prot · GV0964 · 2008-02-14 00:00:00 — Detta har inte medierna slagit upp. Däremot såg jag till min glädje följande råd på : Kan jag med gott samvete köpa den fisk som säljs? Det är en fråga som många konsumenter ställer sig . syn är att det kan man absolut göra så länge fisken är lagligt fångad, enligt de kvoter som bestämts gemensamt av medlemsländerna i EU eller annan berörd part. Fisk är nyttig mat. Hur ställer sig , Socialdemokraterna och Vänstern till råd? Är ni beredda att rekommendera att man äter svensk fisk som är fångad inom lagliga kvoter? Jag är det. Avslutningsvis vill jag säga till er här i kammaren och till alla andra som lyssnar: Ät svensk fisk fångad inom lagliga och kontrollerade kvoter! I detta anförande instämde och (båda m). 6 (): Man kan fundera lite över hur vi har hamnat där vi är, med sviktande fiskbestånd, en minskande yrkesfiskarkår och ett tyst hav. Man kan också ställa sig frågan hur vi ska ta oss därifrån. Vi är helt överens om målen. Det är ett väl fungerande fiske inom biologiskt säkra bestånd. Och som tog upp ska man också se att detta i grunden är en konsumentfråga. Fisket är ju inte något självändamål. Det handlar ju faktiskt om att få upp ett högkvalitativt livsmedel. De politiska beslut som tas i och på EU-nivå är avgörande för hur vi ska komma till målet om ett långsiktigt hållbart fiske. Man kan utan tvekan konstatera att det behövs ytterligare åtgärder för att EU:s gemensamma fiskeripolitik ska leva upp till sitt mål om att åstadkomma ett läge där vi har ett fiskbestånd som kan utnyttjas långsiktigt och hållbart. I kan man se på den tidigare politiken. En del av den problematik vi ser har att göra med den tidigare regeringens oförmåga att skapa balans mellan fiskeflottans storlek och de tillgängliga fiskemöjligheterna och att i EU-sammanhang i förhandlingar inom den gemensamma fiskeripolitiken få ned kvoterna till en rimligare nivå. Alliansregeringen har med jordbruksministern i spetsen framgångsrikt förändrat sätt att förhandla i EU, speciellt om man jämför med förra mandatperioden. Även om man inte är riktigt nöjd med det totala resultatet och det finns det säkert många här som inte är, inte heller jag själv kvarstår faktum, som jordbruksministern nämnde: Torskkvoterna i är lägre än . Jag är övertygad om att utan alliansregeringens förändrade sätt att förhandla skulle vi inte ha kommit så långt. Det pratas mycket om vetenskaplig rådgivning. Det är viktigt att säga att utgångspunkten i alla förhandlingar är den vetenskapliga rådgivningen. har spelat en mycket aktiv roll för att komma till detta resultat. Som tidigare nämnts kan inte ensamt lösa problemet, men det är viktigt att vi har ett agerande som gör att vi kommer så långt som möjligt. I den nya fiskeripolitik som drivs finns många av de krav med som har lagt fram tidigare. Ett av dem är att man ska anpassa fiskeflottans storlek till fiskbestånden. Här är det viktigt att de skrotningsersättningar som införs riktas mot rätt båtar och att man skrotar i de fisken där det råder obalans, det vill säga att man kammar inom rätt segment, som det heter. Grunden för skrotningsbidraget ska vara att det är ekonomiskt acceptabelt att lämna fisket. Att prioritera fiskekontrollen finns det nu förslag om, så att man snabbt och direkt kan bestraffa överfiske och tjuvfiske. Det är naturligtvis bra. Det måste alltid löna sig för det absoluta flertalet svenska yrkesfiskare, som faktiskt följer regelverket. Alliansregeringen har visat vägen genom att stärka den svenska fiskekontrollen. Här är trovärdigheten väldigt viktig, och tydliga ambition att kontrollera just det svenska fisket bidrog med stor sannolikhet till att stoppade det polska överfisket. kunde trots allt visa att man nationellt kan ha sådana kontroller att det hela fungerar bra. Jag tror att det var en bidragande anledning till att kommissionen tog detta avgörande steg. Också näringen har här gjort ansatser som har varit glädjande, bland annat det man presenterade när det gäller närfiske. Även här kommer ju konsumenten in i sammanhanget. Man måste faktiskt kunna välja vad man äter, och då måste det finnas en spårbarhet avseende var och hur fisken har fångats. Projektet med närfiskat är ett väldigt bra steg från näringens sida. Jag ska tala lite grann kring utkast av fisk. När det gäller utkast och dumpning av fisk finns det bara förlorare konsumenten, fiskare, fisken själv. Alla förlorar på detta. I sammanhanget kan särskilt nämnas problematiken kring blandfisket på . Selekterande redskap är naturligtvis en del av lösningen. Men även det havdagsförsök som vi har väntat på i är ett första steg mot att införa ett nytt system där man för att förhindra dumpning av fisk faktiskt tar i land det man fångar. På så sätt kan man komma ifrån ett system där alla är förlorare, och man slänger död fisk i sjön. I våra hav och längs kusten finns stora regionala skillnader i fiskebestånd och sätt att fiska. Vi kräver en regionalt och lokalt anpassad förvaltning av fisket. Lovande försök har pågått, och samförvaltning av fiske på lokal och regional nivå börjar bli en permanent och viktig del i den svenska fiskeförvaltningen. Kontinuerlig dialog och kompetensutbyte mellan yrkesfiskare, forskare och myndighetsrepresentanter är en grundförutsättning för att nå målet med ett långsiktigt hållbart fiske, där vi har en levande skärgård och ett friskt hav med säkra fiskebestånd. 7 (): Det är oerhört intressant att lyssna till de här inläggen. Tankarna rinner till i förhållande till manus , och eftersom också jag känner mig som en småländsk bonde kan jag inte låta bli att säga att de brukar kunna stå pall på en klippa i havet och överleva utan så mycket annat. Det finns en benägenhet i en småländsk tjurskallighet att få saker gjorda, och det tycker jag att vi kan ge nuvarande regering en eloge för. Man kan fundera över temat för dagens debatt. Politik för fisken. Är det kanske helt enkelt en politik som beaktar att vi är satta att vårda och bruka och förvalta havets resurser på ett klokt och hållbart sätt? Det måste i det sammanhanget ske tillsammans med övriga och även övriga världen. För att dra paralleller till något annat som är på var mans läppar klimatfrågan är detta en fråga som i allra högsta grad är gränsöverskridande. Fisken känner inga nationsgränser, inte vattnet och inte heller de föroreningar som finns. har en viktig uppgift att fylla i klimatarbetet på Europanivå, och lika viktig är insats i ämnen som rör fiske och havets förutsättningar att vara en resurs för vår överlevnad. Fiskeripolitiken är reglerad på EU-nivå. Vi kan konstatera att den på ett antal områden inte har lyckats nå upp till de förutsättningar man hade ställt upp. Då kan jag inte låta bli att fundera över varför inte har lyckats att vända den atlantångaren tidigare. Om den tidigare regeringen varit så klok, så kunnig och så välutrustad med kunskap och kompetens, varför ser det då inte annorlunda ut? Jordbruksministern läste tidigare upp ett antal siffror på vad som hade förändrats . Jag tror att det är hög tid att alliansregeringen än mer sätter fokus på att övertyga andra länder om vikten av helheten. Det gör man genom att aktivt delta precis på det sätt som har varit men framgent kanske med ännu större styrka. Det finns en fiskenäring som har ett existensberättigande. I många länder är den betydligt större nationalekonomiskt sett än vad den är i . Men den är hos oss alla en viktig del i en hållbar landsbygd och skärgård. Ska skärgården, landsbygden och näringar runt omkring fisket kunna leva krävs det att vi hanterar resurserna på ett klokt sätt. förutsätter att regeringen aktivt arbetar vidare på detta. Med tanke på de associationer som har getts till jordbrukspolitiken kanske tanken på en hälsokontroll eller en ohälsokontroll som någon brukar säga här i talarstolen kan väckas senast under vårt ordförandeskap även på fiskets område. Jag talar om en tydlig översyn av det arbete som pågår. Mycket sker, men jag tror att vi behöver ett tydligare helhetsgrepp. Det finns också frågor som vi skulle kunna diskutera här som berör vårt eget, det vi beslutar här i . Det handlar om vattenbruket i våra insjöar, fritidsfisket, vården av våra insjöar och hur vi ska utveckla det. Detta pratas det inte särskilt mycket om, för just nu är det någon annan som har satt agendan tydligt och klart. är det torsken vi diskuterar. Tänk om vi kunde få tala helhet ! Jag vill alltså än en gång påtala att vi ska vara föregångare i arbetet på EU-nivå. Vi vill se en fungerande struktur för fisket här hemma och att vi använder de möjligheter som fiskefonden ger och de 200 miljoner som finns där på ett klokt och ändamålsenligt sätt. Vi måste skapa förtroendefulla relationer med näring, vetenskap och politik och tala med och till varandra med tilltro och inte om varandra i olika sammanhang. När det gäller översynen har och andra redan lyft fram många av dessa frågor. När det gäller utkastfrågan kan jag som landkrabba fortfarande inte förstå varför man inte ska kunna hitta lösningar där man faktiskt skördar och tröskar det man verkligen mejar ned, med en liknelse från jordbruket, utan låter det ligga kvar på åkern. Lantbruket skulle inte fungera på det viset, och det fisket fungerar inte heller. Jag tror det är en av de största orsakerna till att gemene man reagerar så starkt på detta varför kan man inte använda det som faktiskt tas upp? Jag återkommer med ytterligare synpunkter. 8 (): Jag vill börja med att citera fiskaren ute på . Han satt i samtal med , och sade: I stället för många små båtar som fiskar med stora maskor har vi fått några få stora båtar som fiskar med små maskor. I stället för att komma överens och spara fisken tills den är stor har det blivit kapplöpning på ungfisk. Han tittar på författaren och säger: Det är inte särskilt intelligent. Det är lite av en sammanfattning av den här debatten. Jordbruksministern talar om att man kommit längre än alla andra regeringar innan och att man är aktiv. Jag vill säga: Fortsätt vara aktiv, men fortsätt inte tala om att den förra regeringen ville ställa sig utanför! Man följde den vetenskapliga rådgivningen. Det vet man om man har läst bok. Historien har gett rätt. Vi förstod att läget var kritiskt, att utvecklingen gick åt fel håll och att de som blev drabbade i första ledet var fisken i havet och alla de känsliga ekosystem som beror av en balans av arter, såsom torskens förhållande till skarpsill och art kopplad till art. På kan jag läsa: har genomgått ett dramatiskt skifte . Från att torsken varit den viktigaste arten har skarpsillen tagit över som dominerande art. Forskningen visar att ett alltför hårt fiske är en starkt bidragande orsak. Stora arter och stora individer har försvunnit först. Skiftet påverkar allt från torsk ned till encelliga alger. Man talar om trofiska kaskader, ett slags dominoeffekt som slår igenom för alla arter. krävde ett torskfiskestopp 2002. Det var ett tufft krav. Det var ett tufft beslut. Det försökte man sig på från svenskt håll, men EU sade nej. Det blev stor uppståndelse, och många vände sig mot , en del inom näringen och en hel del politiska partier som i denna riksdag vill vara med och flytta fram positionerna. Man har så sakteliga börjat inse att det är allvar. kanske hade rätt den gången. Fiskebestånden i havet var och är hotade. Grundproblemet med fisket är egentligen enkelt. Det finns en överkapacitet i förhållande till beståndet. Det leder till dålig lönsamhet. Det leder till ett tryck från branschen att tillåta högre kvoter, och det bäddar för ett svartfiske som gör det hela ännu värre. Överkapaciteten beror till stor del på en politik som har varit fel i grunden med subventioner för att bygga ut kapaciteten och hålla den i gång. Det handlar om en oförmåga att hålla igen fisket och vårda bestånden. Det är politiker som vi som inte har tagit ansvar. De som drabbas hårdast, förutom fisken i havet, är de som alla säger sig särskilt värna om, det kustnära småskaliga fisket. Det fisket kan inte ge sig ut och fiska på andra ställen när bestånden krymper. Det är också det småskaliga fisket som drabbas hårdast av regelverket. har fem viktiga punkter. 1.Följ forskarnas råd! 5.Fler reservat med fiskefria områden! Det är fem viktiga punkter. Det finns fler saker att göra. talar många om boken av som har rört om i . Det är en bok som har lett till att en tidigare matjournalist har fått plus en del andra priser. Hon har ägnat sin tid åt att åka runt och berätta om hur det verkligen ser ut i och i världen. Jag vill påstå att har fungerat som en fiskeripolitikens . Tvärtemot vad somliga kanske tror anser att vi ska ha ett fiske, att det är bra med fisk och att fiske är en resurs som vi ska förvalta med klokhet. Det skulle kunna vara en fantastisk tillgång. Visst kan man äta fisk från lagliga kvoter, men då ska kvoterna vara baserade på den vetenskapliga rådgivningen. För att nå dit måste vi göra mer, och det måste jordbruksministern vara med och jobba för. Jordbruksministern talar gärna om som en stor framgång och en seger i sig att sitter med vid bordet och inte ställer sig i hörnet. Det räddar inte torsken. Det räddar inte torsken att lyckas förhandla ned kvoterna några procent. Fisken är inte siffror på papperet. Det är en del av ekosystemet i havet, och det är en hotad resurs. För att man ska kunna rädda fisken och det hållbara fisket kan ingen slå sig för bröstet och säga att man är nöjd, inte jordbruksministern, inte jag som riksdagsledamot för . Vår skyldighet är att göra rätt saker. På jordbruks- och fiskeministern i ligger ett väldigt tungt ansvar. Det är svårare att gå i motvind än man tror . Men då måste man fråga sig varför man gör det. Det finns en mening med att vara pådrivare. Man kan inge andra mod. Det har kockar gjort . Politiker gör det, och gjorde det i samarbetet med den förra regeringen. Så min uppmaning till fiskeministern är att vara aktiv och pådrivande. Det är vad fiskar och fiskare behöver. För den gren som är avsågad är avsågad. 9 Jordbruksminister (): Jag har några kommentarer kring debatten. Låt oss för det första konstatera att ålen är ett gemensamt bestånd i hela . är därför och har därför varit oförmöget att på egen hand rädda ålen. Av det skälet har vi förenat oss med andra i så att vi nu har en ålförvaltningsplan på plats som möjliggör att vi får dels den biologiska mångfalden i vårt land även fortsättningsvis, dels naturresursen ål att nyttja, att bruka utan att förbruka. Det är vi som har fixat denna ålförvaltningsplan. Det är en långbänk som vi har löst. Låt mig för det andra konstatera att de föreslagna åtgärder som finns kring att minska fiskeflottan bygger på frivillighet men också på en individuell prövning. Någon möjlighet att nyttja en erhållen slant för att bygga ytterligare kapacitet finns inte, eftersom vi vid nyttjandet av de pengarna minskar vår kvot inom EU, vårt tonnage inom EU, vilket vi har förbundit oss att göra. Låt mig för det tredje konstatera apropå diskussionen om att det har sagts mig från många håll att det har kastats mer fisk överbord i än vad som har landats. Då tycker jag faktiskt, och det hoppas jag att kammaren håller med mig om, att jag lyckades när vi kunde komma överens med danskarna om att reducera det så kallade utkastet, alltså fisk som dumpas överbord, till av vad det har varit. Därtill kunde vi komma överens om att införa selektiva redskap så att vi bara plockar upp den fisk som vi har kvot att fiska. Sist men inte minst: De andra inblandade staterna ville öka kvoterna i , men med mitt enträgna arbete fick vi minskade kvoter, trots de två andra åtgärderna som jag kanske anser är än mer betydelsefulla än vad kvotminskningarna är. Vi ska också, tycker jag, repetera siffror här . 2002 plockade vi upp, eller hade rätt att plocka upp, i . 2006 var kvoten , och 2008 är den . Vem har lyckats? Vem har lyckats fixa fram pengar till en förstärkt fiskekontroll? Vem har fixat ett stopp för det polska fisket, där tjuvfisket förmodligen är lika stort som det lagliga fisket är? Vem har sett till att vi har fått fram pengar till selektiva redskap så att vi bara plockar upp den fisk som vi får landa? Det är den nuvarande regeringen. 10 (): Det är jätteimponerande, om man ska tro jordbruksministern, vad som har åstadkommits inom EU när det gäller fiskeripolitiken när man har 10 av 450 röster. Det var inte så lätt alla gånger, hörde jag tidigare. Så jag tycker inte att det finns så stor anledning att slå sig för bröstet när man tittar på vad som egentligen sker. Det finns en helt annan kärnfråga. Jag tycker inte att den här debatten ska handla om att försvara en regering. För mig handlar det inte om att försvara vare sig en tidigare regering eller en nuvarande. Jag försvarar fisken. I det här fallet vill jag koncentrera mig på torsken, eftersom det är den som håller på att drabbas värst, särskilt i där vi enligt forskare riskerar att få den situation som man hade på . Då kan man vara oroad både för fisken, det vill säga torsken, och för näringen, som ministern brukar ta upp. Då undrar jag: Vill jordbruksministern införa ett torskfiskestopp i om Ices, det vetenskapliga rådet, säger detta? Eller ska man fortfarande, för att få vara med vid bordet, sätta sig och förhandla om det? Man får ju bestämma sig för om det är vetenskapliga rön som ska styra fiskepolitiken eller om det är kortsiktiga ekonomiska intressen. Jag är väl medveten om att det finns en lobbyverksamhet som jobbar hårt. I en dansk tidning skriver , som är ny ordförande för , med anledning av att har gått ut och sagt att den gemensamma fiskepolitiken inom EU är ett misslyckande. Detta oroar ju väldigt mycket. Då skriver ordföranden i den här artikeln: Förra gången som det fanns krav på torskstopp från svensk sida beskrev vi för kommissionen hur läget egentligen var. Sedan skriver han: är situationen ungefär likadan, och är det igen. Det säger alltså , ordföranden i . Det är för mig kärnfrågan, för att man ska ha en trovärdig fiskepolitik. Ska man lyssna på vad vetenskapliga råd säger, eller handlar det om kortsiktiga ekonomiska intressen? Fiskarnas organisationer eller fiskenäringen har ju inte någon glädje av att man fiskar ut den fisk som finns. Då har ju inte de heller några barnbarn, eller ens barn, som kan leva på näringen. Där tycker jag att jordbruksministern måste bli mycket klarare. Det låter så himla bra att man sätter sig och inte isolerar sig och det här med fiskeripolitiken inom EU. Vem ska de lyssna på? Vem ska jordbruksministern lyssna på? Ska man lyssna på den hotade fisken eller på fiskaren? Det är min fråga. 11 (): har frågat mig om jag misstror svenska fiskare, om de fiskar svart. Vi föreslog inte 7 miljoner i budgeten till ökad fiskekontroll. Det var ni som gjorde det. Jag vet inte om det är polackerna ni ska kontrollera med de 7 miljonerna eller vem det är. Det var inte vi som föreslog sanktionerna, som ska jobbas fram . Om det är för att sätta fast danska fiskare vill jag säga att jag tror att det är juridiskt omöjligt; det får de sköta i . Det är ni som jobbar fram detta, och det är troligen för att det finns vissa svenska fiskare som fiskar svart. Annars är det här helt missriktade åtgärder. Sedan är det här med köpbojkott uppe, och det är konstigt när fisken är ärligt fiskad och rätt fiskad. Det är klart att man inte ska ha köpbojkott då. Men det är inte så konsumenter och lyxkockar resonerar. De tycker att vi politiker kommer överens om för stora kvoter, så att det tär på beståndet. Vi brukar inte. Det är därför man föreslår köpbojkott, för att vi ska ta reson i fråga om det här. Det är anledningen. Sedan pratar man om havdagar. Glöm havdagar i ! Det är tekniskt omöjligt. I har man infört överförbara kvoter på torsk och plattfisk och så vidare. Det är omöjligt med havdagar. Vi kan glömma det. Däremot kan införa en bestämmelse om att vi ska ta i land all fisk. Vi kan bestämma själva att våra fiskare ska göra det, så det kan jordbruksministern föreslå, men vi kan inte påverka i den här frågan. Det sitter massor av människor och lyssnar på det här, för det är en intressant fråga. Vi pratar om en levande skärgård. Res er upp ute i skärgården nu! Agitera och gå på möten och engagera er! tänker nämligen jordbruksministern ge bort våra gemensamma tillgångar, fisken, till enskilda fiskare. Det är ett par tre familjer som kommer att få flera hundra miljoner i sillkvoter gratis från oss. De stjäl vår fisk. Res er upp, agera och påverka! Den här frågan kommer upp i . Den måste tas upp i , som tur är. Vi har tid på oss, men vi måste jobba . 12 (): har en lång kust och många sjöar och gott om rinnande vatten. Det ger stora och bra förutsättningar att bruka vattnet som bas för försörjning men naturligtvis också för rekreation. är svenska fiskare förmodligen mest och bäst bevakade yrkesgrupp. Det är en yrkesgrupp som ofta beskylls för brott, överfiske och svartfiske, men bevis och lagföring förekommer näst intill inte. Jag kan passa på och fråga , även om han inte har någon replikrätt: Var det fel att föreslå ökade pengar till övervakningen? Det tycker alltså . Jag förväntar mig naturligtvis framöver en artikel på eller Brännpunkt där tillsammans med sina vänsterkolleger och har en förklaring och en gemensam syn i fiskefrågorna. Det vore klädsamt. är och ska vara aktivt i den europeiska debatten, och ska vara pådrivande i EU. Det är så vi kan få bra förslag till oss. Jag vill upprepa vad alliansregeringen på den här korta tiden faktiskt har kommit fram till och fått igenom. Det handlar om det polska svartfisket. Vi har fått ned kvoterna. Vi har ökat satsningen på selektiva redskap. Jag håller med jordbruksministern. Jag påstår rakt ut att vi faktiskt har åstadkommit lika mycket på den här korta tiden som och hans kompisar åstadkom under hela den tid som de satt. Avslutningsvis vill jag upprepa en fråga till både och och . Den här svenska kvoten är lagligt reglerad. Vi har fått den tilldelad, och den fiskas upp. Äts fisken inte i exporteras den till något annat land. Skulle ni kunna tänka er att rekommendera svenska folket att köpa den här närfångade fisken? Den fångas i vilket fall som helst. Eller ska ni fortsätta att protestera, så att vi ska exportera den i stället? Till svenska folket och till alla här vill jag säga: Ät svensk fisk, fångad inom lagliga och kontrollerade kvoter! 13 (): Först har jag några små kommentarer. sade att några procent inte har någon betydelse och inte räddar torsken. Men, som vi har sagt , faktum kvarstår. Det är lägre kvoter i nu än . På något sätt har ju detta åstadkommits. Sedan tog upp frågan om vi försvarar fisken eller fiskaren. Jag tror att man försvarar båda. De är ju beroende av varandra. Framför allt är fiskarna naturligtvis beroende av att det finns fisk. Men det krävs ju att man för en politik som ger resultat i rätt riktning. Det räcker inte med att bara ha rätt om man inte får något resultat i verkligheten. Det besked som har kommit från alliansregeringen om att man ska bjuda in alla aktörer inom fiskerinäringen och nationellt utforma en gemensam, brett förankrad, svensk linje för att effektivt fortsätta att jobba och påverka EU-politiken får vi se som väldigt positivt. Yrkesfisket har här en oerhört central roll. Det handlar om att man verkligen är med i det arbetet och att man verkligen inbjuds i arbetet och att den kompetens och den kunskap som finns inom yrkesfisket tas till vara. Erfarenheten från samförvaltningsinitiativen har faktiskt visat att om man ger näringen och fiskarna ett utrymme att ta ansvar är de väldigt villiga att ta det ansvaret. De har visat att de kan göra det på ett mycket bra sätt. Jag tycker att alliansregeringen med all tydlighet har visat att det är möjligt att ta avgörande steg mot målet, med den ansvarsfulla fiskeripolitik som har förts både på EU-nivå och i . Som jag sade förut: Det hjälper inte bara att ha rätt, utan det gäller att få resultat också. Till syvende och sist tjänar yrkesfiskaren, konsumenten, fisken och allihop på att man får resultat. 14 ():