prot · GV09112 · 2008-05-15 00:00:00 — Det seriösa är att gå igenom vad det möjligen har för konsekvenser och återkomma med det som utgångspunkt. Men jag tycker inte vi ska sprida oro i svenskt samhälle med att säga att hela den svenska kollektivavtalsmodellen nu kommer att ramla ihop som ett korthus. Människor blir möjligen nervösa om de hör politiska ledare påstå att det är så. Jag har ingen grund för att hävda det. Lavaldomens effekter på arbetsmarknaden 81 (): Det var skönt att få komma in med en fråga. När man hör statsministern bagatellisera verkningarna av Lavaldomen på den svenska arbetsmarknaden undrar man om statsministern verkligen har förstått situationen. Det kan vara viktigt att påpeka att det är en ny situation som har uppstått och som drabbar hela den svenska arbetsmarknaden, precis som var inne på. Det handlar inte bara om byggen i . Det drabbar inte bara löntagare. Det slår hårt mot småföretagare, som tvingas sänka sina anbud och sänka sina inkomster. Det drabbar män, och det drabbar kvinnor, landsbygd och stad. Det drabbar oss . Domen i Lavalmålet har redan börjat ge effekt på svensk arbetsmarknad. När man hör statsministern prata på det där lite bagatelliserande sättet inser man att statsministern inte har förstått vad det handlar om. Statsministern har tidigare i sina svar till ledamöterna i kammaren pratat om konsekvenser som ska utredas och analyseras och så vidare. Min fråga är: Kommer regeringen att utreda dessa effekter? menar jag inte de rent legala utan effekterna på arbetsmarknaden. Om han inte tänker göra det blir frågan: På vilka grunder kommer man att agera i den här frågan om man inte vet vad det handlar om? Statsministern vet uppenbarligen inte vad det handlar om. 82 Statsminister (): har i mycket uppretade och uppiskade ordalag beskrivit mig som totalt okunnig. Tack för det! Det är väl så här det ska se ut i i den här typen av frågestunder. Jag vill bara säga att jag inte är lika tvärsäker som och andra socialdemokrater på att vi fullt ut känner effekterna av Lavaldomen. Jag konstaterar att den inte beskrivs ha de vittgående konsekvenser som ju sätt att beskriva den ger sken av. Vi har tillsammans med arbetsmarknadens parter kommit överens om att konsekvenserna ska utredas. Vi har tillsammans gått igenom hur tidtabellen ska se ut. Vi tar detta mycket seriöst eftersom vi tycker att denna avtalsslutande modell har tjänat oss väl. Man har också ett ansvar för hur man använder ord och hur man kastar anklagelser. Det finns människor som följer den här frågestunden som ju kan ställa sig frågan: Är det så att allt det som svensk avtalsmodell är byggd på i grunden är helt hotat? Eller är det så som statsministern säger, att effekten möjligen är mer begränsad, med möjligen en påverkan som vi först vill utreda och sedan förhålla oss till? Ja, den som lyssnar får döma. Därmed var dagens frågestund med statsministern avslutad. 8 § Stärkt krisberedskap Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2007/08:FöU12 Stärkt krisberedskap (prop. 2007/08:92 och framst. 2007/08:RRS6). 84 (): Politik är det möjligas konst, är det någon som har sagt. Det tycker jag är ett fint och bra uttryck. politiska lösningar är jag som socialdemokrat väldigt mycket för, inte minst när det handlar om något så viktigt som hur vi hanterar en nationell kris. Själva inriktningen på betänkandet är att vi ska lägga ned tre myndigheter , och Styrelsen för psykologiskt försvar och inrätta en ny myndighet, en krismyndighet. Hela det konceptet tycker jag låter bra och är rätt tänkt. Då är det minst sagt synd att inte får vara med och utforma den nya myndigheten, utan den kommer regeringen att utse. Det hade varit bra om vi hade kunnat resonera ihop oss så att vi hade varit överens och skapat en stor enighet och en bred politisk majoritet för agerandet. Så blir det inte , och det är synd. hade jag en interpellationsdebatt med , den dåvarande försvarsministern, när själva utredningen kom. Han var ganska öppen, vill jag säga, för att titta mer på hur det ser ut. Han avvisade inte alls att vi skulle ha breda politiska överläggningar för att kunna bli så överens som möjligt. Men alla vet hur det gick med det. avgick ju, och den nya försvarsministern körde på och lade fram det här förslaget. Då är vi naturligtvis tvungna att komma med våra förslag. Då hamnar vi i att det blir ett antal reservationer i det här betänkandet från oss socialdemokrater, . Vi står naturligtvis bakom samtliga reservationer, men jag tänker yrka bifall bara till reservationerna 1, 3 och 9. Jag vet inte riktigt var jag ska börja med kritiken. Redan i en sådan fråga som den om var ledningen för den nya krismyndigheten ska ligga kom vi i helt olika positioner. Regeringen vill att den nya myndigheten ska ligga i . Vi menar att den verksamhet som finns i mycket väl skulle kunna kompletteras och att även ledningen skulle kunna ligga där. Men, som sagt var, vi fick aldrig möjlighet att argumentera och diskutera den här frågan. Det blev låsta positioner från början. Det beklagar jag, för en sådan här fråga borde vi ha kunnat lösa ut. Det finns så många bra argument för att det inte enbart är som duger för ledningen av den här nya myndigheten. När det handlar om räddningsskolorna ska jag fatta mig ganska kort. När jag läser talarlistan inser jag att det finns de som kan vissa av de här skolorna mycket bättre än vad jag kan, men rent generellt tycker vi att det är fel att man börjar i ordningen att lägga ned vissa skolor. Sedan har man en förhoppning att det är privata aktörer som ska ta över. Men vi vet inte om det finns några över huvud taget som är beredda att ta över den här typen av verksamheter, och vi vet inte med vilken kvalitet. Det här är mycket avancerade skolor som genomför en väldigt avancerad och bra utbildning. Så det är inget som man bara kan plocka bort, tro att det ordnar sig och rycka lite på axlarna åt. Vi vet inte heller hur det drabbar kommunerna, vare sig ekonomiskt eller utbildningsmässigt. De är en av de stora köparna av utbildningar i de här räddningsskolorna. När jag ställde just den frågan till svarade han rakt ut: Det behöver nog utredas mer innan vi sätter ned foten i den frågan. Utredningen blev det inget av, vad jag vet. Det var de som trodde från början att de visste mycket bättre. Det måste jag säga. Sedan gäller det propositionen som jag hade debatt med den nuvarande försvarsministern om för någon vecka sedan. Där kom vi inte speciellt mycket närmare varandra. Det kan jag väl säga. Det är inte en proposition som är speciellt tydlig med hur det här ska fungera. Vi har sagt att vi tycker att en myndighet ska ha huvudansvaret för samordningen när det gäller till exempel IT-säkerheten. Alla kommer ihåg vad som hände i , vilka konsekvenser det hade kunnat få, men de hade en bättre framförhållning och ett bättre system för hur de skulle hantera det. har avlagt en rapport som mycket starkt kritiserar nuvarande system. Som jag läser det blir det inte så mycket tydligare och klarare när man läser propositionen om stärkt krisberedskap. Det gör en lite orolig. En del i försvarsutskottet var på ett seminarium , där en forskare uttryckte att politikerna styr med ord och efterfrågade att det skulle bli tydligare direktiv från politikernas sida mot myndigheter för att man skulle få ut den effekt man önskade. När det gäller den nya myndigheten som regeringen berör står det i sammanfattningen som är på en och en halv sida att den nya myndigheten bör ha en samordnande roll i krisberedskapsarbetet. Det står bör sex gånger i sammanfattningen om jag kommer ihåg rätt. Är det ett tydligt budskap? Är det tydliga direktiv till en myndighet om hur den ska agera och organisera sig? Jag säger det igen, även om det låter tjatigt. Jag tycker att det är synd att vi inte hade möjlighet att diskutera ihop oss om de här frågorna och komma till en bred politisk enighet om hur det nu ska hanteras. Så viktigt är det faktiskt i den här frågan. 85 (): ser, liksom de allra flesta myndigheter, organisationer och politiker, positivt på att vi nu skapar en ny myndighet för att stärka vårt samlade ansvar för att förebygga och hantera olyckor och kriser. Vi avvecklar tre viktiga och väl fungerande myndigheter , och Styrelsen för psykologiskt försvar för att skapa en ny samlad myndighet för att ge bättre förutsättningar att samordna samhällets insatser vid kriser och olyckor. Stödet från den nationella nivån till de organ på regional och lokal nivå som har det samlade ansvaret vid kriser och olyckor kommer att bli effektivare. Men tyvärr har regeringen med sitt förslag missat några mycket viktiga poänger och möjligheter att ge den nya myndigheten optimala förutsättningar. Den nya myndigheten har stora förutsättningar att bli en superviktig, ny och modern kunskaps- och informationsmyndighet, en myndighet som är hängrännan mellan stuprören. Jag menar att det är viktigt att verksledning och huvudverksamheter är samlokaliserade för att man ska få ut optimal effekt. En samlokalisering ökar möjligheterna att på alla nivåer på ett bra sätt stödja arbetet vid svåra olyckor och i krissituationer. Därför borde den nya myndigheten lokaliseras till . Ett viktigt skäl är att huvuddelen av den nya organisationen redan finns där. gör ett erkänt bra och framåtsyftande arbete såväl här i som vid kriser och katastrofer i fjärran länder. Starka regionalpolitiska skäl talar också för att regionala centrum som måste få möjlighet att utveckla arbetsmarknaden och tillväxten i regionen. Det som utvecklar en region utvecklar hela landet. Bejaka det arbete som finns i det så kallade risk- och säkerhetsbältet som håller på att bli en stark regional profil! Samverkan i denna anda finns redan mellan universiteten i och . Bildas en samlad myndighet för kriser och olyckor kan också forskningsuppdrag samordnas. I det sammanhanget är det angeläget att analysenheten i finns kvar som en viktig hörnsten i utvecklingen av risk- och säkerhetsbältet. Ett annat exempel värt att nämna i detta sammanhang är det kluster som finns i , och . Det regionala tillväxtprogrammet i har identifierats som ett medel för att utveckla ett kluster kring kris- och konflikthantering samt räddning. Det har bidragit till att länet har en bred samverkan mellan näringsliv, organisationer och universitet, forskning och utbildning i det regionala nätverk som kallas Safety and Rescue Region. Totalt ingår ett 40-tal aktörer i nätverket. Där finns bland annat och . I finns en väl fungerande verksamhet med stark förankring i krishanteringssystemet ute hos aktörerna på alla nivåer, med expertstöd inom både metodik och teknik. Samlokalisering av hela signalsystemsverksamheten är viktig för att åstadkomma den effekt som bildandet av en ny myndighet syftar till. Den nya myndigheten har en unik möjlighet att utveckla det här. Den spetskompetens som Sandös personal besitter inom områden som internationella insatser, humanitär minhantering, krishantering och kriskommunikation är av högsta klass och är mycket efterfrågad. bör ges möjlighet till utveckling också i den nya myndighetens organisation och få ett fortsatt ansvar för internationell utbildning och övning. Jag vill även ta upp förslaget om att strukturera om och lägga ned räddningsskolorna i och . Man säger inte helt klart att skolorna ska avvecklas. Men staten ska frånhända sig ansvaret, och privata intressen ska ta över. Detta är dock en alldeles för viktig och angelägen gemensam samhällsuppgift för att göra så och även ett ansvar som staten måste säkra för framtiden; det här måste finnas kvar och utvecklas med tanke på de alltmer ökade kraven på att kunna hantera kriser och katastrofer professionellt och med snabbhet. En viktig fråga i sammanhanget är hur man ska möta det stora utbildningsbehov som dessa fyra skolor tillsammans står för. Utbildningsbehovet kommer att finnas kvar och även öka. Skolorna kan fylla viktiga regionala utbildningsbehov hos kommuner, landsting/regioner, högskolor/universitet och myndigheter. Jag menar att det är svårt att förstå att skolan i inte kommer att behövas. Att återinvestera i den typen av anläggning på ett nytt ställe måste ses som näst intill uteslutet. Det vore en enorm kapitalförstöring sett till både pengar och kunnande. Räddningsskolan i har ett modernt och miljöanpassat övningsfält. Räddningstjänster och industribrandkårer från hela världen använder övningsfältet för att träna och öva på stora komplicerade insatser, såväl skadeavhjälpande operativt som på strategisk ledningsnivå. Gotsam, herr talman, är också ett exempel på ett mycket lyckat och väl fungerande samarbete mellan polisen, försvaret, , samt och kommunen på i syfte att samverka och hantera händelser som allvarliga olyckor och samhällskriser. Gotsam är nu landets enda samgruppering för olika myndigheters ledningsresurser. Den verksamheten bör permanentas eftersom den är ett bra exempel på hur man kan organisera om, från egennytta till en samverkan som ger effekter som räddar liv, lindrar lidande och skyddar egendom. Detta betänkande är mycket omfattande. Talartiden medger inte att alla viktiga frågor tas upp. Jag instämmer i de synpunkter och argument som mina kolleger i oppositionen anfört, och vi har en gemensam reservation och gemensamma yrkanden. Ytterligare ett par saker vill jag dock ta upp. Omfattande kriser, som alltid sker lokalt i någon kommun, kommer inte att kunna hanteras enbart av anställd personal. Därför är det viktigt att kommunerna inser sin krisledningsuppgift och ger stöd till invånare som organiserar sig ideellt för att de stödja de offentliga insatserna i frivilliga försvarsorganisationer och frivilliga resursgrupper eller i någon annan form. De frivilliga försvarsorganisationerna har uppgifter såväl till stöd för Försvarsmakten som till stöd för samhället i övrigt vid olika former av krishantering. Försvarsmakten har behov inom specifika specialistområden, till exempel logistik, teknikkompetens, språk och annan service som Försvarsmakten lämpligen inte bör upphandla. De organisationer som varaktigt och med kvalitet kan bidra till Försvarsmaktens verksamhet eller till samhällets krishanteringsförmåga bör även fortsättningsvis få samhällets stöd till detta. Försvarsinformation och ungdomsverksamhet är områden där de frivilliga organisationerna kan fylla en viktig funktion. Inom detta område finns både kvinnor och män representerade. Eftersom kvinnor inte finns särskilt högt representerade inom den traditionella Försvarsmakten ger frivilligorganisationerna en värdefull möjlighet för kvinnor att bidra till och delta i freds- och säkerhetsskapande verksamhet. Frivilligrörelsen är inte i tillräckligt hög grad integrerad i krishanteringsarbetet men kan spela en viktig roll i förebyggande syfte. Jag är kritisk till att det i propositionen saknas förslag om konkreta åtgärder inom detta område. Regeringen har tillsatt en utredning som ska lämna förslag om den frivilliga försvarsverksamhetens framtida inriktning och uppgifter inom försvaret och samhällets krisberedskap. Utredningen ska bland annat klarlägga vilken roll den frivilliga försvarsverksamheten ska ha och hur verksamheten ska kunna utvecklas utifrån dagens och framtidens behov, klarlägga de frivilliga försvarsorganisationernas betydelse för folkförankringen och klarlägga vilka behov som föreligger av frivillig personal inom totalförsvaret och samhällets krisberedskap. Jag anser att regeringen redan nu hade kunnat klargöra vilka riktlinjer som finns och hur man anser att behovet av utbildning, samverkan och övningar ska säkras för alla dem som är beredda att via frivilligorganisationer hjälpa till vid allvarliga kriser. Samhället får inte riskera att deras vilja och kompetens inte tas till vara. De har gjort och gör ovärderliga insatser både här hemma och i andra länder. Jag menar även att en samordnande krisfunktion på myndighetsnivå ska placeras inom den nya myndigheten. Därmed får en ansvarig krissamordnare som professionellt kan bistå och samordna berörda myndigheters krishanteringsarbete. Detta är ett kostnadseffektivt arbetssätt; både pengar och, förhoppningsvis, lidande sparas. Det är viktigt att den nya organisationen utvärderas och att kostnader och vår förmåga att hantera kriser och katastrofer analyseras. Det bör göras . Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 3 och 9. 86 (): Vi lever inte längre på en isolerad ö, utan länder i världen blir mer och mer intimt ihopkopplade med varandra. Det gäller också i allra högsta grad vår säkerhet. Det bästa exemplet på det är den globala miljöförstörelse som pågår mitt framför våra ögon. Klimat- och sårbarhetsutredningen har visat hur ett varmare klimat ökar riskerna för översvämningar, ras och skred, störningar i infrastruktur, försämrad vattenkvalitet och negativa hälsoeffekter. Därför anser vi i att det är mycket viktigt med ett förebyggande arbete och en effektiv krishantering för att man inte varje gång så att säga ska bli tagen på sängen. Det förslag som regeringen nu lägger fram om att skapa en ny myndighet för säkerhet och beredskap som hanterar ett brett spektrum, från olyckor i vardagen till allvarliga kriser i samhället, är ett naturligt steg i den utveckling av krisberedskapsarbetet som bedrivits . Trots en unik samstämmighet lyckas regeringen försitta chansen att skapa en effektiv myndighet för säkerhet och beredskap. Den utredning som ligger till grund för regeringens proposition innehåller i många stycken goda förslag. Tyvärr kan vi konstatera att den är undermåligt genomförd och att flera viktiga slutsatser saknas. Detta konstaterar också en enig försvarsberedning: En ny samlad myndighet för säkerhet och beredskap är en förutsättning för att åstadkomma en kraftfull styrning och samordning av krisberedskapen. I den modell för den nya myndigheten som ovan nämnda utredning målar upp riskerar dock att åter hamna i en ineffektiv struktur som utvecklats utifrån olika verksamheters enskilda engagemang och förmåga. En sådan samlad myndighet måste få ett betydande sektorsövergripande ansvar. Detta sägs av en enig försvarsberedning, av samtliga partier där. Det är alltså mycket anmärkningsvärt att regeringen inte överlåter till att fatta beslut om den nya myndighetens etablering. Dessa frågor har ju tidigare hanterats av , så varför denna kursändring? Det går inte att tolka detta på annat sätt än att regeringen nu ger den nya myndigheten ett svagare mandat än det vi tidigare hade. Etableringen av den nya myndigheten är en fråga just för . Det är dock positivt att en myndighet får det övergripande ansvaret för såväl säkerhet som beredskap. Det är viktigt att myndighetens arbete genomsyras av ett tvärsektoriellt syn- och arbetssätt. Vi anser att regeringen inte ger den nya myndigheten tillräckligt många och vassa verktyg för en optimal krishantering. Ansvarsprincipen att varje myndighet ska ansvara för samma uppgifter såväl i kris som i normalläge är en viktig grundprincip. De aktörer och myndigheter som normalt har ansvar för en verksamhet kommer att ansvara för verksamheten även i en tvärsektoriell kris. Att utveckla den nationella krisledningsförmågan ändrar inte betydelsen av ansvarsprincipen, efter betydelsen av områdesansvar på lokal eller regional nivå. Men det är mycket viktigt att ansvarsprincipen utvecklas till att även omfatta gemensamt beslutsfattande. Försvarsberedningen skriver också i rapporten i samverkan: Ansvarsprincipen att den som ansvarar för en fråga under normala omständigheter även ska göra det under en kris bör utvecklas så att alla aktörer även gemensamt skall bidra till att ta ansvar för helheten. För detta krävs starka strukturer som stödjer ett gemensamt synsätt på verksamheten. Därutöver krävs det sektorsövergripande strukturer och system. På så sätt skapas en helhet för att kunna hantera de allvarliga kriserna. Återigen: Samtliga partier i Försvarsberedningen tycker så här. När en kris har spritt sig till flera områden krävs förutom gemensamt beslutsfattande även samordning för att uppnå en effektiv krishantering. När en kris eller en olycka drabbar fler än ett politiskt område finns det ingen som tar ansvar för att samordna myndigheternas olika insatser. Skulle drabbas av en IT-attack finns det ingen som samordnar jag tror att det är sju myndigheter som delar på ansvaret. En enig försvarsberedning har konstaterat att en samordnande krisfunktion behövs. Trots detta motsätter sig regeringen att införa en sådan. På så sätt bakbinds alla goda intentioner med att skapa en gemensam myndighet. Vi vill att den samordnande krisfunktionen på myndighetsnivån placeras på den myndigheten. Därmed får en ansvarig krishanterare som professionellt kan bistå och samordna berörda myndigheters krishanteringsarbete. Detta är ett kostnadseffektivt arbetssätt som sparar både pengar och förhoppningsvis lidande. I propositionen råder stora oklarheter om hur ansvarsfördelningen mellan den nya myndigheten, andra myndigheter och krishantering ser ut, bland annat vad gäller ansvaret för en gemensam lägesbild vid kriser och information till samhället. Vi vill att den nya myndigheten ska få ett mycket tydligare uppdrag att initiera testverksamhet, föreslå regeringen åtgärder samt utveckla arbetsmetoder i såväl det förebyggande arbetet som krishanteringsarbetet detta för att på bästa sätt ska minska sårbarheten och kunna hantera kriser och olyckor. Erfarenheter från enskilda myndigheter, kommuner och länsstyrelser måste tas till vara och ses i ett helhetsperspektiv. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till reservationerna 1, 3 och 9. 87 (): Medborgarnas trygghet och säkerhet i samhället har blivit en allt viktigare fråga. som kraven har ökat på effektiva insatser i akuta lägen sätts fokus alltmer på att förebygga och förhindra olyckor och allvarliga störningar i samhället. Sedan tsunamikatastrofen 2004 har det pågått ett kontinuerligt utvecklingsarbete för att förbättra förmåga att bedriva effektiv krishantering. Med facit i hand var detta någonting som inte fungerade under den socialdemokratiska regeringen. krishanteringsförmåga är en fråga som den borgerliga regeringen har tagit tag i och som naturligtvis måste fungera. För att försäkra oss om att vi besitter möjligheten att både förebygga och hantera kriser, såväl små som stora, både i och i vår omvärld, behöver arbetet med krishantering ständigt förnyas och utvecklas. En betydande del i denna utveckling är ett större aktivt engagemang och ställningstagande från flera aktörer, såväl ansvariga myndigheter som enskilda organisationer och enskilda medborgare. Omfattande förändringar i samhället och i säkerhetsmiljön samt erfarenheter från stora olyckor och katastrofer av olika slag, både utomlands och här hemma, visar att fler måste involveras och ta ansvar för samhällets krisberedskap. För att samhällets samlade kraft och resurser ska komma till störst nytta och göra störst skillnad finns ett starkt behov av en tydlig samordning. Ett led i detta är den krisenhet som inrättas i . startar till exempel med ett möte med en genomgång av händelser som inträffat . Det är en rutin som den borgerliga regeringen har infört för att förbättra krishanteringen i . Alliansregeringen är tydlig och konsekvent i sin målsättning att stärka den svenska krishanteringsförmågan för att kunna bedriva ett integrerat arbete mot olyckor och kriser i ett samhälle och en omvärld i ständig förändring. Ett effektivt förebyggande och hanterande av kriser fordrar inte bara en tydlig och konsekvent fördelning av resurser och ansvar utan även en välorganiserad samordning av berörda aktörer. betänkande FöU12 behandlar det senaste ledet i regeringens aktiva arbete för att skapa en bra struktur och organisation för effektiv hantering av kriser. I takt med att hoten och riskerna i samhället förändras måste också systemen och formerna för att hantera dessa hot och risker utvecklas och förnyas. Utskottet har i sitt betänkande behandlat regeringens proposition Stärkt krisberedskap för säkerhets skull samt därtill hörande följdmotioner.