prot · GV0976 · 2008-03-11 00:00:00 — Ja, en del blir rädda när människor får bestämma själva. Det kan man möjligen bli om man tror att man vet bättre än vad medborgarna i vårt land gör. Jag har inte den synen. Hon bekymrar sig över att kommunalrådet i hemkommunen inte visste hur många som skulle välja det här. Nej, det ligger i sakens natur. När man ger människor rätt att välja kan inte vi som politiker säga: Ja, det blir . Människor gör nämligen det som de finner vara bäst, och människor är olika. Det kan ju vara förfärligt ur något slags administrativ eller möjligen politisk synvinkel, men det är ändå någonting som är ganska naturligt. Människor är olika. Man lägger betoningen på olika saker. Man väljer på olika sätt. Det är någonting som jag bejakar. 79 (): Jag blev lite imponerad. Jag tycker att ministern hann med många svar på den här korta tiden. Det var trevligt. Jag vill bara säga att jag inte alls tycker att jag vet bättre än föräldrar hur man ska sköta om sina barn. Men vi lever ändå i en verklighet där det till största delen är mammor som är hemma med sina barn. Ett sådant här vårdnadsbidrag skulle ju bara förstärka den situation som vi har i . Det är därför jag är ytterst kritisk till det här. Att föräldrar ska få bestämma själva låter väldigt bra. Men jag är rädd för att vi hamnar i precis samma situation som man gjorde i . tar jag som exempel igen. Där har man nämligen gjort det här, och man har gjort en undersökning, och man vet vad utfallet blev. av dem som var hemma var kvinnor. Och precis som någon annan har sagt i debatten var det lågavlönade och invandrarkvinnor som redan tidigare hade en väldigt svag ställning eller inte hade någon ställning alls på arbetsmarknaden. De kvinnorna stannade hemma. Det innebar att de, när barnet hade vuxit ifrån kontantstøtte-åldern, egentligen inte hade någon ställning alls på arbetsmarknaden. De hade ett väldigt dåligt utgångsläge. Även de barn som hade varit hemma hade ett sämre utgångsläge än de hade haft om de hade fått gå i en förskola, fått komma in och lära sig språket. Det är en stor brist att de inte får göra det när de går hemma med föräldrarna. Det var vad man kom fram till i . Jag tror tyvärr att vi kommer att hamna i samma situation här i . Vi är ganska lika. Varför skulle en sådan här sak inte slå igenom hos oss? Det förstår jag inte. En annan sak som är konstig i det här förslaget är att man kan arbeta full tid och ändå få rätt till vårdnadsbidrag. Då undrar jag, utifrån hur ni har resonerat från borgerlighetens sida: Hur kan det ge mer tid till barnen, om föräldrarna ändå ska jobba heltid? Är det här bidraget kanske ett förklätt eller möjligt barnflickebidrag? Ska det här bidraget användas för att anställa någon som kan vara hemma och sköta om barnen medan mamman eller pappan jobbar för fullt? Det är en konstighet där jag skulle vilja ha svar. Sedan vill jag ändå ta upp jämställdhetsperspektivet. Statsrådet säger i svaret att det här inte är en reform med fokus på jämställdhet. Men precis som jag sade i början befarar jag att vårdnadsbidraget kommer att få stora konsekvenser på just jämställdheten. JämO, som man väl ändå kan betrakta som expert på området jämställdhet, säger att forskning och erfarenheter från andra länder visar att vårdnadsbidrag leder till minskad ekonomisk jämställdhet, till ökade skillnader mellan kvinnors och mäns obetalda hem- och omsorgsarbete samt till minskad makt och minskat inflytande för kvinnor. JämO anser också att införande av ett vårdnadsbidrag står i strid med de jämställdhetspolitiska mål som har slagit fast. Då undrar jag: Tycker inte att man ska lyssna på de experter som finns inom de olika områdena? 80 (): Ministern säger att vi vill införa system där föräldrarna inte får bestämma själva. Det där är lite märkligt. Det är ju bara en del i retoriken, för det är inte alls sant. Vi har ingenting emot att föräldrarna bestämmer själva. Det vi har synpunkter på är att samhället går in och subventionerar eller, rättare sagt, lämnar bidrag för att någon avstår från att arbeta. Det är väl lite grann det som är syftet och andemeningen i interpellationssvaret, med anledning av mer tid till barnen. Vi kanske kan vara överens om, regeringen och oppositionen, att vi vill ha ett mer jämställt samhälle. Då kan man fundera över något. Vi vet av erfarenhet, exempelvis från som det har refererats till, att det är kvinnorna som har valt att vara hemma. Unga flickor och pojkar utbildar sig i skolan. Vi vill, för att vi ska vara i framkant vad det gäller tillväxt och utveckling, också att många ska ha en bra och hög utbildning för att vi ska klara konkurrensen. Hur kan det då komma sig att det ena könet, när de har utbildat sig färdigt och ska bilda familj, förmodligen ska välja att stanna hemma och det andra ska arbeta? I det här fallet är det ganska sannolikt att det blir pappan som då ska arbeta. Vi tror inte på den modellen. Vi tror att det i i så fall blir precis som i . Det handlar om de unga tjejerna som av olika anledningar har valt att inte vidareutbilda sig. De ser det här som en möjlighet att få en ytterligare inkomst. Det är väl det som är mest i skrämmande i förslaget med vårdnadsbidraget. Jag anser fortfarande att det är ett steg bakåt för jämställdheten. 81 (): I den här debatten framförs det saker och ting. Det finns vissa potentater som läser en viss skrift på ett visst sätt för att få ihop det i slutet. Vi kan säga att i har vi haft det bra. Vi har en välutbyggd, ofta socialistiskt utformad, barnomsorg. Hur ser det ut? 1985 var det 13 barn i grupperna, 2005 var det 17 barn i samma grupp per personal. Om vi tittar på svenska språket vi pratar om utveckling här visar det sig när det gäller svenskan i årskurs 5 i skolorna att det är oerhört dåliga resultat. I kunde i en kommun var femte elev inte klara svenskan i årskurs 5. Och vi har ju haft jättebra barnomsorg enligt interpellanterna. Man lever i en annan verklighet. Jag ska berätta om en verklighet från min hemkommun. 1998 stod jag i valrörelsen på en liten marknad. Det kom fram en ung kvinna till mig och sade: Jag har utbildat mig på distans och tagit en stor examen på högskolan. har jag och min man valt att bosätta oss i glesbygden, där jag har fått tre barn. ska jag börja arbeta eftersom jag har en lång utbildning. Problemet är bara att jag får köra omkring med barnen för att få barnomsorg. Min granne är utbildad barnpedagog, men hon får inte ta hand om barnen. Om den här regeringen hade suttit då hade hon fått vårdnadsbidrag hon studerade, utbildade sig och fick en fin examen. Hon hade kunnat lämna barnen till sin granne som själv hade barn och som också kunde ordna barnomsorgen genom barnomsorgspengen. Så pratar man om att vi är omoderna. Det är visserligen , men jag tror inte att det är lägre utbildningsgrad bland kvinnorna än det var 1998. Ingenting av det som påstås här är korrekt i förhållande till verkligheten. Man försöker plocka russinen ur remisskakan för att bygga ett jättefint scones av det. Det är ett väldigt stort missförstånd som upprepas. Detta är att få del av ett barnomsorgsstöd, och det ska gå till alla familjer. 82 (): var det en debatt i med utfrågning av alla kommunalpolitiska partier som finns i fullmäktige. Alla fick frågan: Var har ni för konkreta jämställdhetsförslag? Då sade kd:s representant, och det var jag väldigt överens med henne om: Vi har en ganska sunkig politik. Vi har egentligen inga konkreta förslag när det gäller jämställdheten. Alla blev lite förvånade, för det brukar man inte höra från en kd-representant. Men jag hörde sedan att hon kallar sig själv för feminist, så hon kanske är en ovanlig kd:are. Ur ett barnperspektiv tycker vi i att det är viktigt att barnen har rätt till både sin mamma och sin pappa. Vi tycker att det är viktigt att barnen ska gå i förskolan. Man har forskat på barn som har gått i förskola. Man vet att de klarar skolan bättre. Då är det inte minst viktigt att de barn som har föräldrar som talar ett annat språk med dem hemma får den chansen. Både LO, TCO och har väldigt tydligt sagt att det här kommer att göra det än svårare att få en jämställd arbetsmarknad. Arbetsgivarna kommer att fortsätta att betrakta kvinnorna och tänka att de kommer att vara mer frånvarande när de får barn. Det här kommer inte att hjälpa till att minska deltider och osäkra anställningar och att få lika lön för kvinnor och män. Det går åt andra hållet. Det vore väldigt roligt att höra vad vill göra för att pappaindexet hos TCO inte ska sluta som det gör om den utveckling som är nu fortsätter. Det handlar om att gå mot att män och kvinnor båda är föräldrar och delar på ansvaret för barnen. Det går faktiskt att kombinera ett barnperspektiv med ett jämställdhetsperspektiv. I tycker man att de perspektiven behövs båda två ihop. 83 FINN (): Detta är verkligen en klargörande debatt. Jag har hört den bölja fram och tillbaka. Jag konstaterar att socialministern och för fram ett väldigt viktigt budskap. Barn är personer med olika behov, som socialministern skriver i sitt svar. Det ställer vi upp på i , och de andra allianspartierna också. På samma sätt är föräldrarna personer med olika behov. Men socialisterna som pratar här ser medborgarna huvudsakligen som ett kollektiv med socialistiska behov. Utifrån det perspektivet kommer ändå perspektivet jämställdhet före barnperspektivet. Det ställer till ett problem. De går då inte att förena med mindre än att det ena perspektivet ställs före det andra. förde fram idén om vårdnadsbidrag i valrörelsen, och alliansvännerna ställer upp på detta. kommer det en proposition från regeringen på temat. Det här är en regering som är vald av svenska folket just på grund av att man tröttnat på ett tolvårigt socialdemokratiskt styre. Med viss spelad indignation säger man här från Socialdemokraterna att man är upprörd över att inte se vad den här reformen kommer att leda till. Precis som socialministern konstaterar både i svaret och i inlägget handlar det här om att en ytterligare folkvald församling enligt det kommunala självstyret ges en möjlighet till en förändring som vi har sett maken till. Det är ett frivilligt val. Då kommer man plötsligt in på en fråga som blir fullständigt bisarr för mig, nämligen konsekvensanalyser. Jag har glädjande nog diskuterat konsekvensanalyser med socialister i politiken. Där framstår ytterligare en ideologisk skillnad. Socialisterna vill gärna ha en konsekvensanalys innan man har sett resultatet av en genomförd reform. För det är naturligtvis så att när man har genomfört reformen, framför allt om den är socialistisk, ska man aldrig kunna ifrågasätta resultatet. Det är ju livsfarligt för den typen av dogmatisk ideologi. Men socialministern säger faktiskt i sitt svar, sist men inte minst, att självklart kommer propositionen att innehålla avsnitt som behandlar konsekvensanalyser. Men låt då för skull den här reformen först få träda i kraft! Låt oss se resultatet av den, och låt oss sedan utvärdera den! Den retoriska motfrågan kommer. Interpellanten säger i sin tredje fråga: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att propositionen om vårdnadsbidraget ska innehålla en konsekvensanalys om vårdnadsbidragets effekter för samhällsekonomin, jämställdheten och barns rättigheter? Låt mig ställa en fråga när interpellanten, eller för den delen Socialdemokraterna ställde motfrågan. har man förbjudit vårdnadsbidrag, en tanke som finns i många i andra länder. Har man gjort en konsekvensanalys av resultatet av det? Nej, det har man inte gjort, för det hade bekräftat möjligheten att det fria valet får ligga där det ska vara, hos föräldrarna och hos barnen i första hand. Man ska naturligtvis sträva efter ett jämställdhetsperspektiv. Men jag tror inte att man kan sätta politikens dogmer framför detta och sedan hävda att barnperspektivet ska lysa igenom. Låt mig avsluta med de remissinstanser som man hänvisar till i interpellationen. Det är JämO, de fackliga centralorganisationerna, och Statskontoret. Låt mig då fråga: Är detta de största garanterna för barnens behov och ett barnperspektiv? Eller är det möjligtvis föräldrarna som bättre ser till barnens behov? Är det inte de politiker som vågar stå upp för föräldrarnas rätt att titta på barnens behov som är viktiga att lyssna till snarare än de särintressen som remissinstanserna står för? De kan rimligen inte sätta barnperspektivet före just sina olika särintressen. Det är viktigt att man gör en konsekvensanalys. Det är viktigt att den görs efter att reformen har provats, inte på förhand. 84 (): beundrar övriga europeiska länder oerhört mycket. Det handlar om vår jämställdhetspolitik. Det handlar inte minst om hur vi har lyckats få kvinnor att träda ut på arbetsmarknaden, där vi ligger i topp i . Det leder också till att vi har större möjligheter att klara framtida arbetskraftsbehov. Man talar om den demografiska förändringen. Allt färre ska försörja allt fler. Då har vi strålande möjligheter med vår jämställdhetspolitik att både kvinnor och män kan komma ut och jobba på arbetsmarknaden. Men det är inte så enkelt som att vi har tvingat ut folk på arbetsmarknaden. Vi har tvärtom gett incitament att kombinera arbetsliv och familj. Kvinnor har inte behövt välja mellan att skaffa barn och att arbeta. Man har kunnat göra bådeoch. Vi kan se i att den gamla bilden av kvinnor med stora barnskaror har förändrats väldigt mycket. är det tvärtom ett jätteproblem för dessa länder att kvinnorna inte är beredda att skaffa barn eller väntar väldigt länge och kanske skaffar max ett barn, just på grund av att de upplever att de inte kan kombinera arbete och familj och att de inte är beredda att välja bort arbete. Det är det som gör mig så orolig . När vi är ordförandeland i kommer vi att ha stor möjlighet att påverka de andra i den här riktningen, men det vi har byggt upp i och som väcker en sådan beundran i övriga börjar vi nu montera ned. Vi kan inte bortse från konsekvenserna av den här typen av förslag. I har man kunnat se vad som händer. Det är framför allt kvinnor som efterfrågar detta. Även i har vi i de kommuner som faktiskt har börjat med det här kunnat se att det är kvinnor som tar ut vårdnadsbidraget. Det är dessutom kvinnor som redan har en svag ställning på arbetsmarknaden som får en ännu svagare ställning. Vårdnadsbidraget går dessutom stick i stäv med arbetslinjen. Var det inte tvärtom så att det var de som hade störst problem på arbetsmarknaden som vi skulle satsa flest insatser på att hjälpa ut på arbetsmarknaden? Resultatet av det här blir precis tvärtom. Det är också mycket olyckligt att kvinnor görs mer beroende av sina män. Trots alla jämställdhetsreformer i är det , på grund av kvinnors lägre löner och diskriminering på det området och på grund av en ökad andel deltid, många kvinnor som är beroende av sin man. Det leder till en maktstruktur som präglar deras privatliv men också hela samhället. förstärker man detta genom att det blir kvinnor som blir mer bundna till hemmet och beroende av mannens inkomst. Arbetsgivarna resonerar självklart när de anställer en kvinna och undrar om hon kommer att skaffa barn och vara hemma mycket med barnet. Många arbetsgivare räknar också med att kvinnan tar större delen av föräldraledigheten och en större del av de så kallade VAB-dagarna, alltså vård av sjukt barn i hemmet och vård av frisk man i hemmet också i många fall. kommer det till ytterligare en aspekt: risken att kvinnan kommer att ta vårdnadsbidrag. I har man dessutom sett att kommunerna har svårt att planera. Man planerar utifrån att många kvinnor kommer att ta vårdnadsbidraget, och då får man ännu längre köer i barnomsorgen och risk för att det över huvud taget är svårt att komma till. Man måste se risken att vi faktiskt går bakåt i jämställdhetsarbetet i och med detta. 85 Socialminister (): Det är fyra saker som möjligen behöver sägas för att hyfsa debatten lite grann, för nu blir det ganska spretigt med en lång rad argument som strider mot varandra. För det första är det frivilligt att införa vårdnadsbidrag för de kommuner som vill efter om vi får som vi vill. Det är också frivilligt för de föräldrar som vill använda det kommunala vårdnadsbidraget i de kommuner där det införs. Det kommer inte att finnas något obligatorium. Föräldrar kommer inte att hämtas av polis på sina arbetsplatser för att ta hand om sina barn, utan det kommer att vara frivilligt. Det förefaller vara viktigt att berätta i den här debatten. För det andra är föräldraförsäkringen ett lika stort problem med de argument ni använder. När säger att vi kan klara framtidens arbetskraftsbehov, varför ska då inte människor använda sin utbildning till att vara på jobbet i stället för att vara hemma med sina barn? Ni måste tänka igenom argumentationen, för det går inte att använda argument mot vårdnadsbidragen som går att använda på samma sätt mot den föräldraförsäkring som vi alla vill ha och tycker är angelägen. För det tredje vill jag påminna om att regeringen planerar att fatta beslut om ett vårdnadsbidrag och därutöver fatta beslut om en jämställdhetsbonus. Jämställdhetsbonusen tar sikte på att vi ska få en jämnare fördelning mellan kvinnor och män av uttaget av föräldraförsäkringens dagar. Den uträkning som TCO har gjort och som refererades här om hur det kommer att ta innan uttaget är lika tror jag att vi ger en rejäl skjuts i och med det förslag om jämställdhetsbonus som vi lägger fram. Vi skyndar på en utveckling som gör att män tar ett större ansvar när barnen är små. När det sker kommer det också att spela en väldigt stor roll för uttaget av den tillfälliga föräldraförsäkringen, alltså VAB-dagarna. Männen kommer att ta ett större ansvar där. I och med detta tar den nu sittande regeringen ett steg som den tidigare regeringen inte var mäktig att ta. Man gjorde ingenting, förutom att bilda opinion naturligtvis. Det är jättebra, och det ska vi fortsätta att göra tillsammans, men det här är ett konkret tilltag för att få fart på en utveckling där män tar ett större ansvar. För det fjärde säger att världen beundrar oss. Därför kan vi inte låta föräldrar välja själva, blir då konsekvensen. Men vi måste väl forma en politik som är den bästa för föräldrarna i vårt land, där de själva kan få bestämma vad som är bäst för deras egna barn. Vi kan klara framtidens arbetskraftsbehov. Men det är ju inget argument för att inte låta föräldrarna välja själva. Vi ska skapa goda incitament för människor att organisera livet på det sätt som de önskar men komma ihåg barnens behov. Arbetslinjen gäller, men det finns också ett barnperspektiv på tillvaron som är viktigt. När det gäller försökte jag inledningsvis säga några ord om det, men debatten tyder på att det är bäst att jag upprepar det. I har man en ordning som innebär höga barnomsorgstaxor. Det har vi inte i . Man har en betydligt lägre grad av utbyggnad av barnomsorg än vad vi har i . Det i sig innebär väldigt stora skillnader. Dessutom finns det inga avgränsningar mot andra system av den art som vi kommer att få i . Därför går det inte att dra några paralleller. Det är stora skillnader mellan våra system. När det gäller oron för att barnen inte kommer att klara skolan vill jag bara påminna om att som har haft vårdnadsbidrag presterar ganska bra skolresultat, bättre än . 86 (): Den här gången är jag inte riktigt lika nöjd. Jag tycker inte att jag fick så mycket svar den här gången. Jag skulle vilja upprepa det jag slutade med förra gången: Hur har regeringen tänkt i förslaget om att man ska kunna arbeta full tid och ändå ha rätt till vårdnadsbidrag? Jag undrar om det, som jag sade, är ett förtäckt barnflickebidrag. Det skulle jag vilja ha svar på, eftersom argumenten har gått ut på att föräldrar ska vara hemma med sina barn och det här inte kommer att betyda det. Dessutom skulle jag vilja ha svar på en sak som jag anser ligger i den kvinnofälla som vi diskuterat tidigare. Jag är fullt övertygad om att det kommer att vara mammor som kommer att använda bidraget. Det kan jag nästan slå vad om hur mycket som helst om. Vårdnadsbidraget är inte skattepliktigt, och i och med det är det heller inte pensionsgrundande. Hur kommer det att slå mot de kvinnor som väljer att vara hemma? De kommer alltså att få sämre pensioner, och de vill de inte ha, antar jag. menar att vi har plockat russinen ur remisskakan, men faktum kvarstår, och det är att väldigt många, även från borgerliga kommuner som gillar vårdnadsbidraget, har farhågor och ser konstigheter och oklarheter i det förslag som föreligger. Trots att man säkert skulle vilja tillstyrka hela förslaget gör man inte det, för man ser så mycket konstigheter. Barn har olika behov, jag är överens med den som sade det, men då undrar jag: Om man nu anser att det här är så väldigt viktigt ur ett barnperspektiv, varför ska då inte de ensamståendes barn ha samma rätt? I praktiken kommer ingen ensamstående förälder att ha råd att vara hemma för den futtiga peng som det handlar om. Alltså är barn till ensamstående undantagna den här rätten till sina föräldrar som det verkar värnas så mycket om. 87 FINN (): LiseLotte kan slå vad om att det här är en kvinnofälla, men inte har man gjort några konsekvensanalyser under hela den tid man haft möjlighet att titta på detta. Barnbehoven måste väl rimligen också komma in i en konsekvensanalys. Man måste tänka efter, och förhoppningsvis kommer propositionen att ge en lite djupare analys. Hur tar barnen stryk, de som just har behoven, där föräldrarna bedömer att de vill satsa mer tid hemma på dem snarare än det ur något slags jämställdhetsperspektiv dogmatiska uttvingandet som jag menar egentligen är ganska perverterat? Barnens och föräldrarnas behov finns inte i detta därför att man har ett slags fundamentalistisk hållning till något allmänt överordnat. Låt oss nu säga att den här reformen, som ministern precis har förklarat kommer att bygga på frivillighetens grund, får en ytterligare förankring när det gäller att fatta ett sådant här beslut, att det kommer att vara ett antal kommuner som också väljer att på frivillighetens grund inrätta detta och rimligen ett antal föräldrar som väljer att utnyttja detta, för de har just avdömt barnens behov ur sitt föräldraperspektiv. Vad säger då LiseLotte , påhejad av sina partikamrater och Socialdemokraterna, till de föräldrar som har valt detta? Hon säger i stället: JämO vill inte att ni ska ha det. De fackliga organisationerna vill inte att ni ska få det. tycker inte att ni har rätt att bestämma själva. Statskontoret, som är ytterligare en remissinstans, har från teoretiska modeller föreställt sig att detta inte kommer att fungera. Vad svarar ni de föräldrar som ändå kommer att välja att utnyttja detta? Tror ni inte att de känner att detta är ett övergrepp på deras integritet när den här reformen ändå på ett demokratiskt sätt har föreslagits före allmänna val? Folk har tagit ställning för att den här reformen är rimlig. I stället säger ni att de som möjligtvis kommer att välja det här alternativet inte har gjort som remissinstanserna har velat. 88 (): När det gäller föräldraförsäkringen är det ju det ojämställda uttaget som är problemet, inte föräldraförsäkringen i sig. Det visar det faktum att män som får barn snarare får en bättre löneutveckling och befordran efteråt, medan det för kvinnor blir precis tvärtom. De får sämre löneutveckling och riskerar ibland till och med att bli uppsagda. Det man ska sträva efter är ett jämnare uttag av föräldraförsäkringen. Sedan är föräldraförsäkringen en förutsättning för att många kvinnor över huvud taget ska välja att skaffa barn. De flesta kvinnor är inte beredda att ge upp sin yrkeskarriär, utan man vill kunna kombinera familj och arbetsliv. Det var väldigt intressant att höra kommissionens ordförande som när han var här i framhöll just att vår svenska föräldraförsäkring bör införas i flera länder i för att få ut kvinnorna på arbetsmarknaden och öka jämställdheten.