prot · GV0953 · 2008-01-17 00:00:00 — Ingen kan hävda att avnotifieringen av presstödet har gått obemärkt förbi. Det är en fråga som anmäls i budgetpropositionen och som har diskuterats här i kammaren , och den har också varit föremål för granskning. Jag har svårt att se hur en sådan process skulle ha gått till om regeringen hade lämnat det till och skulle ha tagit ställning till vad konsekvenserna blir av en avnotifiering. Även där hade regeringen varit tvungen att inleda en process, på samma sätt som man har gjort , för att se vad alternativen är. För att vi ska kunna rösta om det här måste vi ha tydliga alternativ i annars blir det bara en chimär. Det är just detta, som du säger, att majoriteten bifaller regeringens förslag. Det blir en meningslös debatt. Ska på allvar kunna ta ställning till sådant måste det finnas två tydliga alternativ. Vad innebär det om vi avbryter avnotifieringen, och vad innebär det om vi fortsätter? Jag har det fortfarande inte riktigt klart för mig, men det kanske har. 95 i (s) replik: Vi får inte bara haka upp oss på presstödsärendet. Vi har ju andra ärenden också där regeringen har ett helt annat förslag. Man vill avbryta hela den process som har satts i gång för man vill inte ha en ersättning av koldioxidskatten och vill inte ha en flygskatt. När det gäller flygskatten tar man sig då friheten att avbryta och avnotifiera, återkalla notifieringen, innan har sagt att vi inte ska ha någon flygskatt. För mig hade det varit rimligare om man hade gått till och fått godkännande: Ja, den nya majoriteten tycker inte om flygskatten. Och när har sagt nej, att vi inte ska ha någon flygskatt, kontaktar regeringen och säger att vi återkallar vår notifiering därför att har beslutat att vi inte ska ha det på detta sätt. I de fall regeringen själv fattar beslut är det regeringens egen sak att jobba med frågan fram och tillbaka. Men vad vi hävdar är att om frågan har varit uppe i på grund av ett krav och för ett beslut, och beslutet kräver ett godkännande i EU, tror jag att vi har en klok riksdag om det finns ett starkt skäl att vi ska dra tillbaka processen ett steg. Det har vi gjort i presstödsfrågan, och jag lever i förhoppningen och utgår från att vi kommer att ha ett presstöd även i fortsättningen. Men då återkommer man. För presenterar man sakliga skäl och grunden för att man vill göra på detta sätt. Jag tror att kommer att säga okej. Men då har saker och ting tagits i rätt ordning. beslut har inte överträtts av regeringen, utan man har fått ett godkännande. 96 () replik: Jag måste börja med att säga att flygskatten inte var någon koldioxidskatt utan var en ren straffskatt på flyg. Men det är bara en saklig invändning. Jag kan dela uppfattningen att vi behöver ha en diskussion om regeringens respekt för beslut. När vi i KU har diskuterat tillkännagivanden från har det funnits ärenden från både den gamla och den nya regeringen som ligger kvar och skvalpar. Jag tycker att det är en viktig debatt. Det här är högsta beslutande organ, och det finns anledning att ha en diskussion om hur respekten för riksdagsbeslut är och hur som kan gå. Räcker det med att avrapportera det i en interpellationsdebatt, som vi gör , eller ska vi kräva någonting mer? Men det handlar om någonting helt annat än notifieringsärendet. 97 (): Flera har berört stora delar av den här administrativa granskningens olika bitar, och jag ska inte fördjupa mig i den delen. Jag ska bara betona att huvuddelen av betänkandet är enigt. I den allmänna debatten uppfattas det ofta så att det är väldigt mycket partipolitiska strider i . Vi har olika uppfattningar på vissa punkter, och det är inte så konstigt. Även kan ha särskiljande meningar när man dömer. Jag ska inte fördjupa mig i den diskussionen heller, fru talman, utan jag ska bara säga några ord med anledning av diskussionen om notifieringar och avnotifieringar. Jag kanske ska förklara begreppet för de utanförstående. Begreppet notifiering handlar om att man anmäler till om man ämnar vidta en åtgärd i ett ärende som handlar om statligt stöd. Man kan då säga att det som diskussionen gäller är vem som har beslutsbefogenheter över notifieringsärendena. Är det regeringen eller ? Som vi i majoriteten ser det är det regeringen som, närmast som en förvaltningsuppgift, ska vidta dessa åtgärder, inte . Vill man ha en annan ordning får man väl motionera om att notifieringsbeslut ska fattas av och inte av regeringen. Notifieringen är inte heller en del av riksdagsbesluten, utan det kan anges som en förutsättning för att man ska kunna få igenom ett förslag, till exempel förändrade statsstödsregler. Detta kan bara ske om det godkänns. Om det inte godkänns får man i så fall återkalla själva beslutet. Men agerande har inte direkt med själva notifieringsprocessen att göra i sig. Det är väldigt viktigt att komma ihåg att det måste finnas klara rättsliga grunder när vi diskuterar de här frågeställningarna. Därför blir jag väldigt konfunderad över reservationen. Det är inte som beslutar om notifiering och inte heller om avnotifiering, och därför kan man inte ha den skrivning som man har i reservationen. Jag funderade mycket på hanteringen och drog parallellen med hur vi har hanterat tillkännagivanden från till regeringen, därför att de har egentligen inte heller någon rättslig grund. jag har suttit i har vi skärpt kraven när det gäller information till . Därför tyckte jag att det var rimligt att man när man gör en avnotifiering också bör meddela detta så fort som möjligt och skälen till att man har gjort en avnotifiering. Men som sådan ska inte fatta beslut i de här frågorna. Dessutom finns det en ytterligare problematik. Jag har länge levt i föreställningen att kan ge regeringen föreskrifter som den sedan ska kunna utforma i olika förordningar till exempel. Men lärde jag mig i av de lagkloka att när utfärdar föreskrifter är det i form av lagar och grundlagar. När jag pressade dem på de här punkterna, till exempel när det gällde presstödsförordningen, blev de mer suddiga i kanten. Rättsläget kanske inte är helt klart. Jag har också fört en diskussion med KU-kansliets personal om just den här frågeställningen: Vad är det för rättslig grund när vi fattar ett beslut om presstödsfrågorna och regeringen utifrån detta sedan utfärdar en presstödsförordning? Jag lärde mig att det finns något som heter riksdagsbundna förordningar. Frågan är om det egentligen finns rättslig grund för att ha sådana. Det är en intressant frågeställning som vi utvecklar vidare i något annat sammanhang. Men det pekar på att detta med möjligheter att lägga sig i sådana processer inte är helt enkelt. 98 i (s) replik: Notifieringar och avnotifieringar har varit ett återkommande ämne här. och jag är självklart överens om att det är regeringen som ska sköta de administrativa åtgärderna. Hanteringen av frågan ska inte syssla med. Problemet uppstår när beslutet i är taget och det krävs att godkänner det. Sker då en avnotifiering kan beslut inte träda i kraft. Därför ser jag inte något orimligt i att vi ställer kravet att regeringen ska komma till , presentera det hela och tala om sina skäl. Jag tror som sagt att vi har en klok riksdag. Finns det ett ordentligt underbyggt skäl säger ja. Man tar emot information, och man kan lägga det till handlingarna eller något liknande, men det ska behandlas av . Vi tycker inte att det räcker med bara information. 99 () replik: Det betyder att i anser att inte ska besluta om notifieringen men väl om avnotifieringen. Det är ett lite märkligt och något avigt tillvägagångssätt i sammanhanget. Det finns heller ingen rättslig grund för att ställa de kraven på riksdagsbeslut. Om man anser att det ska vara så får man väl ställa kravet att det ska finnas en rättslig grund och att det är som fattar beslut om notifiering och avnotifiering. Men så länge denna rättsliga grund inte finns utan beslutet ligger på regeringen får man se på vad man kan kräva av regeringen. Från majoritetens sida tycker vi att det är rimligt att regeringen möjligt informerar om att man avnotifierar och om vad som är skälen till det. Detta var ju också inne på, även om hon ville ha ett direkt riksdagsbeslut. Men det anser inte jag är i paritet med de befogenheter som har. 100 i (s) replik: Arbetet med en sak i kan ske på väldigt många olika sätt. Det kommer skrivelser från regeringen. Det kan vara en liten, kortfattad skrivelse som ändå kommer att behandlas här. Den godkänns av och läggs till handlingarna. Jag återkommer till frågan om flygskatten, för jag vill höra syn på detta. Här har vi ett konkret ärende där den förra regeringen tyckte att det var en bra sak att lägga extra skatt på flyget. Det beslutades, men den nya regeringen tycker inte om denna skatt. Jag har full förståelse för att det finns saker som vi har olika ståndpunkt om, och detta är en sådan sak. Men det är de facto ett beslut som har tagit som måste ändras av . Därför tycker jag att det är rimligt att regeringen inte går emellan och drar tillbaka notifieringen. Det hade krävts att skulle godkänna detta med flygskatten. Hade det inte varit rimligt att regeringen hade väntat tills med den nya majoriteten hade sagt ja till att inte ha flygskatt? Först då skulle man ha kontaktat och återkallat notifieringen. Jag tycker att det är en rimlig ordning. Det är de instruktioner som vi tycker ska finnas oavsett vilken regering det är. 101 () replik: Beslutet i var ju inte att notifiera, eller hur? Det handlar också om en substansförändring. Det är mer en etikettsfråga än en konstitutionell fråga när man informerar om detta. Jag kan förstå att man kan ha synpunkter på att man ska ta detta i ett och samma sammanhang, där man så att säga tar tillbaka substansen i sakfrågan. Det är en etikettsfråga, men det är inte en fråga som kan bli föremål för konstitutionell kritik eftersom den rättsliga grunden är att regeringen har befogenheter till notifiering och avnotifiering. När det gäller presstödsfrågorna har fattat beslut där det sägs att man ska notifiera om godtar det. Men det intressanta är att när man gör avnotifieringen har man inte förändrat substansen i själva riksdagsbeslutet. Det ligger fortfarande kvar. I den delen finns en viss skillnad. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 10 § Svar på interpellation 2007/08:260 om i förskolan 102 Utbildningsminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att fortsätta arbetet med att implementera inom förskolan samt vilka områden i som jag anser särskilt viktiga att verka för i förhållande till förskolebarnen. Jag håller med interpellanten om att är ett viktigt verktyg för att förbättra de områden som inte fungerar så bra . Regeringen strävar efter att integrera ett barnperspektiv, utifrån , i alla beslut som rör barn. Regeringens beslut under mina ansvarsområden berör alltid barn i något avseende, är därför vägledande för arbetet på . ska ses som en helhet. Alla artiklar och rättigheter är lika viktiga. Barnet ska respekteras som individ. För förskolan innebär det att barnets rättigheter och behov ska stå i centrum. Detta stämmer väl överens med de fyra delarna i regeringens familjepolitiska reform: vårdnadsbidrag, jämställdhetsbonus, barnomsorgspeng och ökat pedagogiskt uppdrag i förskolan. Gemensamt är att valfriheten och mångfalden ska öka, så att barnomsorgen bättre kan möta familjernas behov genom att ge föräldrarna ökade förutsättningar att välja den typ av verksamhet som är lämplig för just deras barn. Regeringen har också tillsatt utredningen villkor för fristående skolor vars uppdrag bland annat är att se över ersättningen till fristående förskolor. Det är i linje med föreskrift om att rätten att bedriva alternativa driftsformer inte ska inskränkas. Min bild är att den svenska förskolan generellt sett håller hög kvalitet och att verksamheten bedrivs av kunnig och engagerad personal. Det är i förskolan som grunden läggs för att barnet senare ska kunna lära sig att läsa, räkna och skriva. Ett medvetet arbete med barns språkutveckling i förskolan har en avgörande betydelse för elevernas fortsatta språk-, tal-, läs- och skrivutveckling i skolan. Förutom språket kan förskolan stimulera den matematiska utvecklingen, vilket även det lägger grunden för senare skolframgångar. Förskolans potential att stimulera barns naturliga lust att lära har dock inte utnyttjats fullt ut. Likvärdigheten måste öka, och det bör säkerställas att förskolorna arbetar med en pedagogisk verksamhet som är anpassad till det enskilda barnets behov. För att stärka det pedagogiska uppdraget bör de pedagogiska målen i förskolans läroplan därför förtydligas. Kompetent personal är den allra viktigaste förutsättningen för förskolans kvalitet och fortsatta utveckling. Jag anser att personalens ansvar i förskolan både bör förtydligas och preciseras. Det är förskollärare som ska ha det pedagogiska ansvaret för barnens utveckling och lärande, så att arbetet inriktas mot målen i läroplanen. Därutöver bör förskolan ledas av en förskolechef som samordnar det pedagogiska arbetet. behöver fler förskollärare. Utbildningen till förskollärare måste förbättras. Syftet är att säkerställa en högkvalitativ utbildning som väl förbereder studenterna för yrket. Det är viktigt att förskollärare ges ökade möjligheter till fortbildning för att stärka deras kompetens. Avslutningsvis är förskolans arbetsmiljö, såväl den fysiska som den psykosociala, av stor vikt. En trygg och säker miljö, som utgår från barnens behov och förutsättningar och som utformas i samarbete med personalen, är en förutsättning för att förskolorna ska kunna erbjuda god pedagogisk verksamhet som stimulerar barns lärande och utveckling. 103 (): Tack för svaret som jag har fått sent omsider. Jag skrev ju en interpellation i samband med att firades . I samband med det ställde jag en fråga i en annan debatt till förskoleministern om varför inte förskoleministern var med på den utfrågning som nätverket för i anordnade. Det var en utfrågning med en mängd barnorganisationer en mängd NGO:er, som det också kallas där barn och ungdomar ställde frågor till inbjudna ministrar. Tyvärr var det bara en minister som kom, nämligen . Jag frågade sedan varför han inte hade tagit sig tid. Jag upplevde då att förskoleministern ryckte på axlarna en aning som om han tyckte: Jag träffar så många barn ändå, så just den utfrågningen behövde jag inte prioritera. Så upplevde jag svaret. Det var därför jag skrev interpellationen. Jag blev lite nyfiken på hur insatt förskoleministern egentligen är i och på vilket sätt den ska implementeras och vilka tankar och idéer förskoleministern har. Därför skrev jag interpellationen. Sedan hade nog inte ministern tid att svara. Det spelar ingen roll. har vi debatten. I svaret ser jag att ska vara ledande även fortsättningsvis efter det att ni tog över från Socialdemokraterna. Det ska implementeras, och barns rättigheter ska stå i centrum. Jag har inte sett att förskoleministern ännu har satsat särskilt på att förskolan ska få ytterligare personal till exempel, vilket Socialdemokraterna drev igenom de så kallade Wärnerssonpengarna. Jag har inte sett att förskoleministern satsar särskilt på förskolepersonal. Han nämner att förskollärare kommer att få fortbildning . Än så länge har vi inte sett de förslagen. Det verkar som om förskoleministern gör stor skillnad mellan personal som jobbar inom förskolan och personal som jobbar inom skolan. Det är nästan som att de jobbar med små barn och därför inte behöver forska vidare om pedagogik och barns uppväxtvillkor. Det är möjligt att jag har uppfattat det fel. Då får ministern gärna rätta till min missuppfattning. I svaret nämns också vårdnadsbidraget. Jag undrar hur vårdnadsbidraget rimmar med satsningen på kvalitet i förskolan som förskoleministern nämner. Vårdnadsbidraget riskerar ju att urholka resurser till förskolan. Jag tycker att det är i motsatt riktning. Det är viktigt att barn får en trygg och bra start och att man prövar språket, säger ministern. Den uppfattningen delar jag. Om man väljer att inte använda sig av förskolan utan i stället använder sig av vårdnadsbidraget blir det ju barn som inte får den språkliga stimulans som de så väl behöver när de kommer upp i skolan. Då har vi i stället ökat och inte minskat skillnaderna mellan barn. 104 Utbildningsminister (): Det är helt riktigt att förskolan i inte är obligatorisk. Jag uppfattar inte heller att något parti föreslår det. Förskolan är frivillig. Det är föräldrarna som bestämmer om barnen ska delta i förskolan. Den valfriheten har vi i . Jag uppfattar inte att det finns några andra förslag på den punkten. Vi har den valfriheten därför att vi tror att föräldrarna har en rätt god förmåga att bestämma vad som är bäst för deras barn. Vårdnadsbidraget är ju tänkt som en viss ekonomisk ersättning för den som avstår från arbetsinkomst för att välja en annan form, nämligen att man själv tar ett större ansvar i stället för att ha barnen på förskolan. Förskolan kommer ju självfallet även att vara det helt dominerande inslaget för var barnen finns . Vårdnadsbidraget förstärker valfrihetsinslaget något det valfrihetsinslag som vi i grunden alla är överens om eftersom förskolan inte är obligatorisk i . Förskolan ska ha en mycket hög kvalitet, och den har en mycket hög kvalitet. får jag kritik för att jag pratar för lite om förskolan. Jag skulle vilja säga att anledningen till att förskolan inte är så mycket på den politiska tapeten är att den fungerar rätt bra jämfört med andra skolformer. Vi har mycket större problem i och i gymnasiet där utvecklingen har varit på väg åt fel håll. När det gäller förskolan har utvecklingen, enligt min uppfattning, varit på väg åt rätt håll i . De beslut som är fattade om förskolans utveckling har i regel tagits i rätt stor enighet i den här . Förskolan är överförd. låg den under . Den betraktades liksom som en omsorgsform. använder vi ordet förskola i stället för barnomsorg. Det är jag som utbildningsminister som har ansvar för den och den betraktas som en del av utbildningsväsendet. I den skollag som jag lägger fram är förskolan en skolform i svensk historia. Det är ju en utveckling som har skett successivt och som vi är överens om. Det är bra. Om vi ska diskutera sådant som vi inte är riktigt överens om, så finns det ett par sådana punkter. Det gäller synen på förskolläraryrket. Vi menar att den som är förskollärare har en kvalificerad pedagogisk utbildning och ska vara ansvarig för verksamheten i förskolan. Den förra regeringen och Socialdemokraterna har inte vågat berätta det i klartext för LO. Därför säger man i dagens läroplan att arbetslaget ska ansvara för verksamheten i förskolan. I arbetslaget ingår LO:s barnskötare som inte har den kvalificerade pedagogiska högskoleutbildningen. Det kommer vi att ändra på. Förskollärarna ska erkännas fullt ut för den pedagogiska utbildning de har. Det är de som är förskollärare som ska ha det kvalificerade ansvaret för att läroplanens pedagogiska mål uppnås. säger att den här regeringen inte har fortsatt den förra regeringens ansträngningar att få fler förskollärare i förskolan. Det är ett väldigt märkligt påstående. Det har aldrig varit färre som vill bli förskollärare i än nu i varje fall inte i modern tid. Det är inte något som har hänt , kan jag säga. Den lärarutbildningsreform som den förra regeringen drev igenom 2001 har drastiskt minskat intresset hos unga människor i att bli förskollärare. Det som styr tillgången på förskollärare är tyvärr den rätt katastrofala reform som genomfördes . Därför är det angeläget att komma bort från den. Att få bättre styr på förskollärarutbildningen är en viktig del i den lärarutbildningsutredning som regeringen har tillsatt. Det är en del i att göra detta yrke mer attraktivt för flera ungdomar. 105 (): Förskoleministern säger att förskolan är bra och att den socialdemokratiska regeringen har lyckats med den reformen i stor enighet. Det säger förskoleministern för att kunna ta åt sig äran lite. Jag har inget emot att vi gör saker tillsammans. Det kan ju vara så att förskolan är bra just för att man jobbar med en viss sorts pedagogik och är i ett arbetslag. I förskolan lyfter man upp varje barns unika situation och barn får utvecklas i den takt de vill. I förskolan har man inga skriftliga omdömen. I förskolan är det inte raka led som gäller. Där får barnen vara barn och utvecklas i den takt de behöver. Den pedagogik som används av förskolan kanske skolan kan lära av. Vad jag kan se försöker den nuvarande regeringen göra tvärtom , och jag beklagar att det inte är en öppen pedagogik där man ser var och en för sig utan att det är de raka leden som ska gälla och att alla ska ha samma katederundervisning. Jag hoppas verkligen inte att det är åt det hållet som vi ska gå med förskolan. Jag ser arbetslag som en fördel. Jag anser att all personal i förskolan behöver fortbildning. Jag vet att förskollärarna behöver fortbildning och möjligheter att forska. Jag tror att förskoleministern menar att de inte behöver forska på barnpedagogik eller uppväxtvillkor. Cheferna behöver fortbildning inom förskolan. Men även barnskötare, lokalvårdare, ekonomipersonal, kokerskor alla som har med barn att göra i förskolan behöver fortbildning. Jag tycker att det är synd om man ska göra så stora skillnader. Jag vet att ni gick till val på att det ska vara större skillnader i det här landet. Men jag tycker ändå att i en förskola där man visar att det faktiskt har fungerat till och med är nöjd med den verksamheten är det synd om man så att säga tänker dra isär detta och öka skillnaderna i personalen i stället för att minska dem. Det är när man jobbar i ett arbetslag som man har lättare att tillgodose barnens behov. Jag tänkte också fråga lite mer om hur har tänkt sig att utbilda i just utbilda politiker, implementera bland kommunpolitiker, bland skolpersonal och förskolepersonal. Finns det någon tanke med att fortsätta implementera på det sättet så att kunskapen om ökar? Detta är ett så pass viktigt dokument som FN har antagit och som 191 länder har ratificerat. Det är viktigt att man då går vidare med det arbetet så att implementeras i vartenda beslut som tas och så att barns rättigheter tas till vara, även inom förskolan. 106 Utbildningsminister (): Alla beslut som den här regeringen tar när det gäller utbildningspolitik, både i fråga om förskola och i fråga om skola, utgår från . och jag gör förmodligen olika tolkningar ibland av vad som är det bästa när det gäller om man ska ha betyg eller inte i skolan och så vidare. Men vi anser nog båda att vi utgår från . Jag tycker inte att eleverna ska bestämma i skolan. Däremot tycker jag absolut att vi ska lyssna på vad elever och barn har för synpunkter. Och om man frågar barn och elever vill de ha både betyg och skriftliga omdömen, det lovar jag . Så lyssna gärna på barnen. Stå inte bara och prata om att vi ska följa konventionen. Gör det själv i praktiken när det kommer till kritan i dessa frågor. Eleverna i skolan efterfrågar mycket av den skolpolitik som vi nu driver, så lyssna gärna på barnen. Stå inte bara och uppmana mig att göra det, utan gör det själv. När det gäller förskollärarutbildningen uppfattade jag jag ser att Socialdemokraternas gruppledare i utbildningsfrågor sitter i kammaren, och det är fritt fram för alla att begära ordet i en sådan här debatt att nu sade att Socialdemokraterna kommer att gå emot att förskollärarna ska få det pedagogiska ansvaret i förskolan, det som ligger på arbetslaget. Vi kommer att föreslå att det ska läggas på förskollärarna. Jag uppfattade nu som att ni kommer att gå emot det. Stämmer det beskedet? 107 (): Nej, det stämmer inte. Jag vill bara berätta att det är väldigt bra att jobba i ett arbetslag. Det har fungerat bra att jobba i ett arbetslag. (Utbildningsminister (): Men det ska ändras.) Det är jag som har ordet. Det blir lite rörigt här. Men du brukar vilja ha ordning och reda, och då är det bra att du inte avbryter mig. Det ska vi inte göra, mig veterligt i alla fall.