prot · GV0951 · 2008-01-15 00:00:00 — , varför kan andra stater äga våra företag? Varför kan inte svenska staten vara delägare? 19 Statsrådet (): Under förra mandatperioden redovisade den borgerliga oppositionen sina avsikter att förbättra svensk ekonomis strukturella, och andra, förutsättningar att växa. I detta ingick att tillmötesgå krav som hade riktats mot från olika internationella och nationella bedömare. Jag tänker på sådana som , , IMF och andra som har pekat på att svensk ekonomis dynamik hämmas av att staten är den största företagsägaren i . Vi hade en öppen diskussion om detta. Vi formulerade vilka bolag vi hade för avsikt att minska statens ägande i och gick till val på det. Vi har lagt fram en proposition som har godkänts av riksdag. Vi har byggt upp en organisation. Det har varit bekymmer; det har vi diskuterat. var ett hårt slag för de inblandade, inte minst för mig, självklart. Men jag konstaterar ändå, , att själva processen inte har fördröjts eller förändrats av detta. Alla de som antingen har blivit erbjudna ett nytt och mer attraktivt arbete det är sådant som händer på en arbetsmarknad, eller har lämnat av andra skäl har ersatts av minst lika kompetenta personer. Det är en process. har kritiserat den mycket, man kan säga framgångsrikt. Det är självklart medialt intressant att granska en sådan här sak. Men sist och slutligen är det viktiga vad det blev när försäljningarna var genomförda. De är ännu inte genomförda, . Kom tillbaka och diskutera när de är genomförda om det var bra för folkhushållet! Var det ett bra pris vi fick ut? Var det affärsmässigt? Var det rätt ägare? Är detta bra för bolaget? Är det bra för det svenska folkhushållet? De frågorna kan inte besvaras förrän transaktionen är genomförd. Vi gör nu ett mycket noggrant förberedelsearbete för att se till att vi når det bästa möjliga resultatet. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2007/08:265 om utförsäljningen av 20 Statsrådet (): har frågat mig om jag har några skäl för att vänta med försäljningen av . Svaret är kort: Nej, inte . Jag vill dock passa på att förklara vissa av de samband använder i sin interpellation. Det är helt rätt att de fastigheter som äger värderades till ca vid utgången av . Jag kan tillägga att vid utgången av tredje kvartalet 2007 värderades fastigheterna till ca 43 miljarder. Ett börsnoterat fastighetsbolag värderas med hänsyn tagen till de skulder bolaget har. Det är det egna kapitalets värde och framtidsutsikterna för det specifika bolaget som avspeglar sig i börsvärdet. gör misstaget att blanda ihop ett bolags börsvärde med värdet på de fastigheter som ägs av ett bolag. Med tanke på att varit ansvarig för statens förvaltning av är jag lite förvånad över detta missförstånd. Som jag har sagt ett flertal gånger här i kammaren finns ingen fastställd tidsplan för de försäljningar av statligt ägda bolag som vi kommer att genomföra. Ett förberedelsearbete pågår, och jag ser inga skäl att nu avbryta detta. 21 (): Den förra interpellationsdebatten gav inte svar på de centrala frågorna om hur kan hantera statligt ägande så olika om det är svenska staten som äger eller om det är andra länders statliga organ som äger. Då hade jag ändå hoppats att man när vi kommer till en interpellationsdebatt om fastighetsbolaget skulle kunna känna av en viss oro hos statsrådet. Det är trots allt så att vi är i en situation av turbulens på de finansiella marknaderna. Roten till detta finns i den amerikanska subprime-krisen. Den har spridit sig till de europeiska finansiella marknaderna. Det märks i form av fallande börser. Vi har också haft en fallande Stockholmsbörs . Bara det här bör ju få ett ansvarigt statsråd på utförsäljningsstråt att tänka efter en smula. Ingenting av det ser vi i svaret från . Där syns bara den här sturska inställningen att här ska säljas. Tittar man lite närmare på vad som händer på aktiemarknaden ser man att fastighetsbolagen verkar vara företag och bolag som har tagit särskilt mycket stryk , säkert påverkade av den effekt vi har fått från de finansiella marknaderna. Man har bland annat sett svårigheter för banker att finansiera lån sinsemellan. Vi har sett diskussioner om det går att finansiera stora affärer på ett effektivt sätt så länge finansoron pågår. När har fått kritik för detta hur han kan gå framåt med en försäljning av när fastighetsbolagen har minskat i värde på Stockholmsbörsen sade han i möte med riksdagsjournalisterna: Ja, men det där har ni missförstått. Det är bara de fastighetsbolag som har bostäder i sitt innehav som har gått ned så kraftigt. , som i huvudsak innehåller kommersiella fastigheter, är inte berört. Vi bad att försöka gå in bakom index och titta hur det ser ut för de fastighetsbolag som i huvudsak har kommersiella fastigheter, och vi kan presentera den rapporten. Den visar att för de fastighetsbolagen på börsen har värdet minskat . Det handlar alltså om mycket stora värdeminskningar. Det handlar om en signal till statsrådet och till hela regeringen om att här bör man vara på sin vakt. Det handlar om aktier som med stor sannolikhet är starkt påverkade av konjunkturläget. Vi är på väg in i en avmattning av konjunkturen. Sysselsättningsökningen, som var väldigt stark under vårt sista år 150 000 blev halverad 80 000. Prognoserna detta år talar om 40 000. Vi ser hur det påverkar ekonomin i övrigt. Låt oss hoppas att konjunkturen inte mattas av för starkt, men det är en signal till den som säljer att det inte verkar vara rätt läge. kommer nästa finurlighet från statsrådet: Om man räknar fastigheterna för sig så kan man sälja. Är det nu plötsligt så att alltså ska styckas? Ett framgångsrikt fastighetsbolag, som har fått topplaceringar när det gäller service till dem som har hyrt hos och som har ett helt integrerat koncept med fastigheter, service och bra villkor för hyresgäster, ska styckas ut och säljas fastighet för fastighet. I så fall är det ett sensationellt uttalande. När fastighetsbolagen rasar på börsen för dem som har kommersiella fastigheter tycker jag att det är en enkel och högst ansvarsfull sak för statsrådet att säga till : Vi lägger utförsäljningen av på is och väntar tills konjunkturläget är sådant att man återigen värderar fastighetsbolagen på ett sätt som gör att skattebetalarna kan få ut de pengar som ligger i bolaget. 22 HANS (): ställer i sin interpellation frågan om statsrådet har några skäl för att vänta med försäljningen av . Jag tycker att det är glädjande att här till kammaren ger ett väldigt tydligt och klart svar, fru talman: , inte . Jag tycker att det är bra. Jag tycker också att det är bra att man kanske i den här debatten och också i en del av de tidigare inläggen drar sig till minnes varför regeringen har valt den här politiken och just pekat ut sex helt eller delvis statligt ägda företag. Man säger att staten inte bör vara ägare till företag som finns på en konkurrensutsatt marknad. Å ena sidan har staten genom regering och riksdag uppgiften att lagstifta och sätta upp spelreglerna. Å andra sidan är vi en del av en koncern som har företag som opererar på denna fria marknad. Är det någon marknad som jag ändå tycker utmärks av att vi har många olika aktörer så är det just fastighetsmarknaden, och därför tycker jag att det är ett särskilt väl valt objekt för staten att sälja ut, nämligen ett helägt statligt fastighetsbolag. Sedan tycker jag att det kloka och finurliga i statsrådet svar är att han säger att det inte finns någon fixerad tidtabell, utan detta görs när det blir läge för det. Jag tycker att det är ett alldeles utmärkt svar som statsrådet har avgett, nämligen Nej, inte . Jag skulle dessutom kunna ge ett tips till regeringen och om att det finns fler statliga fastighetsbolag som man skulle kunna titta på. När väl på ett succéfullt sätt har sålts finns till exempel Vasallen, som också opererar inom den här marknaden där man har kommersiella lokaler och där det finns flera andra aktörer som håller på med kommersiella lokaler dessutom, skulle jag vilja säga, sannolikt mer framgångsrikt än det helstatliga Vasallen. Jag tycker att det när man lyssnar på argument gentemot regeringen och är något av den obotfärdiges bortförklaringar man får höra: Nej, vi kan inte sälja . Nej, vi borde inte ha sålt då. Nej, vi ska inte sälja . Jag tror att det är så, fru talman, försöker hitta argumenten för varför man inte ska sälja till de statliga företagen oavsett om det handlar om då, nu eller sedan. I själva verket är det inte så att ifrågasätter försäljning av , utan det gäller försäljningen som sådan. Han vill behålla de statliga företagen. Jag tycker att regeringen har en helt annan och mycket mer dynamisk syn, nämligen att man inte bör ha statliga företag på väl fungerande kommersiella marknader där staten också sätter upp spelreglerna. Det var grunden till att regeringen har valt den politik som nu på ett bra sätt genomför. 23 Statsrådet (): Jag vill börja med att dementera en uppgift från , nämligen att jag till riksdagsjournalisterna skulle ha sagt att det fanns skillnader mellan fastigheter som innehåller bostäder och fastigheter som innehåller kommersiella lokaler. Det är fel. Det jag sade var att det är skillnad på börsnoterade fastighetsaktier och kommersiella fastigheter. Det är mycket enkelt. har ju redan tittat på aktiekurserna, men han kan också göra sig besväret att gå ut och titta på värdet på kommersiella fastigheter. är inte börsnoterat. Det är självklart en möjlighet som vi överväger att börsnotera . Hela resonemang bygger på att vi först ska ha börsnoterat . Det är där som jag är häpen över att en tidigare näringsminister och, tror jag, skatteminister visar på en sådan smal uppfattning om den här typen av problematik, nämligen att utgå från att det är en börsnotering som är utgångspunkt. Det finns med. Vi har fått bemyndigande att minska statens ägande i de här bolagen, och vi undersöker på vilket sätt detta kan ske för bästa möjliga värde för skattebetalarna och för bästa möjliga utvecklingspotential för de här fina bolagen. Vad det handlar om är naturligtvis att vi också tittar på ägarna. Vad har de för planer? Hur ser de på det här? Vilken metod ska användas? Ska det vara en börsintroduktion eller ska det vara en försäljning av aktier direkt till någon annan eller ett konsortium av tänkbara långsiktiga ägare pensionsfonder, försäkringsbolag, fastighetsbolag eller vad det nu kan vara. Där måste jag, , be dig att mer titta på verkligheten än på den bakgrund som redovisas i interpellationen och i inlägget här. Det som enligt är ideologiskt för mig är när han själv gör samma sak pragmatiskt. Jag tycker nog att ska tänka igenom detta. Det finns, precis som var inne på, ett antal goda skäl för att staten inte ska vara den största företagsägaren i ett välfärdsland. Välfärden växer inte ur statligt ägande. Vi tror att det är bättre att dessa företag får privata ägare som har bättre möjligheter än staten att utveckla dem och se till att de också kan få nytt kapital om så behövs. Jag tror inte att tycker att vi ska ta pengar från sådant som annars skulle gå till äldrevård eller sjukvård, eller vad det nu kan vara, och satsa på att köpa ytterligare vodkaproduktion. När ni hade makten under den förra mandatperioden försvann 18 000 platser i äldreboendet i . investerade ni 1,5 miljarder för att köpa romproduktion på . Är det en ansvarsfull politik, ? Vin & Sprit fick den högsta utdelningen till staten någonsin . Låt oss säga att företaget skulle vara värt vi tar ett lågt värde 40 miljarder. Om vi då jämför räntan på statsskulden med de 723 miljonerna, som alltså var den högsta utdelningen någonsin till staten, förlorar vi enbart på driften över ½ miljard genom att fortsätta att vara den största statliga vodkaproducenten i världen. , gå hem och tänk över detta! De pengar som finns bundna i dessa bolag vill vi få loss i stället för att ha dem bundna i produktion av vodka och uthyrning av kontorsfastigheter, till att kunna satsa på välfärdsinvesteringar, det vill säga sådant som inga andra av de aktörer som vill köpa dessa bolag är beredda att göra. Det är en ansvarsfull långsiktig välfärdspolitik, . 24 (): Statsrådet argumentation havererar alltmer. Vi har haft en ordentlig diskussion om de ekonomiska förutsättningarna. Det råder ingen tvekan om att de statliga bolagen varit mycket goda maskiner när det gällt att leverera utdelning till statskassan. Bara handlar det om 1617 miljarder. Detta kan jämföras med vad det skulle ge om man sålde dem och betalade av på statsskulden. Det visar på en förskräckande dålig kalkyl. Den diskussionen har vi alltså klarat; det är inte av ekonomiska skäl man kan sälja. Det andra har varit det starka ideologiska skälet, alltså att staten icke ska vara ägare. Därför återkommer jag till frågan, , och jag ber dig lyssna: Varför är det okej att andra stater kan lägga bud på de del- eller helstatliga bolagen medan det av principiella och ideologiska skäl är omöjligt för den svenska staten att vara delägare? Vad händer om , , den norska oljefonden eller någon annan statlig eller delstatlig aktör lägger bud på fastighetsinnehavet i ? säger att det ska gå till privata ägare. Kommer du att säga nej om en statlig aktör lägger det högsta budet? Det är så en modern marknadsekonomi ser ut . Vi har en ackumulering av kapital från stater. Det handlar om rika oljestater som , och . Stora bolag på den europeiska kontinenten är delägda av stater, och de kommer att vara aktörer kring , Sonera och andra av våra företag. Varför kan den svenska staten icke äga när du verkar vara beredd att sälja till andra stater som därmed skulle bli ägare eller delägare? Sedan har vi det som ekonomer ibland kallar för voodooekonomi, det vill säga att värdet på fastigheter inte skulle ha något som helst samband med värdet av ett fastighetsbolag på börsen. Jag ser att ögonbryn åker upp. Hur skulle det gå till? Hur skulle det se ut på lång sikt om börsvärdet av ett fastighetsbolag bara är en mängd förväntningar och hokuspokus men inte har något att göra med nuvärdet av en fastighet som rimligtvis är värdet av de framtida hyresintäkter man kan få genom att hyra ut fastigheten? Självklart finns det sambandet. Om den första försvarslinjen var att det bara är bostadsbolagen som fallit, inte de som har kommersiella fastigheter, är den nu raserad. Bolagen med kommersiella fastigheter har fallit . Det borde innebära att värdet på rasat ordentligt. Då ska tydligen fastigheterna i stället säljas ut styckevis. Man ska alltså strunta i det värde som finns i det bolag som vuxit och utvecklats starkt vad gäller service och marknadsvärde och som ligger i topp i kundundersökningar. Man ska tydligen sälja enskilda fastigheter. Vad tror händer med när det budskapet rullar ut från ? Vad händer med kompetensen, med nyckelpersoner, med utvecklingen av bolaget? Det är ett fint och viktigt bolag, och naturligtvis kan även staten vara ägare av fastigheter. Det är en klassisk långsiktig placering för medborgarna att ha de gemensamma tillgångarna i fastigheter. Återigen: Varför kan andra stater vara ägare men inte den svenska staten? Varför sälja när värdet på fastighetsbolagen rasar? Det handlar om 810 miljarder i förlust för skattebetalarna. Och varför stycka och sälja fastighet för fastighet, som statsrådet antyder? 25 HANS (): sade i sitt förra inlägg att ögonbrynen åkte upp på undertecknad när han tog upp ett av sina argument. Det var inte ögonbrynen, fru talman, utan mungiporna. Det som avslöjade var just det som är den grundläggande frågan, nämligen att Socialdemokraterna inte vill sälja statliga företag. Tvärtom får vi, genom den argumentering som har, intrycket att vi borde expandera. Det är inte så att vi har för många statliga företag, utan är de för få. Kanske borde vi till och med förvärva snarare än sälja företag. När man lyssnar på i replikväxlingen med känner man sig lite grann som i när han diskuterar köpet av sockerdricka med sin far. När han har pengar får han inte köpa sockerdricka, och när han får köpa sockerdricka har han inga pengar. Min fråga, baserad på den replikväxling som varit här, är: När tycker att det är ett bra tillfälle att sälja statliga företag såsom och exempelvis mitt lilla ödmjuka tips till regeringen och ? När borde det vara rätt? Vi förstår att det inte är rätt att sälja , och av replikväxlingen förstår vi att det inte heller är rätt sedan. Då måste svaret på frågan om man vill sälja vara att det borde ha gjorts tidigare. Men av vem då, fru talman? 26 (): Jag ska inte svara för del, men jag tror att svaret på fråga är enkelt. Man ska sälja respektive köpa statliga företag när det finns skäl att göra det. Man ska ha det som en del av en långsiktig politik, inte bara som en del av en ideologisk övertygelse. Att man säljer av ideologisk övertygelse innebär att det hela är ganska dåligt förankrat hos svenska folket. Folk uppger rätt ofta att de är emot den typen av utförsäljningar. Det har, åtminstone så här långt, också visat sig vara riktigt. Jag begärde ordet eftersom jag tyckte att argumentation beträffande fastighetsbolagen var något underlig. Om det är någon sanning som är tydlig så är det den att just fastighetsbolagens värde och fastigheternas värde brukar följas åt rätt så bra. Det är ett faktum som alla med minsta inblick i fastighetsvärlden kunnat konstatera. Visst, vi har sett att aktiekurserna börjat sjunka. Förhoppningsvis blir den inte särskilt långvarig eller djup, men allt faller ändå inte på plats. Vi har haft fler exempel på detta. Vi hade fastighetsbubblan och IT-bubblan, som minst sagt var ett sätt att skjuta upp värdena på någonting som inte fanns. Av den anledningen bör man fundera över vad det är för konstigt resonemang som regeringen har i just den här frågan. Jag kan heller inte låta bli att kommentera något annat. säger här i kammaren att det inte finns någon fastställd tidsplan för försäljning av de statligt ägda bolagen. Ändå stod i den tidigare interpellationsdebatten och hävdade med emfas att någon tidsplan inte hade blivit ruckad. Hur kan en tidsplan som inte finns vare sig ruckas framåt eller bakåt? Det är för mig en fullständig gåta som jag gärna vill ha svar på. Den tidsplanen redovisas tydligen inte för någon annan än för själv och hans kansli. Det vore väldigt intressant att få veta hur man tänker i samband med detta. Den finns inte, men ändå har den inte ruckats. Det resonemanget går i varje fall i mina öron inte ihop. 27 (): Inte heller jag hade egentligen tänkt anmäla mig till debatten. Men även jag har frågor där jag anser att inte är riktigt tydlig i sina svar. Det finns ingen fastställd tidsplan för försäljningen av bolagen, säger . I budgeten för staten har regeringen räknat in årliga inkomster av just försäljningen. Det måste innebära att man har någon form av tidsplan eftersom man beräknar att få in inkomster av försäljningen. En budget är . Därför borde det rimligtvis också finnas en årlig tidsplan. Min första fråga är: Finns det en tidsplan, eller finns det inte en tidsplan? Statsrådet har tidigare här nämnt äldreboende och så vidare. Jag kan förstå det, eftersom han också är kommunminister. I den här hanteringen handlar det om finansmarknadsfrågor. Det gäller bland annat de statliga bolagen. Här öppnar upp för försäljning av även Vasallen. Min andra fråga blir då: Är det någonting som statsrådet också har planer på, det vill säga att utöka bolagen till sju, åtta eller nio? , och även har varit uppe till diskussion. Är det de bolagen som också refererar till här om statligt ägda bolag, eller gäller det bara de specifika bolagen? Finns det en tidsplan? Budgeten för staten har visat att det i varje fall finns pengar beräknade som inkomster. 28 Statsrådet (): Låt mig börja med och frågor. Det finns ingen tidsplan för försäljningar. Däremot finns det en tidsplan för analysfasen och hur analysen ska gå till, och den har vi följt. När det gäller det budgetmässiga antagandet att under den här mandatperioden sälja för ca 200 miljarder har vi lagt ut det med ca 50 miljarder . kan fundera på de 15 miljarder som den socialdemokratiska regeringen lade ut för den plan man hade att sälja statliga bolag. Jag tror att vår plan är mer realistisk än vad den socialdemokratiska var mot bakgrund av de problem och samarbetspartner man hade och som såvitt jag vet lade krokben för några försök som den regeringen gjorde att sälja olika bolag. Vad gör vi om den norska oljefonden lägger ett bud? Jag tycker att ska titta på den norska oljefondens regler. Vi uppfattar det på ungefär samma sätt som om en AP-fond skulle lägga ett bud. Vi kan inte hindra någon att lägga ett bud. Men vi kommer att granska olika tänkbara ägares planer, förväntningar och tankar om framtiden för dessa bolag. På samma sätt granskar vi alla de parametrar som vi ska granska och som grundlagen kräver. Vi ska göra konsekvensanalyser. De konsekvensanalyserna görs nu väldigt noggrant innan transaktionerna kommer att genomföras. Det är till skillnad mot vad den förra regeringen gjorde. Den hade uppenbarligen inte särskilt många tankar på konsekvensanalyser när man begärde sina bemyndiganden och gjorde sina transaktioner. Låt mig komma tillbaka till diskussion om när man ska sälja. Det räcker med att titta på det enskilda bolaget och den enskilda debattören, och . skulle vi inte sälja, eftersom värdet då var på väg uppåt. ska vi inte sälja, eftersom värdet är på väg nedåt. Det är väldigt svårt. Om man vaknar upp och söker efter argument att inte göra det man själv tidigare gjorde har man ett visst bekymmer i detta. Vi har begärt och fått bemyndigande att minska statens ägande i sex fina bolag. De är värda väldigt mycket. Vi analyserar detta väldigt noggrant. En av de saker som självklart analyseras mycket noggrant är om det är rätt tidpunkt att sälja. Jag kan försäkra , mot bakgrund av hans fråga om , att det kanske är den viktigaste frågan. Den kommer vi att ta ställning till innan vi genomför en transaktion. Men det finns däremot ingen anledning att nu avbryta just den analysfas vi är inne i. Det gäller också de övriga bolagen. Vi genomför konsekvensanalyserna och tittar på olika tänkbara köpare. Vi går igenom detta väldigt noggrant för att sedan göra en samlad bedömning. Därefter överlämnar vi förslaget till transaktion till rådet som sedan ska komma med en second opinion. Är detta det mest affärsmässiga och det bästa för det svenska folkhushållet? Är det rätt tidpunkt? Det är en omfattande process. Den går enligt planerna och fungerar. Det har bytts ut personer. Men det har kommit in nya personer som är minst lika kompetenta som de som har lämnat. behöver i den delen inte känna sig orolig. Han kommer att få utvärdera vad vi har gjort när transaktionerna är genomförda. Då finns det något att utvärdera. Visst kan man utvärdera förberedelseprocessen. Den har varit behäftad med bekymmer av och av andra saker. Men det är själva transaktionen som kommer att utvärderas. Då kommer att kunna bedöma om den var genomförd på ett bra sätt. 29 (): Min uppmaning till statsrådet är att det nu handlar om ett läge där statsrådet inte bör genomföra transaktionen. Det är ett väldigt dystert budskap från regeringen om man säger att man är så fastlåst vid utförsäljningen av att det bara kan utvärderas efter en transaktion. Utvecklingen för fastighetsbolagen är nu så pass dramatisk som den är. Det är en minskning generellt på fastighetsindex på och en minskning på för de bolag som har kommersiella fastigheter enligt . Det är väl ett budskap som räcker för regeringen för att säga: Den här transaktionen bör inte genomföras. Utvärderingen innan transaktionen visar att detta icke är rimligt att göra. Det är sannolikt att värdena är starkt kopplade till konjunkturutvecklingen. Vi ser den avmattning som sker i hela världen och också i . Det gäller inte minst avmattningen på arbetsmarknaden som är så remarkabel i . Vi har gått från 150 000 i sysselsättningsutveckling vårt sista år till kanske 40 000 . Det är läge att säga: Vänta med denna transaktion.