prot · GV0959 · 2008-01-29 00:00:00 — Vi kan glädjande nog se att antalet med sjukersättning och förtidspension går ned, både bland män och kvinnor, men kvinnor är fortfarande i alltför hög grad representerade. Jag tycker att vi ska vara oroliga för allt det som vi inte gjorde för dem som var sjuka, som inte fick rätt insatser , inte blev hjälpta utan fördes över i en sjukförsäkring. Ni vet säkert att vi har två departementsskrivelser ute på remiss. Förhoppningsvis kommer det en proposition om en hel rehabiliteringskedja. Vi har mer till rehabilitering. Vi stärker företagshälsovården. Vi kopplar ihop försäkringskassa och arbetsförmedling på ett sätt som aldrig någonsin har förekommit tidigare just för att man inte ska falla mellan stolarna. Jag tänker tillsätta en utredning som ska titta på arbetsförmågebegreppet, för det är olika på försäkringskassa och arbetsförmedling; man talar olika språk. Vi ska samlokalisera och vi ska arbeta allt vad vi kan för att se till att människor med ohälsa blir hjälpta och kan gå tillbaka till arbete. 34 (): Det känns bra att vi är överens om att kvinnorna är väldigt utsatta när det gäller de bedömningar som görs . Här känner jag en stark oro. Vi har nog egentligen i grunden en ambition att människor utifrån sin förmåga ska kunna delta och få använda sin förmåga. Det var också vad propositionen som lades fram innehöll, ett aktivare arbete med avstämningsmöten och ytterligare möjligheter till deltidsarbete. Sedan ser inte arbetsmarknaden ut så. Det är ett av bekymren. Det som händer nu är att saker sker i fel ordning. Det finns många saker som jag också hade velat ha, till exempel en bättre företagshälsovård. Jag tror att vi kan vara överens om att det behövs. Men då borde man börja där i stället för att nu så starkt ifrågasätta den enskilda individen och rätten till sjukpenning, för det innebär att alltför många hamnar i utanförskap genom att de hamnar i socialbidragsberoende och tvingas till en ännu sämre ekonomisk situation. Det som är alarmerande är att det går fel väg. Jag fick inget exempel på åtgärder som har vidtagits för att ge de här människorna stöd sedan regeringen tillträdde . Det tycker jag är alarmerande om man nu så tydligt ser det här. Vad som hänt är att man har sparat pengar när det gäller de insatser som egentligen ska hjälpa och stödja de enskilda individerna. För den rehabiliteringskedja som lyfts fram finns redovisat 3,4 miljarder. Men förmodligen är det till stor del en omfördelning av de pengar som redan finns. Man tar till exempel 1 ½ miljard från och det stöd som de där borde ha kunnat ge på ett mycket bättre och mer aktivt sätt . Är vi överens om att det stöd som de enskilda individerna får är alltför klent borde det ha kommit förslag innan man så starkt började ge sig på det här. Det som också oroar mig är att människor ifrågasätts när det gäller rätten att fortsätta få sin sjukersättning. Där har man minskat tiden som är överhoppningsbar från sju till . Det innebär att flera personer som försöker återkomma inte har något försäkringsskydd i en a-kasseförsäkring. Något annat som oroar mig mycket är att de personer som i sin svåra situation orkar överpröva beslutet som kassan tagit till länsrätten får rätt i av fallen. Är det inte oroande att den praktiska tillämpningen så illa stämmer med den lagstiftning som vi har ? Detta är något som påverkar de enskilda individerna. Rent praktiskt innebär det att det ofta tar eller mer för dessa personer att få sin rätt, och då har man redan hamnat i socialbidrag och i ett ännu större utanförskap. Det finns all anledning att fundera på det överprövningsinstrument som finns i sammanhanget och att man inte i större omfattning genom försäkringskassornas tillämpning ser de länsrättsdomar som faller och rättar sig efter dem utan fortsätter i en allt hårdare prövning och utsätter många, speciellt kvinnor, för en omänsklig prövning när det gäller denna hantering. Det samtal som vi hade som grund när vi lade fram förslaget 2003 var att man i samtal tillsammans skulle se möjligheterna att komma tillbaka, för det är det många människor säger. Men det är de aktiva åtgärderna som saknas. Många människor behöver hjälp på traven och stöd i sin vardag för att komma igen. 35 (): Kvinnor har utgjort den största delen av de sjukskrivna. Det har en tydlig grund. Man kan se i arbetsmiljön att många kvinnor har haft en mycket tuff arbetsmiljösituation, inte minst inom vården där man sliter för låg lön, får förslitningsskador och utsätts för stress. Många kvinnor har också en dubbel arbetsbörda. När de kommer hem ligger huvuddelen av hushållsarbetet och barnaskötseln på dem. Det blir pressande i längden. Ett problem har också varit att kvinnor har haft svårare än män att få sina arbetsskador godkända. Det har inneburit ytterligare press och stress. Första steget i rätt riktning kan vara att få erkänt att man är sjuk, och då kan man få hjälp och rehabilitering. ska arbetsförmågan bedömas oftare och hårdare. Det är en bra ambition att människor som kan arbeta ska göra det. Men det är viktigt att man inte löser problemet med sjukskrivningarna genom att friskförklara människor som är sjuka. Inte minst kvinnor har haft problem att få rätt till sjukskrivning. I de fall där det går tycker jag absolut att man kan vara sjukskriven på deltid och arbeta resten, men i de fall där man verkligen är sjuk behöver man rehabilitering. gäller det att vi rustar upp rehabiliteringen. Jag hoppas att det kommer att ske , för det behövs verkligen, och jag tror att det är den enda långsiktiga lösningen. Visst har vi sett att sjukskrivningarna har minskat. Det har nog tyvärr delvis sin grund i att bedömningarna för att få lov att vara sjukskriven har blivit hårdare. Ska vi lösa detta långsiktigt handlar det om ett bra förebyggande arbete och bra rehabilitering. 36 Statsrådet (): Jag tror att är inne på att diskutera den finansiella samordningen. Tack så mycket för senast, förresten, för ett intressant studiebesök i ! Jag kan bara konstatera att finansiell samordning togs som försök under den förra borgerliga regeringen . I min första debatt här i kammaren försökte jag förmå Socialdemokraterna att permanenta finansiell samordning, men ni var enträget emot det. Till slut, , kom detta lagförslag. Där kommer vi att underlätta med en enklare revision, möjligheter för de fyra aktörerna att lägga olika mycket pengar och så vidare. Så låt oss jobba med finansiell samordning. Vi kan också konstatera att finansiell samordning egentligen är en effekt av att fel saker gjordes eller rättare sagt av att inget gjordes. De människor som fångas upp i , och på många andra håll och kanter, är personer som skulle ha fått hjälp och stöd . Det är bra att det finns, men vi kan också erkänna att de skulle ha fått hjälp och stöd . Tillsynen över socialförsäkringen kommer att läggas fram till mig i en utredning . Det var lite märkligt när beslutet togs här i kammaren 2005 att skulle bli en egen myndighet med styrelse och fullt eget ansvar att inte tillsynsfunktionen var på plats. är en myndighet som betalar ut men har inte haft någon oberoende tillsynsmyndighet. Det är något som regeringen har tagit till sig. pratar om att restriktionerna blir strängare och att det blir skärpning av reglerna. Regeringen har inte lagt fram en enda skärpning av reglerna för bedömning på . Vi har inte lagt fram ett enda lagförslag; det är precis samma lagar, regler och förordningar som fanns när partis regering satt vid makten. Jag skulle vilja att beskriver för mig vilka lagar, skärpningar och regler som regeringen har ändrat när det gäller bedömningen av de sjuka. När det gäller att vi skulle omfördela pengar ger vi mer under detta år än vad de hade i budget. Pengar som går till rehabilitering går delvis över till hälso- och sjukvården. Men de fick mer än vad som var budgeterat. säger att vi inte har gjort något. som Socialdemokraterna hade regeringsmakten förtidspensionerades 140 personer . Varför gjorde inte den socialdemokratiska regeringen något om man nu har känt till detta så länge? Regeringen har ute två departementsskrivelser på remiss. Remisstiden går ut . Vi kommer att lägga fram en proposition om förebyggande insatser, kraftfulla insatser på rehabilitering och samverkan med Arbetsförmedlingen. Vi vill ta bort ettårsgränsen, se till att folk får i ersättning i stället för , se till att det blir arbetsmarknadspolitiska insatser, arbetslivsinriktad rehabilitering och att man ska få tjänstledigt om det visar sig att man inte alls kan gå tillbaka till sin arbetsgivare. Det ska vara målet, men om man inte kan ska man få tjänstledigt, både för att söka och pröva andra arbetsuppgifter. Det är faktiskt att skärpa arbetsrätten. Kort till : Om dessa kvinnor, eller vilka de nu är, ska vara heltids-, deltids- eller 25-procentssjukskrivna är inte vår sak att avgöra. Jag hoppas att vi är överens om att det är en fråga för läkaren och patienten. 37 (): Att det inte gjordes något under förra mandatperioden var väl ändå en överdrift. Jag nämnde 2003 som en viktig milstolpe i detta. Vi gjorde bedömningen att behövde resurserna för att klara sin situation. Det tillskott de får nu är av nöden krävt för att över huvud taget hålla näsan över vattenytan. Min utgångspunkt i denna diskussion är precis som jag säger: Reagerar inte ministern på att en så pass stor andel av prövningarna som går till länsrätten ändras? Har man intagit en mycket striktare hållning än vad lagstiftningen ger vid handen? Är det orsaken? Något annat som oroar mig mycket är att trots att vi är inne i en brinnande högkonjunktur, vilket är situationen, redovisar 80 kommuner ökade socialbidragskostnader. Det är för mig en signal om att människor inte längre får sin försörjning i våra försäkringssystem, utan man ramlar igenom det skyddsnät vi har och hamnar i socialbidrag. De som får sin ändring hamnar där i alla fall i och med att det tar innan de får rätt. Vi kommer säkert att fortsätta diskutera när det gäller rehabiliteringskedjan. Jag tänkte inte uppehålla mig vid den . Den debatten tror jag att vi har framför oss när vi får se hur förslagen ser ut. De människor som finns i ett utanförskap behöver bli sedda. Jag tycker inte att de uppdrag som fanns hos både arbetsförmedling och försäkringskassa fullföljdes på de sätt som vi hade ambitionen att göra under förra perioden. Det fanns brister i det. Ett led i att hantera det är att se människor. Det går lite för lätt att avslå svaga människors ersättningsanspråk utan att de får det stöd de borde få. 38 Statsrådet (): Jag kanske inte behöver påminna , men om tittar på budgetpropositionen 2005, när ni hade regeringsmakten, och ser vad ni tänkte göra med budgeten för , finns det faktiskt en ordentlig neddragning. Vad vi i stället gjorde när vi kom till regeringsmakten var att låta få använda en anslagskredit på . lägger vi dessutom till . Så vi ska nog akta oss lite grann för att tala om vad socialdemokraterna hade tänkt göra med budgeten för . De behöver sina pengar. De behöver pengar för att arbeta med ohälsan, med felaktiga utbetalningar och med sin förändringsprocess. Det gör de absolut. Vi kommer att återgå till att tala om rehabiliteringskedjan , men jag är också övertygad om att vi måste ha en betydligt större samverkan mellan arbetsförmedling och försäkringskassa, och gärna samlokaliseringar. Vi måste sätta individen i centrum på ett helt annat sätt än vad som gjorts tidigare. Den individ som har varit arbetslös och sjuk, som varit utanför väldigt mycket, får springa runt mellan olika myndigheter som har hänvisat till varandra. Därför avsatte ju regeringen pengar, , för en försöksverksamhet med sociala företag, ideella organisationer och privata företag. Sådant sker runt om i och på många andra ställen också. Sätt individen i centrum. Låt de här företagen rusta personer med rehabilitering, utbildning och arbetsträning och låt oss se om de kan utföra detta på ett effektivare sätt än de stora myndigheterna. Då kan vi få något bra att jämföra med. Vi ser väldigt goda resultat med det här arbetssättet, inte minst i . Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2007/08:315 om trovärdighet 39 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta angående försäkringsläkarnas överprövningar och arbetssätt, så att systemet blir begripligt och accepterat hos de försäkrade och allmänheten. Försäkringsläkarens roll har diskuterats . Bland annat har framförts från försäkrade att det är svårt att förstå hur en läkare kan uttala sig om deras sjukdom, symtom och arbetsförmåga utan att ha undersökt dem eller ens talat med dem. Hos finns försäkringsläkare som ska biträda i frågor som kräver medicinsk sakkunskap och som ska verka för ett gott samarbete mellan kassan och till exempel behandlande läkare. Försäkringsläkaren är en av anställd tjänsteman och omfattas således av de regler som gäller för sådana. Däremot står försäkringsläkaren i sin egenskap av försäkringsläkare inte under tillsyn. Hos har försäkringsläkaren således en rådgivande funktion i medicinska frågor. Försäkringsläkaren tar inte ställning i frågor om rätten till ersättning. Sådana beslut fattas av kassans handläggande tjänstemän. I det uppdrag som och har haft om att utforma en mer kvalitetssäkrad, enhetlig och rättssäker sjukskrivningsprocess ingick bland annat att se över försäkringsläkarnas roll i syfte att öka kvaliteten i sjukskrivningsprocessen. har redovisat åtgärder som ska förtydliga uppdraget som försäkringsläkare. Bland de olika åtgärder som redovisas ingår att strukturerade former ska utvecklas för kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan försäkringsläkare och handläggare, mellan försäkringsläkare och behandlande läkare samt mellan försäkringsläkarna. Jag hoppas och utgår från att detta arbete också ska innebära att allmänhetens förståelse för försäkringsläkarsystemet ökar. Jag kan även informera om att regeringen har beslutat om kommittédirektiv (dir. 2007:57) om patientsäkerhet, tillsyn med mera. Utredaren ska bland annat föreslå ändringar i regelverket för att stärka patientsäkerheten och också göra en jämförelse med hur dessa frågor hanteras i andra länder. Vidare har utredaren i uppdrag att utreda om bland annat försäkringsläkarna och försäkringstandläkarna vid ska stå under statlig tillsyn. Uppdraget ska redovisas . 40 (): Jag tackar för svaret. Frågan om hantering av sjuka personer och försäkringsläkarnas roll är ett problem för många människor . kom det till Länsrätten i in 685 överklaganden i socialförsäkringsärenden. Det var den näst största andelen av länsrättens mål. Störst är skatteärenden. Självklart att är det svårt att hinna med den här ärendeanhopningen, och låg 438 ärenden kvar. Orsaken till den omfattande mängden överklaganden är upplevelsen av en hårdare attityd från sida i förhållande till de försäkrade. Många enskilda personer upplever att de kommer i kläm i vad de upplever vara ett överbyråkratiskt schackrande där deras upplevelse av sjukdom och de behandlande läkarnas sjukintyg inte hanteras med respekt. Upplevelsen är ofta att attityd är mer kontrollerande och bevakande än stödjande och rehabiliterande. De många överklagandena i visar att missnöjet är omfattande. Ett annat exempel på det är att i hjälpte 120 medlemmar i olika tvister med . I 80 av dessa fall överklagades beslutet, och i 40 fall har medlemmen fått rätt mot . I praktiken betyder detta att handläggare och chefer, med försäkringsläkarens råd i ryggen, har tolkat lagen hårdare än lagstiftaren. Det tycker jag är intressant. De har tolkat lagen hårdare än lagstiftaren. Är det här över huvud taget rimligt? Jag och många med mig anser inte det. måste upplevas som en stödjande servicefunktion och inte som i det närmaste en rättslig motståndare. Pendeln har slagit för hårt. Misstänksamheten mot fusk av olika slag har blivit så stor att många människor som bevisligen är sjuka får sitta emellan. Det är orimligt, och det kräver ett ansvarstagande och agerande även från regeringens sida. I verkligheten är det så att försäkringsläkare ibland i allmänna ordalag säger att behandlande läkares intyg inte styrker nedsättning av arbetsförmåga. Det gör att många människors situation bryskt avfärdas. Utlåtanden som jag har tagit del av är ibland okonkreta i sina formuleringar, och man har varken kommunicerat med den behandlande läkaren eller den försäkrade. Men det jag ser som mest anmärkningsvärt är när försäkringsläkare som inte är specialister i praktiken överprövar specialisters bedömningar. Att inte vara sakkunnig och ändå göra en tydlig bedömning utanför sitt kompetensområde är inte förtroendeingivande. Ett krav borde vara att konsekvent anlitade specialister för att bedöma andras specialistläkares intyg. Jag anser att ministerns markeringar om förtydligande av försäkringsläkares uppdrag, om erfarenhetsutbyte mellan läkare och så vidare är bra. Däremot vet jag inte vad jag ska tycka om markeringarna kring . Jag vill se resultat innan jag har en åsikt om huruvida det är positivt eller negativt. Det är snårig materia vi rör oss i, och det är svåra bedömningar som egentligen ligger på individuella personer, exempelvis försäkringsläkare. Man kan ibland fundera på om man löser sådant här med statliga utredningar. Jag är tydligt och klart oroad över den verklighet som existerar. Jag är fundersam till om de åtgärder som ministern hänvisar till tar på djupet i organisation så att detta kan rättas till. Ett av grundproblemen är den hårdare bedömning och praxis som börjat råda. Är ministern beredd att vidta några åtgärder på den punkten? Är ministern beredd att vidta åtgärder mot att försäkringsläkare utan specialistkompetens gör bedömningar av specialistläkares intyg? 41 (): Det är sant att försäkringsläkaren inte bestämmer vilken ersättning människor ska få, men det är klart att säger att en människa inte är berättigad att vara sjukskriven påverkar det i sin tur ersättningen. Därför är det väldigt väsentligt, och ofta lyssnar de självklart på vad försäkringsläkaren säger. Det finns många fall där människor har varit hos en annan läkare det kan vara en specialist och fått bedömningen att arbetsförmågan är nedsatt eller att de inte kan jobba över huvud taget. Sedan säger försäkringsläkaren motsatsen. Det är väldigt märkligt att en läkare som inte ens har träffat patienten kan göra den bedömningen. I många fall är det tyvärr så att försäkringsläkaren inte har träffat patienten innan han gör bedömningen. Det här ger människor bilden av att de vill sjukskriva till varje pris och att det handlar om det. Jag vet att ministern inte kan kommentera enskilda fall, men man kan inte låta bli att reagera när man hör sådant som har framkommit framför allt . Det är fruktansvärda fall där människor borde få bli sjukskrivna men inte får bli det. Ett exempel är en man som genomgick en hjärtoperation efter en mycket svår hjärtinfarkt. Han fick beskedet att han inte fick vara sjukskriven utan att han kunde arbeta från sjuksängen på sjukhuset. De kunde sätta in en telefon där så att han kunde sköta sitt ordinarie jobb därifrån. Den historien slutade ändå lyckligt. En del människor har tack och lov specialistläkare som verkligen kämpar för dem. Till slut kan de i bästa fall få rätt. Det är fruktansvärt att över huvud taget komma med ett sådant besked till någon som har varit så nära döden som en hjärtinfarkt innebär. Att ligga inne för operation är väldigt prövande för både den psykiska och fysiska hälsan. Det finns exempel på människor som genomgått omfattande cancerbehandling och inte har fått vara sjukskrivna. Det är olika från fall till fall hur de här historierna slutar, men försäkringsläkarens bud har i många fall varit att det går alldeles utmärkt att jobba vidare trots att man genomgår cellgiftsbehandling och strålning och sådant som man vet sätter ned den fysiska hälsan. Det är dessutom otroligt stressande för den enskilde. Man vet ju inte ens om man kommer att överleva. Det finns fall där den enskilde visserligen inte är sjuk i ordets vanliga bemärkelse. Det gäller till exempel ett fall där en man hade en dotter som var döende. Det var en liten flicka, bara gammal. Hon hade fått cancerbesked. Hon var döende och det fanns ingenting att be för. Mannen pendlade till sitt jobb långt därifrån. Han ville så klart vara med sin dotter . Det var ju den enda tid han skulle få med henne. Det var ju både för sin egen skull och för att stödja dottern. Han fick beskedet att han inte var sjuk så det beviljades inte. Folk hamnar i en väldigt svår situation i just de här specifika situationerna. Man kan inte säga att han är arbetslös och har rätt till arbetslöshetsersättning och man kanske inte kan säga att han är sjuk. Frågan är hur människor ska göra i sådana här situationer. Jag tycker att man måste visa mycket större flexibilitet. Det har ju kommit dekret om hårdare bedömning för rätten att bli sjukskriven. Men en stor fråga gäller också försäkringsläkarna. De har ju funnits . De hårda bedömningarna gör ju inte saken bättre. Jag tycker att det är väldigt viktigt att man gör någonting åt detta. 42 (): Jag tycker att har skrivit en interpellation i en viktig fråga och i ett balanserat tonläge. Så är inte alltid fallet i debatterna, men det är bra när vi kan utnyttja och den plattformen till bra debatter i angelägna frågor. Jag kan även instämma i delar av den bild som ger av verkligheten. Jag ser den även från horisont. Först vill jag ändå göra tydligt att jag helt står bakom den skärpning som alliansregeringen har vidtagit vad gäller långa sjukskrivningar och de exploderande förtidspensioneringarna. Det har varit för lätt och släpphänt . Det var nödvändigt att prioritera arbetslinjen och minska utanförskapet och att ställa mer precisa riktlinjer för villkoren för långa sjukskrivningar och sjuk- och aktivitetsersättningar. Havande sagt detta, som säkert skulle ha uttryckt sig, vill jag tillföra någon synpunkt till den problematik som har lyft fram. Distriktsläkaren sjukskriver den som läkaren anser vara sjuk. Man kan uppenbarligen vara sjuk men ändå ha arbetsförmåga. Den bedömningen görs av med hjälp av försäkringsläkaren som oftast granskar läkarintyget och enbart utifrån detta ibland gör bedömningen att man inte kan arbeta eller att man kan och bör arbeta. Redan här blir diskussionen lite svår för många av oss. Man kopplar nog ofta ihop sjukdom och sjukskrivning med att man inte har arbetsförmåga. Jag är med på att den diskussionen och bedömningen faktiskt är relevant. Den kan göras som av en överprövande instans. Man kunde alternativt tänka sig att bedömningen gjordes av distriktsläkaren som ju är den som har träffat den sjuke och bäst torde kunna bedöma graden av arbetsförmåga. Kontrollen skulle i så fall göras av och försäkringsläkaren och i stället för att rikta sig mot den sjukskrivne innebära en prövning av läkarnas sjukintyg och bedömningar. Så är inte systemet , men jag tycker att det är en intressant tanke. Som det nu är kan den enskilde ibland hamna mellan distriktsläkarens och försäkringsläkarens stolar och i vissa lägen hamna i en moment 22-liknande situation. Jag ska ge ett exempel som jag har kommit i kontakt med och som visar en sak som borde rättas till. En skogsarbetare jag känner fick en whiplashskada vid fällning av stormfälld skog. Han fick stora bekymmer med rygg och nacke. Han försökte jobba, men det gick allt sämre. Han sökte läkarvård och gick hos sjukgymnast men blev inte bättre. Läkare och sjukgymnast var eniga om att en tids sjukskrivning utan arbete var nödvändig för att behandlingen skulle bita. Skogsarbetaren sjukskrevs av distriktsläkaren vid vårdcentralen. Så långt var allt gott och väl. Skogsarbetaren var sjukskriven och såg fram emot sjuklönen. Men den dök inte upp. I stället kom ett barskt brev från som ansåg distriktsläkarens intyg vara kort och ofullständigt. Därför var förslaget att ingen sjuklön skulle utgå. Att läkarens intyg var ofullständigt kan ju knappast patienten lastas för.