prot · GW0922 · 2008-10-29 00:00:00 — Oavsett vad den forskning som initieras kommer fram till är det uppenbart att risktagande kan bli kostsamt för bankerna, för deras aktieägare, för kunderna och för skattebetalarna. Aktörerna i de finansiella institutionerna måste ta sitt eget ansvar. Det tydliggörs också väl i regeringens proposition och i betänkandet att det i första hand är kreditinstituten och deras ägare som ska bära kostnaderna när stödåtgärderna behöver sättas in. Men ingen har något att vinna på att det får gå så långt. Därför är det viktigt att ägar- och ledningsansvar tas för att se över incitamenten som riskerar att frammana onödigt och ökat risktagande. För skattebetalarnas skull är det ett politiskt intresse, men för bankkundernas och för den egna trovärdighetens skull borde det vara ett minst lika viktigt ägarintresse. Slutligen vill jag rikta mitt tack till alla dem som bidragit till att vi på så här har lyckats få igenom det här stabilitetsprogrammet. Tacket går, precis som från flera av de tidigare talarna, både till tjänstemännen på utskottskansliet och till tjänstemännen på . Jag vill också framföra mitt tack till oppositionen för det stöd som visats för regeringens och riksdagsmajoritetens åtgärder. brukar man säga att snabbhet inte är bästa gren, men jag tycker att vi börjar ta oss i den också. Genom de beslut vi fattar finns det goda skäl att tro att småbarnsföräldrarna i kommer att få novemberlönen att räcka både till bolåneräntan och till julklappar, och företagaren i och hans anställda kan tryggt se fram emot ett positivt besked om investeringslånet. Med detta yrkar jag bifall till förslagen i betänkandet. I detta anförande instämde (). 20 (): Det är tillbaka ett allvarligt läge på världens finansmarknader som vi har gått in i en lågkonjunktur. De här två parallella processerna riskerar dessutom att förstärka varandra. Krisen, som inleddes med övervärderade fastigheter och de så kallade subprime-lånen i , blev akut i och med konkurs . fall drabbade hela det finansiella systemet och ledde till en djup förtroendekris. Krisen blev långt större och fick vidare spridning än vad man någonsin kunde ha trott. De svenska bankerna har än så länge en relativt stark finansiell ställning, men den samlade effekten av den globala oron och det minskande förtroendet för de svenska bankerna har gjort att bankerna i har fått svårare att få långfristiga lån på marknaden. och Riksgälden har redan agerat för att underlätta situationen, men det är också helt nödvändigt att vi gör vad vi kan från det politiska systemet för att bidra till att återupprätta förtroendet på marknaden och undvika värre kriser . I det rådandet läget ser vi det som nödvändigt att det presenteras stabilitetsstärkande åtgärder för det svenska finansiella systemet. Vi delar regeringens bedömning att den svenska regleringen ska utgå från EU-initiativet om finansiell stabilitet och att det är bra med en bred enighet i om åtgärder. Jag vill ta tillfället i akt och tacka för en bra och konstruktiv process mellan alla partier i det här intensiva arbetet under en väldigt . Det har varit mycket bra att regeringen under sin beredning av propositionen har gett oppositionen möjlighet att komma med synpunkter på utformningen av förslagen. Det har också vid beredningen av förslagen i utskottet funnits en vilja att nå en så stor enighet som möjligt. Jag är mycket tacksam för det, och jag tror dessutom att det ytterligare har förbättrat förslagen. Jag tror att det är värdefullt att vi i den här situationen kan visa upp en så stor enighet kring de nödvändiga åtgärder som vi ska besluta om. Det har varit viktigt för oss i att åtgärderna utformas på ett sätt som är tillräckligt omfattande så att det skapar stabilitet och säkrar företagens likviditetsbehov. Det är viktigt att det är de finansiella aktörerna som tar del av statens åtgärder som också bär sina kostnader. Det är också viktigt att alla deltar i garantisystemet för att stabilisera marknaden. Vi har fått gehör för flera synpunkter som vi har lämnat under processens gång. Särskilt skulle jag vilja framhålla vikten av att ska hållas informerad kontinuerligt. Regeringen och ansvariga myndigheter får genom de förslag vi ska besluta om ett mycket långtgående och brett mandat att vidta åtgärder som kan vara nödvändiga. Vi har också sett att ett sådant mandat och en sådan tydlig signal om handlingskraft och beredskap behövs. Men när man gör stora avsteg från gängse ordning att gå via har vi ansett att det är viktigt att man tydligt anger att ska informeras och att man ständigt ska rapportera till om olika åtgärder som vidtas. Därför är jag glad att utskottet i enighet nu föreslår ett tillkännagivande till regeringen med en skärpt skrivning om att fortlöpande ska bli informerad. Det finns några frågor som vi inte helt har lyckats få samsyn kring. Trots detta väljer vi att ställa upp bakom betänkandet, där fördelarna absolut överväger, och inte reservera oss. Vi ser ett stort värde i att försöka få ett enigt utskott, och vi är nöjda med de texter vi har lyckats enas kring. Vi lyfter dock i ett särskilt yttrande upp några av de synpunkter där vi inte riktigt tyckte att vi nådde ända fram, och detta särskilda yttrande har vi tillsammans med Socialdemokraterna. En av de för oss viktiga delar där vi kanske inte nådde hela vägen handlar om vikten av att minimera antalet tillfällen då man går förbi och inte involverar den folkvalda församlingen. Det råder tack och lov inte något direkt behov av kapitalstöd till något svenskt institut. Men i de framtida fall då man eventuellt behöver gå in med kapitaltillskott i en svensk bank ska detta ges i utbyte mot ägande i form av röststarka aktier. Det är rimligt att regeringen i ett sådant eventuellt akut, brådskande läge får mandat att agera. Ett eventuellt övertagande av ägande ska som vi ser det från sida endast vara temporärt för att lösa ett krisläge. När situationen normaliseras ska ägandet självklart avvecklas. Tillfället, krisen, ska inte användas för att förstatliga banker. Där är vi helt överens med regeringen. Men i ett läge då man ska avveckla detta ägande är det antagligen inte lika bråttom, och vi tycker att det skulle kunna vara rimligt i det fallet att kunna gå via , inte för att försvåra avvecklandet utan för att få den demokratiska gång som man bör ha och för att inte behöva göra avsteg från den i just det fallet. Därför anser vi att det hade varit rimligt att utskottet hade kunnat föreslå regeringen att man vid varje enskilt tillfälle ska inhämta bemyndigande att sälja en sådan egendom. Det uttrycker vi i det särskilda yttrandet. Jag vill slutligen peka på att det i en sådan situation som vi nu upplever på de finansiella marknaderna är av stor vikt med sunda statsfinanser. Genom att den offentliga sektorns finansiella ställning är stark står vi i också väl rustade att möta kriser som den som pågår. En låg statsskuld som ger låga räntekostnader ger bättre förutsättningar att vidta åtgärder och möta en sådan här situation. Vi tycker att det är väldigt bra att vi i det här läget har samlats kring de åtgärder som behövs. Jag yrkar därmed bifall till förslaget i utskottsbetänkandet. I detta anförande instämde (). 21 Statsrådet (): Jag vill börja med att tacka talmännen och finansutskott dess ledamöter, kansli och personal för en mycket snabb och korrekt behandling av regeringens stabilitetsplan. Jag vill också tacka Socialdemokraterna, för ett mycket bra samarbete runt det här projektet. Jag tror att det har bidragit till att produkten har blivit bättre, som flera har sagt. Det har bidragit till att vi har en stor uppslutning i en svår tid runt ett paket som vi tror kommer att innebära lättnader för vanliga hushåll och svenska företag i en påfrestande och turbulent tid. I den allmänpolitiska debatten här i kammaren liknade jag den finansiella sektorn vid vårt blodomlopp. Jag tror att det är en ganska bra liknelse. Vi tänker inte så mycket på det, tror jag, dagligdags när det fungerar bra, men när det blir problem måste vi snabbt få hjälp. För att ta den här liknelsen har vi nu haft lättare problem som har hanterats av , och . Men när det verkligen blir bekymmer, det vi brukar kalla för proppar eller infarkter, måste det till något annat. Det är därför vi nu begär detta breda bemyndigande från att kunna agera snabbt när det verkligen blir stora bekymmer. Vi är inte där . De är väl rustade och har betryggande buffertar men har drabbats av den globala krisens svåra sida, nämligen det misstroende som finns mellan aktörer, banker och investerare när det gäller att våga låna ut pengar till varandra. Det här är ett stort bekymmer som har hanterats på ett bra sätt av Riksgälden och . Om ingenting görs går det inte bara ut över den finansiella sektorn utan det går ut över hushåll och företag. Därför är det väldigt viktigt att ni alla i riksdag nu deltar i att se till att vi får möjlighet att ytterligare skapa trygghet i det här systemet. Det handlar inte bara om regler. Det handlar också om förtroende. Det behövs en förstärkning av värdegrunden. Den har brustit. Det har brustit också i de regelverk som finns. Det är därför vi också satsar på forskning om detta: Hur ska vi kunna undvika att det här upprepas framöver? Det är en väldigt viktig sak. Vi satsar också 10 miljoner på att förstärka samarbetet mellan regering, myndigheter och aktörer och på att se till att erfarenhetsutbytet kan leda till åtgärder som förbättrar förutsättningarna för marknaden att fungera så att kan få en växande och blomstrande finanssektor. Vi ska inte glömma bort att det i är av befolkningen som är sysselsatta inom finanssektorn, men de står för av bruttonationalprodukten. Detta är kanske den mest välfärdsskapande sektorn ur produktivitetssynpunkt. Vi skulle kunna förbättra förutsättningarna i med sunda och goda villkor. Jag tror att vi har de förutsättningarna. Det har visat sig att är den plats som man ska befinna sig på när det blåser på det här sättet. Vi har stabila statsfinanser och banker och institut som har undvikit de problem som vi ser runt om i världen. De lärde sig att undvika den typen av strukturerade produkter där man paketerade goda och dåliga krediter och på ett icke transparent sätt sålde dem ut över hela världen. Vi har undvikit dem, mycket tack vare det kollektiva minne som fortfarande finns i de svenska bankerna. När vi talar om den kris som rådde är det som flera talare har sagt: Det var en hemmagjord kris som vi hade och . Den blommade ut på ett sätt som drabbade oss väldigt kraftigt. Då hjälptes vi också åt över blockgränserna att hantera den krisen. Som de flesta är medvetna om och som har talats om här har den här krisen sin upprinnelse i förenta stater. Det började i små, okända bolåneinstitut och har drabbat svenska hushåll genom att bolånekostnaderna har gått upp som man har fått se värdet av sina besparingar smälta ihop. Vi står nu väl rustade. Men eftersom krisen är världsomspännande kan inte ett litet land som klara sig utan att samverka med andra länder. Det är precis det som har skett också. Europeiska unionen har visat sig vara handlingskraftig. Det är en oerhört stor trygghet för att vi befinner oss där. Det är också så att det är Europeiska kommissionen som är motorn för att förbättra regelverket och att se till att vi förfinar instrumenten och hanterar de växande belopp som finns i det finansiella systemet samt för att se till att vi har en övervakning som fungerar. De gränsöverskridande bankerna måste ju ha en tillsyn som också hänger ihop. Allt detta arbetar just EU och dess olika institutioner med. Det är en trygghet för oss i att vi har ett medlemskap och att det systemet har visat sig fungera bättre än nästan något annat motsvarande system i världen, inklusive förenta stater. Våra kreditinstitut står starka, som jag har sagt, starkare än många andra länders. Men de har drabbats av likviditetsproblem. Vi kan inte heller, i den turbulens som råder, utesluta att den här krisen fördjupas och förvärras, och det kan leda till allvarliga problem för enskilda institut. Därför är syftet med de åtgärder som vi nu har föreslagit för och som vi fått finansutskottets bifall för mycket talar väl för att också kammaren om kommer att bifalla detta naturligtvis att återskapa förtroendet för ett fungerande och stabilt finansiellt system. Blodomloppet måste helt enkelt fungera. Vi har utformat förslagen så att de ska passa in i det europeiska systemet, men det är också en anpassning till svenska förhållanden. Det är, som utskottet också har noterat, av väldigt stor vikt att den enes stöd inte ska bli den andres stora problem. Vi har sett några sådana exempel under den här krisen. Jag tror att vi med de förslag som ligger på bord ska kunna undvika detta. Jag tycker att det är viktigt att understryka att det här, när vi nu gör det här för att återskapa förtroendet och för att få i gång flödet av upp- och utlåning, är ett frivilligt system. Det är ett frivilligt system. Men vi har utformat det så att alla kreditinstitut rimligtvis har ett eget intresse av att använda sig av garantin. Prissättningen kommer att bli attraktiv. Den ska spegla riskbilden i varje enskilt institut. Därigenom hoppas regeringen också att man kan undvika en konkurrenssnedvridning på marknaden. Jag vill särskilt understryka att ett instituts deltagande i det här programmet inte på något sätt ska ses som att institutet befinner sig i en kris. Det är väl så att varje klok husägare bör teckna en försäkring, helst innan skadan uppstår. När förtroendet återvänder på marknaden är det också rimligt att riskerna minskar och därmed att deltagandet i den här formen av försäkring kommer att minska. Vi, regering och riksdag, måste då se till att det finansiella systemet fungerar. Men vi har också ett ansvar gentemot skattebetalarna. Naturligtvis kan ingen förneka att ett sådant här program som omfattar 1 500 miljarder också innebär risker för skattebetalarna. Men jag tror att utformningen ändå är av den karaktären att det finns väldigt goda förutsättningar att skattebetalarna kommer att kunna gå skadeslösa ur det här. Vi bygger upp ett kortsiktigt garantiprogram med kommersiella villkor, för att delta i det, som är gynnsamma. Det är faktiskt en vinnvinn-situation för alla. Det finns också det längre programmet, som handlar om att man ska kunna hantera i stort sett varje situation som kan uppstå under en sådan här kris. Om ett institut skulle få sådana problem att det behöver vända sig till staten för ett kapitaltillskott finns staten där, men vi ställer väldigt höga krav. Det ska inte vara ett förstahandsalternativ att vända sig till staten när man får problem. Vi kommer att kräva inflytande. Man kommer att få emittera röststarka preferensaktier med hög ränta. Det är självklart det kan jag säga att det när vi får ett ägande i ett sådant institut inte enbart kommer att handla om att kanske sänka ersättning av olika slag. Det kan också bli högaktuellt, fru talman, att byta ut både verkställande direktören och hela styrelsen i ett sådant sammanhang. Det har faktiskt redan förekommit, för inte så länge sedan, att gav sådana villkor för ett institut. Det är alltså någonting som är helt möjligt. Det ska inte på något sätt uppfattas som att det är en självklarhet att det bara handlar om att frysa löner. Det är självklart att det, när man får del av de här garantierna, finns ett åtgärdspaket som är tydligt. Men om man vill ha ett kapitaltillskott och att skattebetalarna ska gå in som ägare måste det också innebära kraftfulla möjligheter att se till att institutet kommer upp på banan med sunda principer och en sund ledning. När en kris drabbar ett land som vårt är det naturligtvis av stort värde om det politiska systemet, som , kan enas om vilka, ofta väldigt brådskande, åtgärder som måste till för att minska skadeverkningarna. Det har varit av väldigt stort värde för regeringen att i den här processen kunna konsultera och lyssna på oppositionen. Det har inneburit att det förslag som ligger på bord i stort har kunnat utformas i samsyn. Det är värdefullt för vårt land att regering och opposition nu har kunnat enas om tagen. 22 () replik: Jag tycker att det är bra att statsrådet kunde vara här . Jag förstår att det har varit bråda dagar och att du måste vara väldigt trött. Det är fullt förståeligt. Men jag uppskattar att du är här och deltar i debatten. Precis som du sade finns det en bred enighet om det här paketet det vill jag betona. Det finns också en bred enighet om att staten, det vill säga medborgarna, ska få aktier i utbyte mot insatt kapital, om vi nu tvingas gå in i en bank. Det är väl utifrån att vi alla är överens om att aktier ger inflytande och makt och att man därmed kan styra utvecklingen i det bolag som man går in i. Då är det något som blir lite märkligt för mig. Först ska vi använda skattebetalarnas pengar till att hjälpa till i en väldigt svår situation. Skattebetalarna ska stå för den stabiliteten. Sedan ska man ha ett bemyndigande att sälja av det här utan att skattebetalarna ens ska kunna få delta i en diskussion och en debatt om hur de faktiskt vill ha det. Att det nu ska gå fort att tillse att det finns likviditet i systemet är en sak det har vi full förståelse för. Men att det sedan ska behöva vara så bråttom att vi inte ens tar oss tid att försöka lära någonting av den här situationen innan vi går vidare gör mig orolig. Det gör mig orolig såtillvida att det är lätt att återigen göra misstag, så att vi får stå här igen. I den förra bankkrisen, som du sade var nationell, fick ju också skattebetalarna kliva in. Det var många enskilda, både företag och konsumenter, som faktiskt inpå bara skinnet fick känna av det och som gör det än . Man fick lämna hus. Man fick lämna företag. Vi vill inte att det här ska upprepas. Så min fråga till statsrådet är: Varför kan vi inte stanna upp och ta en diskussion och en debatt om det är rätt att sedan sälja de här aktierna eller inte? Varför inte låta oss titta på varje enskilt institut i lugn och ro? 23 Statsrådet () replik: Det är ingen tvekan om att det råder en djup och bred ideologisk skillnad mellan regeringen och i den här frågan. Jag känner inte till program i detalj, men jag antar att det är en ideologisk inriktning att äga produktionsmedel av olika slag. Banker har alltid lockat partier i den delen av politiken som någonting man vill äga. Det finns inte så många exempel på att det är en väg till framgång. Vi har ett statligt ägande i en bank, Nordea. Där äger staten . Den agerar på samma villkor, skulle jag våga säga, som de övriga tre stora bankerna och har en oberoende styrelse som fungerar på ett sätt som följer alla traditionella kriterier. Visst kan vi stanna upp, men tanken med det här är ju inte att socialisera banker. Vi ska naturligtvis vänta tills vi ser att det är rätt tillfälle och rätt pris. Men när det gäller att skattebetalarna, alltså , skulle konsulteras, om vi verkligen ska göra det, uppfattar jag det inte som att kammaren tycker att det här är ett tillfälle då vi ska köpa på oss banker som vi ska behålla. Vi har behållit ägandet i Nordea, och det har varit lyckosamt. har börsen gått ned. Den kanske går upp. Men en sak är klar. Det är ingen långsiktig affärsidé för skattebetalarna att vara stor ägare av näringsverksamhet. Det är bättre att vi överlåter det till entreprenörer som satsar egna pengar än att vi använder skattemedel i de sammanhangen. Jag vet inte vilken relation och hennes parti har till budgetlagen, men den medger att man får sälja aktier under 50 procents ägande. Dessutom har parti medverkat till att ge bemyndigande att sälja de noterade innehav som har funnits under ett antal mandatperioder bakåt. 24 () replik: Jag tycker att gör det väldigt enkelt för sig. Han påstår att det finns en ideologisk skillnad. Det hoppas jag verkligen att det gör, men jag tror att det finns en överensstämmelse om att ägande ger makt, oavsett ideologi. Det är väl utifrån det perspektivet vi för den här diskussionen. Jag har inte sagt att vi ska behålla de här aktierna eller att vi ska socialisera de här bankerna. Jag säger: Låt oss ta möjligheten att stanna upp, titta på varje enskilt institut och fundera över på vilket sätt vi bygger ett stabilt system för framtiden. För vi kan nog konstatera, både du och jag, att det system vi har definitivt inte är stabilt. Det skapar otrygghet i hela samhället. Det är väl något vi borde lära oss, ta till oss och förebygga . Du pratar om att vi ska ta rätt tillfälle och sälja av till rätt pris. Rätt tillfälle för vem? Rätt pris för vem? Då kommer du att svara: skattebetalarna. Men det kan faktiskt vara bättre för skattebetalarna att få ta del av de framtida vinsterna som ägare. Det kanske ger mer . Det vet varken du eller jag . Men jag tror att historien skulle visa att det är mer lönsamt att äga själv och på så vis styra utvecklingen. Men låt oss fundera på detta och titta på det när varje tillfälle ges. Jag menar att den lag vi har , att ska besluta om försäljning vid ägande , bör kvarstå. Det finns ingen anledning att ändra den lagstiftningen . Det bör kvarstå. Regeringen har fått ett oerhört stort bemyndigande och ett förtroende, men i den frågan finns det ingen brådska. Därför bör och skattebetalarna ha kvar sitt inflytande över en sådan väsentlig fråga, över vår gemensamma framtid och hur vi ska bygga ett stabilt, tryggt och säkert finansiellt system. Så låt oss ta tillfället i akt och stanna upp och fundera. Det kan det väl inte finnas någon skillnad i. 25 Statsrådet () replik: försöker nu på något sätt distansera sig från sin ideologi. Det är klädsamt. Men jag har faktiskt en viss erfarenhet, både av att sälja företag och av att lyssna på råd. Hon vill alltid stanna upp. Hon vill aldrig sälja. När vi diskuterade försäljningen av Vin & Sprit var det fel tillfälle. När vi har diskuterat OMX och alla de försäljningar som vi i backspegeln ser har varit otroligt lyckosamma för de svenska skattebetalarna har parti rätta mig om jag har fel sagt att det var fel över huvud taget att sälja och fel tidpunkt. Vi ska vara väldigt glada. Alla de försäljningar som har gjorts visar sig vara otroligt lyckosamma. Jämför med de prisnivåer som gäller ! Då kommer att få se det. Vad gäller att ha den här typen av frågor i , om ett institut som man tar in för att hjälpa tillbaka på banan, att vi ska ha en riksdagsdebatt om huruvida det är rätt tillfälle att sälja, så sker den typ av affärer som har gjorts upp nu i den här krisen ofta över eller över en helg. Så har det varit med de aktioner som har gjorts. Jag tror att det är väldigt svårt att ha en riksdagsbehandling innan man kommer fram till om det är rätt tillfälle eller inte att sälja. 26 () replik: Till statsrådet vill jag säga att jag tycker att det är positivt att vi alla i är eniga angående det här beslutet för att få lugn och ro på den finansiella marknaden. Men trots att vi har fått många synpunkter tillgodosedda är det ett antal synpunkter som vi menar att regeringen borde ha tagit till sig mer. Det ena är att vi anser att det är av väldigt stor vikt att alla deltar i garantiprogrammet om det ska få avsedd effekt på finansmarknaderna. Jag vill därför fråga vad regeringen avser att göra om vi får en utveckling där systemviktiga banker ställer sig vid sidan av. När nu alla medborgare ställer upp för att stabilisera situationen på finansmarknaden är det lika viktigt att ledningarna i bankerna ställer upp. Det räcker inte med att avstå från löneökningar och nya bonusar. Vad avser regeringen att göra för att bankledningarna ska vara beredda att sänka ersättningarna om garantin utlöses? 27 Statsrådet () replik: Det här är ett frivilligt system. Det ligger i den europeiska modellen. De priser som nu kommer att tillämpa när något institut vänder sig dit och vill ha garantier för sin medelfristiga upplåning kommer att vara attraktiva för alla. Det är själva utgångspunkten. Systemet är konstruerat så.