prot · GV09138 · 2008-08-28 00:00:00 — Jag sade redan i min inledning att vi planerar att lägga fram en proposition . Det är samma sak. Det är väl inga konstigheter med det. Det är också i enlighet med vad vi har sagt tidigare. Det är ingen nyhet heller vilken ställning de politiska partierna har tagit när det gäller könsneutrala äktenskap. Det är inte heller någon nyhet att vi har rekommenderade tider för remittering och hur man arbetar med frågor på departementen. Jag har varit noga med att denna fråga ska hanteras enligt de rekommendationerna. Det har varit rätt mycket klagomål det kanske jag inte borde säga från kommunerna som tycker att vi är för snåla med remisstiden. Jag har varit angelägen om att i en sådan här central fråga ska folk känna att vi inte hastar utan att de har tid att skriva och fundera över vad de vill svara. Vi har hanterat den här frågan i den ordning som granskningsenheten och andra tycker att man borde hantera det hela. Så här långt fungerar det väl. Det är min ambition att vi ska fullfölja vad vi har sagt. Det är naturligtvis en diskussion som måste föras. Ambitionen är klar, och de politiska ställningstagandena från partierna är klara. Jag tycker att man i en sådan här diskussion ska säga att även om det finns majoriteter i alla partier vet vi också att det i alla partier finns människor som har olika uppfattningar också i den här frågan även om det är tydligt vad en majoritet i tycker och vad vi tyckte på till exempel den moderata partistämman. Det är naturligtvis det viktiga, men man ska också respektera en minoritet och på olika sätt se till att den blir hanterad. Jag försökte antyda i mitt svar att det inte är bara den här frågan, den stora stridsfrågan, som finns att hantera. Det finns också andra frågor som är av mer praktisk art där vi har anledning att försöka se till att det blir bra regler. Det gäller hur äktenskap ska ingås, vem som ska få vara vigselförrättare och annat. Det är sådant som kanske inte i första hand finns med i debatten men som ändå är oerhört centralt och som ställer till en del problem i verkligheten, för både enskilda människor och myndigheter, som vi sedan får hantera i efterhand. Vi är lite noga i detaljerna. Vi följer tidsplanen, och det är min ambition att det ska komma en proposition . 44 (): Ja, det är riktigt att man har fått kritik för att hasta igenom vissa förslag, inte minst när det gäller FRA. Det är märkligt med denna regering. Saker som människor inte vill gör man snabbt, till exempel att skära ned deras möjligheter att leva ett bra liv, FRA-lagen och så vidare. Då är man blixtsnabb. Men när det finns en stor majoritet tar man på sig. Tro inte att du kan lura mig och säga att det finns något annat skäl än det politiska problemet som gör att man har tio gånger längre remisstid för denna lagstiftning än för FRA. Om det vore dubbelt så mycket, , kan vi möjligtvis köpa det, men med tio gånger längre remisstid kan du inte begära att jag ska tro på dig. Det är klart att det kommer en proposition. Det förstår jag också. Det är möjligt att jag uttryckte mig oklart. Men det jag undrar är om det kommer en proposition i enlighet med det förslag som partierna var överens om. Eller blir det en proposition där dessa saker suddats ut och det blir en kompromiss för att rädda ? Jag omformulerar frågan: Kommer det att komma en proposition i enlighet med det som partierna har kommit överens om i utredningen? Det är min konkreta fråga. 45 FINN (): Anledningen till att jag ifrågasatte interpellationen var inte den skriftliga interpellationen som sådan utan att det här plötsligt började handla om FRA-lagen, som jag anser inte riktigt hör hemma i det här sammanhanget. Det speglar för mig att den här interpellationen är mer en kritik mot möjliga problem som regeringen brottas med. Men man brottas med dem på ett sätt som är förtjänstfullt redovisat, inte minst i svaret, nämligen att det kommer en proposition i frågan. Därmed borde detta vara utagerat. När interpellanten säger att det finns en stor majoritet får vi reflektera lite. Jag tillhör dem som delar åsikt i sak i frågan, men jag är inte säker på att majoriteten ute i landet är densamma för just frågeställningen i interpellationen som riksdagsfördelningen ser ut. Det kan lända till eftertanke. Om man är ute och lyssnar på fältet som åtminstone jag är, och jag hoppas att min kollega är får man en känsla av att i folks allmänna medvetande är detta en betydligt känsligare fråga att hantera än den relativt enkla majoritet vi kan se i detta parlament. Det gör naturligtvis att handläggningstiden, om man ser till den proposition som kommer , är mycket väl avvägd. Det måste ju vara bättre att man tar tid på sig, precis som justitieministern sade tidigare i sitt inlägg, och ger en rimlig tid för att penetrera en värdegrundsfråga på det sätt som den förtjänar. Om tycker att FRA-lagen på olika sätt har hindrats i sin process jag betvivlar starkt att det hade varit bättre med en socialdemokratisk regering, för då skulle vi börja om från början igen och kanske inte få en proposition förrän långt är det väl minst lika viktigt att respektera folkdjupets möjliga synpunkter på hur riksdagspolitikerna fattar beslut i en så här avgörande värdegrundsfråga. 46 (m): Jag kan bara säga att de propositioner som jag lägger fram i allmänhet är beredda enligt de rekommendationer som vi har för remisstider och annat. Det är viktigt. Vi behöver inte diskutera andra propositioner här och . Det är precis som jag sade tidigare, att det finns en kritik från många som tycker att det är för snålt om tid och som är angelägna om att komma med synpunkter. I den här frågan har vi använt den vanliga ordningen, som borde gälla om man ska följa alla regler, cirklar och kvadrater. Jag tror att det är bra. Det är ett skäl till att det tar tid. Men det pågår också ett arbete för att se till att vi kommer fram med förslag. Jag tänker inte avslöja här hur de kommer att se ut, men så mycket kan jag säga att det vore rätt dumt att lägga fram en proposition som inte kan vinna gillande. Det är klart att jag och andra är fullt medvetna om vad har sagt och vad man har sagt i olika utredningar. Detta tillsammans med utredningen och de remissynpunkter som vi har fått har vi som ett underlag för att formulera en sådan proposition. kommer att få ta del av det förslaget, och jag hoppas då att vi kan vara helt överens om att det är ett bra förslag. Det är viktigt att vi får en äktenskapslagstiftning som alla medborgare kan känna är någonting som är stabilt också . 47 (): Då blev det lite svårare, . Det finns alltså inget konkret svar. Det finns inget löfte om att lägga fram en proposition med det utredningsförslag som har ett så brett stöd. Jag frågade: Kommer det att läggas fram en proposition med det förslag som finns, nämligen det enda rimliga, eller kommer det att göras något slags kompromiss för att rädda ansiktet på ? Om du inte kan svara på frågan om de här förhandlingarna pågår jag vet att det inte är du som förhandlar utan de fyra partiledarna i slutändan vore det i alla fall intressant att höra vad du tycker. Tycker du att det ska vara ett förslag enligt utredningens förslag? Vad är din åsikt? Du behöver inte vänta på några remissinstanser utan kan säga vad du tycker. Om det sedan inte blir så får vi kanske återkomma till det. Om vi nu inte får svaret att propositionen innehåller det utredningsförslag som vi har väntat på kan vi i varje fall få höra att vi har det stödet. Då kan du och jag tillsammans säga att vi stöder förslaget. Den klarheten bör du i varje fall komma med. Vad tycker du, ? Ska det läggas fram ett förslag på det sättet, eller ska det inte göras? 48 (m): Jag vet inte riktigt hur jag ska svara på frågan, men låt mig säga så här. Jag har ingen annan uppfattning än den som den moderata partistämmans majoritet hade, och den uttalade att vi ska ha en könsneutral äktenskapslagstiftning. Det säger inte exakt hur en proposition ska se ut, därför att den innehåller mer än en fråga. Jag har ingen annan uppfattning än partiets majoritet, och vårt parti är ett parti av flera som ingår i regeringen. Det är ingen hemlighet att vi har den uppfattningen. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2007/08:812 om självmord i häkte 49 (m): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förhindra självmord för personer som sitter i häkte. tog tolv personer livet av sig i häkte, vilket var den högsta siffran . har fem personer tagit livet av sig i häkte. Det är givetvis allvarligt att så många tar sitt liv. måste man ha i åtanke att en stor del av Kriminalvårdens klienter tillhör riskgruppen för självskadande handlingar och självmord. () har konstaterat i ett initiativärende att Kriminalvården vidtar en rad åtgärder för att komma till rätta med självmorden i häkte (beslut , dnr 122-2008). Åtgärderna består bland annat i extra utbildningsinsatser för personal och hjälpmedel i form av riskbedömningsinstrument. Kriminalvården har vidare tillsatt en särskild expertgrupp som går igenom omvårdnadsrutiner och åtgärder för självmordsprevention vid framför allt landets häkten. Expertgruppen tittar bland annat på hur arbetet är strukturerat, vilka erfarenheter som man kan förmedla och naturligtvis vilka förbättringsåtgärder som kan bli aktuella. Resultatet av expertgruppens granskning ska presenteras senast . Varje häkte som granskats får dock en redovisning av vad som framkommit vid granskningen. Iakttagelserna redovisas också till Kriminalvårdens ledning för åtgärd. Kriminalvården vidtar således en rad åtgärder för att komma till rätta med självmorden i häkte. Jag kommer noga att följa det arbetet. 50 (): Tack för svaret! Jag tänker nu komma med ett påstående från generaldirektör , som menar att det här bara kan lösas genom att Kriminalvården får mer pengar. Då kan de avsätta pengar för att utbilda personal, för att ha den personaltäthet som behövs och för att kunna ha en ordentlig kontroll av de häktade. Detta är uppfattning, att det bara kan lösas genom att Kriminalvården får mer pengar. Då är förstås frågan om man kommer att få de pengar som man begär för att det här inte ska kunna fortsätta. Du kommer säkert att svara att det budgetförhandlas. Men det budgetförhandlas inträffar alltså dessa självmord. Det vore bra om vi kunde få någon form av svar, så att vi vet om det kommer att vara på det sätt som säger. Vi vet att det finns ett stort underskott , och om det här ska fortsätta har vi ytterligare en kris inom rättsväsendet och också en åsiktsskillnad mellan generaldirektören för den här myndigheten och regeringen, och därmed . 51 FINN (): Det här är en mycket intressant interpellation, om man vill fördjupa analysen något. Först ska jag tacka justitieministern för svaret, för det är ett väldigt bra svar, som visar vilken palett av insatser som görs ute i verksamheten för att just lyfta fram det här problemet som har blivit ganska dramatiskt . Den här gången måste interpellanten tillerkänna justitieministern att hon ser tydliga problem, så vi ska säkert kunna lösa detta. Jag tror också, som jag sade, att det handlar om en djupare analys. I den kortfattade interpellationen från står det att han har påtalat att det måste sättas in åtgärder för att förhindra att människor som mår dåligt i häkte tar livet av sig. Ja, ingen kan väl annat än instämma i den självklarheten, att detta måste vara en ambition. Men hur kan det då komma sig att folk tar livet av sig i häkte just nu? Har vi plötsligt tappat alla spärrar? Lider människor mycket mer? Är det själslig sjukdom just i häktena som gör att man tar livet av sig? Trots allt har rätt mycket självmordsbeteende en spegling i en grundläggande psykiatrisk sjuklighet. Nej, min tolkning är att man nu har blivit mer effektiv i att just beivra brott så att fler häktas. Och tyvärr måste vi säga att det är alltför långa häktningstider det är säkert riktigt. Men i grunden handlar det också om vad vi har haft för verksamhet som kan möta själsligt lidande. Jag har stöd för att påstå att svensk psykiatri är i kris vad gäller tillgången till psykiatriker, psykologer, behandlare och terapeuter, och vi har alltså ett ganska dåligt läge att möta psykiatrisk sjuklighet hos folk i allmänhet. Det är klart att i en situation där man blir misstänkt för ett brott och hamnar i häktet och kanske har den här förutsättningen är man extremt illa ute när det gäller att faktiskt ta ett steg vidare under den stressfaktor det innebär att vara internerad. I det fallet kommer naturligtvis problemet med ett självmordsbeteende delvis i många fall också tyvärr framgångsrikt som det har visat sig att bli konsekvensen i våra häkten. Men man kan också här, som den tidigare debatten har speglat, snegla lite grann på ett hängrörstänkande och inte bara på ett stuprörstänkande i politiken. Finns det andra insatser den här regeringen nu gör för att försöka titta bredare på det som ytterst ligger till grund för att folk begår självmord såväl utanför som i häkten? Det handlar om att återupprätta en psykiatrisk vård i det här landet. Det har verkligen satsats som aldrig förr på psykiatrin. Om man talar om en öronmärkning kan man göra det , just på grund av att detta är ett totalt krisområde. Den öronmärkningen är enligt mitt förmenande för en gångs skull befogad . Jag tror också att det här kommer att lyftas fram i kommande budgetproposition eftersom det har varslats om detta. Här ser man återigen hur justitiefrågor kan samverka med socialfrågor och hur kan samverka med . Jag är alldeles säker på att vi återigen här har tillfälle till att få något mer vid sidan om svaret om de åtgärder som myndigheter och så vidare levererar . Statsrådet har ju givit information om att hon i samtal med socialministern och folkhälsoministern, som ytterst har ansvaret för självmordsprevention, på ett intellektuellt sätt kanske kan nå något högre höjder när det gäller hur vi ska möta den grundsjuklighet som vårt land drabbas av på ett något mer långtsyftande plan. Syftet är naturligtvis att man ska kunna häkta folk när så behövs och att häktningstiderna ska vara så korta som möjligt. Men det är också så att förutsättningen för att vara häktad och kanske lida av psykisk sjukdom och tidigare inte ha fått någon hjälp inte är någon framgångsfaktor. 52 (m): Jag tycker att det var bra att vi fick en viss fördjupning i den problematik som ligger bakom självmord också i häkte. Jag tror att det ligger mycket i att man måste fundera också över den psykiska ohälsa som många kan tänkas ha. Men det gäller också den missbruksproblematik som vi har på en del håll och kombinationen av psykisk ohälsa, missbruk och kriminalitet. Här är det många saker som ska samverka. Vi vet inte riktigt varför vi har fått den här effekten . Men det är alldeles uppenbart att häkten och andra institutioner inom lämnar mycket övrigt att önska. Det är många års försummelser som ligger där. Det råder ingen tvekan om att det behövs en hel del renovering, investering och nybyggnation för att vi ska komma på fötter i den delen. Det finns häkten som är nog så otrevliga. Jag menar inte att de ska vara jättetrevliga, men det hela ska i alla fall vara anständigt. Jag tycker att tidigare ansvariga bör vara lite betänksamma med hur stor man är i orden. Dessutom är det så att om har rätt i att det bara är med pengar vi kan lösa problemet måste han vara otroligt tacksam över att det är jag som är justitieminister. Socialdemokraterna har velat spara på just Kriminalvården och det med ganska mycket pengar. Det hade ju varit ännu värre. Det råder ingen tvekan om att det behövs resurser till Kriminalvården. Dels handlar det om investeringar och så vidare, men det behövs också pengar till verksamheten. Det här är sköra människor i en mycket specifik situation. Jag tycker att det finns anledning att både vara nyanserad och att bredda sitt tänkande. Även om tror på pengarna och det ska en generaldirektör göra tycker jag att det är bra att han också har satt i gång ett arbete för att snabbt utbilda personal bättre. Det finns en expertgrupp som går igenom varje häkte och hur man arbetar. Den tar diskussioner med personalen på plats och ser hur man jobbar. Den gör en återkoppling direkt och centralt och försöker sedan analysera frågan så att vi får fungerande rutiner på plats överallt. Jag tycker att det är väldigt bra, och vi ska fortsätt att arbeta med det. De här frågorna tar jag på stort allvar. När staten och statsmakterna tar sig an människor och när vi har tagit ifrån dem friheten därför att vi har anledning att göra det bär vi också ett stort ansvar för att de har en anständig situation och inte far illa. Det här är människor som är sköra och som också är rädda. Det kan hända många saker, och då måste vi vara omsorgsfulla. Vi har också en problematik som vi har angripit från ett annat håll, och det är detta att ett och annat fall verkar bero på att man är rädd för att komma ut ifrån fängelset eller häktet därför att man har varit i sådana kriminella kretsar att man vet att ens liv inte är så mycket värt. Det är också en problematik som vi tar på stort allvar både när det gäller exitmöjligheter ur grova kriminella nätverk och när det gäller hur vi ska skydda hotade personer. Det är också en problematik som hänger ihop med en del av de här otroligt tragiska fallen. Pengar är viktigt. Vi behöver satsa mer. Men vi behöver också arbeta för att förfina metoderna och jobba på ett brett sätt så att vi får ett bättre nätverk för att skydda de här människorna de är i häkte och i vår omsorg. 53 (): Jag ställde en fråga. Jag fick inget svar. Kommer att få sina önskemål tillgodosedda? I stället gör man det som man allt oftare gör från regeringens sida man skyller på Socialdemokraterna. Hur var det förr? Man borde vara självkritisk. Jag tror att många människor känner en ilska över att regeringen har abdikerat i så många frågor och säger att det är Socialdemokraternas fel. Det var i alla fall värre förr, säger man. Det kanske inte är så bra , men det var värre . Just därför att jag visste att det här skulle komma lät vi undersöka vilka det är som har gjort satsningen. Då kom man fram till att gjorde Socialdemokraterna en satsning på 1,4 miljarder, det vill säga en ökning , medan regeringen har anslagit 0,7 miljarder, det vill säga en ökning . Så ser verkligheten ut. Det är alltså som säger detta. Just för att vi lämnade över en ekonomi i balans i kontakt med Kriminalvården fanns inte problemen , och framför allt inte , utan det är nu de finns. Det är också nu som kommer med de här äskandena, och det är det som vi ställer frågan om. Jag ska ge ett tips på hur man ändå kan spara in pengar. Det är det som vi också har fört fram här. finns det bara 34 platser i i halvvägshus. Det finns många, många personer inom som inte är farliga och som skulle kunna sitta där i varje fall 200. Om man skulle göra så skulle man spara många miljoner. Man skulle kunna förlänga tidsfristen för de här ofarliga fångarna som återanpassas till att ha fotboja från . Då sparar man också in massor av pengar. Det är det som vi har med i förslagen. Om man gör så får man loss de pengar som behövs. Min fråga från mitt första inlägg kvarstår: Kommer man att gå till mötes han som säger att det bara är ett problem med pengar? Jag vill också ta upp en annan fråga. Det finns ett problem som man kan säga att har ärvt. Det fanns definitivt också, och vi skulle säkert ha kunnat göra mer. Jag trodde att det räckte med att ta upp diskussionerna med framför allt riksåklagaren om att starta ett arbete och en utredning. Det gäller frågan om restriktioner, där får kritik från . Till skillnad mot vad många tror har inte så långa häktningstider. Jag ska inte kritisera för det, för det har vi faktiskt inte. De ligger långt, långt under dem i många andra länder. Men vi har en sak som andra länder inte har, nämligen oerhört många som sitter med restriktioner . Det innebär att den häktade är totalt avskild från den övriga omvärlden, förutom möjligtvis sin advokat. Den isoleringen skapar en frustration som gör att alltså har kritiserat gång efter annan. Jag trodde att det skulle räcka med det här, det vill säga att vi fick en utredning. Egentligen borde det inte vara en lagstiftningsfråga. Det ska göras en avvägning i domstol. Problemet är att den praxis som vi nu har innebär att så oerhört många fler får restriktioner i än i andra länder. När vi nu har noterat detta och det arbete jag påbörjade som gick över till den nya regeringen kan vi ändå konstatera att det inte går att göra denna förändring från riksåklagarens sida. Därför vore det bra om man började ett arbete, internt eller externt, där man tittar på den möjligheten. Är det rimligt att har så oerhört många fler personer med restriktioner nu när vi ser att det inte går att förändra det bara genom kontakt med myndigheterna? Det vore intressant att få svar på de här två frågorna. Kommer du att gå till mötes? Kommer vi att få en utredning om restriktioner där det undersöks om det är rimligt att har så många fler häktade med restriktioner än andra länder? 54 FINN (): Det här är en viktig interpellation. hörde vi den utvidgas från texten. Det är också ett viktigt meningsutbyte mellan den tidigare justitieministern och den nuvarande. Eftersom jag arbetar civilt med självmordsproblematik vill jag reflektera lite grann kring attityderna till självmord. Här diskuteras det som ett väldigt stort problem med uppgångar och nedgångar i incidens, det vill säga förekomst av självmord. Det är ett av våra största folkhälsoproblem. Det är den vanligaste dödsorsaken alla kategorier hos människor mellan . Här borde vi verkligen sträva mot en nollvision. Vi kan diskutera om man över huvud taget kan uppnå en nollvision när det gäller en sjukdom, men kan man ha det för trafiken kan man ha det i det här sammanhanget. Det är vällovligt att fokuserar på självmord i den här interpellationen. Jag tror inte att svaret ligger i att kasta in en påse pengar, som önskades. Jag tror att frågan i grunden också handlar om den psykiatriska ohälsan hos befolkningen. Man måste se vad man har försummat att göra . Jag påstår att socialdemokratin har försummat psykiatrin under ett mångårigt regeringsinnehav, och det har försämrat situationen för befolkningen. I det här specifika fallet är det väl ändå så att har varit justitieminister fler år än . Kumulerar man antalet människor som har dött i häkten som har varit justitieminister jag har inte sett de siffrorna inför den här interpellationen är de sannolikt lika många. Då kan man ställa frågan: Är inte varje människoliv som går till spillo, till exempel genom självmord i häkte, lika allvarligt? Därför kan kanske justitieministern och interpellanten försöka samarbeta om de här frågorna i stället för att kräva en akutåtgärd som jag inte tror löser problemet i grunden. Här handlar det om att arbeta mycket mer långsiktigt med självmordsproblematiken hos befolkningen. 55 (m): Att anslagen inte har ökat lika mycket i den jämförelse som gör beror på att beläggningen har minskat. Beläggningen varierar och påverkar kostnaderna. Sedan ska det också sägas i sammanhanget att ett skäl till att den socialdemokratiska regeringen gjorde en hel del insatser på kriminalvårdssidan under den förra mandatperioden var att man totalt hade glömt bort säkerhetsarbetet. Det gjordes en hel del satsningar för att åtminstone få låsen att fungera och få ordning på detta. Det har lyckats, och det är väldigt bra. När man tittar på siffrorna måste man ha den bilden klar för sig. Jag tycker att och har gjort rätt som har vidtagit flera olika åtgärder. Jag har helt klart för mig att åtgärder ibland kostar pengar. Vi kommer inte, såvitt jag vet i alla fall, att göra som Socialdemokraterna har föreslagit , nämligen att dra ned på anslagen. Vi har fått kritik från oppositionen för att satsa för mycket på Kriminalvården. Det tror jag inte är rätt väg att gå. Vi har fått kritik när det gäller restriktionerna.