prot · GV09124 · 2008-06-09 00:00:00 — Då vore det väl ändå märkligt om alliansregeringen bortsåg från att företagare berörs. Det vore tjänstefel. Man har tvärtom gjort helt rätt här, eftersom man har lyssnat på näringen. Jag var med på Svenska Husdjurs stämma i . Det är ett viktigt tillfälle att lyssna in och få synpunkter. Jag är trygg i att alliansregeringen har de goda kontakterna, inte bara med LRF utan även med de organisationer som arbetar med bland annat rådgivning i fråga om våra svenska husdjur. Vi är ändå en del av EU, som tidigare talare, bland annat, har pratat om här. Då är det vår stora uppgift att se till att vi går i bräschen och naturligtvis höjer kraven även inom EU, och det tycker jag att vi gör här. Det är klokt att flytta det här en nivå, till länsstyrelser från kommuner. Det är många tidigare kommunpolitiker som är ledamöter av riksdag. De kan nog vittna om både det ena och det andra i kontakter med djurägare, vad gäller både lantbrukets husdjur och våra sällskapsdjur. Den här regeringen vill förbättra och förstärka djurskyddet. Det är någonting som är positivt. Det kan ge goda möjligheter för samhället att ingripa när det behövs, och djur ska ha samma starka skydd oavsett var i landet de finns. Allt annat vore väl ändå befängt. Att kontrollmyndigheterna minskar i antal är i linje med alliansregeringens löfte om att minska regelkrånglet och att inte ha en massa myndigheter som kanske faktiskt inte behövs. Det är bra att revidera och se över detta. Jag inbillar mig nog att det även kan bildas nya myndigheter framöver, men att en översyn görs är viktigt. Det här förslaget innebär en mindre sårbar organisation, och det är bra. Det är bra att man har sett på det, för just sårbarheten är viktig. Vad händer när strömmen är borta, när elektriciteten är borta och dieseln inte kommer fram till gården? Vad händer om det är så i över en veckas tid? Vi har en oerhört stark djurskyddslag där djurägare är skyldiga att se till att det fungerar. Djurskyddet är alltså stärkt på flera fronter. Det känner jag mig trygg i när det gäller det arbete som regeringen har visat för . Likadant är det när det gäller rättssäkerhet. Det är viktiga delar. Låt mig, herr talman, få nämna något om kommunerna. En ekomjölkbonde som heter sade så här till mig: ! Jag betalar och får inte besök eller någon inspektion mer än vart tredje eller ibland . Hur kan du påstå att detta är självfinansierande, dessa , om det nu blir 12 000? Kan du säga att det är självfinansierande? Nej, , det är det inte, utan du har även varit med och finansierat sällskapsdjuren, och så tycker inte jag att det ska vara. Vi ska vara renhåriga här. Lantbruket tar sina kostnader, och sällskapsdjuren tar sina. Det är rimligt. Detta blir bättre genom det här förslaget. Det är jag glad över. Låt mig kort kika lite grann på oppositionens motioner och reservationer. Socialdemokraterna har haft goda ambitioner vad gäller djurskyddsarbetet tidigare. Jag har sagt i kammaren att jag tycker att man har lite för bråttom. Jag tycker nog ändå att det har tagit sig, men jag tycker inte att var ett klokt beslut. Det finns en skrivning här i motionen. Det står: Myndigheten skulle också skapa opinion och fästa uppmärksamheten på behovet av att värna djur. Det visar också på de politiska skillnaderna mellan blocken, vilket jag tycker är bra. Vi anser inte att vi ska tillsätta myndigheter som bedriver kampanjer och skapar opinion. Det står jag inte bakom. Sedan står det att man nu skulle avhända sig kontrollen över djurskyddet. Det är precis tvärtom. Vi ser det som att man tidigare inte har haft kontroll. Vad är det då man har avhänt sig? Den retoriken förstår jag inte alls. Längre ned i texten handlar det om att det fysiska avståndet kommer att öka som de arbetsrelaterade kontakterna kommer att minska, att det skulle krävas mer tid och resurser för att utföra kontrollerna. Ja, om det nu har varit för få kontroller, vilket allt tyder på, vad är det då man relaterar till? Jag undrar återigen över verklighetsförankringen och verklighetskopplingen. Jag vill helt kort säga något om vad gäller avgiftsfinansieringen. Vi har naturligtvis en helt annan syn på detta. Jag skulle kunna ägna åt , men det tycker jag inte att det är värt. Jag måste bara få uttrycka att det är det parti som står allra längst ifrån mig när det gäller de här frågorna. Det är det godas bästa vän i alla lägen, men det står tyvärr allra längst ifrån verkligheten. Hur i all världen kan man vara så långt ifrån djurägarnas åsikter? Det är för mig helt fantastiskt. Låt mig ta upp exemplet med vargen. Jag vet att jag tjatar, herr talman, om vargen. Men jag tänker på att vi nu har 19 kvigor på rymmen som är uppskrämda av rovdjur, och vi har en djurskyddslag som är världens starkaste. Kan man då inte se kopplingen? Det är rovdjuren som driver en flock kvigor och kor på drift. De har sönderrivna spenar. åker ut i en mosse och kan lyfta upp djuret som dessutom kalvade i mossen. Kan man då inte se kopplingen när det gäller att det är svårt att driva ett företag, att uppfylla djurskyddslagen och se framåt och tro att människor vill bo i de här bygderna? För mig är detta fullständigt obegripligt. Det finns ett antal saker som jag skulle kunna prata länge om. Jag tänker på syn på Revingehed. Där hade djuren gått ute utan några som helst tak. De var acklimatiserade i klimatet, men detta tyckte var galet. Här finns ett antal olika skrivningar som gör att jag blir mörkrädd. Men, återigen, verkligheterna kan vara många, och det kan vara fascinerande. Jag är glad åt att det finns olika politiska partier att ansluta sig till i . De som vill kan ansluta sig till och vi andra till eller ett annat alliansparti. Ni är välkomna. Det finns också någon skrivning i motion jag ska inte citera för mycket, jag tröttar ut sällskapet om väljarna. Jag står inte här för väljarnas skull. Det måste vara en felskrivning. Det är väl för medborgarnas bästa och i det här fallet för djurens bästa, inte väljarnas bästa. För och som är nya som lantbrukare och lyder under världens strängaste djurskyddslag, troligtvis den strängaste, önskar jag att det här kommer att vara till god hjälp. Vi får alla chanser att revidera och se om vi hade rätt eller fel. Det är det bästa med att se framtiden an. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 135 (): Först vill jag hälsa jordbruksministern välkommen. Det är positivt att jordbruksministern deltar i ännu en av våra debatter. Jag vill börja med att lyfta fram det diplom som fått för sin goda djurhälsa. chefsveterinär fick i samband med världsorganisationens generalförsamling, i , ta emot ett diplom som bevis på den svenska BSE-friheten. status som BSE-fritt land, ett av tio länder i världen, kan hänvisas till ett gott djurskydd, ett förebyggande djurskyddsarbete och bra samverkan mellan näring och myndigheter. Detta diplom, ska tilläggas, har erhållits nu när djurskyddet är inhyst under domän. Några av talarna före mig har beskrivit orsaken bakom regeringens förslag att flytta över kontrollen av bland annat djurskyddet från kommunerna till . Trots en tidigare förstärkning av den kommunala tillsynen visade det sig att det ändå fanns allvarliga brister vad gäller kontrollens omfattning, kvalitet och resurser. Inventering av gårdar saknas exempelvis i många kommuner. Hälften av kommunerna hade inte nått upp till rekommenderad kontrollfrekvens som är . Det kommunala självstyret finns dessutom. Kommunerna gör sina egna prioriteringar. En del har då nedprioriterat djurskyddet så till den milda grad att endast anmälan ledde till kontroll. EU:s kritik av återkommande brister, dålig likvärdighet i den kommunala tillsynen och ökat behov av att bättre styra, samordna och följa upp kontrollen är några viktiga argument. Men det allra viktigaste argumentet är en förbättring och en förstärkning av djurskyddet. Djur ska ha samma starka skydd, oavsett var i landet de finns. Mer likvärdig kontroll gynnar såväl djuren som företagen och enskilda. Tvärvillkorskontrollerna ligger redan under . Då är det bra om allt ligger under samma tak för att undvika dubbelarbete. Vid remissförfarandet var de flesta veterinär- och djurskyddsorganisationer, branschorganisationerna och de statliga myndigheterna positiva. pekar i sina slutsatser i sitt betänkande Hållbar samhällsorganisation på att tillsynen i princip bör vara statlig. Kommunerna var däremot negativa. Vi ska vara ärliga med att säga att det finns fördelar med en tillsyn som närhet och lokalkännedom. Men fördelarna med att föra över tillsynen till länsstyrelser överväger. Inte minst en förbättrad samordning, likvärdighet och uppföljning väger mycket tungt. Samma resurser, har vi hört av föregående talare, satsas på kontroll som . Det blir dessutom en kvalitativt bättre kontroll och givetvis en mer effektiv kontroll för samma pengar. Det bör dock poängteras att regeringen har en ambition att tillvarata de fördelar som den mer lokala tillsynen innebär. Kommunala inspektörer erbjuds att flytta över till länsstyrelserna. Det kan innebära att inspektörerna helt eller delvis kan arbeta från olika platser i länen. Jourberedskapen och det är inte minst viktigt kan öka i en större organisation, vilket kan bidra till en ökad möjlighet till snabba utryckningar i akuta situationer. har god kännedom om kontrollobjekten inom länet genom sin funktion som samordnande myndighet. som är en central förvaltningsmyndighet har till uppgift att ge stöd, råd och vägledning till övriga kontrollmyndigheter. och har skapat en gemensam organisation för att förbereda ett eventuellt överförande av ansvaret för djurskyddskontrollen. Det är några punkter som man har börjat att förbereda. Bland annat ser man över möjligheterna att introducera checklistor och även använda dem i så kallade databaserade kontroller med handdator. Man ska kunna använda sig av den nya tekniken på ett smart och effektivt sätt. Det handlar också om ett gemensamt IT-hanteringssystem där uppgifter kan hämtas inför avrapportering till EU. Det kommer att minska den byråkrati som vi alla hört talas om. ökar det effektiviteten. Vi kommer att få slippa få skrivet på näsan att vi inte sköter redovisningarna som vi ska. Man ser också över hur näringens egenkontrollprogram kan utvecklas för att kunna användas i den offentliga djurskyddskontrollen. Och man undersöker hur ett system för överföring av information från branschens program till myndigheter kan utformas. Man tittar också på ett system för att genomföra kontroller efter riskbedömning. Det är det som verkligen är det smarta. Man ser vilka kontrollobjekt som är de viktiga att titta på. Ett forskningsprojekt har knutits till det här. Då djurskyddsfrågorna är prioriterade frågor, inte bara för utan för hela regeringen, är vi givetvis angelägna om att säkerställa att djurskyddskontrollen sker på ett likvärdigt, effektivt och gott sätt. Vi värdesätter också att ett datum har fastställts för en återrapportering till regeringen om hur den nya kontrollorganisationen har fallit ut. Vår bedömning är att den nya organisationen kommer att möta dessa krav, varför jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 136 (): Den gångna helgen gav möjlighet att njuta av solen och värmen. Man vet inte hur länge det varar. Men en del av oss konstaterade innan debatten började att vi nog önskar lite regn i alla fall. Helgen gav också tid för reflexion inför den här debatten. Jag hann läsa ifatt en del av de tidningar som jag har samlat på mig men framför allt läsa en bok om en gammal odalman född och död . Han skrev texten till boken , en mycket intressant läsning. Där kan man läsa hur livet för djuren på en gård tedde sig, att man fick arbeta oerhört hårt för att få foder till djuren och att det var status att kunna släppa ut sina kor sent ni hörde rätt långt in . Kunde man det hade man tillgång till vinterfoder och god djurstatus. Djuren hade sluppit leva på löv från de träd som stod i slåtterängarna. skriver att man hade en konstig tro att många träd i betena skulle ge bättre gräs, men det var ju fel, konstaterar han lakoniskt. Det kan få en att reflektera över en annan debatt vi har haft här i kammaren om 50 träd och så. Han beskriver vidare hur han var med och startade föreningsrörelsen: först mejeriet, sedan slakteriet och så naturligtvis RLF. Hans beskrivning av hur djuren hade det visar att det fanns mycket övrigt att önska, sett med dagens ögon, men jag fick ändå en känsla, när jag läste det, av att de som då jobbade med djuren verkligen värnade om dem efter bästa förmåga, därför att djuren var förutsättningen för deras överlevnad. har utbildning och kompetensutveckling, som vi så vackert kallar det, gett en helt annan grund för djurhållare att stå på, och vi kan med rätta ställa andra krav, därför att kunskapen har kommit mycket längre. har drivit djurskyddsfrågan starkt. Djuren och djurens väl har debatterats i den här kammaren och kommer att debatteras framöver. Det betänkande vi har att ta ställning till kom till därför att det visar sig att det finns brister i djurskyddet vad gäller likvärdighet över landet och i uppföljningen. EU har påtalat detta och konstaterat att det måste vara svårt, om inte omöjligt, att få över 300 myndigheter att göra en likvärdig bedömning och att gå i takt. Jag kan utifrån erfarenheter från hemmalänet naturligtvis se att det finns kommuner som gör bedömningen väldigt olika. Det är lite knepigt när man talar med en näringsidkare på den ena sidan staketet som får betala x kronor och med näringsidkaren på den andra sidan staketet som får betala y kronor och vars inspektör gör en helt annan bedömning än den andra. Det förslag som föreligger är utifrån detta en logisk följd. Regering och riksdag vi kan kalla det staten behöver koppla ett tydligare grepp om de här frågorna, och det kan vi nu göra. Utifrån detta kan jag inte förstå det Socialdemokraterna skrivit i sin motion: Genom regeringens proposition 2007/08:63 Djurskyddskontroll m.m. i statlig regi avhänder man sig nu också kontrollen över djurskyddet. Enligt min mening är det precis tvärtom. Det är nu vi tydligt kan tala om kontroll, än tydligare därför att vi också har fullständigt mandat över struktur, organisation och ekonomi. Kommunalt självstyre ska finnas, men det har också omöjliggjort en del tidigare. Det är av stor vikt att den enskilde näringsidkaren och djurhållaren kan känna sig trygg i att det är samma regler som gäller och samma bedömningar som görs oavsett om verksamheten bedrivs i , eller . Det har framförts kritik om att det nu blir längre avstånd mellan myndigheten, inspektören, och det objekt som ska tillses. Ja, så lär det ju bli. Men det är upp till länsstyrelserna att organisera verksamheten på ett sätt så att den lokala kännedomen fortfarande finns kvar, och det kan man göra. Man kan till och med ta lärdom av en organisation som sedan dagar har fått ett nytt namn, LRF. Jag är oerhört imponerad av deras länsombudsmän som kan varenda lantbrukare i länet. Det borde också kunna lära sig. Regeringen skriver också att man är beredd att se över om det ska vara möjligt att låta länsstyrelserna lägga ut uppdrag till kommunerna för att sköta tillsynen. Jag tror att det kan vara en möjlighet, men precis som skrivs behöver det utredas ytterligare. Jag vill i detta sammanhang hänvisa, precis som två av de föregående talarna, till och vad som sagts i det betänkandet om vikten av att staten tar ett samlat ansvar för myndighetsutövningen. På s. 250 står det: Staten övertar ansvaret för kommunernas tillsynsuppgift. Ett förstatligande av den kommunala tillsynen måste dock föregås av en områdesvis prövning i särskild ordning, eftersom det inom några områden kan finnas särskilda skäl för ett fortsatt kommunalt huvudmannaskap. Jag håller fullständigt med , och vårt parti står bakom den, som ni vet. Det ska ske en prövning i varje fall, och det har gjorts. Det vi nu är på väg att göra är alltså ett led i det arbete som har plockat fram. Jag vet också av erfarenhet från den kommunala arenan att det finns många kommuner som sköter sig alldeles exemplariskt, men det hjälper inte när praxis inte är likarådande överallt. Att länsstyrelserna också har tillsyn över foder och livsmedelstillsyn i primärproduktionen gör det ännu mer angeläget att sammanföra till en tillsyn. Det är viktigt att se att länsstyrelserna på detta sätt också slipper ett led i processen den har vi fått beskriven tidigare där man kan frigöra resurser och på ett effektivare sätt bedriva tillsyn. Det kommer att bli möjligt för länsstyrelserna att ha specialister på olika typer av näringsidkares verksamhet som handlar om djur. Jag kan se den djurskyddsinspektör framför mig som har 33 procents uppdrag i sin tjänst som innehåller allt möjligt annat, och så ska han hantera detta också. Att nu kunna få specialistkunskap och få hela tjänster som jobbar över ett större geografiskt område, det är kvalitetshöjning med samma ekonomi. Då kommer vi till den punkt i dagens betänkande som handlar om utgifterna och avgifterna. Vem ska betala? Alliansregeringen har sagt att svenskt jordbruk ska kunna konkurrera på lika villkor med övriga och världens lantbruk. Ett led i det är att ta bort avgiften för tillsynen, men med ett viktigt undantag. Den som inte sköter sig och behöver ytterligare tillsyn ska naturligtvis få betala sin del av kakan. Men den som gör vad han ska ska naturligtvis inte behöva stå för kostnaden. Den ska vi stå för, och jag tycker att tydligt har talat om att det är då vi också får rim och reson i hur vi hanterar vår kontroll. Det har framförts att detta skulle gynna näringen på ett sätt som inte är acceptabelt, men utifrån vad jag har sagt tidigare finner vi kristdemokrater att det är ytterst angeläget att våra näringsidkare har en avgiftsfri tillsyn. De ska kunna bedriva en säker och trygg verksamhet med kompetens hos dem som kommer för att tillse att de gör det på rätt sätt. De ska också veta att det i den gruppen finns tillräcklig kunskap för att göra det på ett adekvat sätt. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 137 Jordbruksminister (): Djurskyddet är något som ligger oss alla jag vill betona alla varmt om hjärtat. I är djurskydd en viktig fråga. Väldigt många människor brinner för ett gott djurskydd, och det finns få saker som upprör människor som när djur far illa. Därför har vi också en väldigt stark lagstiftning i , som ska se till att djur behandlas väl. Men endast en lagstiftning räcker inte. Någon måste också se till att lagstiftningen följs. finns det flera instanser i vårt samhälle som ska se till att djurskyddslagen efterlevs. Kommunerna ansvarar för det vi kan kalla den operativa kontrollen av att djurskyddslagstiftningen efterlevs. ansvarar för beslut om bland annat omhändertagande av djur och djurförbud men också förprövning av djurstall. är central förvaltningsmyndighet och har till uppgift att ge stöd, råd och vägledning till övriga kontrollmyndigheter. meddelar också föreskrifter. Dessutom har vi polisen, som har ansvar för att, när så behövs, omhänderta djur. Kontrollen av djurskyddet måste fungera, och den måste fungera över hela landet. Som jag ser det ska alla djur ha lika stor rätt till ett starkt djurskydd. Tyvärr finns det brister i djurskyddskontrollen. har inte alla djur i praktiken samma skydd i vårt land. Det beror främst på att alla kommuner inte klarar av kontrollerna. I sammanhanget vill jag verkligen poängtera att många kommuner sköter sig alldeles utmärkt, men tyvärr är det, enligt min mening, alldeles för många kommuner som tvingas redovisa alltför stora brister i detta avseende. kom en rapport från om kontrollen. Kontrollen visade på brister i bland annat omfattning och kvalitet. Rapporten visade att många kommuner saknade en inventering av kontrollobjekten i kommunerna. Vissa kommuner saknade helt bedömningar av behov av kontroll eller planer för hur kontrollen skulle genomföras. Somliga kommuner bedrev kontroll endast efter anmälan. Man redovisade också brister i kunskaperna i juridiskt hänseende och vad beträffade handläggningsrutiner. drog utifrån detta slutsatsen att kontrollen inte uppfyller de krav på enhetlighet och rättssäkerhet som man rimligen kan ställa på en kontrollmyndighet. Därtill har fått kritik av EU, som redan påtalats i debatten, för att har svårt att garantera att beträffande kontroll efterlevs. Kraven på kontrollen har ökat sedan vi i EU införde gemensamma bestämmelser om hur kontrollen ska bedrivas. Bland annat ställs högre krav på uppföljning och samordning än vad vi klarar av i . Regeringen har därför lagt fram förslaget till , alltså förslaget att flytta djurskyddskontrollen från kommunerna till länsstyrelserna. Huvudorsaken är att vi ska få ett djurskydd som är likvärdigt över hela landet, där alla djur har rätt till samma starka skydd, men också en kontroll över att skyddet för djuren bedrivs på ett likartat sätt i hela landet. Vidare vill vi att också djurägarna ska behandlas lika, oavsett var i landet de bor. Dessutom kan man konstatera att kontrollorganisationen i och med flytten blir mindre sårbar. Semestrar, personalomsättning och sjukdom går att lösa och klara av på ett annat sätt i en något större organisation än vad som är möjligt i en organisation som kanske endast består av en tredjedels person. Det kommer vid varje kontrollmyndighet alltså att finnas flera personer som arbetar med djurskyddsfrågor, vilket innebär att man i en något större organisation också kan specialisera sig på ett annat sätt än vad som är möjligt om man är ensam. är i genomsnitt en tvåtredjedels tjänst per kommun tilldelad för djurskyddsarbete. Detta arbete fördelas i genomsnitt på två olika personer i dessa kommuner, vilket således innebär att en genomsnittlig djurskyddsinspektör lägger ned en tredjedel av sin arbetstid på djurskyddsarbete. Genom att djurskyddsinspektören kan ägna hela sin arbetstid åt just djurskyddet är det min uppfattning att inspektören blir bättre på sitt jobb. Hon har lättare att kunna fortbilda sig och kompetensutvecklas. Dessutom får hon arbetskamrater som, som sagt, kan täcka upp för semester eller när barnen är sjuka. Jag kan givetvis inte lova att alla problem som vi har med kontrollen automatiskt löses i och med flytten. Men vi lägger fram förslaget för att min och regeringens sammanvägda bedömning är att en flytt av djurskyddskontrollen till länsstyrelserna kommer att leda till en mer likvärdig kontroll, en kontroll som är mer förutsägbar och rättssäker för den enskilde, och framför allt en kontroll där alla djur har samma rätt till ett gott djurskydd, oavsett var i landet de finns. 138 i (s) replik: När man lyssnar på de argument som förs fram av den borgerliga majoriteten andas de en viss misstro mot kommunerna och kommunpolitikernas förmåga att hantera olika bekymmer och verksamheter. Det tycker jag är ganska intressant. Man kan undra om ministern tycker att kompetensen på detta område är större hos länsstyrelserna än hos kommunerna och om det inte hade gått att lösa frågan på något annat sätt än genom att flytta över, eller som ni säger flytta upp, ansvaret till länsstyrelserna. Antalet djurförbud har ökat , läste jag . Anledningen till det är inte att folk behandlar sina djur sämre än tidigare utan att tillsynsmyndigheten fungerar bra; det säger till och med . Frågan är varför man ska ändra på ett vinnande koncept. Om det nu fungerar bättre än kanske man i stället skulle jobba vidare på de bra modeller som vuxit fram mellan olika kommuner i samverkan. När det gäller avstånden talas det om att man ska behålla lokalkännedomen om de olika bestånden. ska inspektörerna nu få arbetskamrater fastän de kanske kommer att placeras på olika platser i länet just för att behålla lokalkunskapen. En del län sträcker sig , från gräns till gräns, och min fråga är: Hur ska organisationen egentligen se ut för att man ska kunna behålla kunskapen om de lokala djurbestånden? 139 Jordbruksminister () replik: