prot · GV09102 · 2008-04-24 00:00:00 — vice talmannen meddelade att Per () ansökt om ledighet den 1 september31 december. Kammaren biföll denna ansökan. vice talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för Per . 2 § Meddelande om inlämning av interpellationer vice talmannen meddelade att talmannen hade fastställt att sista dag för inlämnande av interpellationer för besvarande före sommaruppehållet skulle vara . Meddelandet hade delats ut till ledamöter. 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2007/08:585 Till Interpellation 2007/08:585 Barnskötarnas utvecklingsmöjligheter av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang och resor. Interpellation 2007/08:586 Till Interpellation 2007/08:586 Kvaliteten inom förskolan av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang och resor. Interpellation 2007/08:587 Till Interpellation 2007/08:587 Speciallärarutbildning till kritiserade lärosäten av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är att jag vid tidigare svarstillfällen har redan inbokade engagemang och resor. Interpellation 2007/08:588 Till Interpellation 2007/08:588 Flyktingars möjlighet att byta kommun av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inplanerade åtaganden som inte går att flytta på. Integrations- och jämställdhetsdepartementet () Enligt uppdrag och rättschef 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Skrivelser 2007/08:104 till finansutskottet /08:140 till näringsutskottet Motion 2007/08:C3 till civilutskottet 5 § Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer Föredrogs sammansatta justitie- och socialutskottets betänkande 2007/08:JuSoU1 Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39). 1 (): Det här ärendet handlar om mäns våld mot kvinnor. Grunden till ärendet är regeringens skrivelse i frågan, Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. finns det mer än 100 000 barn och unga som ser våld i sitt eget hem. Över 25 000 fall av misshandel av kvinnor anmäls . är gärningsmannen sambo eller make. Ett par tusen flickor eller kvinnor beräknas vara utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. I handlingsplanen redogör regeringen för sin syn på hur det här våldet och förtrycket ska bekämpas och för huvuddragen i arbetet för att bekämpa det . Planen omfattar åtgärder inom olika åtgärdsområden. De rör både justitieutskottets och socialutskottets ansvarsområden. Det är därför det särskilt sammansatta justitie- och socialutskottet har bildats för att bara behandla handlingsplanen och 76 olika motioner som rör detta område. Utskottet har också haft en offentlig utfrågning innan man har gått till beslut. Handlingsplanen omfattar 56 olika åtgärder inom sex olika områden. Det handlar om ökat skydd och stöd till våldutsatta, stärkning av det förebyggande arbetet, kvaliteten och effektiviteten i rättsväsendet, insatser riktade till våldsutövare, samverkan och kunskap. Sammanfattningsvis, fru talman, konstaterar utskottet att åtgärderna sammantaget innebär en kraftfull höjning av insatserna inom en lång rad samhällsområden för att bekämpa våld i nära relationer. De motioner som har lagts anses i viss utsträckning vara tillgodosedda och avstyrks därför. Jag överlämnar ärendet till debattörerna. 2 ELISEBEHT (): Jag vill börja med att hälsa statsrådet välkommen till vår debatt. kommer senare, men vi får försöka berätta för henne i efterhand vad vi har sagt. Det är välkommet och bra att handlingsplanen har kommit på bord . Precis som sade finns här i planen 56 åtgärder, en blandning av gammalt och nytt. Det finns en del åtgärder som redan är genomförda. Jag skulle vilja börja med att säga att inget av vad som finns i handlingsplanen är något som vi i Socialdemokraterna har något emot. Men om det nu finns 56 åtgärder finns det också 57 reservationer och nio särskilda yttranden. Det ska nog tolkas på det sättet, statsrådet, att vi har synpunkter, men framför allt konkreta förslag som vi gärna vill se genomförda framöver. Det finns ingen reservation som på något sätt yrkar avslag på någon av åtgärderna. Det kan hända att vi på vissa punkter vill gå längre och ha mer och tydligare åtgärder. Det finns alltså ett stort engagemang. Jag vet att det är många som lyssnar , till exempel framför tv:n. Det finns ett stort intresse i kvinnorörelsen och kvinnojoursrörelsen men naturligtvis också bland dem som arbetar med de här frågorna i kommunerna och runt om i rättsväsendet. Det är jättebra att regeringen framhåller att i de fall där barn är offer för brott eller på något sätt är berörda av våldet måste särskild hänsyn tas till deras behov, rättigheter och förutsättningar. Det är jättebra. Vi är glada för det. Vi vet inte hur många barn det är som berörs. Vi vet bara att det är väldigt många. Kvinnojourerna kan lika gärna kallas barnjourer. Det är minst lika många barn som kvinnor som kommer till kvinnojourerna och som bor på kvinnojourerna runt om i vårt land. Mörkertalet är väldigt stort, men om det är någonting som historien har lärt oss är det att det inte räcker med att säga att barnperspektivet ska råda. Det är tyvärr vanligt att vuxnas behov tränger sig före barnens. Det finns mängder av vittnesmål på detta, inte minst från barnrättsorganisationerna och från barnen själva när de tillåts tala. Här saknar jag konkreta åtgärder för att barnens rätt verkligen ska komma fram. Vän av ordning kan säga: Ja, men det här handlar om mäns våld mot kvinnor, våld i samkönade relationer och hedersrelaterat våld och förtryck. Det är alldeles riktigt. Men vi anser att de här frågorna inte på något sätt går att hålla isär. Barnens situation måste trängas fram i dessa sammanhang. Handlingsplanens innehåll är egentligen helt och hållet regeringens egen produkt. Behandlingen i kommer inte att medföra några som helst förändringar eller något nytt tyvärr, får jag säga. Jag vill be statsrådet att hemma på sin kammare läsa och reflektera över våra motioner och reservationer och ta med dem i det fortsatta arbetet. arbete med att skapa ett jämställt samhälle fritt från våld påbörjades för länge sedan, och det kommer att fortsätta långt efter att åtgärderna i denna handlingsplan har genomförts. och nuvarande regerings mål för jämställdhetspolitiken är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Antagligen ligger det längre bort i tiden än den här mandatperiodens slut, tyvärr. Vi efterlyser alltså mer av konkreta åtgärder. Jag ska ge några exempel. Vi vill att barnahus ska finnas i hela landet och att alla barn i hela landet ska ha tillgång till ett barnahus. Vi vill att barn som har bevittnat våld ska höra till barnahusens målgrupp. Det är inte så även om vi trodde så från början. Det är endast två av barnahusen som säger att det är målgruppen. Barnahusen arbetar i huvudsak med barn som direkt utsatts för brott. Det gör att denna grupp återigen har hamnat bakefter. Vi vill att det ska finnas samtalsmottagningar för män runt om i hela landet. Vi vill att sjukhusmottagningarna i hela landet också ska besitta den särskilda kunskap som krävs för att ta emot sexualbrottsoffer. Vi vill att hot- och riskbedömningar ska göras inom socialtjästen innan man hänvisar en kvinna att till exempel söka upp en kvinnojour för att få skydd. Vi vill också att anhöriga och andra närstående ska få hjälp när det uppdagats att det förekommer våld av eller mot en närstående. Det är precis det som socialtjänstlagen föreskriver . Men det är inte på särskilt många ställen man har uppmärksammat den frågan. Det tycker vi är viktigt att lyfta fram. Detta är några konkreta åtgärder som kräver politiska initiativ, och de måste komma från regeringen. Det som är riktigt bra är att förslaget också handlar om hedersrelaterat våld och våld i samkönade relationer. Det senare är nytt i de här sammanhangen. Det är jättebra. Det är frågor som RFSL och arbetat med . Det är också jättebra att vistelsebegreppet för barn och tvångsäktenskap ses över. Det är uppdrag som och får, och inte minst ska forskningsprogram inrättas. Däremot är det riktigt illa att regeringen drabbas av könsblindhet när man beskriver åtgärder som riktar sig till kvinnor med funktionsnedsättning. Vi har under utskottets behandling gett alliansens partier här i chansen att rätta till de avsteg som regeringen här gör, men det har tyvärr varit för döva öron. Här tappar därför utskottets betänkande fokus. Det rör gruppen i stort enligt regeringens handlingsplan. Det är beklagligt. Kunskapen om våld som riktas mot kvinnor med funktionsnedsättning är eftersatt. Risken är stor att också åtgärderna framöver kommer att förbli eftersatta. Jag yrkar därför bifall till vår reservation nr 22. Vad gäller nationella minoriteter, äldre kvinnor och kvinnor med missbruksproblem är det likadant där. Jag finner inte de riktigt konkreta satsningarna. Att de som arbetar på behandlingshem för kvinnor med missbruksproblem ska få ökad kunskap om våldet är jättebra. Men det krävs mycket mer än så. Det finns så gott som ingen kvinnojour i landet som tar emot just den gruppen kvinnor. Det är samma sak för kvinnor med funktionsnedsättningar som kan vara fysiska, psykiska eller intellektuella. Jag tror att det krävs satsningar i likhet med det som har gjorts vad gäller det hedersrelaterade våldet. Det behövs riktade satsningar för att utveckla detta. Vi kommer senare att återkomma till behovet av handlingsprogram för män. Trots att planen omfattar våld i samkönade relationer sägs här ingenting om kvinnliga förövare och deras behov av stöd och behandling. Det sägs heller ingenting om skyddat boende för män som har utsatts för våld av sin närstående man. Det är en brist. Regeringen har sagt att handlingsplanen ska få kosta . Det är inte lätt för någon annan utanför regeringen att kunna följa med och se att det verkligen kommer att bli på det sättet. Det oroar oss faktiskt en hel del. Vi och många med oss har konstaterat att regeringens satsning på jämställdhet skulle kosta . Men vi vet nu att det egentligen blev en liten del som satsades. Större delen av det anslaget fick lämnas tillbaka i brist på åtgärder. Vi hoppas på bättre styrfart den här gången. Vi är överens om att det är dags att utvärdera sexualbrottslagstiftningen. Det är alldeles utmärkt bra. Vår reservation har fått en missvisande rubrik, Bristande samtycke som grund för våldtäkt. Vi är inte för en sådan ordning. Vi förordar inte en samtyckesordning. Den frågan är redan utredd och behandlad. Det fick inte stöd vare sig i , hos remissinstanserna eller i . Det har inte hänt någonting som motiverar en ändring i den riktningen. Hur grymt det än låter är det en verklighet för många barn att de år tvingas att leva med att se sin mamma misshandlas. Det finns nu goda skäl att utreda om barn som bevittnar våld ska komma att ses som målsägande. Vi har föreslagit det, och alliansen har föreslagit det men har gått ifrån den linjen. Det tycker vi är beklagligt. Jag inser att jag redan har talat alldeles för . Men jag måste också få säga något om utbildningen. Grundutbildningen för en rad yrken som skulle behöva ha ämnet mäns våld mot kvinnor saknar det fortfarande. Där skulle vi vilja ha draghjälp från statsrådet. Det finns att läsa mer om den saken i vår reservation nr 56. Stödet till kvinnojourerna ska öka, säger alliansen. Trots det har man tagit bort möjligheterna för kvinnojourerna att söka de pengar som fördelar. måste man gå hand i hand med en kommun. Det innebär att goda idéer för frivilligrörelsen och också brottsofferjourerna kommer att frysa inne i de fall där det inte finns en kommun som vill satsa på frågorna. Jag ska stoppa där. Det är många fler som ska tala. Jag yrkar bifall till våra reservationer nr 20, 22, 37 och 56. I detta anförande instämde , , , , , , , , och (alla s). 3 (): Också jag uppskattar mycket att ministern är med här i debatten. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 om analys av våldets strukturella orsaker, reservation 16 om att handlingsplanen saknar konkreta åtgärder när det gäller mäns våld mot äldre kvinnor, reservation 18 om gömda och papperslösa kvinnor som utsätts för våld och reservation 24 om plan för ett långsiktigt ekonomiskt ansvar för kvinnojourerna. Jag kommer tillbaka till de frågorna i mitt anförande. Min partikamrat som har varit med i det sammansatta utskottet men hör till justitieutskottet kommer att tala mer när det gäller sexualbrott. Jag kommer inte att gå in så mycket på de frågorna. Jag kan också hålla med föregående talare om att det är bra att handlingsplanen har kommit. Det finns väldigt lite i den som jag inte tycker är positivt. Det finns en del jag saknar, och det finns skrivningar som är mycket olyckliga på en del ställen. Det är också svårt att greppa vad de 800 miljonerna ska användas till. Det har vi ingen kunskap om. Det är bara att hoppas att de används på bästa möjliga sätt och att man har tänkt igenom det ordentligt. Det behövs verkligen en handlingsplan. Våldet mot kvinnor och barn har inte minskat trots att frågan har debatterats och varit aktuell. Det har jobbats på att förbättra stödet och att förebygga våldet, och kunskaperna har ökat. Trots det har våldet också ökat, och det är mycket allvarligt. Det är 26 000 fall av kvinnomisshandel och över 4 700 våldtäkter. Då vet vi ändå att mörkertalet är väldigt stort. Det kanske bara är som anmäler. Det är inte lätt och ofta skambelagt att vara utsatt för sexuella övergrepp, våldtäkter och misshandel. Ännu svårare är det att anmäla någon som kanske är pappa till ens barn, som man lever eller har levt med och känner väl. Det är det våldet som är det allvarligaste våldet för kvinnor. Hemmet är den farligaste platsen. dödas i genomsnitt 17 kvinnor av en man som är dem närstående. Lika kritisk som jag är till att regeringen inte bygger vidare på den feministiska förståelsen av våldet och en könsmaktsanalys, lika glad är jag att vi tre partier i oppositionen är överens om detta. Det är Socialdemokraterna, . Jag tror att det har betydelse för hur man benämner saker, vilken strategi man bygger upp och hur man förebygger våldet om man har en könsmaktsanalys eller inte. Det är viktigt att se att rädslan för att utsättas för våld eller att bli konkret utsatt för våld hänger ihop med föreställningar om och förväntningar på pojkar och flickor och på kvinnor och män. Mäns våld är kopplat till en ojämlik maktstruktur mellan kvinnor och män som direkt eller indirekt underlättar för enskilda män att dominera, kontrollera och bruka våld mot kvinnor. Det är utifrån den förståelsen som vi bland annat talar om mäns våld mot kvinnor. Vi ska sluta använda ord som familjevåld och kvinnovåld. Det är inte så lätt, upptäckte jag när min egen debattartikel i fick rubriken . Det är utifrån den förståelsen som kvinnorörelsen och alla vi som har varit aktiva i frågan har synliggjort den och hävdat att detta inte är någon privatsak. Det är ingen familjeangelägenhet att misshandla och begå övergrepp mot den man lever tillsammans med. Det är ett brott som är så vanligt att det är ett folkhälsoproblem. Det är utifrån den förståelsen vi sprider kunskapen om att mäns våld mot kvinnor förekommer i alla samhällsklasser och i alla åldersgrupper. Det är inte några särskilda kvinnor. Det kan vara jag själv som kan råka illa ut. Det kan vara min syster, min granne och min arbetskamrat. Det syns inte heller på män vilka män det är som är förövare. Det kan vara någon av dem du jobbar ihop med eller någon i din vänskapskrets som är den man som brukar våld och begår övergrepp mot den kvinna han lever tillsammans med. Med könsmaktsanalys som utgångspunkt tror jag inte att handlingsplanen hade missat mäns våld mot äldre kvinnor. Det finns inte alls med här. Jag tror inte heller att man hade haft skrivningar där kvinnor med funktionsnedsättning görs könlösa och osynliga. Jag tror också att man hade haft en del annorlunda skrivningar när det gäller det hedersrelaterade våldet. Man saknar helt åtgärder när det gäller mäns våld mot äldre kvinnor. Det måste nog bero på att de båda ansvariga ministrarna har blundat med båda ögonen. Ingen av de 56 åtgärderna riktas speciellt till äldre kvinnor. Inga pengar är vad jag förstår avsatta till utbildning av personalen inom äldreomsorgen eller andra konkreta åtgärder. Ändå vet vi från och att våld mot äldre kvinnor förekommer. Det förekommer i så hög grad att vi kan betrakta det som ett folkhälsoproblem. Våldet mot äldre kvinnor är mer upprepat och allvarligare och innehåller mer sexuella inslag än det som drabbar män. Det finns goda exempel på äldreomsorg där man har gett personalen redskap att våga se, våga lyssna och våga fråga och veta hur man då ska agera. I i har man utbildat chefer, biståndsbedömare och undersköterskor i mäns våld mot kvinnor. Man har riktlinjer som gäller för verksamheten. Man tar upp det på arbetsplatsträffar. När jag träffade personalen sade de: Det här var den bästa utbildning vi någonsin har gått! Det var roligt. Jag tycker att all personal inom äldreomsorgen borde få möjligheten att få de här redskapen. lämnade över studien mot kvinnor med funktionsnedsättning. Man hade intervjuat en bit över 1 000 kvinnor de flesta med funktionsnedsättningar som att man är rörelsehindrad, blind, har svårt att uppfatta om någon riktar våld mot en, har svårt att undvika våldet och har svårt att fly. Tyvärr är läsningen av studien både skrämmande och ytterst angelägen, får man säga. En tredjedel av kvinnorna hade erfarenhet av att bli utsatt för hot, våld och sexuella trakasserier från män. Totalt bodde eller hade bott ihop med en man som utsatte dem för hot, misshandel eller övergrepp. Två tredjedelar av kvinnorna hade aldrig sökt samhällets hjälp eller stöd. Därför blir det extra allvarligt när regeringen själv i sin skrivning i handlingsplanen osynliggör och tar bort kön när det gäller kvinnor med funktionsnedsättning. När det gäller handikapporganisationens arbete pratar man om funktionshindrade och om våld mot funktionshindrade kvinnor och män. Jag vet att de kvinnor som har drivit frågorna i handikapprörelsen är så oändligt trötta på att bli sedda som det tredje könet eller som könlösa. Man har fört en hård kamp för att lyfta fram kvinnors villkor och för att synliggöra mäns våld mot kvinnor. Skrivningarna i handlingsplanen är tyvärr ett steg bakåt i det fallet. Barn som finns i familjer där mamma eller ena föräldern i en samkönad relation utsätts för våld och övergrepp är alltid brottsoffer. De utsätts alltid för psykisk misshandel och ofta också för fysisk. Barnen finns på kvinnojourerna eller följer sin mamma dit hon flyr från misshandeln. Vi vet att det behövs ett kvalificerat stöd, för vi vet att de här barnen har levt i ett trauma som påminner om det som barn som har varit med om krig har levt i. Det är oerhört viktigt att kvinnojourerna ges förutsättning att ge stöd till de här barnen. Kommuner och sjukvård, inte minst barnpsyk, måste ha strukturerade verksamheter. Barnahus bör finnas i alla större kommuner runt hela land. Men förskola och skola måste också ha kunskapen att våga se att ett barn som mår dåligt kanske lever i en sådan här situation. invigningstalade jag när äldsta kvinnojour, tjej- och kvinnojouren i , firade 30-årsjubileum med en utställning på . Jouren växte fram under kvinnorörelsens kamp , vilket är ganska typiskt. Den har under hela sin existens kombinerat att ge stöd och skydd till utsatta kvinnor och barn med att sprida kunskap och jobba opinionsbildande. När jouren firade 25-årsjubileum var det 400 kvinnor som hade deltagit i jobbet . är de ännu fler. Från början hade man det jättetufft att få pengar. Vartefter åren har gått har man fått mer pengar från kommunen och kan liksom de andra kvinnojourerna i nu ha anställd personal och bra lokaler och driva en verksamhet. Men det finns naturligtvis mycket mer man kan önska sig. Här finns också ett kriscenter för kvinnor och ett kriscenter för män. Men kvinnorna på liksom på alla kvinnojourer som jag har träffat på är oändligt trötta på projektpengar. I många kommuner vet man inte om man klarar . Man har inte möjlighet att ha någon heltidsanställd. I några kommuner finns inga jourer alls detta trots att kvinnojourerna under en lång rad av år har gjort ett ovärderligt arbete. De har tagit ett ansvar som kommuner och stat borde ta. Därför tycker vi att det saknas en del i handlingsplanen, nämligen att ge en långsiktig finansiering och ta ett ansvar för kvinnojourernas arbete. De ska kunna överleva ekonomiskt och inte behöva ägna så mycket tid åt sin finansiering. De ska i stället kunna ägna sin tid åt det som de gör så oändligt bra att ge stöd till våldsutsatta kvinnor och barn. 4 (): Också jag vill välkomna ministern hit . Handlingsplanen om mäns våld mot kvinnor som regeringen presenterade är en efterlängtad uppföljning av kvinnofridspropositionen som antogs av 1998. I propositionen kunde man läsa: Mot bakgrund att mäns våld mot kvinnor är så nära förknippat med föreställningar om kvinnors och mäns olika roller i samhället och bristande jämställdhet kan det inte förklaras på samma sätt som annan våldsbrottslighet. Kunskap om detta är omistligt om våldet mot kvinnor ska kunna bekämpas på ett effektivt sätt. I kvinnofridspropositionen underströks således att mäns våld mot kvinnor måste ses i ljuset av det ojämställda samhälle vi lever i och att mäns våld mot kvinnor då blir det yttersta uttrycket för denna maktordning. Detta kallas för könsmaktsförståelsen. Det är för en självklarhet att när man bekämpar ett problem måste man förstå vad man bekämpar och orsaken till problemet. Utan denna kunskap blir arbetet man lägger ned ett slag i luften. En majoritet i utskottet och regeringen har uttryckt att begreppet könsmaktsförståelse inte ska användas i handlingsplanen om mäns våld mot kvinnor eftersom det finns många tolkningar av begreppet. En majoritet i utskottet presenterar att arbetet ska utgå från ett rättsligt, socialt, ekonomiskt och hälsorelaterat perspektiv samt från ett jämställdhetsperspektiv. Det är för väl att den borgerliga majoriteten åtminstone väljer att ha ett jämställdhetsperspektiv på frågan om mäns våld mot kvinnor. Men att rada upp samhälleliga områden dit kvinnor utsatta för mäns våld vänder sig ger inget perspektiv att arbeta utifrån. Det förklarar inte så mycket, och framför allt ger det oss inga verktyg. Det gäller för regeringen och den borgerliga majoriteten i att skilja på päron och äpplen. Det är inte minst viktigt att ha förståelse för våldets grunder för att myndigheter och organisationer som får uppdrag från regeringen ska få en klar och tydlig uppfattning om hur våldet ska bekämpas och hur dessa kvinnor ska bemötas. Att inte låta könsmaktsförståelsen styra arbetet riskerar att försvåra samverkan mellan myndigheterna och i slutänden missgynna kvinnor som söker stöd. Utskottet skriver att kvinnor och män ska ha samma möjligheter till kroppslig integritet, och det är en mycket viktig fråga för jämställdhetsarbetet. Det faktum att åtta av tio våldtäkter mot kvinnor äger rum i nära relationer är en tydlig signal till lagstiftaren att vi har ett problem. Dagens våldtäktslag, som fokuserar på att våldtäkten sker i en överfallssituation, är förlegad och har ingen relevans. Min fråga till regeringen är: När ska lagen ändras? När ska kvinnor äntligen i lagen få åtnjuta full rätt till sin kroppsliga integritet och sin sexuella självbestämmanderätt? Att ha en feministisk förståelse av våldets orsak ger oss verktyg och är grunden för att kunna bekämpa våldet innan det uppkommer. Avsaknaden av ett genomtänkt förebyggande arbete som ett led i att förhindra våldets uppkomst är en stor brist i regeringens handlingsplan.