prot · GV09117 · 2008-05-22 00:00:00 — En arbetsgivare som inte följer dessa regler kan vid vite föreläggas att faktiskt fullgöra sina skyldigheter. Med verkan från gäller krav på årliga lönekartläggningar och löneanalyser. Dessa regler gör inte något undantag för arbetsgivare med få anställda. Begränsningsregeln i fråga om mindre arbetsgivare gäller jämställdhetsplanen och handlingsplanen för jämställda löner. En sådan regel gör regelbördan exakt lika tung för mindre arbetsplatser, till exempel en liten restaurang med knappt ett tiotal anställda, som för globala koncerner med särskilda human resources-enheter. Det här är helt orealistiskt, vilket också har visat sig i att kravet på planer inte har fått genomslag hos de mindre arbetsgivarna. Vi anpassar nu kartan efter verkligheten. Kravet på jämställdhetsplan inträder först vid minst 25 anställda, och planen ska uppdateras minst . Minst ska det också göras en särskild lönekartläggning. Men själva skyddet mot könsdiskriminering och annan diskriminering liksom kravet på lönekartläggning gäller hela arbetsmarknaden, från de allra minsta arbetsplatserna till de allra största. I propositionen redovisas resultat från en enkätundersökning bland företag och myndigheter , genomförd av . Den visar att bland företagen hade en aktuell jämställdhetsplan. Storleken på företagen hade en stor betydelse för om arbetsgivaren hade en aktuell jämställdhetsplan. Företag med 1049 anställda hade i betydligt mindre utsträckning än övriga en jämställdhetsplan. Lagens regler om aktiva åtgärder för jämställdhet handlar om ett kontinuerligt och målinriktat arbete som avser arbetsförhållanden, rekrytering, utbildning, kompetensutveckling med mera. Det viktiga är att arbetsgivaren faktiskt upprättar planer som fungerar som levande och aktiva planeringsdokument. Detta är viktigare än att uppdatering och revidering sker . Många förändringar kan också ta att genomföra än bara . Med en längre planeringshorisont ökar förutsättningarna att åstadkomma långsiktiga och riktiga förbättringar. Det utesluter självfallet inte att enskilda parter kan komma överens om tätare revideringar av planen och att kollektivavtal kan träffas till exempel om detta. Oppositionens farhågor är överdrivna när de hävdar att det aktiva jämställdhetsarbetet skulle bli lidande av propositionens förslag om treåriga planer. Det är viktigt att framhålla, återigen, att planerna ska vara levande i den meningen att de ständigt ska vara aktuella i det vardagliga arbetet. Som sägs i propositionen är det processen och inte dokumentet i sig som är avgörande för resultatet. Hyllvärmare gör ingen nytta! I fråga om jämställdhetsplaner är resonemanget likadant. Längre perioder bör skapa bättre förutsättningar för arbetsgivare att planera långsiktigt och bedöma vad åtgärderna faktiskt resulterar i. Genom att man undantar fler arbetsgivare kan den nya ombudsmannamyndigheten anpassa sina resurser bättre, och sannolikt kan lagens krav få bättre genomslag. I fråga om kravet på lönekartläggning, som liksom ska avse alla arbetsgivare oavsett antalet anställda, föreslås samma periodicitet. Med en treårsgräns skapas bättre förutsättningar för långsiktighet och bedömning av vad åtgärderna resulterar i. Angående diskrimineringsgrunden tillgänglighet vill jag säga följande: Jag instämmer i att frågan om tillgänglighet för funktionshindrade är mycket angelägen, men frågan är också ytterst komplicerad. Majoriteten anser liksom regeringen att regler som gäller tillgänglighet måste ge ett tydligt och konkret underlag för näringsidkares och andras bedömningar av vilka åtgärder som faktiskt ska övervägas. Även den som har ett funktionshinder måste kunna få vägledning om vilka krav man faktiskt kan ställa. Till detta kommer den nog så viktiga frågan om ansvaret för de kostnader som är förenade med åtgärder för ökad tillgänglighet. Vi delar regeringens uppfattning att saken behöver utredas vidare och värdesätter att detta ska ske skyndsamt. Det är också så att den nationella planen för handikappolitiken också anger att verksamheterna ska arbeta med frågan och vidta åtgärder och inkomma med förslag. är det inte möjligt att belägga någon med vite eftersom tidsfristen ännu inte har löpt ut. Regeringen föreslår inte någon utökning av bestämmelserna för aktiva åtgärder. I propositionen konstateras att det inte finns någon utvärdering av effekter och resultat av de olika delarna av dagens skyldigheter och att en sådan analys också saknas i betänkande. Det finns därmed ingen analys av om reglerna har haft effekt på företagens förebyggande arbete mot diskriminering. Inte heller har konsekvenserna av kommitténs förslag om aktiva åtgärder, som innebär nya förpliktelser för företagen, utretts eller kvantifierats i någon närmare omfattning. Frågan bör beredas vidare, vilket också regeringen avser att göra. De aktiva åtgärderna måste också ses i ljuset av regeringens målsättning att minska de administrativa kostnaderna för företagen . Åtgärden bör minska många arbetsgivarens administrativa börda. Tidsåtgången för arbetet med lönekartläggning minskar och därmed också kostnaderna. Arbetet med regelförenkling är ett av medlen för regeringens mål om fler jobb. Enligt en uppskattning som har gjort uppgick de administrativa kostnaderna på området arbetsrätt till 2006. Med de förenklingar på området som föreslås skulle företagens administrativa kostnader minska . stod Företagarna vid här i och läste upp 20 000 sidor med lagtext. Det tog över bara att läsa upp dem! Den byråkrati, det träsk, den djungel av lagar och regler som pressar våra företagare kostar dem totalt . har också räknat fram att samhällets kostnader blir ungefär det dubbla, alltså för vårt regelkrångel. Det här har vi en skyldighet att göra någonting åt! Vi ska ha företagare som har tid att vara just företagare och inte byråkrater! Sammanfattningsvis är det här ett betänkande och ett lagförslag som gör att vi tar ett samlat grepp om diskrimineringsfrågorna. Vi stärker myndigheten, och vi koncentrerar oss mer på innehållet i antidiskrimineringsarbetet och mindre på formen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. I detta anförande instämde (). 7 () replik: säger i sitt anförande att det behövs en robust lag när det gäller jämställdhetsfrågorna. Hon säger också att vi måste anpassa kartan efter verkligheten. Men då har vi nog helt olika syn både på vad en robust lag är och hur kartan och verkligheten ser ut. Verkligheten för kvinnor till exempel i arbetslivet är att de lönediskrimineras . Ska man då försämra de verktyg som ändå finns för att kanske komma åt detta och också synliggöra det? Löneskillnaden mellan män och kvinnor som man inte kan förklara var för Unionens medlemmar . Om kvinnor ska få vänta innan dessa löneskillnader upptäcks och kanske åtgärdas är inte detta en robust lag, . Kartan över verkligheten ser lite annorlunda ut. Sedan undrar jag vad du tycker om att en miljon arbetstagare faktiskt blir utan handlingsplan och jämställdhetsplan och om du tror att lönekartläggningar och löneanalys förbättrar kvinnors jämställdhet när tiden förlängs så att man ska se över detta . Det är ju de arbetsgivare som redan är intresserade som möjligtvis kommer att göra det tätare. 8 () replik: Jag hade på känn lite grann att det skulle komma en fråga just om periodiciteten i de olika lagarna. Det är sant, vi ändrar från till . Men om vi tittar på verkligheten, hur ser det verkligen ut där ute? Jag har gjort hundratals besök på mindre, mellanstora och stora företag. De stora företagen, som har beskrivits en hel del i betänkandet och som jag talade om i mitt anförande, har egentligen inga stora problem med detta. De har stora personalavdelningar, human resources, så de kan jobba med det här. De små företagen hinner inte med. De hinner inte med att göra detta på ett bra sätt, med ett bra innehåll . 70 miljarder kostar det i administrativa kostnader för våra företag att följa hela den djungel av byråkratiska lagar och annat som ska göras. Det säger sig självt att man inte hinner med det. Man orkar inte med. Då tycker jag att det är betydligt bättre att vi slutar upp med den här plakatpolitiken där det ska se fint ut på papperet, det ska se fint ut i en lag, det ska låta bra; men innehållet är det knappt någon som bryr sig om. Vi ska ha ett bra innehåll, men vi ska inte jaga de små företagarna med blåslampa för att de ska bli byråkrater i stället för att vara företagare. Jag tror verkligen inte att det här kommer att vara något bakslag för jämställdheten eller för lönekartläggningen, för jag tror också, , att parterna är så kloka att man där detta finns inte slutar upp att göra det. Tror att de fackliga representanterna plötsligt säger: Nej, nu står det i lagen att man bara måste göra det , då kan vi sluta. Det tror inte jag. Jag har betydligt större förtroende för att både företagarna och de fackliga representanterna fortsätter att föra den här dialogen och kanske till och med gör det till en del i ett kollektivavtal. 9 () replik: Jag är helt övertygad om, , att de fackliga organisationerna kommer att driva denna fråga. Det är bara det att de inte har något lagstöd för att åtgärda det förrän om kanske . Det måste väl ändå vara en klar försämring för kvinnor som har ojämställda löner. Man har osakliga löneskillnader på . Det är 24 000 som man inte kan förklara. Vi kan tänka på hur mycket det blir till pension, som vi brukar prata om att kvinnor har problem med. Det är verkligheten. Vi vet att kvinnor fortfarande inte har av männens lönevillkor. Det handlar om att regelbundet analysera och försöka få åtgärderna till skott. Det ska varken ta eller . Det ska göras så fort som möjligt. Sedan måste jag fråga vad hon tycker om det ni har skrivit i ert betänkande. Hur ökar jämställdheten mellan kvinnor och män med en försämrad a-kassa? Hur ökar jämställdheten mellan kvinnor och män med ett vårdnadsbidrag? Hur kan jämställdheten öka mellan kvinnor och män med hushållsnära tjänster? Hur kan den här lagen komma att förbättra kvinnors möjligheter till ett jämställt arbetsliv, som kommer att kunna förenas med ett familjeliv? är det faktiskt kvinnor som diskrimineras på arbetsmarknaden. 10 () replik: kanske det inte är en vårdnadsbidragsdebatt vi ska föra. Den ska vi ha , . Jag ber att få återkomma då. Men om jag bara kommenterar detta lite grann kan jag säga att den här regeringen ser till hela verkligheten, både kvinnor och män och även barnen. Det är inte minst viktigt. Vi är för ett vårdnadsbidrag. Vi är också för en jämställdhetsbonus, som glömde nämna i sammanhanget. Det här är ett paket där vi verkligen har tänkt igenom hur vi ska ge familjen en större frihet att kunna besluta om sin egen situation. Jag anser faktiskt att kvinnan är en stor del av familjen och därmed också ges en större frihet, en rättighet att bestämma själv när inte staten alltid ska lägga sig i. hade också ett antal andra frågor i sitt anförande. Jag tänkte att jag skulle svara på några av dem. Ledamoten får inte svara en gång till, men jag ska försöka hålla mig på mattan. Man kan faktiskt jobba med det här. Att det är minst man ska se över de här olika sakerna gör ju inte att man inte får lov att återkomma innan. Det kommer de fram till själva i en egen överenskommelse. De goda företagarna och bra arbetstagarorganisationer tror jag inte bara kommer att släppa allting med mellanrum och säga att nu struntar vi i detta, tvärtom. Lagen ändrar, som sagt, inte ett dugg på det här utan det är bara att fortsätta på den goda väg som man har slagit in på. Vad gäller hushållsnära tjänster kan jag fråga mig själv, eftersom jag inte kan ställa en motfråga, vem som befrias från städjobbet hemma. Jag tror att det är kvinnan i högsta grad eftersom där tror jag att vi har samma uppfattning kvinnorna drar det tyngsta lasset hemma, med hemarbetet, med barn och familj, städning, matlagning, tvätt och allt vad det är. Men vem befrias då? Det är naturligtvis kvinnan som slipper göra den städtjänstgöringen. Det är i allra högsta grad en reform för kvinnor. kommenterade också till jämställdhetssatsningar och att alla pengar inte har kommit ut. Nej, det har de inte gjort därför att vi satsar på kvalitet och inte bara på kvantitet. 11 () replik: Det är lite spännande att lyssna på . Hon inleder storstilat med att citera FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna och påtalar varje människas individuella rätt att slippa diskriminering och landar mot slutet av sitt anförande i hur besvärligt och dyrt det är för arbetsgivarna att uppfylla de högt uppställda kraven på att slippa diskriminering och främja jämställdhet och integration. Det är alltså den direkta kopplingen till det så kallade regelkrånglet som har lett fram till att kampen mot diskriminering i arbetslivet ska trappas ned en smula genom att man lite mer sällan än ska behöva göra jämställdhetsplaner, lönekartläggningar och handlingsplaner för jämställda löner. Man måste fråga sig om tycker att det är okej med lite diskriminering, lite grann, så länge den är lönsam för företagen eller så länge den inte leder till byråkrati. Någonstans måste man ju göra ett val. Det kan vara att om man är arbetsgivare ingår det i ansvaret att se till att man uppfyller kraven på att inte ha diskriminerande strukturer som gör att människor riskerar att kränkas, hamna vid sidan av och särbehandlas. Vi vet att så sker , inte minst när det gäller kvinnor. Det finns ett oerhört tydligt mått på att arbetsgivare faktiskt bryter mot lagstiftningen genom att lönediskriminera. säger att hon inte tror att de här försämringarna av periodiciteten när det gäller att upprätta handlingsplaner för jämställda löner och jämställdhetsplaner kommer att få några negativa konsekvenser. Jag måste säga att det är lite mer relevant vad till exempel , forskningen, fackliga organisationer och andra anser i den här frågan än vad tror. Den här samlade expertisen tror nämligen att det kommer att leda till försämringar. 12 () replik: Nej, , företagen ska inte slippa jobba mot diskriminering. Det är ingen människa som säger det. Lagförslaget och betänkandet säger inte heller det. Tvärtom påpekar samtliga, lagförslaget, betänkandet och även jag i mitt anförande, att det aktiva arbetet måste fortgå ständigt. Det gäller alla företag, oavsett storlek. Det kan vi väl ändå vara överens om. Det där stryker vi, tycker jag. Att göra jämställdhetsplaner mera sällan ändrar ju inte kravet på att aktivt jobba för jämställdhetsplaner eller jämställda löner. Tycker verkligen att det är rimligt att vi har en byråkrati som har tagit fram ett underlag om inte jag, inte , inte alliansregeringen, utan där man kommer fram till att den här byråkratin, den här djungeln av lagar, det träsk som de tvingas vara i kostar våra svenska företag 70 miljarder . Det kostar samhället ungefär 140 miljarder . Det är därför att företagen inte gör nödvändiga till exempel miljöinvesteringar. Det blir för krångligt att byta ut en gammal panna mot en ny panna eftersom det kräver beslut i ett antal olika instanser. Då avstår man från det. Vi förlorar alla på det. talar om jämställdhet. Jag funderar då på det nya att även utbildare, värnpliktsanordnare och så vidare måste bekämpa trakasserier och annat. Detta kommer med i den nya lagen. Är emot det? Jag har för mig att i alla fall förr tyckte att det var bra att vi kämpade mot sexuella trakasserier i Försvarsmakten och på andra ställen och även kämpade för en kvinnlig värnplikt. Men det tycks inte längre göra. 13 () replik: debatterar vi inte värnpliktsfrågan, men jag kan försäkra att vi har stått upp bakom våra egna reservationer att införa kvinnlig värnplikt, som såvitt jag vet har röstat emot i kammaren . Den bollen studsar väl tillbaka på . Vi har inte sagt att vi är emot att utvidga diskrimineringslagen till att omfatta nya områden. Jag sade i mitt anförande att vi välkomnar det. Inte desto mindre framför vi kritik på de områden där vi upplever att regeringen faktiskt försämrar arbetet. Det är det vi diskuterar . återvänder då till frågan om byråkratin och kostnaderna för att hålla på med antidiskrimineringsarbete och aktivt förebyggande arbete. Har över huvud taget funderat på kostnaderna för den enskilda individen? Vad kostar det kvinnor att år ut och år in arbeta med för låg lön? Vad kostar det den enskilda individen som blir mobbad och trakasserad på sin arbetsplats på grund av sin sexuella läggning, sitt kön eller sin etnicitet och som på grund av det riskerar att bli sjukskriven eller inte står ut och säger upp sig därför att arbetsgivaren inte genomför ett systematiskt arbete för att motverka det? Vad kostar det samhället att välutbildad utländsk arbetskraft inte får de jobb de skulle kunna göra annars därför att arbetsgivaren diskriminerar? Vad kostar det samhället att en massa funktionshindrade människor inte ges möjligheter att utföra jobb de har kompetens för därför att arbetsgivarna inte tillgänglighetsanpassar arbetsplatserna eller lider av olika vanföreställningar om att en funktionshindrad inte klarar jobbet? Varför, , är det företagens administrativa kostnader som helt och hållet är i fokus för resonemang och inte kostnaderna för enskilda individer som drabbas av diskriminering eller för samhället som helhet som förlorar mängder av viktiga arbetsinsatser av människor som stängs ute från arbetslivet? 14 () replik: Jag tror att har glömt vad vi pratar om . Vi pratar om propositionen Ett starkare skydd mot diskriminering. Vi ska få fler giltiga diskrimineringsgrunder att arbeta efter. Det är olika områden som utvecklas. Det ska vi komma ihåg. Jag tror att vi är överens om att vi tar bra och viktiga steg när det gäller till exempel värnpliktsanordnare eller andra som ordnar utbildning som ger ett starkare skydd. Jag tror också att vi är överens om att diskrimineringsarbetet är viktigt. Hela lagförslaget, betänkandet och mitt anförande är en uppräkning av hur viktigt det är att jobba på bredden och på många områden. Det som är synd, fru talman, är att fastnar i sin egen retorik och kör en plakatpolitik. Bara det låter bra är det okej, men när man tittar närmare efter vad det egentligen innebär är det inte längre så bra. Jag ska ta upp en helt annan sak, men vi verkar kunna flyta ut lite grann. Ett exempel är arbetsskadeförsäkringen, som blev kontrollerad. Vilken grupp har missgynnats där ? Jo, det är kvinnor och enbart kvinnor. Den lagen har stött och inte sagt något om. ((): Det är helt fel!) ska vi hålla oss till vad som finns här i betänkandet, nämligen att vi utvidgar till nya grunder och att det kommer att bli ett starkare skydd mot diskriminering oavsett diskrimineringsgrund. 15 () replik: Det är tur att man sitter när man hör folkpartisten berätta om sin syn på diskriminering. Jag ska ta upp några saker. Jag hinner tyvärr inte allt . Det är märkligt att säga att det blir en hierarkisk ordning om ombudsmännen behålls inom ett samlat ombudsmannakollektiv. Huvudförslaget från var trots allt att detta bör vara en viktig funktion att behålla, det vill säga att inom ramen för myndigheten säkerställa att myndigheten har tillräcklig kompetens om olika diskrimineringsgrunder. Det handlar inte om hierarkisk ordning på något sätt. Det gäller att se helheten. Vad är det som har ändrats, ? Det allvarligaste gäller jämställdhetsplaner och lönekartläggning. säger att de inte har fått genomslag i de små företagen, och därför tas regeln bort. Ska vi ta bort alla regler som folk inte riktigt kan följa eller där vi inte ger rätt förutsättningar för att olika företag eller personer ska kunna följa regelverket? Är det den strategin som gäller? Borde det inte tvärtom vara en signal om att vi ska göra ännu mer för att hjälpa företagen att lyckas med denna viktiga sak? talare har sagt att den administrativa bördan för företag är viktigare än att motverka diskriminering. Det är en diskriminering som kostar desto mer för människor och innebär samhällskostnader. Det är helt ofattbart att kan säga att det är administrativa byråkratiska lagar som måste tas bort. Vi måste väl kämpa för att få bort diskrimineringen? 16 () replik: Först ska jag tacka för stödet från i en hel del av de frågor vi diskuterar . Det är bra. Det var frågan om den hierarkiska ordningen. Naturligtvis behålls kompetensen på de områden som redan finns. Till exempel JämO har funnits och är stark. De nya diskrimineringsgrunderna har inte ens funnits tidigare och måste hitta sina former. Vi menar att det kan finnas en ojämlikhet mellan dessa som måste arbetas bort. Det kommer att bli bättre med en gemensam myndighet. Det är inget annat som menas med det. Vi tar inte bort reglerna om lönekartläggningar, jämställdhetsplaner eller något annat. kan man få för sig när oppositionen talar att vi raserar allt. Så är det faktiskt inte. Vi utökar till fler diskrimineringsgrunder. Vi har insett att man inte mäktar med . Vi vill hellre att arbetet görs riktigt när det väl görs så att det faktiskt blir innehåll och substans i de planer och kartläggningar som görs inget annat. 17 () replik: säger att man inte tar bort utan att företagen ska bli ännu bättre genom att göra arbetet mer sällan och att färre företag ska beröras. Det går inte ihop. Om man ska hjälpa företag med att bli bättre med att motverka diskriminering, som tyvärr finns på många arbetsplatser och som drabbar många människor med olika bakgrund, måste man satsa mer och hjälpa företagen att göra det bättre och enklare. Det är sant att några företag har klagat på att det är jobbigt första året, men är det inte så svårt. De viktigaste är att det har kommit som en naturlig del i verksamheten att frågorna tas upp och diskuteras all diskriminering ska motverkas. Det ska bli en arbetsplats som passar alla personer, till exempel med funktionshinder. Det ska inte vara något problem. Genom att sända en signal om att detta ska göras bara blir det tydligt att det inte är lika viktigt för företagen längre. Det som är botten, fru talman, är argumentationen, nämligen att det skulle vara en administrativ börda. Det är häpnadsväckande. Detta är ett som säger sig ha jobbat mot diskriminering, ett samhälle fritt från diskriminering. Partiet säger nu att det är en administrativ börda för företagen. Partiet glömmer att diskrimineringen drabbar personer i det här landet, människor av kött och blod som får stå ut med att bli diskriminerade . I det valet, , sätter du företagens väl och ve före den enskilda människan. Det är det allvarliga i saken. 18 () replik: Det här med att vi går från till : En hel del av kritiken faller tillbaka på dem som har framfört den. När vi är ute hos företagen och pratar om hur de jobbar med de här planerna och kartläggningarna säger de att det är få åtgärder som man hinner göra . Om man har utbildningar, gör justeringar och andra saker kan det ta två att göra detta. Det här kommer att vara mer i samklang med de åtgärder som man vidtar när man gör de här planerna. Det finns undantag . Det är inget nytt att vi har ett undantag för mindre företag. Frågan är bara var gränsen för antalet anställda ska gå, och det kan man ha olika synpunkter på. Vi tycker att 25 är ganska lagom. Det är en levande process det har vi sagt så . Man måste göra de här planerna minst . Det ska vara ett levande dokument som man arbetar med . Vi tror att företagen när de nu slipper lämna in detta har mer tid och större intresse av att kunna jobba kontinuerligt med de anställda, de anställdas representanter, facken och så vidare. Jag kan avsluta, fru talman, med företagens situation. tyckte att det var hemskt att vi pratade om regelförenkling. Men tillhör väl det parti som under förra mandatperioden i var med om att fatta beslut om att vi skulle minska företagens regelbörda till 2010, om jag inte kommer ihåg fel. Att göra det enklare för företagen är också ett led i den strävan. Har vi inga företag, har vi inga jobb att gå till, oavsett hur jämställda de är. 19 (): Att skyddas mot diskriminering är en mänsklig rättighet.