prot · GV0959 · 2008-01-29 00:00:00 — Att arbetslösa inte får sina pengar, som påstår, är dock inte sant. Utbetalningar av arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd har försenats när de nya rutinerna har införts, vilket är beklagligt. De flesta problemen är nu lösta, och jag har därför inte för avsikt att ta några initiativ i denna fråga. 62 (): Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret på interpellationen. var detta egentligen inte bara ett svar. Det var kanske svar på två frågor. Det ena svaret var kanske mer oavsiktligt, nämligen svar på frågan varför det går så otroligt dåligt för regeringen enligt opinionen. Jag har diskuterat detta med arbetsmarknadsministern . Men det är naturligtvis den förda politiken som är svaret på den frågan. När man läser detta interpellationssvar och känner kallsinnigheten och bristen på empati från regeringen, här företrädd av arbetsmarknadsministern, när det gäller de människor som faktiskt drabbas av dessa problem, tycker jag inte att det är särskilt konstigt att den tidigare partiledaren för kallar regeringens arbetsmarknadspolitik för hjärtlös. Jag tycker att det är en ganska rimlig beteckning. Till och med statsministern har i något anfall av klarsyn kallat den förda politiken för obehaglig och brutal. Och detta svar på interpellationen ger verkligen anledning att ta till de orden. Det finns naturligtvis två sidor av detta. Den ena är sakfrågan, om det är rimligt att plåga och straffa den som drabbas av arbetslöshet. Denna samordning är bara ett sätt som man gör det på. Det är för att snabbt driva ned folk på låga ersättningsnivåer. Där har jag och arbetsmarknadsministern och regeringen väldigt olika syn. Det är för den delen inte bara jag utan oppositionen och Socialdemokraterna som har en helt annan syn på den som oförskyllt hamnar i arbetslöshet och på hur man ska behandla dessa människor. I sakfrågan skiljer vi oss alltså åt. Vi har egentligen ända sedan den här regeringen tog över kritiserat den dåliga, ansvarslösa och hafsiga beredningen av ärenden som har med arbetslöshetskassan att göra. Det problem som uppstod när denna nyordning trädde i kraft var signalerad. Den var väl känd av arbetsmarknadsministern. Alla inblandade parter har innan beslutet togs och innan beslutet trädde i kraft kunnat förklara för arbetsmarknadsministern vilka effekter detta beslut skulle få. Jag har diskuterat detta med arbetsmarknadsministern, och de som är satta att hantera detta har kunnat förklara vad som skulle hända. Man har alltså med berått mod och med öppna ögon försatt ett antal oskyldiga medborgare i en fullständigt orimlig situation. Det är väl det som kallas för hjärtlöst, brutalt och obehagligt, för att använda alliansens egen beskrivning. Att påstå att det inte skulle vara sant att arbetslösa inte får sina pengar, som arbetsmarknadsministern gör i svaret, är märkligt eftersom detta är något som vi, innan beslutet togs, visste skulle ske och som vi naturligtvis noggrant har följt upp efter att det som man beslutade om har börjat gälla. Jag kan faktiskt förklara för arbetsmarknadsministern, om han inte har tagit sig omaket att kontrollera hur verkligheten ser ut, att det är så att de inte får sina pengar. Den ursprungliga rubriken på interpellationen var: Arbetslösas förtvivlade väntan på pengar som inte kommer. Och jag kan garantera arbetsmarknadsministern att detta är sant. 63 Arbetsmarknadsminister (): Det är som vanligt när man debatterar med att det inte alls handlar om interpellationen utan att det i huvudsak handlar om någonting annat opinionssiffror, Socialdemokraternas förträfflighet, regeringens misslyckande i största allmänhet, usla beredningsprocesser och vad det nu kan vara. Interpellationen handlar om samordningen av dagar. Låt mig i alla fall kommentera något av det övriga eftersom vi ändå är inne på det. Jag tycker att man ska ha en viss ödmjukhet när det gäller opinionssiffror åt alla håll. När jag tillträdde som partisekreterare för visade den första opinionsmätningen . Vi landade på 26,2, vilket var det bästa valresultatet . Socialdemokraterna hamnade på det sämsta valresultatet , sedan demokratin och den allmänna rösträtten infördes. Viss ödmjukhet kanske man kan ha även inför uppblåsta opinionssiffror när det är kvar till valet. Det kan hända mycket. Fakta i målet detta har vi diskuterat vid säkert 25 interpellationsdebatter är att ni lämnade var femte svensk utanför. Var femte svensk stod utanför arbetsmarknaden. Det socialdemokratiska svaret och det socialdemokratiska systemskiftet handlade just om att ni övergav jobblinjen. I stället hade ni något slags bidragslinje, något slags linje där arbete inte stod i främsta rummet utan där det handlade om allting annat, om ersättningsnivåer upp och ned och fram och tillbaka. Faktum är att sedan vi tillträdde är det en person som har kommit tillbaka från utanförskap och arbetslöshet och in på arbetsmarknaden . Det är till exempel 3 , det är 12 eller 940 Färna, som din partikamrat kommer från. Det är ganska bra. Du säger också att vi snabbt ska driva in folk på låga nivåer. Nej, men vi ska snabbt göra vad vi kan för att få människor tillbaka i arbete. Det är precis det som sker. är det land av alla industrialiserade som har den snabbast sjunkande arbetslösheten. Det vill ni bortförklara med att det är högkonjunktur och att det är er förtjänst; ni gjorde så många bra saker . Men, med all respekt, ni hade på er, och ni lämnade efter er ett där var femte svensk står utanför. försöker vi göra allt det som vi gick till val på, nämligen att se till att ha en jobbpolitik som bygger på tre ben: 1.Det ska löna sig att arbeta. 2.Det ska bli billigare och enklare att anställa. 3.Vi ska ha en matchning som faktiskt fungerar. Alltså måste vi göra om en del system. Jag förstår att ni då är motsträviga eftersom ni inte står för en politik för arbete. Om vi går tillbaka till grundfrågan och interpellationen som handlar om samordningen av dagar så kan jag säga att samordningen började gälla . Beslutet fattades tidigt . Det som både och samordningsorganisationen, SO, säger är att det har handlat om försenade utbetalningar från a-kassorna. Från har det ibland handlat om att man har betalat ut grundbeloppet när den enskilde i stället haft rätt till inkomstrelaterad ersättning. Då har kompletterande ersättningar gjorts. De flesta av dessa problem är nu lösta. Det säger både och SO. Därmed är det så att ingen riskerar att bli utan pengar, som påstår. Naturligtvis är det oerhört beklagligt om personer har fått felaktiga eller försenade utbetalningar. Därför är det viktigt att myndigheterna nu fortsätter att göra det de ska göra, nämligen att se till att människor där ute får de ersättningar som de är berättigade till. 64 (): Interpellationen handlar om två väsensskilda ideologier och om den olika människosyn som vi har inte bara i den här frågan, utan det gäller väl i och för sig i alla frågor. Det är klart att det då är svårt att inte nämna det när detta diskuteras. I sakfrågan om det är rimligt att så fort som möjligt jaga folk ned på låga nivåer eller inte har vi, som sagt, olika uppfattningar. När det gäller själva konsekvenserna och den tekniska lösning som har valts visste ni att det här skulle inträffa. Innan ni gjorde det berättade vi för er om detta. Även de som skulle hantera det sade: Vi kommer inte att klara av det här utan bekymmer. Ändå gick ni med berått mod rakt in i det här systemet och försatte med vett och vilja folk i en fullständigt omöjlig situation. Vi pratar inte längre om statistik eller procentsatser eller om vad vi gjorde eller så, utan nu pratar vi om människor av kött och blod som redan befinner sig i en otroligt utsatt situation och som hamnar i väldigt brydsamma situationer eftersom de helt enkelt inte får några pengar. Där någonstans uppstår väl en problematik i debatten. Om man har arbetsmarknadsministerns bakgrund när det gäller ekonomi, inkomst och annat spelar det kanske inte någon roll om lönen plötsligt inte kommer . Då säljer man väl lite aktier eller någonting annat, och så blir det bra med det. Men för den som är arbetslös i kombination med lite åtgärder och sjukdom och som inte har fått ut den a-kassa på som den här personen är berättigad till innebär det en ekonomisk katastrof. Detta är ett autentiskt fall. Så sent som hade vederbörande inte fått ut sina pengar. Det finns ytterligare några fall, till exempel en person som inte fått ut några pengar och som skulle ha fått . hade den personen fortfarande inte fått ut sina pengar. Jag har många sådana här exempel. En arbetslös som inte har fått ut några pengar har att kräva från försäkringen en uppskattning mellan tummen och pekfingret. Ett bekymmer är att man inte vet exakt hur mycket de här personerna ska ha eftersom samordningen inte fungerar. Men säg att det i runda slängar handlar om , alltså utan ersättning. Det är vad den person drabbas av som hamnar i nämnda situation. Frågan från de här personerna till mig jag vidarebefordrar frågan till arbetsmarknadsministern i den här debatten är: Vad ska man göra om man har varit långtidsarbetslös och alltså levt på ersättningar på väldigt låga a-kassenivåer och man redan befinner sig i en ekonomiskt bekymmersam situation och det går utan att man får någon ersättning? Frågan är alltså vad arbetsmarknadsministern svarar de här personerna. Arbetsmarknadsministern har ju med berått mod försatt dem i den situation som gäller. handlar det inte om vad vi under våra gjorde, utan det handlar om vad ni med berått mod gjorde fastän ni visste att detta skulle inträffa. 2008 väntar dessa arbetslösa personer på kanske , på två månadsersättningar som de inte fått. Deras ekonomi är slagen i spillror, och de har en väldigt svår situation. Vad förväntar sig arbetsmarknadsministern att de ska göra? Arbetsmarknadsministern tänker inte göra någonting, för det här är ingen viktig fråga. Så står det i svaret. Det är mycket märkligt! 65 Arbetsmarknadsminister (): Alla ska ha de pengar som de har rätt till. Ett fåtal har fått försenade utbetalningar. Jag kan naturligtvis bara beklaga det. Men alla får och ska få de pengar som de är berättigade till. Uppenbarligen har a-kassan och i några enstaka fall inte kunnat hantera den historiska sammanläggningen så som det var tänkt. Det är naturligtvis beklagligt. Men konstaterar jag att de flesta problemen är lösta, enligt vad både och SO säger. Det här ska lösas. De som har rätt till pengarna ska naturligtvis ha de pengar som de är berättigade till. 66 (): Avslutningsvis vill jag bara fråga arbetsmarknadsministern jag förväntar mig naturligtvis ett svar om han är förvånad över den situation som uppstått för de personer som drabbats så hårt som jag här har beskrivit. Vill arbetsmarknadsministern påstå att man i samband med att det här beslutet fattades inte visste att det skulle bli de här problemen? Det är en väldigt viktig fråga. Sedan kan jag konstatera att hela handläggningen av interpellationen också är lite anmärkningsvärd. Det är sedan jag framställde interpellationen. Den har bollats fram och tillbaka mellan olika departement. På något sätt har man från regeringen föregivit att man inte förstår frågan. Man förstår inte interpellationen och inte vilka pengar jag pratar om. Man ringer och frågar vad det handlar om och bollar frågan fram och tillbaka. Jag vet inte om jag får vara konspiratorisk nog att tro att man inte ville ha en sådan här interpellation eller vad det nu handlar om. Kanske hade man hoppats och trott att om man bara sticker huvudet i sanden och väntar så kommer problemen att ha lösts. Tänk om det skulle vara så lyckligt att man löser de här problemen . De är alltså fortfarande inte lösta. Det kan jag upplysningsvis berätta för arbetsmarknadsministern. Så sent som precis innan jag gick in i kammaren hade jag en telefonkontakt. Jag kunde då konstatera att de här problemen gäller även i denna stund. Att man inte har löst samordningen mellan och arbetslöshetskassan och att det drabbar de arbetslösa så att de inte får sina pengar fortsätter alltså även i denna stund. Vi får väl hoppas att detta blir löst . Men jag tror inte på det, för det är en svår materia att hantera. Det är svårt att få de här systemen att kommunicera. Men även om man skulle lyckas med det kvarstår det faktum att man medvetet har försatt ett antal människor i det här landet i en onödig och hopplös ekonomisk situation som man på något sätt måste få ta ett ansvar för. 67 Arbetsmarknadsminister (): Jag kan inte turerna när det gäller hur interpellationen har bollats. Men jag minns definitivt att den var inplanerad , men då kunde inte delta. Ärligt talat vet jag inte riktigt hur diskussionen gått innan. Naturligtvis beklagar jag om det har blivit en försening. En sådan är naturligtvis inte bra. Låt oss i sakfrågan börja med den dimension som handlar om samordningen i sig. Det går inte att ha ett läge där man missgynnas till exempel av att välja den ena individuellt anpassade hanteringen av ens arbetslöshet framför den andra. Det kan inte vara rimligt. Både kassorna och Försäkringskassorna har i princip haft på sig för att förbereda detta fram till ikraftträdandet . Är jag förvånad? Ja, det är jag nog allt. Jag tycker naturligtvis att det är orimligt att det är på det här sättet. Därför är jag glad över att både och SO nu säger till oss att det här är hanterat. Det är alltså vad de säger. Är det i enskilda fall inte hanterat ska det rättas till. Den som är berättigad till ersättning ska naturligtvis ha den ersättning han eller hon är berättigad till. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2007/08:306 om effekten av arbetsmarknadsutbildning 68 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att omvärdera neddragningen av antalet arbetsmarknadsutbildningar. Hon frågar också om jag avser att vidta några av de åtgärder som föreslås i utredningen för att förbättra kvaliteten på arbetsmarknadsutbildningarna. Bakgrunden till frågor är det slutbetänkande av Utredningen om en flexiblare arbetsmarknadsutbildning som överlämnades till regeringen. Utredningen föreslår bland annat en lämplig volym i arbetsmarknadsutbildningen på minst 10 00015 000 platser. Jag ska ge ett tydligt svar. Jag kommer inte i rådande sysselsättningsläge att medverka till mer resurser för att höja volymerna till de av utredningen föreslagna nivåerna i arbetsmarknadsutbildningen. Däremot tycker jag att de förslag som syftar till att höja kvaliteten i arbetsmarknadsutbildningen ligger i linje med regeringens ambitioner. Att i rådande sysselsättningsläge öka volymerna i arbetsmarknadsutbildningen skulle på kort sikt bara minska antalet sysselsatta, och när de som får utbildning återkommer till arbetsmarknaden kan efterfrågan ha minskat. Dessutom är en av anledningarna till att vi har en hög arbetslöshet , trots högkonjunktur, att tidigare socialdemokratiska regeringar med samarbetspartiernas stöd just gjort det som utredningen säger att vi ska göra. Vi måste i stället pröva andra vägar. I jobb- och utvecklingsgarantin kommer man att kunna få kortare utbildningar, men det är baserat på det individuella behovet och kommer att bli mer jobbrelaterat. Utredningen kommer att vara en del i det fortsatta utvecklingsarbetet av arbetsmarknadspolitiken som pågår inom . Jag avser därför inte att gå in på utredningens förslag i detalj. 69 (): Jag tackar för svaret på min interpellation. Det är uppenbart att regeringen en gång för alla har bestämt sig för att orsaken till arbetslösheten är dels att de arbetslösa har det för bra och därför inte vill jobba, dels att det är för dyrt att anställa, och därför struntar företagen i att skaffa den personal som de behöver. Följaktligen har regeringen dels sänkt ersättningen och dragit åt tumskruvarna på de arbetslösa, dels gett generösa rabatter på arbetsgivaravgifter och skatter. Sänkningen av a-kassan sker stegvis. Ju längre man har varit arbetslös desto mindre får man i ersättning, som ett flertal av de rabatter som ges till arbetsgivarna också gäller när de anställer långtidsarbetslösa. Då vore det logiskt att långtidsarbetslösheten är det som definitivt borde minska om den här analysen av problemet stämmer och om den här politiken fungerar. Men så ligger det inte till. Över 50 000 människor är långtidsarbetslösa . Det är händelsevis exakt lika många som det var innan arbetsmarknadsminister tillträdde sitt jobb. Varken utsvältningen av de arbetslösa eller rabatterna till arbetsgivarna har alltså gett något som helst resultat på antalet långtidsarbetslösa. Det handlar om 50 000 personer som har sökt jobb efter jobb i minst utan att kunna hitta något. uppger fler och fler arbetsgivare inom exempelvis byggbranschen och industrin, framför allt i små företag, att de gärna vill anställa fler personer, men de hittar inte de arbetssökande som de behöver. De har inte rätt kompetens och yrkeskunskaper. En ordentlig satsning på arbetsmarknadsutbildningar som lösning på den här ekvationen är inte precis långsökt. När man läser den utredning som arbetsmarknadsministern refererar till stärks ens argument för att satsa på arbetsmarknadsutbildning precis just nu ytterligare. Den visar att arbetsmarknadsutbildningar är mer effektiva och leder till väsentligt bättre chanser för den enskilde att få jobb än vad man har trott. Man presenterar dessutom ett antal väldigt kloka förslag på hur kvaliteten i utbildningarna kan förbättras ytterligare. Det säger arbetsmarknadsministern är bra, det är han intresserad av, det vill han genomföra. Men det är bara det att han bortser från att utredningen faktiskt säger att en av de viktigaste förutsättningarna för att kunna upprätthålla en hög kvalitet är själva volymen. Oavsett konjunkturläge, säger rapporten, bör arbetsmarknadsutbildningarna ligga på en miniminivå på mellan 10 000 och 15 000 månadsplatser, dels för att man ska kunna hålla en rimlig kvalitet för att inte administrationskostnaderna ska bli orimligt stora i förhållande till vad man får ut, dels därför att det antalet platser behövs för att motverka en arbetslöshet som inte är konjunkturberoende utan strukturell och som handlar om att en viss andel av de arbetssökande inte har de kunskaper som efterfrågas på arbetsmarknaden. Det går alltså inte enligt utredningen att skilja kvalitet och kvantitet åt på det sätt som arbetsmarknadsministern säger. Det är två saker som hänger ihop. Utredningen konstaterar också, precis som exempelvis , att det på lite sikt är helt nödvändigt att satsa på arbetsmarknadsutbildningar om vi ska undvika en utveckling mot en arbetsmarknad med så lågkvalificerade lågbetalda jobb att vi får en stor grupp människor i som är fattiga trots att de arbetar. För min del misstänker jag att det är vad regeringen vill, men jag antar att arbetsmarknadsministern inte gärna vill tillstå det. Då får han faktiskt komma med lite bättre förklaringar till varför man över huvud taget inte överväger att följa utredningens förslag. 70 (): Det här svaret ger anledning till en hel del synpunkter, och jag tycker att på ett föredömligt sätt i och för sig har gått i svaromål. Men det skulle vara spännande att höra arbetsmarknadsministern förklara ett av påståendena i svaret, nämligen: Dessutom är en av anledningarna till att vi har en hög arbetslöshet . Det är lite spännande med tanke på hur man normalt brukar beskriva arbetslösheten, inte som hög. Det hände någonting efter regeringsskiftet. Plötsligt var arbetslösheten inte så hög, men är den hög igen. Så fortsätter svaret: trots högkonjunktur, att tidigare socialdemokratiska regeringar med samarbetspartierna just gjort det som utredningen säger att vi ska göra. Alltså skulle arbetslösheten vara hög bara för att vi har arbetsmarknadsutbildat . Det är i sig ett häpnadsväckande påstående. Om man tänker sig det som är ute efter skulle det fullständigt naturliga vara, om man har en arbetsgivare som söker en viss kompetens och det finns en arbetslös som saknar den kompetensen, att samhällets uppgift är att se till att arbetsgivaren får den kompetensen genom att utbilda den arbetslöse. Precis som argumenterade är det en självklarhet. Hur kan man få det till att det faktum att vi eventuellt under den socialdemokratiska regeringstiden utbildade byggare påverkar så att arbetslösheten är hög ? Det är en väldigt märklig kullerbytta i svaret som lite grann visar på arbetsmarknadsministerns desperation i debatten. Det skulle vara spännande att få det utrett. Jag har en fråga till. Jag har lätt att förstå att man från högerhåll vill ha en låglöneklass som putsar skorna och klipper gräsmattan och vaxar bilen. Jag gillar det inte, men jag kan förstå det, för det är klassisk högerpolitik. Men jag kan inte förstå varför man är livrädd att bemöta arbetsgivarnas behov av utbildad arbetskraft. Det förstår inte jag. Det är ologiskt oavsett om man är höger eller vänster. Det är bara dumt. Ytterligare en fråga: Besöker arbetsmarknadsministern aldrig företag, arbetsgivare som ställer de här frågorna? Var finns den utbildade arbetskraften? Vad tänker regeringen göra? De vill anställa, men det finns ingen som motsvarar deras behov. Det finns ingen som de kan ta in . Sedan ställer man krav på arbetskraftsinvandring och sådant för att bemöta behoven, som det har kommit förslag på. Så har vi massor med folk som inte vill någonting annat än arbeta men som har fel kompetens. Arbetsmarknadsministern förnekar dem detta, som arbetsmarknadsministern förnekar arbetsgivarna att få arbetskraft och kunna utföra sina uppdrag. Som sagt: Ideologin med låglönearbetsmarknad kommer vi att slåss om. Det är politik. Det är vänster och höger, det må vara hänt. Men den här dumheten, som egentligen är fullständigt onödig, att inte tillfredsställa de arbetslösas behov av utbildning och arbetsgivarnas behov av utbildad arbetskraft är för mig en fullständig gåta. 71 Arbetsmarknadsminister (): Hur vore det om debattörerna läste utredningen? Det skulle underlätta debatten, ska jag säga. Om man gör det ser man att i den här utredningen som är 300400 sidor lång står siffrorna 10 00015 000 personer i ett stycke. Sedan står de i ett stycke till tre sidor . Det finns inget resonemang om varför man har kommit fram till att det just är 15 000 platser, inte på vilket sätt man har räknat ut att det höjer effektiviteten, utan det är bara ett tyckande. Titta gärna en gång till på s. 236 eller något i den stilen. Om arbetsmarknadspolitiska utbildningar hade svaret på den stora arbetslösheten hade vi inte haft någon arbetslöshet att tala om under den förra mandatperioden, men det var ju inte på det sättet. Läser man vidare i utredningen kommer man också att hitta vad utredningen är väldigt tydlig med, nämligen att arbetsmarknadspolitiska utbildningar ska ha en kontracyklisk dimensionering, det vill säga att när det är lågkonjunktur kan man ha arbetsmarknadsutbildningar i högre omfattning och när det är högkonjunktur i lägre omfattning. Och de ska vara så dimensionerade att när man närmar sig vändningen i konjunkturen ska man helst i förväg dra ned respektive dra på. Det innebär, och jag frågade utredaren om just detta, att den neddragning som vi nu gör förmodligen skulle ha påbörjats . Där någonstans skulle neddragningen av volymen av de arbetsmarknadspolitiska utbildningarna ha gjorts, men det vågade inte den förra regeringen. Men det är vad utredningen föreslår, därför att det låstes fast en massa personer i arbetsmarknadspolitiska utbildningar som borde ha fått ett jobb att gå till . Det är svaret på fråga. Sedan vill jag påminna om att utöver de drygt 7 000 platser som finns i arbetsmarknadspolitiska utbildningar av mer traditionellt snitt finns det 190 000 platser i jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för unga. Där lägger vi 12,6 miljarder. Det är en väsentlig förbättring just för de grupper som pekar på, nämligen de som har sett både en och annan lågkonjunktur passera revy under alla år utan att få plats eller utan att hitta en möjlighet att nå en arbetsmarknad. Diskussionen om matchning är oerhört intressant.