetslös på drabbar det barnen i familjen. När mamma eller pappa är någon av de 73 000 som blir utförsäkrade för friska för att vara sjuka och för sjuka för att jobba drabbar det barnen i familjen. En fungerande välfärd och en generell välfärd med små och minskade klyftor är det bästa sättet att skapa bra levnadsvillkor och uppväxtvillkor för barnen. Därför är det med stor oro jag ser hur klyftorna ökar i den borgerliga regeringens och hur barnfattigdomen därmed också ökar. bad att titta på detta. Det var innan finanskrisen och varslen hade trätt i kraft. Man gjorde beräkningar utifrån hur a-kassan ser ut, hur arbetslösheten förväntas bli, vilka ersättningar man får om man är sjuk, hur det ser ut för ensamstående föräldrar etcetera. Barnfattigdom definieras som barn där familjen har av medianlönen att leva på. Det är en definition som används av och i flera andra länder. Man kom fram till att det var och man beräknade att det 2009 skulle öka till 11,5. Det är ett stort hopp i statistiken . Vi vet alla vad som hände då. Då började regeringens olika reformer träda i kraft, om man nu ska kalla dem reformer. Försämringar skulle jag vilja säga. Förklaringen är miljardbesparingen på arbetslösa, sjuka och småbarnsfamiljer, men också en politik som missgynnar ensamstående föräldrar. Det är en stor riskfaktor för barnfattigdom att vara barn i en familj med en ensamstående förälder. I de familjerna var siffrorna 2006 för barn som levde i barnfattigdom. Det beräknas öka till 2009. Det är 145 260 barn. Varför ser det ut så? Ensamstående föräldrar är oftast kvinnor. De har högre arbetslöshet än gruppen sammanboende svenskar med barn. De har oftare timanställningar och deltidsjobb. Vi vet att ersättningen för deltidsarbetslösa har försämrats. De har högre ohälsotal i snitt. De blir oftare sjuka, och om de blir sjuka är det bara en inkomst som familjen ska leva på. Vi kan säga att regeringens politik i allra högsta grad späder på barnfattigdom i familjer med endast en förälder. Man kan gå en annan väg. Man behöver inte satsa på reformer som gynnar kärnfamiljer, som till exempel vårdnadsbidrag, jämställdhetsbonus och hushållsnära tjänster. Man kan i stället höja och indexreglera underhållsstödet som vill. Man kan se till att det blir förbud mot avgifter i skolan, att det blir fri skolmat i gymnasiet och man kan bygga ut skolbarnsomsorgen och inte minst se till att det blir krav på kommunerna att tillhandahålla barnomsorg på obekväma tider. Man kan satsa på fler vuxna och lärare, inte minst i de ekonomiskt utsatta stadsdelarna. Det är reformer som skulle göra verklig skillnad för barn som växer upp i fattigdom. Jag vill avsluta med att ta upp situationen för den kanske mest utsatta gruppen barn i . När det gäller asylsökande, gömda och papperslösa barns villkor finns det tre områden som är viktiga, nämligen rätten till sjukvård, rätten till skolgång och rätten att få leva med sin familj. Jag tycker egentligen att det är skandal att vi inte har kommit så långt . Enligt har alla barn som vistas i rätt till sjukvård. Det är endast asylsökandes barn som har rätt till full sjukvård i . Sjukvård för deras föräldrar ges endast vid akuta tillstånd och vård som inte kan anstå. Personer som är papperslösa både barn och vuxna får bara akut sjukvård som de ska betala för själva. De har inte de pengarna. Det innebär att människor som i allra högsta grad behöver primärvård, psykiatri med mera inte har rätt till det. Jag tycker att det är en självklarhet, och jag vet att i princip hela läkarkåren, sjuksköterskor och annan vårdpersonal länge krävt detta. Alla ska ha lika rätt till sjukvård. När det gäller lagstadgad rätt till skola har gömda och papperslösa barn inte rätt till skolgång. I EU är det bara i , och som dessa barn saknar lagstadgad rätt till skolgång. Det förslag till lagstiftning som föreligger löser inte frågan för de barn som lever gömda. Regeringen tillsatte en särskild utredare som fick i uppdrag att titta på förslag om försörjningskrav vid anhöriginvandring. Utredningen har kommit med sitt förslag, och vad jag förstår bereds det nu i . De förslag som utredaren lade fram och som ansvarig minister uttalat sig positivt om handlar om att ifall någon kommer hit till exempel som flykting och får asyl ska personen ha fått ett jobb, kunna försörja sig och familjen och ha lämplig bostad innan barn, maka eller make också får komma till . Om det resulterar i ett beslut innebär det att barn hindras leva med sina familjer. Det kan alltså ta innan barn får återförenas med föräldrar som tvingats fly. Det handlar om barn som kan leva under fattiga och extrema förhållanden, som varit med om förföljelse, krigsupplevelser, traumatiska förhållanden. Det kan inte vara rimligt. Det kan heller inte vara rimligt för dem som uttalar sig om barnens bästa. Jag vill fråga samtliga partier, inte minst det parti som har en ansvarig minister för barnpolitiken och barnfrågorna: Kommer ni att kunna ställa er bakom ett sådant förslag? Jag hoppas att det aldrig kommer att beslutas om förslaget i denna riksdag, och jag och kommer att göra allt för att det inte ska ske. 111 (): Att minska statens och kommunernas utgifter menar jag är en förutsättning för att kunna sänka skatten. Att sänka skatter anses ge mer pengar kvar i plånboken för den enskilde löntagaren och därmed antar man att det ger högre välfärd. Då kan man undra: Är det sant? Det första ledet, att sänka skatterna, såsom den moderatledda högerkartellen gör, skulle innebära att det offentliga får sämre förutsättningar att lösa det som åligger det offentliga. Det gäller självklart bara om inte skattesänkningen i sig skulle sätta fart på ekonomin på ett sådant sätt att den totala omsättningsökningen kompenserade för de sänkta skattesatserna.