prot · GV0986 · 2008-04-01 00:00:00 — Då är det aldrig tal om upphandling, utan det är bara att köra på i de slutna rummen. Jag är glad att vi nu är inne i en diskussion om detta. sätter fingret på vad det handlar om, nämligen det är också ett svar till och att vi ser över sekretesslagen. Det är vad vi sade före valet och det är också det vi nu gör. Vi ser över om förutsättningarna inte skulle vara uppfyllda med den annonsering som vi nu håller på med och att det garanterar att vi får de bästa cheferna i staten. Det har varit väldigt framgångsrikt. Sedan vi annonserade att vi skulle ha annonsering som huvudalternativ, det vill säga att det skulle vara mer regel än undantag, har 12 anställningar av 22 föregåtts av intresseannonsering. I 9 av de 12 rekryteringarna har regeringen valt att anställa en person som har lämnat in en intresseanmälan. har 11 myndighetschefer anställts efter föregående intresseannonsering, dessutom har en rektor anställts efter förslag från själva lärosätet. Jag vill ändå säga att det som tar upp kan betraktas som inkörningsproblem. Det ska inte vara någon skillnad om man rekryterar direkt från departementet genom att annonsera eller om man använder sig av en rekryteringskonsult. När en ansökan skickas in oberoende av om det är till departementet eller till rekryteringskonsulten är den offentlig. Om rekryteringskonsulten har ett eget kartotek med personer som han har fångat upp och som är intresserade av tjänster kan det självklart inte bli offentligt bara för att man börjar arbeta åt regeringen. Det är först om en person ur ett sådant register blir aktuell och kommer in i processen som den personen blir offentlig. Det är en självklarhet. De debatter som jag har haft med , och har också bidragit till en kunskap om detta. Jag menar att det mesta talar för att vi ska slippa de här debatterna framöver. Vi har lagt om politiken på det här området radikalt. Jag tror att departementen, de olika enheterna, tjänstemännen och de politiska ledningar som är inblandade i processen numera har lärt sig hur det här går till. Om det inte är så kommer jag att fortsätta att arbeta för att det ska bli så. Vi kan inte ha olika standarder beroende på om det är direktrekrytering via departementet som annonserar eller om man använder sig av en rekryteringskonsult. Det är lika offentligt i bägge fallen. 64 (): upprepar att det är självklarheter. Det sades från den här talarstolen som har stått i, . Det var första gången det sades att det är självklarheter att offentlighetsprincipen skulle vara gällande. Jag var ute i ogjort väder när jag tog upp den problematik som fanns i det här. Jag kan också konstatera att min erfarenhet av våra debatter är att inte agerar i den här frågan förrän jag interpellerar. var ju detta en självklarhet. Man kan ju tycka att det är något underligt att genomslaget för det som som ansvarigt statsråd säger är så svagt. Så sent som säger man från ansvarigt departement: Vi har gjort en annan bedömning. Vi anser inte att det ska gå till på det sättet. Jag är som ordförande i intresserad av att offentlighetsprincipen följs överallt i samhället, även i . De långa förklaringarna om hur rekryteringsprocessen går till som vi också har fått ta del av i svaret känns som ett ordrikt försök till dimridåer. Det går inte att dölja att det alldeles har funnits skillnader i hur departementen har uppfattat det som säger och hur man ser på offentlighetsprincipen. Skillnaden den här gången jämfört med tidigare gånger som vi har debatterat är att den här gången i det svar som jag har fått inte säger att han tänker göra något ytterligare. Det är inga nya åtgärder med anledning av den här debatten. Jag kan då bara konstatera att vi har en situation där säger att det är självklarheter, men att det inte resulterar i någonting. Jag kan bara konstatera att ansvarigt statsråd, som ju är, väljer att stoppa huvudet i sanden och låtsas som om problemen inte finns och hoppas att vi alla snart ska glömma bort det hela. Jag upptäcker nu att tycker att vi inte ska behöva stå här och debattera detta. Anledningen till att vi står här och debatterar detta är ju att varje gång man försöker följa upp och kontrollera hur saker och ting egentligen är kan man konstatera att det inte stämmer. var ju detta en självklarhet. Jag kan bara konstatera att har utlovat största möjliga öppenhet när det gäller rekryteringspolitiken. Vi kan också konstatera att det varje gång kommer nya inslag i hur det fungerar. Det är sekretessen som gäller trots den försäkran om motsatsen som har gjort. Man kan ju fundera över hur det är med genomslaget för de synpunkter som företräder i debatten. Bryr man sig i inte om vad säger? Jag skulle vara allvarligt bekymrad. Varför tar inte statsrådet det ansvar som han säger sig ha och upprepar vid många tillfällen? Jag tycker att det är allvarligt att offentlighetsprincipen åsidosätts på det sätt som vi ser. Jag tycker också att det är allvarligt att tar så lätt på detta och inte tar det grepp om utnämningspolitiken som jag anser att han bör göra. 65 (): Läget är väl så här: och hans kamrater bet över ett för stort stycke när man inledde kampanjen för att förändra utnämningspolitiken och anställningsförfarandena. har verkligheten hunnit i kapp er och det var inte så enkelt som ni trodde att driva offentlighetsprincipen. försöker man hitta varianter på sekretesslagstiftningen så att man kan hitta begränsningar i offentlighetsprincipen. Det är den ena delen av problemet. Jag tycker att det är lika bra att stå för sådant som i fallet . Det var en politisk utnämning punkt slut. Ni skulle ordna jobb åt den gamla försvarsministern, men ni valde omvägen över en rekryteringskonsult så att ni skulle slippa att själva säga som det var. Det ger en bild av otydlighet och bristande linje. Hur står det i förhållande till hur man ska hantera offentlighetsprincipen? Det är kringelikrokar och turer i en process som till slut är omöjlig att överblicka och som ger intryck av att det här är riggat. Fallet slutade med att det var en kandidat. Det kanske var så här, : Det var onödigt med rekryteringsföretag i det sammanhanget. Ni kunde ha struntat i det från början och varit uppriktiga och ärliga och sagt: Vi hycklar inte. Vi står för att det är en bra karl. Så skulle du ha gjort. Då hade det här inte varit något problem och då hade det varit en linje där man kunde förstå vad ni höll på med. har ni gömt er bakom mängder av dimridåer och då framstår allt bara som mycket märkligt och konstigt. Det ingår också i handlaget att kunna hantera en sådan här process och koppla det till offentlighetsprinciper och tydlighet. Här tycker jag att regeringen har brustit. 66 (): Jag vill återvända till frågan om sekretesslagen. Det var väl precis så det inte skulle vara med öppenheten. Öppenheten innebar väl att man skulle kunna se hela processen. Det var väl där kritiken låg mot den förra regeringen. Man målade upp fantasibilder av hur det gick till när man rekryterade. Det var väl precis så det inte skulle vara med öppenheten. Öppenheten var att man skulle kunna se hela processen. Det var där den stora kritiken var mot den förra regeringen. Man målade upp fantasibilder om hur det gick till när man rekryterade. Jag har en ganska bra inblick i det, men jag ska inte nu gå in på hurdant det gick till. När det gäller risken att göra fel vet man inte hur det går förrän man vet hur cheferna fungerar. Det är väl ändå målet. Det är först där man kan bedöma om en rekryteringsprocess har varit lyckad eller inte. Hur de här cheferna från rekryteringarna kommer att fungera vet ännu inte . Det är där det kommer att avgöras om rekryteringsprocessen var bra eller dålig. Jag vill ansluta till det sade. Det vore ärligt och rakt att erkänna att det i vissa fall finns behov av att göra direktrekryteringar. Det är en viktig signal att sända. Ska man kunna rekrytera bra statsråd och bra statssekreterare oavsett vilken regeringen det är måste man kunna lyfta ur dem från en civil karriär och in det politiska systemet. Vi vet att det är osäkerhet, val och andra falluckor på resans väg. Då måste man också veta att det finns ett liv efter detta så att jag törs gå in i processen och göra de tjänster som man ändå har behov av. Det är väl ärligare att säga och det vill jag understryka att den som har klarat av att vara statsråd eller statssekreterare i vilken regering som helst kommer med all säkerhet att klara av många av de chefsuppgifter som finns i staten. Jag tycker att man kan vara ärlig och säga att så är det. För att nämna detta med hade det också varit rakt, precis som säger, att säga det. Jag känner själv . Jag vet att han skulle klara av de flesta chefsuppgifter i staten. Det behöver man inte hymla med. Det hade man kunnat säga. Det vore ärligt och rakt. Det hade ingen protesterat emot, för så är det. Det vet regeringen också. Därför blir det bara konstigt när man ska ha konstiga processer kring detta och låtsas att man har någon slags öppenhet när man ändå har bestämt hur det skulle kunna vara. Det tycker jag inte är att hantera utnämningspolitiken på ett bra sätt. 67 Statsrådet (): Jag tyckte tidigare att den här debatten var trevlig. Den börjar nu uppvisa lite lätt jag vet inte vad jag ska välja för ord spännande detaljer. Jag vet inte hur jag ska tolka detta. I opposition är och , som tidigare statsråd, öppenhetens okrönta riddare. Ni driver på väldeliga i den här frågan. Jag tycker att det är mycket bra. Men det är synd att det sker i opposition. Jag måste ändå fråga mig: Om ni skulle få tillbaka makten, kommer ni då att gå tillbaka till de slutna rummen? Om man tittar i och regeringars listor har jag noterat att ni har utnämnt ungefär 300 myndighetschefer utan någon som helst intresseannonsering och någon som helst öppenhet och slutenhet. Det tål att tänka på innan man går så långt som att examinera mig på detaljer om saker när vi nu lägger om politiken. Det ska inte vara någon skillnad när det gäller sekretess och offentlighet om någon som söker statlig tjänst skickar in sin ansökan till ett departement eller till en rekryteringskonsult. Det är mitt ansvar som ansvarigt statsråd för den övergripande utnämningspolitiken att se till att detta fungerar. Men det är också varje statsråd som genomför en sådan rekrytering som har ett ansvar att se till att de regler som vi har upprättat efterlevs. 68 (): Det är vi som granskar vad regeringen gör, . sitter i och är ansvarig för utnämningspolitiken. Före valet gjordes det en väldigt stor affär av utnämningspolitiken, som mycket väl kommer ihåg, i den rapport som publicerades. Det räckte inte med annonsering, utan det skulle vara utskottsförhör. Det skulle inrättas särskilda rekryteringsråd. Man skulle kunna föreslå personer som man tyckte var lite lämpliga från lite olika håll. Det var den gemensamma arbetsgruppen som de borgerliga partierna hade som skulle reformera utnämningspolitiken. Det har kokat ned till en liten mening i budgetpropositionen, : Annonsering ska bli mer regel än undantag. Detta med kravprofiler är någonting som är en självklarhet. Det är inte någon korrekt beskrivning av hur rekryteringarna gick till att tala om det som tidigare skedde i stängda rum, . Det var ju ni som sade att det skulle genomföras offentliga utskottsförhör. Det var ni som sade att det skulle annonseras. Vi kan nu konstatera att det inte blev så. Tvärtom får vi nu se en regering som kör med dubbla processer. Man har en process där man försöker förespegla svenska folket att det sker på ett öppet sätt och en process som är sluten. När vi poängterar att detta självklart ska följa offentlighetsprincipen reagerar negativt. Det är väl en självklarhet, precis som säger, att offentlighetsprincipen ska följas och gälla även i . 69 Statsrådet (): har ingen möjlighet att svara. Hon tyckte inte att det var några stängda rum utan att det gick till på ett helt annat sätt. Vi får ta det . Mitt intryck var att statsministern spelade en mycket framträdande roll. Jag vill inte säga att han var den enda rekryteringskonsulten . Men det var mycket mer där som besluten fattades i en liten krets av de närmaste runt honom snarare än i den öppenhet som efterlyses av , och för all del också av , även om han inte har varit statsråd och haft ansvar för den politik som ligger bakom. Låt oss konstatera följande. Vi hade sex arbetsgrupper som arbetade fram förslag till hur regeringen ska förnya olika områden i svensk politik. Där har rätt. Det var inte allt av de arbetsgruppernas förslag som sedan kom in i vårt valmanifest. Men det var en hel del som kom in från denna arbetsgrupp. Vi har använt oss av det. Det är vissa saker som vi fortfarande bereder och inte är färdiga med. Det är bland annat frågan om öppna utskottsförhör och andra initiativ som arbetsgruppen kom med. Det som vi tog in i vårt valmanifest har vi också arbetat med. En hel del av det är redan genomfört. Jag kan försäkra att jag kommer att fortsätta att hålla tummen i ögat på alla departement att man följer de regler som och jag är helt överens om. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2007/08:410 om plusjobb och a-kassa 70 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att rätta till den brist i regelverket rörande jobb- och utvecklingsgarantin som innebär att den som haft ett plusjobb som upphört efter får sin ersättning sänkt till miniminivån. har även frågat mig när en sådan rättelse i så fall kommer att ske. Det är inte regeringens intention att de som haft ett plusjobb ska få lägre aktivitetsstöd än vad de hade fått om de hade avstått från plusjobbet. För dem som deltog i aktivitetsgarantin före plusjobbet och som hade ett plusjobb när jobb- och utvecklingsgarantin infördes har det därför utfärdats övergångsbestämmelser. Övergångsbestämmelserna innebär att de som hade ett plusjobb får delta i jobb- och utvecklingsgarantin med samma ersättning som om de inte hade haft plusjobbet. Övergångsbestämmelserna gäller retroaktivt. Berörda myndigheter har varit delaktiga och informerade om att övergångsbestämmelser skulle utfärdas. Vidare har det framförts i medierna att regeringen skulle rätta till den ifrågavarande bristen. Det borde därför varit allmänt känt att regeringen avsåg att besluta om bestämmelser som rättar till bristen. Svaret på fråga är sammanfattningsvis att övergångsbestämmelser har utfärdats som rättar till den ifrågavarande bristen i regelverket. 71 HANS (): Jag vill börja med att tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Det gick att få till stånd dessa övergångsbestämmelser. Men det har tagit oerhört att rätta till det som väl alla insåg direkt var en uppenbar miss i lagstiftningen. fattade regeringen beslut om att införa övergångsbestämmelserna. Det var efter det att jag lämnade in min interpellation, . Och det är för åtskilliga månader sedan folk började hamna i kläm på grund av att regeringen hade gjort den här lapsusen i regelverket. Det är inget märkligt med det; man kan göra fel i en regering. Man kan missa och glömma bort att tänka på viss detaljer i en lagstiftning. Det vill jag inte ens kritisera. Däremot är jag besviken på att man inte har gjort sig någon brådska från regeringen när det har gällt den här frågan. Det har inneburit att människor som jag har varit i kontakt med har fått klara sig i en månad på den inkomst som exempelvis arbetsmarknadsministern tjänar . Så låga ersättningar har utgått just därför att man råkar ha haft ett plusjobb som har sträckt sig förbi . Detta är människor som har gjort sitt bästa för att arbeta. De har tagit ett plusjobb i stället för att gå öppet arbetslösa, och de har straffats för det. är problemet löst. Tyvärr träder den nya bestämmelsen inte i kraft förrän , så det är en månad till innan man kan börja gå tillbaka och ge ersättning retroaktivt för . Det innebär att människor har försatts i en besvärlig ekonomisk situation . Jag vill nog säga att det inte är många människor i det här samhället som har sådana marginaler att de klarar av att mista en så stor del av sin inkomst . Mina frågor till arbetsmarknadsministern är: Varför har det tagit så att rätta till det här? Och varför måste man vänta ända till innan övergångsreglerna kan träda i kraft? 72 Arbetsmarknadsminister (): Låt oss först konstatera att plusjobbarna fasas ut . Än så länge är det bara ett fåtal som har hunnit lämna jobben därför att anvisningen har tagit slut. är detta naturligtvis väldigt olyckligt. Övergångsbestämmelserna gäller retroaktivt. Även de som redan har hunnit lämna jobben, även om de inte är så många, omfattas av bestämmelserna. När man fattar beslut om en förändring av den här karaktären tar det lite tid innan systemen hinner ställa om. Därför är det datum som var det första möjliga för att åstadkomma denna förändring. 73 HANS (): Det är inte så många som drabbas av det här, säger . Nej, det kanske inte är så väldigt många människor. Men för dem som drabbas kan det slå oerhört hårt. Jag ska ta ett exempel ur verkligheten. Det är en kvinna som heter som har varit i kontakt med mig. Hon har jobbat heltid och blev arbetslös . Efter ett par kortare påhugg och någon kortare kurs kom hon in på ett plusjobb. Det plusjobbet tog slut . Det innebär att har fått en ersättning på detta efter att ha jobbat heltid , ha betalat avgift till a-kassan och gjort sitt bästa för att skaffa sig ett arbete när hon blev arbetslös. För mig känns det skamligt att samhället inte klarar av att ställa upp bättre för en person som har gjort sitt bästa för att försörja sig själv och vara en viktig kugge i samhällsmaskineriet i hela sitt yrkesverksamma liv. Det känns inte bra. Det är klart att det kan behöva ta lite tid innan en ny bestämmelse kan träda i kraft. Men det här är inte något nytt fenomen som har blivit känt för regeringen. tidigare ställde jag min interpellation. Jag vet att frågan har varit lyft här i vid ett flertal tillfällen ända sedan strax . Det här är ett problem som vi har sett att människor har hamnat i. Jag måste säga att jag tycker att det är en häpnadsväckande senfärdighet att man inte har försökt rätta till det här tidigare. 74 Arbetsmarknadsminister (): Jag håller med om att det är bra att övergångsbestämmelserna är utfärdade. Jag är också glad att problemet är tillrättat och att bestämmelserna gäller retroaktivt. Jag kan försäkra om att vi har försökt arbeta så fort som möjligt för att komma till rätta med problemet. 75 HANS (): Det är bra att övergångsbestämmelserna äntligen har kommit. Det är tråkigt att så många människor har suttit i kläm . Tyvärr känns det som att det är en brist på empati och inlevelseförmåga från regeringens sida för de människor som man har att hantera i de här sammanhangen. Det är bra att det rättas till, men min kritik kvarstår. Det har tagit oanständigt att komma till rätta med det här. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2007/08:423 om situationen för funktionshindrade på arbetsmarknaden 76 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta så att fler funktionshindrade får arbete. menar att trots högkonjunkturen och brist på arbetskraft har inte sysselsättningen för denna grupp ökat, utan tvärtom minskat. Regeringens insatser för arbetslösa med funktionshinder börjar nu ge resultat. har arbetslösheten för funktionshindrade märkbart minskat. fanns enligt Arbetsförmedlingen knappt 20 000 öppet arbetslösa med funktionshinder mot knappt 25 000 samma månad , det vill säga en nedgång med . Exempel på insatser som regeringen har vidtagit för att få fler funktionshindrade i arbete är de kraftfulla satsningarna på trygghets- och utvecklingsanställningar samt ökade resurser för lönebidrag och . satsar regeringen extra på lönebidrag och . Ett annat exempel är nystartsjobben, som har visat sig vara en bra form för att hjälpa funktionshindrade ut på arbetsmarknaden. Jobb- och utvecklingsgarantin hjälper också funktionshindrade tillbaka till arbetsmarknaden. Regeringens arbetsmarknadspolitik för funktionshindrade fungerar; arbetslösheten sjunker och utanförskapet minskar bland dem. Jag håller med om att ett funktionshinder aldrig får vara ett hinder för att få ett arbete. Det är precis med den utgångspunkten som regeringen har gjort kraftfulla satsningar när det gäller insatser för personer med funktionshinder. Trots att arbetslösheten sjunker behövs ytterligare insatser för att fler funktionshindrade ska få ett arbete. Regeringen har därför i Arbetsförmedlingens regleringsbrev gett myndigheten i uppdrag att ta fram en särskild strategi för hur myndigheten kan uppnå målet om att väsentligt öka andelen arbetsgivare som är beredda att anställa personer med nedsatt arbetsförmåga på grund av funktionshinder. På regeringen uppdrag har också Arbetsförmedlingen, , och lämnat förslag på hur situationen kan förbättras på arbetsmarknaden för personer med funktionshinder och nedsatt arbetsförmåga. Mot denna bakgrund avser jag att inte vidta några ytterligare åtgärder. 77 (): Tack, ministern, för svaret på interpellationen om situationen för de funktionshindrade på arbetsmarknaden! Mycket av det som står i texten på svaret på interpellationen har jag också kunnat läsa i av , 2008. Det som dock inte står med i uttalandet och som jag kan återge är att har kopplingen mellan arbetsmarknaden i stort och de funktionshindrades situation varit svag. Men man är rädd att en dämpning slår hårt och snabbt mot dem som har det svårast att etablera sig på arbetsmarknaden. Många av de funktionshindrade är de som står längst bort ifrån arbetsmarknaden och de som har det svårast att komma in där. Det finns alltid gränser i statistiken som vi kan debattera och diskutera. Men fortfarande vet vi att det är de som har det svårast och marigast att komma in. Därför behövs det speciella åtgärder. Vi kan alltid diskutera vilka åtgärder som är bäst för att få fler i arbete. Jag är inte så väldigt imponerad av alla de ofta slagkraftiga rubrikerna utan innebörd som regeringen slår sig för bröstet för. Många är åtgärder som har funnits tidigare också, men som man nu byter namn på. Låt mig nämna några exempel i den flora som finns . Det är nystartsjobb, instegsjobb, jobbgaranti, jobbgaranti för unga, nyfriskjobb etcetera. Det är lite svårt att hänga med när regeringen säger sig värna om regelförenklingar. Det kan inte vara särskilt lätt för arbetsgivarna att hänga med i alla de här turerna. Hur var det? Skulle det inte bli lättare att anställa? Skulle inte det också gälla de funktionshindrade? kan vi se att arbetsgivarna tyvärr inte tillräckligt har uppmärksammat och tagit till sig de funktionshindrades situation och vågat anställa. Ministerns självförtroende i svaret är det inget fel på. Även om resultatet nu har vänt något är det ändå en fara när konjunkturen vänder. Det vill vi inte, men vi vet att det också kommer att ske. Vad händer då med de här personerna? Något som inte med ett ord berörs i svaret är den låga sysselsättningsgraden, de långa inskrivningstiderna och den höga arbetslösheten som kännetecknar gruppen funktionshindrade, och den har tyvärr inte stärkts . Jag känner mig övertygad om att det behövs en ökad kunskap om hur det ser ut för de funktionshindrade . Det behövs attitydförändringar, och det behövs förståelse. En funktionshindrad behöver mer tid för att komma in i arbetet. Man behöver en längre introduktion. Det behövs mer resurser och mer förberedelser för att komma in i arbetet. Därför är också attitydförändringarna nödvändiga. Då är min fråga: Vad gör regeringen åt detta? 78 (): ska vi ha ett samhälle som är tillgängligt för alla. Det har regering och riksdag bestämt. I ordet tillgänglighet kan vi också inbegripa att man ska kunna få ett arbete. Varje människa har rätt att känna sig behövd på en arbetsplats och få uppleva gemenskapen med arbetskamrater. I interpellationen efterlyser fler arbetstillfällen för personer med funktionshinder. Egentligen ska vi numera säga personer med funktionsnedsättning.