prot · GV0969 · 2008-02-21 00:00:00 — Jag tror inte att vi skulle ha föreslagit tidigare betyg av oss själva om vi hade fortsatt att regera. Vilken tur för skolungar att ni inte fick fortsätta att regera! Och för den delen vore det inte klädsamt om ni inom Socialdemokraterna kom överens om vad ni vill innan ni börjar ropa på överläggningar om betygssystemet? Jag undrar om inte er önskan om en uppgörelse om betygssystemet mer är en valteknisk manöver än en omtanke om eleverna. Jag tycker att väljarna förtjänar ett besked. Hur ser er politik för högre måluppfyllelse och ökade kunskaper ut? Och ännu värre om olyckan skulle vara framme och vi får ett regeringsskifte nästa val vad får vi då för skolpolitik? Vad inom skolan är ni tre egentligen överens om? Blir ni överens om betygen? Är ni överens om friskolor? Är ni överens om att ni ska bli överens? 13 i (c): Skolan behöver fler verktyg för att kunna ge både tydligare och rättvisare betyg som visar hur långt eleverna har nått i sin kunskapsutveckling. När det gäller huruvida det ökar motivationen vittnar åtminstone många elever om att det faktiskt gör det när man känner att det finns en större rättvisa i betygen. Därför är en betygsskala med fler steg betydligt bättre än den vi har . Därför är det bra med betyg sex och skriftliga omdömen ännu tidigare. Det betyder inte att betyg ges till ettor, som det så slarvigt har sagts och använts som ett slagträ i debatten. Som jag inledde med att säga anser jag att det finns många fler, mycket viktigare frågor att diskutera än just betyg. Men det är den frågan som bland andra har fört upp på dagordningen som det man vill diskutera. Långt viktigare är att lyfta lärares kompetens som en nyckelfråga för att säkra elevers goda resultat som den enskilt viktigaste faktorn. Och vad gör vi då åt det? Jo, vi utreder en ny lärarutbildning som vi lyfter fram frågan om lärares auktorisation. Lärarlyftet är en mycket stor satsning på att öka kompetensen, stärka forskningen och starta speciallärarutbildning för att stötta också de elever som har det allra största behovet. Oppositionen har ingen politik för att ta skolan i in i den utveckling som krävs för att ge alla elever den chans de har rätt till. Vet Socialdemokraterna över huvud taget om att man säger nej till ett förslag som enligt forskare kan öka elevers prestationer med ? Alliansregeringen vill satsa tidigt med läsa-skriva-räkna-satsningen. Vi vill satsa på kultur med en skapande skola för skolans tre sista år i , ökad kompetens hos lärarna och därmed en skola med ramar och kramar som ser hela barnet. 14 (): Jag vill börja med att tacka som har tagit initiativ till debatten. Även om den inte har gett de besked som vi hade hoppats på har det varit en viktig debatt. Att införa ett nytt betygssystem är ingenting som låter sig göras i en handvändning. Många av oss har varit inne på det här. Det kommer att krävas en massiv fortbildningsinsats, precis som min kollega från har berört här. Det är viktigt att alla lärare får utrusta sig så att de är införstådda med hur det nya systemet är tänkt att fungera. Här har alliansregeringen tänkt i många, många delar. Jag försökte verkligen få fram ett svar från . Hon hade här möjligheten att berätta vad Socialdemokraterna vill. Hon gjorde det inte. Hon säger så här: Låt oss hitta något ! Vad var det hon skulle hitta ? Var det någonting att komma överens om? Socialdemokraterna letar fortfarande efter vilken betygspolitik eller vilka utvärderingssystem de vill se i sin egen politik. Jag tycker att det är uppseendeväckande. Vi vet att ett nytt betygssystem inte ensamt kan vända den negativa trend som har pågått under den socialdemokratiska regeringstiden och som tyvärr har inneburit att allt fler elever har tvingats lämna och gymnasiet med icke godkända betyg. Jag är övertygad om att ett nytt betygssystem tillsammans med de övriga insatser som regeringen nu inför kommer att skapa en ökad legitimitet för att ge våra elever viktiga instrument för att nå så goda och bra kunskaper som möjligt för deras eget liv. 15 (): Det är inte mycket nytt under solen, skulle man kunna säga om den här debatten om det inte vore så att här i talarstolen ger upp den linje som har haft, nämligen att avskaffa betygssystemet. Jag kan inte tolka det på något annat sätt än att detta handlar om att uppvisa regeringsduglighet. Eller är det verkligen så att man har släppt övertygelsen om att det inte finns något pedagogiskt värde i att använda betyg och att betygen är en dålig mätare av kunskap. Jag beklagar den inställningen. Jag tror att vi skulle kunna komma överens om att det är viktigt för eleverna i skolan att ha utbildade lärare som har förutsättningar att göra ett bra arbete och att vi kan skapa en arbetsmiljö som stimulerar till lärande. Eleverna ska inte bara hämtas av polis för att gå i skolan, utan skolplikten ska också motsvaras av en rätt till kunskap. Det här kräver resurser, och det är någonting som den här regeringen konsekvent har nekat skolan. säger att det är ett bra urvalsinstrument. Men många högskolor är inte nöjda med betygen som urval eftersom de inte säger särskilt mycket om vilka kunskaper man faktiskt har. Där har man redan insett det som majoriteten här i inte ser, nämligen att man måste hitta andra vägar. har också tagit fram andra modeller för att man ska kunna få elever som har de kunskaper som behövs för de olika utbildningarna. Det finns kommuner i det här landet som har skippat betygsintagningar till gymnasieskolan. Det finns alternativ. Jag beklagar att väljer en gammal modell. 16 Utbildningsminister (): Det har trots allt nämnts några politiska nyheter i debatten. Jag uppfattar inställning till skriftliga omdömen och den mycket kraftfulla argumentation för skriftliga omdömen som framför här som ett mycket konstruktivt inlägg i debatten. Det finns skillnader mellan regeringen och oppositionen, och det finns ännu större skillnader inom oppositionen, men på några punkter finns det en samstämmighet. Jag ser och hör det här. Det finns punkter där det kanske skulle kunna gå att träffa blocköverskridande överenskommelser. Jag ser en öppning för skriftliga omdömen med . Det vill jag gärna säga. Vi ska pröva allt annat också, men det är väldigt fasta positioner med undantag för några där man inte alls begriper positionen. Jag håller med om att det har funnits tider av mycket stort samförstånd i svensk skolpolitik. Det har dock inte varit . Det har funnits sådana tider förut. Socialdemokrater och liberaler var väldigt överens om att skolan skulle göras om så att också de barn som kom från hem som var mindre privilegierade, arbetarhem, skulle få chansen att gå i den bildningsskola som barn från mer privilegierade miljöer tidigare hade fått gå i. Det ledde till många uppgörelser och överenskommelser . Men sedan hände något . Det som hände då var att Socialdemokraterna kom att vridas kraftigt åt vänster i utbildningspolitiken. Det skedde under intryck av den kulturradikala vänstervågen, och där sitter ni fast fortfarande. Det är detta som är problemet. hade ni socialdemokrater uppfattningen att arbetarbarn skulle få samma chans som alla andra att kämpa och jobba sig till en studentexamen och kämpa och jobba sig till höga betyg för att på så sätt kunna genomföra en klassresa. Efter 60-talet skulle ni i stället uppnå jämlikhet genom att avskaffa betyg och genom att avskaffa studentexamen. Man skulle ta bort alla de instrument som utvärderade kunskap, och det skulle vara ett sätt att låtsas att alla var jämlika. Men ni har varit helt fel ute, och det inser ni själva innerst inne. Det är därför ni fladdrar så våldsamt i de här frågorna. Ni vet inte vilket ben ni ska stå på. I stället för att tala om vad ni står för och tycker pratar ni om en bred överenskommelse. Det är bara att lyssna på oppositionen. Ni kan väl börja med att komma överens inbördes. Ni är ju helt oeniga. All den oenighet som finns i svensk skolpolitik finns inom oppositionen själv. Det ena partiet säger ja till skriftliga omdömen. Det andra säger att man inte ens kommer till överläggningar om det ska vara skriftliga omdömen. Ett parti öppnar för betyg, och ett annat säger att det inte blir någonting om det ska vara betyg. Ni måste bestämma vad ni tycker om vi ska kunna överlägga mellan blocken. Vitsen med blocköverskridande överenskommelser är ju att alla ska komma överens, så att de ligger fast oavsett vilka regeringar som tillträder . Om vi inte lyckas med att nå överenskommelser kommer vi naturligtvis ändå att rösta igenom den skolpolitik som vi står för. Då kommer väljarna att få ett inflytande eftersom olika alternativ står mot varandra vilket alternativ får ni i oppositionen reda ut själva. Det låter på som om det vore det värsta som skulle kunna hända att medborgarna får ett inflytande över utbildningspolitiken i ett val. Det låter som om det vore förfärligt. Men vi har ju en demokrati för att människor i ett val ska kunna välja mellan olika vägar. Är vi inte överens och står för olika linjer får människor ta ställning till det i en valhandling. Det är därför man har val och demokrati. Det kan inte vara så att det till varje pris ska undvikas att medborgarna ska få inflytande. Vi kommer att bjuda in till de här överläggningarna, och det finns olika delfrågor i det. Vi kommer att eftersträva en bred enighet, men det vore klädsamt om oppositionen kunde försöka komma överens om något som ni kunde vara överens om gemensamt så att vi vet vad vi ska förhandla om. 17 (): Jag tycker tyvärr att under den här debatten har bekräftat rätt många av mina farhågor i mitt första inlägg. Det verkar som om inte riktigt ens vågar bjuda in till en bredare uppgörelse med diskussioner och förhandlingar i ett läge där det är möjlig att påverka. Vi skulle ju faktiskt, hemska tanke, kunna bli överens om några frågor och få en bred uppgörelse, och då har han inte den här valfrågan som så innerligt behöver. Jag såg ett TT-meddelande som säger att två av tre skolor kritiseras av för att de inte lyckas förklara för sina elever vad de ska kunna. har vi en regering som lägger fram ett förslag om att införa ännu fler betygssteg som det saknas kriterier för. Kommer det att bli lättare eller svårare att i det läget förklara var ribban ligger? Det kan man fundera på. säger att skolorna helt enkelt är för dåliga på att förmedla studiemålen till eleverna. kommer ett nytt betygssystem som inte kommer att ha några klara betygskriterier för de nya stegen som kommer. Jag tycker att det verkar väldigt konstigt. Gör ett omtag i stället! Dra tillbaka det här betygsförslaget och kalla in oppositionen för att se om det går att träffa en överenskommelse som är bredare! Jag tror att det skulle göra svenska elever, svenska lärare, skolfacken och alla som finns i den här verksamheten väldigt glada. Det skulle ge en möjlighet att få ett långsiktigt sätt att arbeta på i den svenska skolan i stället för att vi i valrörelserna ska ha en stor debatt om skolsystemet och betygssystemet, vilket skulle leda till en skola som inte vet var man kommer att hamna ens det närmaste året eller terminen. Jag tycker att det vore förfärligt om det skulle bli på det sättet. Ta ditt ansvar som minister och gör det du borde kunna göra i stället för att skylla på oppositionen om det inte händer något! 18 Utbildningsminister (): Jag tänker inte skylla på oppositionen. De problem vi har i svensk skola beror däremot på att oppositionen hade ansvaret , . Det var tolv förlorade år för svensk skola. Resultaten sjönk oavbrutet, och inga åtgärder vidtogs för att ta itu med detta. Man kallade några reformer för Perssonpengar och Wärnerssonpengar, men de spelade ingen roll. Resultaten fortsatte att sjunka oavbrutet. Regeringen menar att det beror på att den skolpolitik som har förts i har varit ofokuserad. Den har inte varit fokuserad på kunskapsresultat. När vi talar om betygsreformer, läroplansreformer med tydligare kunskapskrav och tydligare kunskapsmål, när vi återinför speciallärare i svensk skola, när staten satsar nya pengar till lågstadiet i direktriktade anslag till kommunerna och när vi vidtar en lång rad andra åtgärder handlar det om att elever ska få bättre chanser än förut att nå sina mål. Det mesta av detta röstar ni emot, men ni har inget alternativ. Ni har ingen enighet om vad ni vill göra i stället. Ni säger var och en nej, nej och nej till de förslag om åtgärder vi lägger fram, men vad som ska finnas i stället har ni ingen aning om. Ni är den konservativa kraften i svensk utbildningspolitik. Ni säger nej till allt nytt. Det nya och det moderna överlåter ni till oss att utforma. Ni säger nej till det och vet inte vad ni ska ha i stället. Ni blickar bakåt, och vi blickar framåt. Jag vill trots detta tacka för den här debatten, som har begärt, därför att betygsfrågan är stor och viktig i svensk utbildningspolitik. Jag håller med dem som säger att det finns många andra frågor som också är viktiga, kanske till och med ännu viktigare än betygen, men var det ju betygen ville prata om , och det har vi gjort. Regeringen har en enig politik. Vi vet vad vi vill, och det skiljer oss från oppositionen. Ni har en oenig linje. Ni har tre olika linjer som är inbördes motstridiga. Om svensk skola ska skyddas från något så är det att ni skulle få ansvar för svensk utbildningspolitik. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2007/08:347 om mänskliga rättigheter i brottsbekämpning 19 Utrikesminister (): har frågat justitieministern vilka åtgärder hon avser att vidta som en följd av parlamentariska församlings resolution som rör rättssäkerhet vid tillämpningen av riktade sanktioner mot misstänkta terrorister. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. överlämnade regeringen skrivelsen Nationellt ansvar och internationellt engagemang En nationell strategi för att möta hotet från terrorismen till . En utgångspunkt för strategin är att kampen mot terrorismen är en angelägen uppgift för hela världssamfundet där gemensamma lösningar krävs. En annan utgångspunkt är att kampen mot terrorism måste bedrivas med full respekt för folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna och rättssäkerheten. Regeringen har en klar och uttalad vilja att tillsammans med andra länder göra vad den kan för att förhindra att attentat sker, men också arbeta för att undanröja grogrunder för terrorism. Till vårt ansvar hör att vidta åtgärder för att andra länder och deras befolkningar inte ska utsättas för attentat som planeras eller finansieras från . Sanktionsregimerna utgör en viktig del i det internationella samarbetet mot terrorism. Det är angeläget att tar sitt ansvar också för sådana hot mot internationell fred och säkerhet som kommer från icke-statliga aktörer. Riktade sanktioner i form av frysning av misstänkta terroristers tillgångar tillämpas som en kompletterande, förebyggande metod för att förhindra finansiering av terroristhandlingar. har antagit flera resolutioner som ställer krav på medlemsstaterna att vidta frysningsåtgärder mot individer som är inblandade i terrorism. är folkrättsligt och EG-rättsligt bundet att tillämpa dessa sanktioner, som genomförs gemensamt inom Europeiska unionen. har, i likhet med många andra länder och i linje med den resolution som antagits av , framfört kritik mot bristande rättssäkerhet i procedurerna kring FN-beslut om sanktioner mot enskilda. Effektiviteten och legitimiteten hos sanktioner är beroende av att de beslutas och genomförs i enlighet med grundläggande krav på rättssäkerhet och med respekt för de mänskliga rättigheterna. Regeringen avser att fortsätta att driva krav på förbättring och utveckling av de internationella sanktionsinstrumenten. ansträngningar har bidragit till att ett antal förbättringar har genomförts . finns en närmare definition av kriterierna för listning, rätt till humanitära undantag, högre krav på beslutsunderlaget för listningsbeslut, en procedur för avlistning och en kontaktpunkt i som ger enskilda möjlighet att vända sig direkt till FN för att begära avlistning. Steg har således tagits mot stärkt rättssäkerhet. Ändå återstår brister. saknas möjlighet till en oberoende och opartisk omprövning av säkerhetsrådets listningsbeslut. har tillsammans med likasinnade länder initierat en studie för att analysera brister i sanktionssystemen och möjliga åtgärder för att stärka rättssäkerheten i FN:s beslut om sanktioner. Studien utgör ett viktigt underlag för diskussionerna i FN. har tillsammans med likasinnade länder även gett en oberoende expert i uppdrag att ta fram en studie om en omprövningsmekanism inom ramen för . Initiativets sponsorländer för en dialog med andra medlemsländer i FN i syfte att främja stärkta möjligheter till omprövning av listningsbeslut. fortsätter också arbetet i EU för att förbättra proceduren för EU:s självständiga sanktionsbeslut, det vill säga i de fall det inte handlar om att genomföra FN-beslut, vad gäller att garantera rättssäkerhet och respekten för de mänskliga rättigheterna. 20 (): Jag får börja med att tacka för svaret. resolution tar upp en rad åtgärder som rådet menar är minimikrav för att rättssäkerheten och rättsstatens principer ska kunna bibehållas gentemot den enskilde individen. Det var därför jag ställde den här interpellationen först till justitieminister , eftersom den faktiskt tar upp de enskilda medlemsstaternas ansvar. Men låt gå för att utrikesministern svarar på interpellationen! De minimikrav man tar upp är för det första att den person som blir utsatt för sådana här sanktioner måste bli fullt underrättad om sanktionsåtgärderna. Man måste också veta vilka beslut som har legat till grund för sanktionsåtgärderna. För det andra måste en person som utsatts för sanktionsåtgärderna få bli hörd och kunna bemöta anklagelserna. För det tredje måste ett oberoende och opartiskt organ snabbt utreda sanktionsbeslutets giltighet i enlighet med rådande regler för att kunna göra förändringar eller ogiltigförklara beslutet. För det fjärde måste man bli kompenserad för felaktiga övergrepp gentemot sina mänskliga rättigheter. konstaterar att det är medlemsstaternas uppgift att se till att dessa minimikrav respekteras. Det är också bakgrunden till att jag först ställde interpellationen till justitieministern. Utrikesministern lyfte fram regeringens skrivelse om en nationell strategi för att möta terrorhoten som grunden för att lösa den problematik jag tar upp. Men problemet med den strategin är ju att den inte innehåller en enda konkret åtgärd som skulle kunna vara svaret på det arbete som anser måste göras. Det är inte så att är förskonat från de här problemen. Jag ska ta upp tre exempel som jag vet att utrikesministern mycket väl känner till. Det första fallet handlar om egyptierna Agiza och al-Zari, som avvisades från av den amerikanska säkerhetstjänsten. Trots två KU-förhör och en JO-utredning känner vi fortfarande inte till alla faktum. Det andra fallet handlar om svenska myndigheters hantering av , som satt på den amerikanska Guantánamobasen. Varför tog det till exempel så innan svenska myndigheter väckte krav om en rättvis rättegång? Det tredje fallet handlar om de tre Somaliasvenskar som fick sina tillgångar frysta. I samband med de sanktionerna uppfylldes inte ett enda av de minimikrav som antog i sin resolution. Det är utmärkt att , som berättar, fortsätter att ställa krav på förbättring och utveckling av de internationella sanktionsinstrumenten, men det förtar inte regeringens ansvar att agera i enlighet med riktlinjer. Vad händer om en svensk medborgare återigen skulle bli föremål för de här sanktionerna? Skulle den personen kunna åtnjuta någon som helst rättssäkerhet enligt rättsstatens principer? 21 Utrikesminister (): Anledningen till att det inte är justitieministern utan utrikesministern som svarar på detta är att det i allt väsentligt handlar om vårt agerande i olika internationella institutioner. Sakläget är sådant att vi är en nation som tror på och är underkastad , och vi har att respektera dess beslut. Dessa beslut är fattade av . Vi vet alla att de inledande besluten fattades efter , och de förfaranden som då skedde skedde verkligen och var det vet vi i efterhand inte i alla delar alldeles tillfredsställande, om jag nu får göra en för mig relativt ovanlig uppvisning i diplomatiskt språkbruk. Därefter har vi lärt oss mer om hur det ska hanteras. Med vi menar jag då det internationella samfundet. Därmed är proceduren väsentligt annorlunda, om än förvisso icke perfekt. De tre fall som nämns ligger alla som jag varken hade ansvar för eller detaljerad insyn i, men att det funnits brister i dem, åtminstone i vissa av dem, är som bekant belagt av de olika utredningar som gjorts, inte minst av . Vi har också jag haft en mer direkt inblick, och i någon utsträckning politiskt ansvar, haft ett listningsbeslut. Jag hade då anledning att penetrera mekanismen på ett annat sätt för att se hur det hela fungerade och såg att systemet nu är mycket annorlunda än det var tidigare. granskas underlaget på ett helt annat sätt av en större grupp länder, nämligen säkerhetsrådets medlemsstater. I det fall där den listning skedde som jag åberopar tillhörde denna krets. Det är ett land som vi kan ha visst förtroende för, åtminstone vad gäller delar av de bedömningar de gör i dessa frågor. Vi försökte också underrätta personen i fråga om detta. var det av olika skäl inte möjligt. Det fanns inte, och finns fortfarande inte, några kontakter inom svenskt territorium med personen i fråga. Jag kunde dock konstatera att de förbättringar som vi sökt genomföra i alla fall gett vissa resultat. Vi ska nu fortsätta att titta på detta. är en församling som vi naturligtvis tar stort intryck av i alla möjliga och omöjliga sammanhang. Där finns dock vissa delar som jag instinktivt ser en del problem med. Att man ska kunna överpröva säkerhetsrådets beslut leder till väldiga svårigheter i den internationella rätten eftersom säkerhetsrådet per definition är det högsta vi har. En överprövning av ter sig på ett eller annat sätt lite besvärlig. Det gäller därför att bygga in andra typer av mekanismer där man prövar före ett beslut och sedan har möjlighet att ompröva beslutet eller att säkerhetsrådet självt har möjlighet att ompröva beslutet, vilket också skett i ett antal olika fall. Låt mig avslutningsvis säga att vi är överens om två, möjligen tre, saker som är alldeles fundamentala. Det första är att bekämpa terrorismen. Det är viktigt och kräver internationella sanktionsinstrument. Det andra är att så långt det över huvud taget är möjligt tillämpa rättsstatens principer. Rättsstatens principer innebär tvångsinstrument; vi sätter folk i fängelse, och vi gör det också av dessa anledningar. Det tredje som vi förmodligen är överens om är att detta är svårt och att vi fortfarande befinner oss i ett skede där vi försöker utveckla och göra instrumenten inte bara effektivare en del av de instrument vi haft har nämligen inte varit tillräckligt effektiva för att kunna nå de angivna målen utan också så långt möjligt förenliga med de rättsstatens principer som ytterst är det främsta vapnet för att bekämpa terrorism. 22 (): Jag hoppas att och jag kan vara överens om även en fjärde sak, nämligen att den har ansvaret för att förklara och berätta vad regeringen ser med de olika punkterna och vilka åtgärder de kommer att medföra när det gäller den och dess arbete med dessa frågor. har fokuserat på det internationella arbetet, som han förvisso är ansvarig för, och jag betvivlar inte hans ambitioner för att det ska bli så bra som möjligt. Jag undrar dock vad som händer nästa gång vi i får ett uppmärksammat fall. Kommer dessa principer att följas av regeringen, och på vilket sätt i så fall? har godkänt resolutionen i bred politisk enighet. Rapportör är , borgerlig politiker, och han är mycket orolig för det sätt på vilket kampen mot terrorismen kommit att bedrivas på många ställen i och .