prot · GV0979 · 2008-03-14 00:00:00 — 1 § Anmälan om återtagande av plats i vice talmannen meddelade att () skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för Boriana (). 2 § Särskild debatt om jämställd vård 1 Socialminister (): Den debatt som vi genomför genomförs i ett väldigt angeläget ämne. Det handlar om människosyn och om vårdresultat för enskilda människor i och synen på enskilda människor. Den här debatten är därför viktig när det gäller värderingar och naturligtvis också när det gäller det praktiska. Jag vill rikta ett tack till som har tagit initiativ till den här diskussionen. I varje debatt är det förstås viktigt att vi utgår från bästa möjliga underlag när det gäller fakta och substans så att vi vet hur situationen ser ut. har vi i debatter en benägenhet att utgå från en bild som kanske inte existerar. Det är viktigt att ha fakta på bordet. Det råkar vara så att kom med en väldigt viktig rapport där man på regeringens uppdrag har granskat jämställdheten i den svenska hälso- och sjukvården. Jämställdheten i vården är en mycket viktig fråga. Den är viktig vid själva vårdtillfället men också av oerhört stor betydelse när det gäller att förebygga och göra sådana insatser gentemot kvinnor och män att man behandlas på det sätt som man ska behandlas som man eller kvinna. När man tittar på kan man glädjande nog konstatera att medvetenheten i har ökat. Man visar att man tar frågan om jämställdhet inom vårdsektorn på stort allvar. Medvetenheten om frågan har ökat, och vi ser en utveckling som går åt rätt håll. Jag tror förstås att det viktiga är att ha en medvetenhet om situationen. Finns inte medvetenheten kommer man heller inte att göra rätt saker eller göra något över huvud taget för att åtgärda problemen. Därför är det viktigt att vi kartlägger och synliggör skillnader mellan hur kvinnor och män behandlas och genomför ett målmedvetet arbete i stort och smått för att undanröja skillnader. Som jag sade kan vi, efter , konstatera att landstingens engagemang ökar. har alla landsting och regioner en särskild policy för jämställdhet. Om vi går tillbaka och tittar på 2004 var det bara tio av landstingen; har alla en sådan. Vi kan konstatera att arbetet med öppna jämförelser har lett till att könsuppdelad statistik har ökat. Vi har inte alla människor i en korg utan delar upp kvinnor och män för att identifiera skillnader så att vi kan genomföra rätt åtgärder som leder till att skillnader som inte ska finnas inte finns kvar. Att vi har en könsuppdelad statistik är en viktig utveckling. Man kan, som , konstatera att det inte finns några systematiska skillnader när det gäller väntetider. Man kan konstatera att det finns vissa skillnader, men förklaringen är ofta ålder när det gäller undersökning och behandling. Det är naturligtvis illa nog. Man ska inte behandlas olika på grund av olika ålder. När det gäller läkemedel kan vi se att det fortfarande förskrivs mer läkemedel till kvinnor för till exempel depression men att skillnaden mellan kvinnor och män ökar. Man säger från att det finns få systematiska skillnader när det gäller vårdens resultat men att de öppna jämförelserna behöver utvecklas. Statistiken har blivit bättre, men vi behöver fortfarande få bättre grunddata. Vi kan se att kvinnor har en högre självrapporterad ohälsa och gör fler sjukbesök än männen. Vi kan se att det finns könsskillnader när det gäller diagnoser. Personligen är jag kanske mest oroad över gruppen unga tjejer och deras psykiska ohälsa. minskar antalet självmord totalt, men just i gruppen unga flickor stiger både antalet självmordsförsök och antalet genomförda självmord. Det är förstås oerhört oroande. För regeringens del är det här en oerhört betydelsefull fråga. Regeringen satsar mycket på att jämföra vårdens resultat. Öppna jämförelser, kvalitetsregister och köstatistik är oerhört betydelsefullt och också nedbrytbart efter kön. Det ger ett redskap för att systematiskt kunna ta bort skillnader som inte ska finnas. Genom att jämföra blir vården bättre, och orättvisor kan undvikas. Vi genomför också ett arbete för att stärka patientens ställning i vården. Genom att patienten får möjlighet att välja och välja bort det som inte fungerar blir vården bättre även för dem som inte själva kan välja. Vi satsar på patientsäkerhet som är oerhört betydelsefullt. Allra sist vill jag nämna en satsning som regeringen beslutade om förra året. Det handlar om det mer långsiktiga arbetet. Regeringen beslöt att satsa på ett forskningsprogram för bättre kvinnohälsa. för arbetsliv och socialvetenskap får i uppdrag att välja ut de forskningsprojekt som är bäst. Jag vill också betona det arbete som sker i Kommuner och Landsting för att ta tag i den här frågan. Mycket ser bättre ut, men fortfarande kvarstår skillnader som är oacceptabla. Dem ska vi ta itu med. 2 (): En sköterska på en hudklinik i sade på ett möte att hon undrade varför tvättsäcken i de manliga patienternas duschrum var så tung och besvärlig att byta när den var så lätt och inte alltid behövde bytas i de kvinnliga patienternas duschrum. Verksamhetschefen på den här hudkliniken hade integrerat jämställdhetsarbete i sitt vardagliga arbete och tog fasta på frågan. Det visade sig att läkarna, för behandling av psoriasis, skrev ut salva på recept i mycket högre grad till kvinnor, medan männen fick komma in på kliniken. De fick behandling och insmörjning på mottagningen. Vad betyder det? Jo, kvinnorna fick ett recept i handen. De fick gå till ett apotek, de fick betala sin medicin, smörja in sig själva, använda sin egen dusch och sin egen handduk och sköta sin egen tvätt. Männen däremot togs emot på mottagningen, smordes in av personalen, fick använda duschrum, handdukar och tvättkorg. Funderar man vidare på detta ser man att kvinnorna därmed är med och betalar en del av männens behandling. Ett läkemedelsbolag hade kontaktat verksamhetschefen på kliniken för att rekrytera patienter till en läkemedelsprövning av ett nytt läkemedel mot psoriasis. Sex män rekryterades från mottagningen det var ju enklast och säkrast så eftersom det fanns mest män på mottagningen. Det blev en manlig dominans bland försökspersonerna. är läkemedlet registrerat, till utprovat på män. När kvinnor med psoriasis kommer till mottagningen får de alltså ett läkemedel som inte är adekvat utprovat på deras eget kön. Det kanske kan förklara varför det finns en dominans av kvinnor bland patienter som vårdas för läkemedelsbiverkningar. Psoriasis är en könsneutral sjukdom; den är lika vanlig hos båda könen. Man har samma typ av symtom och samma svårighetsgrad. Det här exemplet visar att det inte går att säkert säga att männen fick en bättre vård än kvinnorna. De fick förmodligen inte välja. Många av dem kanske också hellre hade velat få ett recept och smörja in sig själva. Men detta visar att vi systematiskt i många sammanhang behandlar män och kvinnor olika, och så sker också inom vården. När det gäller just detta fall kan man konstatera att om alla behandlades som kvinnorna skulle kostnaderna för denna typ av behandling minska med nästan en fjärdedel. Det finns könsskillnader i svensk sjukvård. har publicerat rapporter. Man har visat att mycket är bra i svensk sjukvård. Svensk sjukvård har dessutom blivit mycket bättre . Men alarmerande nog finns det stora skillnader mellan män och kvinnor. Det finns också stora klasskillnader i vården, och det finns skillnader beroende på etnisk bakgrund. Detta är alarmerande och mycket allvarligt. När vi tittar specifikt på könsskillnader kom det en rapport så sent som i går från som glädjande nog visar att landstingen arbetar alltmer aktivt med jämställdhet och att det har blivit en dramatisk förändring bara . Det är väldigt glädjande. Men det finns fortfarande mycket stora skillnader, och det behövs ett mycket mer systematiskt arbete och rutiner. Jag tror att man måste driva ett sådant systematiskt arbete för att bryta ett könsstereotypt tänkande och för att integrera jämställdhetsarbetet i det vardagliga systematiska arbetet på varje klinik vid varje beslutstillfälle inom vården. Det är också viktigt att påpeka att kvinnor inte är någon svag grupp. Vi är medborgare med rättigheter. Vi har lika starka rättigheter som män. Jag tror faktiskt att en sjukvård som behandlar människor lika utifrån deras behov blir en jämställd vård som blir bättre och effektivare både för kvinnor och för män. Jag tror alltså att jämställdhetsintegrering bidrar till att stärka en demokratisk förankring av sjukvården. Jag tror också att den bidrar till en effektivisering av resurserna och ett bättre bemötande utifrån de individuella behoven. Jag ska återkomma i mitt nästa anförande till vad jag tycker att man ska göra mer konkret för att komma till rätta med problemen. Men jag skulle bara vilja lyfta fram ett exempel, och det är läns landsting. Där har man valt att se jämställdhetsarbetet som en patientsäkerhetsfråga. Man menar att det inte är patientsäkert att behandla män och kvinnor könsstereotypt. Jag tycker att det är ett väldigt fruktbart sätt att se på jämställdhetsarbetet i sjukvården. Man skulle med ett sådant synsätt kunna säga att man faktiskt riskerar patientsäkerheten om man inte har ett systematiskt genusperspektiv och ett systematiskt jämställdhetsarbete inom sjukvården. 3 (): Det är riskfyllt att vara arbetslös. Att inte ha ett jobb ger ett utanförskap som sätter spår i människors liv och hälsa. Den allra bästa försäkringen för en jämlik hälsa är därför att ha ett jobb. Arbetslösheten påverkar människors livsvillkor. Osäkerhet om framtiden är en faktor som höjer stressnivån. Och forskningen visar att unga män dricker mer alkohol när de är arbetslösa. På samma sätt finns det samband mellan arbetslöshet och rökning. Förhöjt blodtryck och ökning av stresshormoner påverkar psyket och utvecklingen av hjärt- och kärlsjukdomar. Regeringens politik med arbete i fokus är därför ett av de bästa recepten för en bättre hälsa för alla. Den rapport om jämställdhet i vården som SKL presenterade var nedslående. Tv-serien som gick om kvinnors hjärtsjukdomar handlade om hur det var . Så är det absolut inte . Det skrev några hjärtläkare i en artikel . Men trots att denna hjärtsjukvård har tagit rejäla kliv framåt är det fortfarande väldigt mycket som inte hänger med. Rapporten från SKL visar att kvinnor får stå längre i kö, får sämre behandling och äldre mediciner. Det finns märkliga och omotiverade skillnader mellan kvinnor och män, och kvinnor har sämre tillgång till dialys, operation av gråstarr, nya höftleder och behandling av psoriasis, som vi hörde. Det är män som får nyare och dyrare mediciner, och kvinnor får vänta för att få tid hos allmänläkare. Av någon anledning får kvinnliga rökare vänta på lungundersökning än manliga, och kvinnor som har borrelia riskerar att få fel diagnos eftersom läroböckerna inte berättar att män och kvinnor har olika symtom på detta. uppföljning säger glädjande nog, som vi hörde, att arbetet med en mer jämställd hälso- och sjukvård går framåt. Men man säger fortfarande från sida att det finns skillnader som behöver förklaras och åtgärdas. Det finns utrymme för förbättringsåtgärder, säger man. Det, fru talman, skulle jag vilja säga är bara förnamnet. Det är kvinnor i som är mest sjukskrivna. Två tredjedelar av alla sjukpenningdagar går till kvinnor. Men det är män som har fått mer stöd till rehabilitering än kvinnor, både av arbetsgivare och av . Forskare säger att anledningen till denna höga sjuklighet hos kvinnor troligen beror på att kvinnor är sjukare. Men det finns också bristande medicinsk kunskap om kvinnors hälsoproblem. Män får bättre stöd eftersom kvinnor och män behandlas olika. Vi kvinnor har också andra sorts jobb eller villkor som gör att det är svårare att gå tillbaka till jobbet. Och det finns skillnader i vem det är som gör det obetalda arbetet hemma som inverkar på detta. Regeringen har gjort en del bra saker som är värda att ta upp och som kan hjälpa till att ändra den situation som vi har . Det är en satsning på för jämställdhetsarbete till Kommuner och Landsting. Det är den satsning som socialministern berättade om och som handlar om forskning på kvinnors hälsa. Det är rehabiliteringssatsningen på som de kvinnor som är sjukskrivna och som behöver komma tillbaka till jobb till största delen kommer att få nytta av. Det är satsningen på ungas psykiska hälsa. Det är handlingsplanen som handlar om mäns våld mot kvinnor som är så betydelsefull när det gäller kvinnors ohälsa. Det är avdragsrätten för hushållsnära tjänster som underlättar för kvinnor och minskar stressymtomen. Regeringens politik över huvud taget med arbete i fokus är ett av de allra bästa recepten för en bättre hälsa för alla. Detta är bra satsningar. De är nödvändiga både för kvinnor och för jämställdhetsarbetet, men de räcker inte. Det behövs mer. Det behövs öppna kvalitetsjämförelser så att det verkligen går att följa kvalitetsarbetet i vården. Det behövs utvärderingar som baseras på statistik för både män och kvinnor. Det behövs en mångfald i vården. Det ska vara möjligt att byta vårdgivare men också att byta arbetsgivare. Att arbeta förebyggande är precis lika viktigt som arbetsmarknadsprogram när det gäller att öka utbudet av arbetskraft. Man måste ha en fungerande rehabiliteringskedja och en arbetsmarknad som är hälsofrämjande. Det måste finnas möjligheter att byta arbetsgivare och prova annat. handlar det om det goda exemplets makt. Visa andra hur man verkligen kan arbeta förebyggande. Visa på goda exempel. Lär av varandra! Vi behöver inte alltid uppfinna ett nytt hjul om det finns ett som fungerar och är runt och fint och snurrar på ett bra sätt. Detta är åtgärder som jag tror är bra för en jämställd hälsa för både kvinnor och män. 4 (): Jag är väldigt glad för att har tagit initiativ till denna debatt om jämställd vård. Jag och tackar socialministern och riksdagsledamöterna i de övriga partierna för att ni är här och debatterar denna mycket viktiga fråga. , på , var jag i och invigde red som ska stödja forskningen om och öka kunskapen om kvinnors hjärt- och kärlsjukdomar. 600 kvinnor fanns i publiken. Tre hjärtläkare framträdde och försäkrade att hjärtvården var mycket framgångsrik och att det var myter att den skulle vara ojämlik. När jag var på väg därifrån kom en äldre dam fram till mig. Försiktigt stack hon till mig ett kuvert med ett brev i som hon ville att jag skulle läsa på tåget hem till . Det gjorde jag. Brevet innehöll en kopia av en anmälan till . Det var en anmälan om felbehandling eller avsaknad av behandling för den äldre damens hjärtbesvär. Det var en sorglig läsning, ska jag säga. Den var så konkret och naket uppenbar i sin diskriminering, som jag skulle vilja kalla det. Det är mycket som återstår att göra för den jämlika vården så att den når ut till alla i vårt land, till läkarna, till vårdpersonalen, ambulanspersonalen och till allmänheten. Det är man började slå larm om att kvinnor behandlades sämre än män i sjukvården, bland annat när det gällde hjärt- och kärlsjukdomar, och att mannen var norm i forskningen. Professor var en av dem i som först larmade. Det blev ett häftigt uppvaknande, så häftigt att en lobbygrupp bildades, 1,6 miljonerklubben, som skulle sprida information om kvinnohälsofrågor och införa det kvinnliga perspektivet i den medicinska forskningen och i läkarutbildningen. Klubben fick snabbt medlemmar. har den 30 000 medlemmar. har klubben arbetet mycket hårt med upplysning och information. Många resor har gjorts över hela , och det må sägas att varken kvinnor eller män har varit särskilt medvetna om den ojämställda vården, trots att vi lever i ett samhälle där information fullständigt haglar över oss. När tv-serien hjärta sändes kom allt upp till ytan. Det blev äntligen en debatt som tog avstamp både i folkdjup och bland hjärtforskare. Det var bra. Ett mönster började framträda. Vi går vidare. Det är fortfarande stora skillnader mellan hur män respektive kvinnor behandlas vad gäller till exempel hjärtsvikt. En publicerad artikel i tidskriften visade att kvinnor betydligt mer sällan behandlas med evidensbaserade läkemedel. Jag kan fortsätta räkna upp exempel som alldeles kommit i medicinska tidskrifter. Bland annat riktas uppmärksamheten mot kvinnor i klimakteriet där det är uppenbart att sjukvården missar att beakta kvinnors ökade risker för att utveckla hjärtsjukdom. Även biverkningar av läkemedel är vanligare hos kvinnor än hos män. Läkemedlen är kanske nästa stora problem; dem har vi ännu inte undersökt. Slutsatsen av den medicinska forskningen är för mig som lekman tydlig: Vi har kommit en bit på vägen, men vi har fortfarande långt att gå. I rapporten jämförelser av hälso- och sjukvårdens kvalitet och effektivitet av Kommuner och Landsting och , som vi har hört om, görs jämförelser mellan mäns och kvinnors vård och vård mellan olika landsting. I rapporten nämns ett antal skillnader. Fler kvinnor än män får vänta på gråstarrsoperation. Fler män än kvinnor som drabbats av stroke vårdas vid särskilda strokeenheter. Kvinnor får vänta längre än män på en hjärtoperation. De regionala skillnaderna är större. I , till exempel, väntar kvinnor , i . Det finns ännu mer, och det kommer naturligtvis fler rapporter. Vi väntar på dem. 5 (): Kvällen får 81-åriga i på svårt att andas. Först efter fyra samtal till SOS Alarm kommer ambulansen. Hennes tillstånd hade inte bedömts som livshotande. Då är det . Tio i åtta ringde jag sista gången. Ambulansen kom fram - efter att jag ringde första samtalet till SOS. Mamma dog på vägen till sjukhuset. Det berättar dottern för tidningen . Allt tyder på att fått en propp i lungan som vandrade vidare till hjärtat och orsakade en hjärtinfarkt. säger: Ambulanspersonalen sa att de kom . Det kändes fruktansvärt att höra. Jag ringde ju SOS fyra gånger, men de tog inte hennes symtom på allvar. Jag berättar inte historien om för att skuldbelägga enskilda människor i ett enskilt fall. Den ansvariga sköterskan som gjorde de första bedömningarna och larmoperatörerna anmäldes till där de friades. Jag berättar historien för att den väcker en viktig principiell, etisk och också ytterst politisk fråga. Behandlas män och kvinnor på samma sätt och på lika villkor i svensk sjukvård? Är vården jämställd? I en rapport från redogjordes för en analys av samtal till SOS Alarm i . Där konstaterades att män oftare bedömdes ha ett livshotande tillstånd än kvinnor. Det ledde till att kvinnor fick vänta på ambulans längre än män. I redogjordes för en analys som ambulanssjukvården i hade gjort av sin egen verksamhet. Den visade att vid höftfrakturer fick av männen prioritet 1, som innebar att man snabbt skulle rycka ut, medan av kvinnorna fick samma prioritering. Svensk sjukvård är inte jämställd. Det konstaterar också med den rapport som kom ut i går. Något annat vore egentligen egendomligt, för hur skulle den svenska vården kunna vara jämställd i ett samhälle där löneskillnaderna, inte minst inom vården, är så stora och ligger kvar på samma nivå trots årtionden av debatt? Hur skulle vården kunna vara jämställd i ett samhälle där tusentals kvinnor misshandlas av sina män? Hur skulle vården kunna vara jämställd i ett samhälle där män fortfarande dominerar på de ledande chefsposterna både inom offentlig och privat sektor? Det finns glädjande tecken också. pekar på att jämställdhetsarbetet går framåt. Det görs flera insatser när det gäller statistik, analys och utbildning, men mer behöver göras. pekar bland annat på kvalitetsjämförelser, verksamhetsuppföljningar och könsuppdelad statistik. Jag tänker i kommande anföranden peka på några frågor som är viktiga att fundera på när det gäller att förbättra jämställdheten i den svenska vården. Bristande jämställdhet beskrivs inte sällan i den politiska debatten som en kvinnofråga. Det är ett synsätt som jag vägrar att acceptera. Bristande jämställdhet bygger på fördomar och tankemönster som drabbar både män och kvinnor. pekar exempelvis i sin rapport som kom i går på att det är vanligare att män dör i sjukdomar som man kan behandla framgångsrikt. Att bli behandlad som en individ utifrån sina förutsättningar handlar om mänskliga rättigheter och ingenting annat. För oss liberaler är det självklart att kampen för en jämställd vård måste föras av män och kvinnor tillsammans. Jämställdhet angår oss alla. 6 (): Det är ett viktigt och tyvärr fortfarande aktuellt ämne vi debatterar , nämligen den jämställda vården, eller rättare sagt den ojämställda vården. Jag säger fortfarande, och det gör jag med vetskapen att i en motion i konstaterade att hälsan har ett könsperspektiv, att hälsa och sjukdomstillstånd mäts efter en manlig norm och att kvinnors hälsoproblem inte uppmärksammas tillräckligt. skrev vi i en motion att kunskapsläget inom medicinen när det gäller kvinnors sjukdomar är sämre än när det gäller mäns sjukdomar. Det gäller bland annat reumatism och sjukdomar som fibromyalgi, migrän, utbrändhet och osteoporos. Vi konstaterade också att professionen försökt dölja sin kunskapsbrist genom att psykologisera symtomen och omyndigförklara de hjälpbehövande. I motion krävde vi ytterligare forskning och prioritering av resurser för att komma närmare målet om jämställdhet på hälsans och medicinens område. Året därefter tog upp problemet med att kvinnor beskriver sina symtom på andra sätt än män, vilket gör att läkaren inte känner igen symtomen då läroböckerna under utbildningen utgår från mäns symtom. Vi exemplifierade detta med hjärt- och kärlsjukdomar. Med denna tillbakablick vill jag visa att regelmässigt lyft upp frågan om kvinnors hälsa och vården av kvinnor. Därför gratulerar jag att även de nu lyfter upp frågan om kvinnors hälsa och vården av kvinnor. Våra politiska motståndare brukar alltid vid sådana här tillfällen komma med anklagelsen varför inte gjorde mer för en jämställd vård de samarbetade med regeringen. Om någon i kammaren nu tänkt ställa den frågan vill jag påminna alla här om att vi i vårt samhälle, liksom alla andra samhällen, lever under ett system som handlar om att det manliga generellt är och överordnat det kvinnliga. Det är svårt, men definitivt inte omöjligt, att förändra dessa strukturer, och därför fortsätter att ihärdigt visa att maktförhållandena mellan kvinnors och mäns livsutrymme i grunden är olika och ojämlika. Ojämställdheten inom vården är ingen isolerad företeelse. För att förstå det krävs en helhetsförståelse, och jag undrar om vår nuvarande regering har den förståelsen. Den förra regeringen presenterade i sina förslag inom olika områden ett antal strategier för att motverka den strukturella underordningen och diskrimineringen av kvinnor. Sådana förslag har jag förgäves sökt i propositioner som den nuvarande regeringen lämnat. Jag tar några exempel. I socialutskottet behandlar vi regeringens förslag om statlig tandvård. Regeringen har inte på något sätt analyserat behovet av tandvård ur ett könsperspektiv, fastän den statliga utredningen till pekade på att det finns skillnader vad gäller ökat tandvårdsbehov på grund av långvarig sjukdom eller funktionsnedsättning. Sjukdomar som nämns är bland annat reumatiska sjukdomar och ätstörningar, sjukdomar som oftare drabbar kvinnor än män. Mitt andra exempel är propositionen Ny vårdform inom den psykiatriska tvångsvården. Inte heller i det förslaget finns en tillstymmelse till genusperspektiv, än mindre en könsmaktsanalys, trots att forskningen bland annat visar att läkare i allmänhet tycks vara mer benägna att skriva ut läkemedel till kvinnor än till män; framför allt gäller det utskrivningen av lugnande och antidepressiva läkemedel. Mitt tredje exempel är regeringens förslag till handlingsplan om mäns våld mot kvinnor. För mig och är det obegripligt att regeringen tror sig kunna lyckas nå målet, att mäns våld mot kvinnor upphör, när handlingsplanen saknar en övergripande könsmaktsanalys. Jag vet att socialministern inte ansvarar för handlingsplanen, men mina två andra exempel är under ansvar.