prot · GV0984 · 2008-03-27 00:00:00 — Givet klimatfrågans aktualitet och roll som en stor givare är detta naturligtvis en fråga som vi får diskutera inte minst med mottagarländerna för att höra hur de analyserar och hur även de kan bidra till att minska klimatpåverkan och utsläpp av just de svarta sotpartiklarna som det var fråga om den här gången. Den kommission för utveckling och klimat som jag leder ägnar sig i första hand åt anpassningsproblemen, men vi kommer naturligtvis också att kunna tangera den här frågan. Men jag vill understryka att är detta med uppvärmning och matlagning en del i det som redan är integrerat i svensk utvecklingspolitik i syfte att stärka just kvinnors roll som ekonomiska aktörer och att använda landsbygdsutveckling. Men naturligtvis ger den här larmrapporten oss anledning att titta på om det finns något man kan göra med enkla medel, både vad gäller kunskap och svenska resurser. 88 (): Att kvinnor och män ska ha samma livschanser är en självklarhet. Samma möjligheter att välja mellan olika jobb, samma möjligheter att försörja sig, göra karriär men också att känna trygghet i vardagen. Därför genomför regeringen en rad åtgärder för att öka jämställdheten mellan kvinnor och män. Det här är ett citat ur regeringsförklaringen från . Mot bakgrund av det har jag en fråga till jämställdhetsministern med anledning av de minskade kraven på lönekartläggning och jämställdhetsplaner i småföretag. Vi vet ju att är lönerna ojämlika i . Har jämställdhetsministern gjort någon analys av konsekvenserna av detta? 89 Integrations- och jämställdhetsminister (): En analys hade jag önskat att man kunde ha fått i den diskrimineringskommitté som tog fram förslagen på den nya diskrimineringslagstiftningen någon analys finns alltså inte. Däremot har regeringen fattat ett beslut som jag hoppas att också ska fatta om att handlingsplaner inte alltid är det enda sättet att jobba. Alla företag åläggs fortfarande att jobba med aktiva åtgärder för jämlika och jämställda arbetsplatser. Alla företag åläggs fortfarande att göra lönekartläggningar för att korrigera de löneskillnader som finns, men det är bara stora företag som åläggs att göra det i form av handlingsplaner. De små företagen får möjlighet att själva hitta ett sätt att dokumentera sitt arbete. Tanken är att jag ska tillsätta en utredning som ska utvärdera de aktiva åtgärderna för att se vilka som fungerar och vilka som inte fungerar och på det sättet också kunna utöka dem till att också gälla andra diskrimineringsgrunder än kön. 90 (): Om regeringen menar allvar med det som handlar om jämställdhetspolitik utifrån det som står i regeringsförklaringen känns det lite oroväckande och kanske lite mindre trovärdigt att man lägger fram förslag här i riksdag utan att göra en analys av vad konsekvenserna blir. Tänker man då på det som handlar om jämställdhet och att vi vet att det finns en klass- och könsfråga i det som handlar om lönekartläggningen känns det allvarligt att regeringen faktiskt lägger fram ett förslag om att det ska räcka med att göra en jämställdhetsplan och en lönekartläggning . Tappar man inte tempo då? Blir det inte så att företagen börjar om med arbetet i stället för att fortsätta med det som redan är påbörjat och utveckla det och jobba vidare? 91 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag är mer orolig för att när man gör kartläggningar och handlingsplaner så upprepar man bara precis samma sak utan att gå framåt i processen. För mig är det viktigare att man faktiskt ges tid att jobba med de aktiva åtgärderna och att korrigera de misstag som gjorts för att kolla av att också arbetet fortsätter. När man gör en lönekartläggning har arbetsgivaren skyldighet att korrigera skillnaden skyndsamt, dock . Om man har upp till på sig att korrigera skillnaderna blir det väldigt konstigt att göra en ny lönekartläggning . Det går inte riktigt ihop, och det är därför jag försöker få regelverken att fungera på rätt sätt. Återigen: Aktiva åtgärder ska genomföras, men dokumentationen av detta arbete måste inte nödvändigtvis ske i form av en handlingsplan som vi ålägger de stora företagen, utan man kan ha protokoll och andra sätt att jobba. Det bestäms mellan arbetsgivare och arbetstagare tillsammans med facken på arbetsplatsen. 92 (): Jag vill ställa en fråga till utbildningsminister . Lärarlyftet har inte blivit det stora lyft som regeringen avsåg eftersom deltagandet har varit lågt. Av två oberoende enkätundersökningar som gjorts av Kommuner och Landsting respektive framkommer kritik mot att inte förskollärare och fritidspedagoger omfattas av Lärarlyftet. Det finns även kritik mot den korta planeringstiden och de ekonomiska villkoren. Enkätsvaren från friskolorna visar också att kunskapen om Lärarlyftet är anmärkningsvärt liten. Av undersökningarna framgår också att långt ifrån alla kommuner och friskolor kommer att delta i Lärarlyftet. Det gäller framför allt mindre kommuner och friskolor. Jag undrar därför vad utbildningsministern avser att göra för att Lärarlyftet ska få ett större deltagande. 93 Utbildningsminister (): glömde att nämna den undersökning som har gjort som visar att det är i huvudsak socialdemokratiska kommuner som struntar i att delta i Lärarlyftet. Det är också en intressant aspekt. Jag funderar på om det är så att olika kommuner har olika engagemang i lärarnas fortbildning. Jag tror att det , när ett nytt läsår börjar, kommer att vara ett väsentligt större tryck på att delta i Lärarlyftet. Skolan fungerar läsårsvis, och när någonting drar i gång och lärarna ska vara borta en termin har det inte riktigt ingått i planeringen. Min bedömning är alltså att det kommer att vara ett betydligt större tryck . När det gäller förskollärarna har regeringen aviserat ett särskilt förskollärarlyft där vi lägger ytterligare resurser just på förskollärarna för deras fortbildning. Men sedan är det så att kommunerna vill bestämma mer själva över fortbildningen. De är kritiska, men där blir det ingen förändring. Anledningen till att vi genomför Lärarlyftet är att den kommunaliserade svenska skolan har rustat ned fortbildningen. Vi tänker inte låta kommunerna bestämma över detta, utan det är de riktlinjer som riksdag och regering har bestämt som kommer att gälla. 94 (): Det är bra att utbildningsministern har vaknat upp och också anser att förskollärare och fritidspedagoger ska få del av den statliga fortbildningen. Den är något som vi socialdemokrater har hävdat , och det är välkommet att det nu kommer. När det gäller Kommuner och Landsting och föreslås två åtgärder som ganska snabbt skulle kunna genomföras för att öka möjligheten att delta i Lärarlyftet. Den ena är att man ska göra om ansökningsförfarandet så att skolor som vill satsa mer får del av den kvot som andra inte använder. fryser ju platser inne när kommuner inte använder hela den tilldelade kvoten. Den andra är att se till att man i kursutbudet tar större hänsyn till vad huvudmännen vill ha. Man vill ha mer av kompetensutveckling i generella lärarkompetenser såsom betygsbedömning, ledarskap och IT. Är utbildningsministern beredd att göra dessa förändringar , eller ska man vänta och se vad som händer? 95 Utbildningsminister (): Jag drog på smilbandet lite grann när sade att Socialdemokraterna har hävdat att de och de grupperna ska ingå i Lärarlyftet. Jag kan säga att om den socialdemokratiska regeringen hade suttit kvar hade det inte funnits något lärarlyft. Ni röstade mot Lärarlyftet när vi fattade beslut om det här i kammaren första gången . Då är det lätt att nu säga att de och de grupperna också ska få ingå. Men pengarna hade inte funnits. Vi inför Lärarlyftet, och vi kommer också att införa ett förskollärarlyft för fortbildning. Svaret är att kommunerna inte kommer att få som de vill därför att kommunerna har haft ansvaret för lärarfortbildningen, och den har blivit katastrofal under den tiden. Detta är en statlig insats. Jag är helt medveten om att kommunerna gärna vill ha dessa pengar för att stoppa in dem i svarta hål. Det kommer de inte att få. Det är de riktade insatser som vi nu har uttalat som kommer att gälla. Det handlar om att den som är historielärare ska kunna utvecklas och lära sig ännu mer i historia. Den som är lågstadielärare ska kunna bli ännu duktigare i läsa-skriva-räkna-utveckling. Kommunerna vill kunna använda pengarna fullständigt fritt till andra saker. Det är kommunernas ansvar och står dem helt fritt att använda sina egna pengar till andra saker. Men statens pengar används till det som har bestämt. 96 TREDJE VICE TALMANNEN: Därmed är dagens frågestund avslutad. Jag ber att få tacka närvarande statsråd och ministrar för . 7 § (forts. från 5 §) Gymnasieskolan (forts. UbU8) 97 (): ska vi ta oss tillbaka till denna mycket viktiga debatt om framtidens gymnasieskola. Det händer att barn frågar varandra: Vad ska du bli när du blir stor? Jag tror att vi är många som har hört den frågan när barn pratar med varandra. Jag tror att många har hunnit fundera, välja och välja om innan man kommer till gymnasiet. En del vet tidigt vad de vill utbilda sig till och är väldigt klara över vad som är deras mål och att de tänker förverkliga sina drömmar. Andra, som har gjort ett val i gymnasieskolan, gör nya val och prövar nya vägar , eller också byter de inriktning efter genomgånget gymnasium. Så här ser det ut. För oss i riksdag och regering som försöker organisera skolan på bästa sätt finns det alltid en utmaning, och det är när differentieringen ska sättas in. När ska man börja välja inriktning? Tittar vi för tillbaka på lite skolhistoria kan vi se att Socialdemokraterna har varit drivande när det gäller att skulle vara en enhetsskola, att inga val ska behöva göras för inriktningar mot yrke eller studier. En del partier på den borgerliga kanten ville, när detta debatterades, ha en tydlig differentiering. Men har val av linjer och varianter i inte varit någon större fråga. Så historien, måste jag säga, har i viss mån gett Socialdemokraterna rätt. Men när det gäller att likrikta gymnasieskolans innehåll mer, vilket Socialdemokraterna tycks ha strävat mot i sin skolpolitik jag tolkar debatten som att de fortsätter med det leder den tanken helt fel. Det är en linje som inte svarar mot samhällets behov och inte heller mot elevernas önskemål. Elever känner sig inte sedda eller tillvaratagna. Alla ska stöpas i samma form. Alla ska vilja samma sak . Man vill göra akademiker av alla. Så ser inte behovet ut . Vi kristdemokrater har tillsammans med alliansregeringen varit mycket aktiva för att få en förändring av detta. Det handlar om att se till varje elevs eget kunnande och stödja och styrka det och inte värdera den inriktning som den enskilda eleven väljer. Det innebär att vi ska ha en gymnasieskola som klart förbereder för högskolestudier och akademiska studier men som också värderar tankens kunnande och ger en bra yrkesutbildning, inriktning och lärlingsutbildning. Det är detta som gymnasieskolan behöver. När vi hade en debatt tyckte jag att Socialdemokraterna var lite mer inne på denna tanke, men har de gått tillbaka helt till den gamla politiken. Så har jag tolkat dagens debatt. Det tycker jag är mycket bekymmersamt. Det går inte att stöpa alla elever i samma form. Vi måste ta itu med denna likhetsideologi som vi har sett och som också har gjort att väldigt många elever slås ut i gymnasieskolan. Alltför många får inte stöd utifrån den kunskap, den kompetens och det intresse som de har. Här har vi ett stort arbete att göra. Därför tillhör jag dem som ser fram mot den utredning som ska leverera . Jag tror att vi är många som kommer att läsa den med stort intresse. Direktiven har varit spännande. Det känns att detta går åt rätt håll, och det är dit vi ska nå. Varje elev är unik och har unika behov. Det är precis det som jag har talat om . Denna insikt måste gymnasieskolan utgå från. Som kristdemokrat är jag väldigt glad över att få vara med i ett arbete där vi bygger en gymnasieskola där man inser dessa behov och där man är tydlig med vad vi vill med vår gymnasiepolitik för våra barn och ungdomar. Detta kan jag inte se hos Socialdemokraterna och inte hos , men jag kan faktiskt se det lite grann hos , och det välkomnar jag. Socialdemokraterna är mycket bekymrade över att de inte fick genomföra sin gymnasiereform. Det tar de också upp i sin reservation i dagens betänkande. Det är ungefär samma innehåll i reservationen som 2006 och 2007 och som vi har hört i debatter . Det är samma reservation och samma tankar. Jag hoppas att det blir en utveckling av den politiken från Socialdemokraterna, så att vi verkligen får mötas och diskutera dessa frågor seriöst tillsammans. Men vi kan inte ha ett lappa-och-laga-system, utan vi måste ha en långsiktighet och en helhet när det gäller gymnasieskolan som håller . Där välkomnar jag en önskan och en vilja från vänstersidan. Socialdemokraterna har nämnt det. har varit tydligt med att man vill ha ett samspråk i denna fråga. Jag ska också något bemöta några reservationer i betänkandet. säger dock icke så häpnadsväckande för att komma från att den skola vi har som friskola inte ska få ha individuella program. Det är en häpnadsväckande diskriminering mot ett valfrihetssystem som jag hoppas att många är överens om är bra. Att friskolorna skulle komma till har varit en av drivkrafter. När vi på många sätt engagerade oss politiskt och bildade vårt parti var den frågan väldigt viktig för . Vi ska ha olika utbildningssystem med ett nationellt ansvar och se till att de olika formerna har samma krav men också samma möjligheter. Det vill inte . Man vill diskriminera friskolorna. Dessa ska inte få ha individuella program, och man talar om hur dåligt det kommer att bli. Jag yrkar avslag på den reservationen och på övriga reservationer från oppositionen. yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet som helhet. Gymnasiet är någonting visst. tar många studenten. Man är glad och sjunger den ljusnande framtid är vår. Vi kristdemokrater ser det som en av de största utmaningarna i vårt arbete tillsammans med alliansregeringen att kunna ge fler nyexaminerade studenter just en ljusnande framtid. Det vill vi åstadkomma genom en gymnasieskola som bygger på de tre grundstenar som jag har nämnt: lärlingsutbildning, yrkesutbildning och en mer teoretiskt inriktad utbildning. Jag kan ha viss förståelse för oppositionens vilja att föregå på ett antal punkter. Men vi tror jag är dessutom övertygad om detta att det bästa just nu är att vi har ett mer samlat grepp om gymnasieskolan och att vi inväntar den utredning som kommer och som hade mycket tydliga och bra direktiv. Sedan återkommer vi med en rad mycket bra förslag från och hela regeringen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 9 §.) Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2007/08:UbU10 Vuxenutbildning. 98 (): Jag ägnade en stor del av vår plenifria vecka, , åt olika skolbesök. Som vanligt blev jag imponerad av allt jobb som så skickligt utförs i skolan och av hur mycket pedagogisk utvecklingskraft som finns i vårt land. Men ett möte kom att göra mig lite ledsen. Jag träffade nämligen en lärare på en f-6-skola. Vi kom att tala om hur man på bästa sätt lyfter elever som har de tuffaste förutsättningarna. Läraren förklarade för mig att det helt enkelt handlar om begåvningsbegränsningar. När man har öppnat locket på tunnan kan man inte fylla på med mer kunskaper än tills det är fullt, uttryckte hon. Bortsett från att lärarens människosyn och kunskapssyn stank unket 50-tal och var allmänt defensiv och pessimistisk är jag övertygad om att hon har fel i sak. Leta upp i princip vilken aktuell pedagogisk forskning som helst, granska försök där man med en ny skolledning och nya arbetsmetoder har lyckats vända skolors elevprestationer från botten till toppen eller, för den delen, följ tv-programmet A för att bli övertygad! Jag blir verkligen upprörd när jag tänker på hur förutsättningarna för de elever som den här läraren bedömt som obegåvade och fullproppade framöver kommer att se ut. Jag har nämligen mött många elever som har fått höra just sådant här struntprat från sina lärare. Med dålig självkänsla och skadat förtroende för allt vad skola heter och med en rädsla för att återigen bli stämplade som obegåvade har de här eleverna motvilligt tvingats söka sig till vuxenutbildningen kanske därför att Arbetsförmedlingen har ställt sådana krav. Men väl där händer ofta något. har de rakare rygg och nya kunskaper. De vet att de också kan. Alla kan om man bara får de rätta förutsättningarna. Utbildning är en rättighet för alla. Men vi har olika förutsättningar att tillgodogöra oss den rättigheten under olika förhållanden och i olika skeden av livet. Det är ett av skälen till att vi måste låta en generöst tilltagen och flexibel vuxenutbildning vara en viktig pusselbit i det livslånga lärandet. Det här framstår kanske som politiskt korrekta floskler för en del av er. Men för mig blir det aldrig bara floskler. Jag har haft , , och som elever. För mig betyder varje bortsopad vuxenutbildningsplats en människa av kött och blod som inte får möjlighet att förverkliga sina drömmar. Den desarmering av vuxenutbildningen som skett i vårt land efter valet har fått betydelse inte bara för enskilda personer och deras närmaste. Också för arbetsgivarna i vårt land betyder varje försvunnen plats i vuxenutbildningen och i arbetsmarknadsutbildningar ännu ett anställningsbehov som inte kan tillfredsställas. För dem som redan har en anställning betyder det i sin tur jobba över, jobba över, jobba över. För som nation betyder det faktiskt att vi förlorar i konkurrenskraft. Det går inte att övervärdera betydelsen av en befolkning med bred basutbildning och möjligheter till snabb och flexibel fortbildning som kan möta snabba förändringar i efterfrågan och nya arbetsmarknadsbehov. Tyvärr spelar samhällsklass fortfarande en avgörande roll när det gäller barns studieprestationer och val av utbildning. Det är knappast en slump att det sällan är akademikernas barn som får höra att de har begränsad begåvning eller att deras kunskapstunna är full. Satsningar på vuxenutbildning är ett av de mest effektiva sätten att bryta klassklyftor. Det blev vi varse efter 1990-talets kunskapslyft när närmare en miljon människor bättrade på sina teoretiska kunskaper. börjar det bli dags för ett nytt kunskapslyft den här gången med fokus på yrkesinriktade utbildningar. På så vis skulle vi väva samman varje individs även den vuxnes rätt till utbildning och fortbildning med det nödvändiga i att möta den efterfrågan i en mängd bristyrken som finns på arbetsmarknaden. Vi vänder oss mot synen på vuxenutbildning som enbart ett arbetsmarknadspolitiskt instrument, för vuxenutbildning är mycket mer än så. Vi vänder oss också mot synen på vuxenutbildning som enbart en andra chans att reparera efter en misslyckad skolgång när man var yngre. Vuxenutbildning måste ses i sin helhet och i sitt sammanhang. Den är ett smörjmedel och ett måste för ett modernt samhälle som står sig i den globala konkurrensen om de moderna jobben och som har en modern befolkning som har behov och som vågar ställa krav. Varför vill den moderatstyrda regeringen snåla på det smörjmedel som i allra högsta grad bidrar till att kan möta framtiden väl rustat? Varför vill ni hålla tillbaka antalet vuxenstuderande genom att strö grus i maskineriet och minska chansen att ta sig in på komvux eller på en folkhögskola eller att via en arbetsmarknadsutbildning få ett jobb? Varför vill ni att bara dagens och ska få en plats? Varför ska inte också och få det? Varför ska de lämnas kvar i marginalen, ännu längre bort från arbetsmarknaden? Jag står bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 1 och 3. 99 (): I ett snabbt föränderligt samhälle ska alla ha rätt till återkommande utbildning. Därför är vuxenutbildningen viktig. I detta anförande ska jag uppehålla mig vid en aktuell och viktig del inom vuxenutbildningen, nämligen svenska för invandrare. yrkar jag bifall till reservation 4. För att det inte ska råda något missförstånd så var det uppenbarligen i den förra debatten vill jag säga att det här gäller motioner från den allmänna motionstiden. Det som vi här tagit upp i reservationer och det jag tar upp i mitt anförande är alltså inte allt som vi i vill göra när det gäller vuxenutbildningen. I det förslag som ministrarna presenterade är det de invandrade som får klä skott för den undermåliga sfi-utbildningen. Dessutom far man med osanning. Man säger att de sfi-studerande bara sitter och sitter för att kunna bli försörjda för att citera . När det gäller den treårsbegränsning som man vill införa tas det inte hänsyn till de olika förkunskaper som de människor har som kommer hit. En del av dem är analfabeter. Andra är ytterst högt utbildade. Det ligger i allas intresse, inte bara i den invandrades, att alla som bor i ges möjlighet att lära sig det svenska språket. Bristande svenskkunskaper handlar inte om en ovilja att lära hos individen. Dessvärre beror det på att individen möter en otillräcklig språkutbildning. För att förbättra sfi-undervisningen behövs bland annat en tydligare individualisering och fler undervisningstimmar . Sfi ska på ett målinriktat sätt kunna kombineras med praktik, arbetslivsorientering, validering, annan utbildning eller förvärvsarbete. Detta måste vara utgångspunkten för regeringens arbete med att förbättra sfi-undervisningen. Ett av problemen i sfi-undervisningen är den bristande kontinuiteten för såväl den undervisande läraren som för gruppen och den enskilde. Den löpande intagningen är en faktor, en annan är att den studerande tvingas göra avbrott i studierna för att ta ett jobb, även om det är under en kort begränsad tid, för att inte gå miste om sin försörjning. Detta skapar en motsägelsefullhet inom sfi, då den studerande å ena sida ställs inför behovet att snabbt komma ut i arbetslivet och å andra sidan av behovet att skaffa sig fullgoda kunskaper i svenska för att klara arbetslivets och samhällets alla krav. råder närmast en allmän föreställning om att om man bara som invandrare får ett jobb lär man sig svenska. Men utvecklar man genom en anställning automatiskt ett språk som gör en delaktig i det samhälls- och arbetsliv som vuxna förväntas vara delaktiga i? Förbereds man för det demokratiska samhällets språkkrav genom att vistats på en arbetsplats, oavsett syssla och graden av kontakt med arbetskamraterna? Det är inte självklart att man pratar på sin arbetsplats . Det är inte säkert att man sitter vid fikabordet och har ett kommunikativt utbyte. Tyvärr är det så att de som behärskar språket otillräckligt kommunicerar mindre med omgivningen än de som har lyckats erövra de grundläggande kommunikativa färdigheterna. Eftersom timersättningen för vuxna som deltar i sfi-undervisning tagits bort tvingas många att välja bort svenskundervisningen av ekonomiska skäl. Detta tog jag upp när vi senast debatterade studiestödet. Det är en fråga som jag hoppas att regeringen ger den studiesociala utredningen direktiv att se över. I den ordinarie skolan är kraven höga på undervisande lärares behörighet. Men för sfi-lärarna finns ingen beskrivning av vilken kompetens de ska ha för att bli behöriga, utöver det i skollagen allmänt angivna kravet på att de ska ha en utbildning avsedd för den undervisning de i huvudsak skall bedriva. finns det drygt 1 600 lärare som undervisar inom sfi. Enligt Myndigheten för skolutveckling saknade helt högskolepoäng i svenska som andraspråk och har minst 40 poäng. Av de 1 600 var det en fjärdedel som helt saknade pedagogisk grund. Av dem som är kommunalt anställda har någon form av pedagogisk behörighet men inte i vuxenpedagogik, utan det kan vara som idrottslärare, klasslärare eller något annat. Bland dem som är anställda hos utbildningsentreprenörer är behörigheten ännu lägre. Ungefär hälften har någon form av pedagogisk grundutbildning.