prot · GV0967 · 2008-02-19 00:00:00 — Statsrådet nämner att det är viktigt med förutsägbarhet. Jag tror inte att man på Värmlandsoperan eller någon annan länsmusik tycker att det är särskilt förutsägbart när man får besked om neddragna medel under innevarande budgetår när spelplaner och all verksamhet redan är fastlagd. Det är lite pengar, säger statsrådet. Det är möjligt att det är lätt att säga det när man sitter här, men inte när man står mitt i en verksamhet som redan är i gång och får reda på att pengar tas bort med motiveringen att pengarna i stället ska gå till barn- och ungdomskultur och till staden. har tidigare haft en dialog, säger statsrådet. Javisst, men jag reagerar mot att statsrådet tillåter att det är enbart som har den dialogen. Politiken har inte diskuterat en annan fördelning. Fördelningen mellan regioner och stat ligger ju fast och blev befäst på nytt 1996. pågår det en utredning. Vi tycker att den utredningen och den diskussionen kan få ligga till grund för en annan fördelning. Det kan ju hända något mellan olika kulturarter. Som tur är utvecklas kulturen. Det är mycket mer dans nu än 1974. Det är säkert mycket mer dans än det var 1996 också. Låt oss ta ett ansvar som politiker i stället för att säga att det är . I många andra sammanhang har den här regeringen valt bort styrelser för att direktstyra. Det är väl ett led i att plocka bort politiker från styrelser och snart också plocka bort det politiska inflytandet på en fråga som är så viktig att styra politiskt som kultur och kultur för alla. Regeringens nya mantra inte bara i den här frågan utan i många är att det är kommuner och landsting eller regioner som ska ha ett ansvar. Visst, det ligger så. Men det ansvaret är också delat i grundbeslutet . Kommuner och landsting ska nu finansiera allt från motorvägsbyggen till fördubblad kollektivtrafik och nya kulturanslag. Där tycker jag att det märks att man från regeringens sida inte sätter sig in i hur det är att vara verksam kulturpolitiker i kommuner och regioner som inte har en automatisk tillväxt. Att kämpa för kulturens anslag som det handlar om ett nytt tåg till kollektivtrafiken eller länstrafiken är naturligtvis en oerhörd kamp. Därför krävs det ett handslag mellan staten och regionerna för att vi ska kunna behålla de fina kulturinstitutionerna runt om i landet. Jag har aldrig hört någon kritik när det gäller kvaliteten mot vare sig Värmlandsoperan, eller någon annan. Handslaget och stödet från staten måste vara tydligt. Samma stund som man kan konstatera att det år sker ett slags smygreducering kan stödet vittra sönder. Det gör snabbt att institutionerna inte kan bedriva en kvalitativ verksamhet. Jag funderar på om det är meningen att det är den vägen vi ska gå. 133 Kulturminister (): Jag tror att det första som var inne på var förutsebarhet. Det kan inte vara så att det alltid ska vara samma. I så fall skulle det inte behövas någon styrelse eller någonting sådant. Man ska kunna ompröva bidragen utifrån det som har skett vid institutionerna. Det förändras givetvis. Det måste också återspeglas i bidragsgivningen. Vi har en ordning i där vi fattar beslut om budgeten . kan inte gärna börja dela ut pengar som man fortfarande inte vet vad de ska gå till om inte tycker att helt ska avlövas sitt inflytande. Det tror jag inte riktigt är meningen. Man kan möjligen tycka att det är olyckligt att det är som det är. Men det är inte en fråga som vi kan ta upp här. Jag skulle gärna se att det kanske skulle vara som man har i många kommuner. Man har debatten , och sedan gäller budgeten . Det skulle kanske vara mycket enklare. Det kan vi kanske återkomma till. Enbart det säger att det är någonting bisarrt i alltihop när kulturpolitik ska vara allenarådande och styrande nu , . Det har hänt väldigt mycket . Men det har inte hänt tillräckligt mycket på kulturområdet. Mycket är bra och har fungerat bra. Men ser i mångt och mycket annorlunda ut. Därför har vi också . Den kommer bland annat att se över hur staten och regionerna ska samspela. Alla är medvetna om att det system som finns haltar på väldigt många olika sätt. Det är heller inte orimligt att man gör omfördelningar utifrån hur intressen ser ut och hur verksamheterna förändras vid de olika institutionerna. , som jag tyckte att nämnde, har också fått mer pengar. Det går inte bara till storstäderna. Det sker väldigt mycket bra. Men trots att regionerna är huvudmän är det staten som har det största ansvaret för stödet. I vissa fall har det handlat om . Det är inte rimligt. Det gäller inte Värmlandsoperan. Den har inte fått mindre pengar. Jag fick en siffra här. Det handlar inte om mycket utan om ca om man jämför med . Mycket av det handlar om pensionsmedlen. Det är en fråga som vi inte riktigt styr över i det här fallet. I själva verket är det egentligen inte någon förändring för Värmlandsoperan. 134 (): Det är en förändring av resurstilldelningen som gör att man i det här konkreta fallet med Värmlandsoperan har all anledning att se över hur man ska klara av den planerade verksamheten. Med all sannolikhet gör man inte det. Jag delar statsrådets uppfattning. Det är klart att vi inte kan luta oss mot kulturpolitik, utan det är bra med en revidering. Det är just mer politik som jag efterlyser och en mer öppen diskussion. Eftersom det ändå ligger så nära i tiden vore det rimligt att få ta den diskussionen innan gör förändringar i fördelningen. Om regeringen valde att inte sänka så många skatter, och särskilt inte för dem som har väldigt mycket, skulle regeringen kunna ge en ökad tilldelning som räckte till barn- och ungdomskultur så att man inte behövde ta från Länsmusiken och den barn- och ungdomskultur som Länsmusiken bedriver. Det är min bestående kritik. Det är också därför jag har ställt den interpellation som debatteras . 135 Kulturminister (): Om vi ska hålla oss till siffrorna för just Värmlandsoperan, , fick den 15,6 miljoner. är det beräknat till 15,4 miljoner. Jag tycker inte att det här är fråga om några radikala förändringar. Jag vet att har träffat kulturskapare, politiker och opinionsbildare över hela . Det gäller säkert också många i . Utredningen jobbar så. Den är väldigt lyssnande och väldigt aktiv. Den kulturpolitiska debatten pågår i allra högsta grad. Men det är trots allt en ny regering. Vi har andra prioriteringar men också satsningar. Skapande skola är en sådan när vi talar om barn och ungdomar. Det är som inte fanns tidigare. De går bland annat till institutionerna. Alla kommer att ha glädje av det. Det gäller inte minst barnen själva. Överläggningen var härmed avslutad. 21 § Svar på interpellation 2007/08:355 om kamp mot dopning 136 Kulturminister (): har frågat mig vad jag tänker göra för att stärka svensk idrotts kamp emot dopning. är ansvarigt för antidopningsarbetet inom svensk idrott. Alla 68 specialidrottsförbund som är anslutna till har därutöver egna antidopningsprogram, och distriktsförbunden arbetar förebyggande mot dopning. Dopningskontrollerna görs alltid utan förvarning, främst på junior- och seniorelitnivå, men även motionärer kan bli testade. har dopning påvisats i mindre än ½ procent av proven. Jag har noterat att har minskat antalet tester och därigenom valt att prioritera andra åtgärder inom antidopningsarbetet. antidopningsarbete bedrivs utöver testning även inom ytterligare åtta verksamhetsområden som exempelvis information och utbildning samt nationell och internationell samverkan. lever upp till sina internationella förpliktelser inom arbetet mot dopning, och jag anser att gör en mycket aktiv insats i det internationella antidopningsarbetet. bekämpar framgångsrikt dopning på nationell nivå med de resurser som förbundet disponerar. har för övrigt inte heller pekat på behovet av ökade resurser. Jag bedömer därför att regeringen avsätter tillräckligt med resurser till förbundets antidopningsarbete. 137 (): Frågan handlar om vad kulturministern vill göra för att stärka svensk idrotts kamp mot dopning. Jag kan konstatera att det är ingenting. Det är en tydlig reträtt som leder till minskade ambitioner. kan jag dela kulturministerns uppfattning. Jag tycker att gör ett mycket bra arbete mot dopning. är förmodligen ett av de framgångsrikaste länderna på det området. Men för den skull kan man inte slå sig till ro. Det oroar mig i det här svaret. I en tog den dåvarande regeringen fram fyra huvudpunkter för att bekämpa dopning. Det första var att öka antalet kontroller. Det andra var att förstärka utbildning och information som påverkar attityderna mot dopning samt ökad kunskap om problemet. Det tredje var att förbättra samverkan mellan olika samhällsinstanser. De fjärde var att alla gym ska sträva efter en dopningsfri miljö. Det jag tänker mest på och tror är viktigast i sammanhanget är antalet tester. I alla andra sammanhang är vi överens om och hoppas att antalet lagöverträdare minskar om risken att bli upptäckt ökar. Därför sätts tusentals fartkameror upp. Dessutom vill vi ha fler poliser, och vi vill ha fler människor som jobbar mot brottsligheten. Det är lite grann så vi tänker. Då är det alldeles tydligt att antalet kontroller är en viktig åtgärd. I den departementsskrivelse som jag hänvisat till fanns målsättningen att öka antalet kontroller med 500 2005 uppnå målet 4 500 kontroller. Det där fungerade bra. ökade vi antalet kontroller från 3 000 till 4 000. Men tog det stopp. Då var det återigen 4 000 kontroller. minskade antalet kontroller till 3 500. Också nu är vi nere på 3 500 kontroller. Orsaken till det har att göra med att priset för de här kontrollerna ökar. är med och har stöttat Wadas arbete, arbete. De presenterar de krav som de ställer på medlemmarna när det gäller bland annat testningsverksamhet. Man var tvungen att göra mer sofistikerade analyser, vilket innebar att testerna blev dyrare. Alltså fanns det inte pengar till att fortsätta att öka antalet tester. Det kan konstateras att idrottsanslaget legat kvar på samma nivå , 2007, 2008 och 2009. Det har alltså inte hänt någonting med idrottsanslaget. Det är från det som pengarna till arbetet mot dopning ska tas. Om vi har samma anslag under hela mandatperioden innebär det i praktiken en rejäl minskning av anslaget det är ju rimliga kostnadsökningar. Det innebär att anslaget minskar . Med sådana förutsättningar är det naturligtvis problematiskt för idrotten att på ett bra och framgångsrikt sätt bedriva en antidopningsverksamhet. Jag talar nu om idrottsanslaget inte om Idrottslyftet eller andra delar av verksamheten därför att det är därifrån som de här pengarna tas. 138 Kulturminister (): Reträtt och minskade ambitioner talade här om. Jag kom därför lite grann av mig, för det var inte riktigt vad jag hade väntat mig att höra. Jag hade tänkt inleda det här svaret med att säga att jag tycker att det var ett lovvärt initiativ och att jag håller med om att en av idrottens viktigaste trovärdighetsfrågor är den om kampen mot dopning. Men när jag fick höra om reträtt och minskade ambitioner kom jag, som sagt, lite grann av mig, för det är inte den bild jag har. Det ska sägas att idrottsrörelsen är självständig, och det vill man vara. Vi har en mycket tät dialog. Inte minst handlar det då om dopningsfrågorna. Det har inte varit några problem. Tvärtom har det fungerat väldigt bra. Ska man tolka det som säger får man nästan ett intryck av att RF, , har tonat ned de här frågornas betydelse och inte prioriterar dem, alternativt att man i ständiga samtal med mitt departement påpekar att pengarna inte räcker. Så är det inte. Inte en enda gång har det funnits med. Tvärtom talar man om det intensiva arbete som bedrivs internationellt, inte minst genom , och nationellt inom RF men också lokalt i distrikten och föreningarna. Det här arbetet fungerar väldigt bra. Jag är långt ifrån övertygad om att bara ett stort antal tester skulle betyda att man plötsligt fick bukt med dopningen. Det är ändå ett gott resultat att bara ½ procent av dopningstesterna var positiva. Jag ska lite grann utveckla mitt svar och ge en bakgrund med tanke på frågan i interpellationen om vad jag avser att göra för att stärka svensk idrotts kamp mot dopning. I finns det en arbetsgrupp. Den hör hemma framför allt i . I gruppen finns ledamöter från , från , som sagt, och från och antidopningsgrupp. Syftet med gruppen är att den ska samordna och bistå inte minst regeringens och Statsrådsberedningens arbete med de här frågorna. Gruppen möts regelbundet. Därtill är också på det internationella planet anslutet till jag utgår från att känner till det här och till internationella konvention mot dopning inom idrotten. Dessutom har vi . Vi är också delaktiga i det mellanstatliga samarbetet International Anti-Doping Arrangement som samlar några av de ledande länderna. Det sker alltså väldigt mycket här, också på forskningsområdet. Inom RF, som jag vet i allra högsta grad de skulle nog också bli förvånade om de fick höra vad här sagt prioriterar de här frågorna, har man också forskning och en intensiv informationsuppbyggnad. Där är den här frågan i allra högsta grad levande. Så var det inte minst när vi var i på . De här frågorna togs upp också i högtidstalen under middagen där. Det är därför som man pratar så pass mycket om det. Jag återkommer till fler fakta. Men jag blev alltså väldigt förvånad över vad här sade, att det är fråga om en reträtt och att vi inte prioriterar frågorna. Det är inte sant. 139 (): En prioritering av en fråga betyder ofta att ökade anslag följer med detta för att kunna utöka arbetet. I det här fallet hävdar jag att det är så ja, jag vet att det är så att anslaget till och antidopningsarbetet är . Det har inte ökat. Det innebär per automatik att man inte kan göra lika mycket som man har gjort. Det sker mycket det är sant men det sker inom samma anslagsram. Rimligen kan man då inte göra så mycket som man skulle önska göra. Statsrådet talar om den arbetsgrupp som finns. Ja, den är intressant. Den är tillsatt och ska naturligtvis jobba. Men problemet är att det och sedan fanns en färdig handlingsplan om hur man skulle kunna jobba mot dopning både inom och utanför idrotten en handlingsplan framtagen av . Handlingsplanen låg på utan att man gjorde någonting. Det man nu har gjort är att man har tillsatt arbetsgruppen vars verksamhet vi inte vet så mycket om. får vi väl se vad den kan åstadkomma. Det enda man har gjort är att man har dragit i gång ett samarbetsprojekt mellan ett antal gym i , inom det så kallade . Det är naturligtvis bra, men ingenting annat har hänt. Det har alltså funnits en färdig handlingsplan. Ändå har man inte gjort någonting. Så länge jag lever kommer jag att hävda att jag tror att det är viktigt att fler prover inom idrotten bidrar till ett minskat antal dopade idrottsmän. Jag är orolig, för jag vet hur man jobbar med de här frågorna. Man jobbar mycket gentemot idrottsutövare på lite högre nivå. Men jag tror att det här problemet, tyvärr, är stort bland ganska många på lägre nivå inom vissa idrotter. Jag delar idrottsministerns idrottsministern i det här fallet uppfattning att detta är ett samhällsproblem också i övrigt. Men den diskussionen har jag haft med , och den kommer jag att fortsätta att ha med henne. Det som också bekymrar mig är att Wadas nya regelverk inte har antagits. hade man en konferens i och jobbade då med en ny antidopningskod, ett nytt regelverk för hur antidopningsarbetet ska ske. Eftersom är en stark tillskyndare av är det vår uppgift att följa det här regelverket. Vi kan konstatera några saker. Testerna blir dyrare därför att fuskarna blir mer och mer sofistikerade. Vi som för den här kampen måste ligga före fuskarna, inte efter fuskarna. Det är otroligt viktigt. Dessutom ska den här koden implementeras, vilket kommer att ta tid och kraft från antidopningsgruppens arbete. Det kommer nya regler när det gäller idrottsutövarnas vistelserapportering som kommer att innebära ökad administration och fler administrativa arbetsuppgifter för antidopningsgruppen. Det är viktiga arbetsuppgifter som måste göras men sannolikt kommer att ta både ekonomiska och personella resurser från huvuduppdraget, det vill säga att göra tester och informera. Det här bekymrar mig oerhört mycket. Jag är övertygad om att om kampen ska kunna fortsätta att vara effektiv och bra krävs ytterligare resurser. 140 Kulturminister (): Ytterligare resurser talade om. I så fall är det märkligt att om man i idrottsvärlden inte tycker att medlen räcker inte har äskat mer pengar för detta. Vi kan alltid dela upp pengar i vad som är vad och vad som inte är vad. Men om vi ser på vad idrottsrörelsen har fått totalt har man fått mer än en fördubbling snudd på en tredubbling. Jag räknar förvisso in både Handslaget, som trappades upp, Idrottslyftet och den extra utdelningen från närmare 175 miljoner . Många har spelat, och då har kunnat glädja idrottsrörelsen med ytterligare 175 miljoner. Här finns också möjligheter att prioritera. Men jag har inte hört något om att dessa pengar inte skulle räcka eller att man har tvingats prioritera ned dopningsarbetet. Jag ska gärna ta upp frågan med RF:s ledning. Jag håller helt med om att det visst är ett problem. Det finns flera idrotter som är rena, förvisso, men andra idrotter har gigantiska problem. Vi behöver inte ens nämna dem eftersom jag tror att vi båda vet vilka de är. Jag har förstått att har haft en diskussion med om dessa frågor. vet att man samarbetar. Den här frågan är inte isolerad. Den hör ihop med alkohol och narkotika. Man försöker samarbeta för att hitta lösningar på området. , före detta justitieombudsman, har fått i uppdrag att se över narkotikalagstiftningen och viss annan närliggande lagstiftning. Här kommer denna fråga in. Regelverket är splittrat, och det måste finnas en samsyn om detta ska fungera. Jag ska gärna ta upp diskussion med och säga att det finns många, inte minst i , som anser att man inte riktigt arbetar som man borde och att det görs för få kontroller. Vi kan se vad förbundet svarar, och sedan kan det bli en ny intressant diskussion. 141 (): verksamhet finansieras ur idrottsanslaget. Vi har sett i budgetarna att anslaget har varit oförändrat , och det innebär de facto en besparing. Vi ska också ha klart för oss att och Riksidrottsstyrelsen naturligtvis slits av andra prioriteringar. Specialförbunden är naturligtvis intresserade av att få mer anslag för sina verksamheter. Specialförbundens anslag och anslag till dopningsarbetet får konkurrera med varandra, vilket naturligtvis kan vara lite olyckligt. Jag nämnde departementsskrivelsen. Stora delar av RF:s var med där. Det var utifrån det arbetet som vi hade målet att uppnå 4 500 kontroller, vilket jag tror att man även skulle vilja göra. når vi inte det målet utan det blir ca 3 500. Där kommer man in på nästa fråga. Hur påverkar det Dopinglaboratoriet i ? Laboratoriet måste ha något slags kritisk massa för att överleva och ligga på topp för att fortsätta vara ackrediterad. Då är det också viktigt att antalet kontroller hålls uppe så att man klarar den delen. Anser idrottsministern att det är viktigt att vi har Dopinglaboratoriet i och att vi kan hålla ett ackrediterat laboratorium i ? Jag nämnde konkurrensen om medel. Det förekommer en diskussion, och frågan har i andra länder lösts så att just antidopningsorganisationen är frikopplad från den nationella idrottsrörelsen. På så sätt ska man slippa konkurrera och trovärdigheten ska öka. Är det något som idrottsministern har funderat på? Hur skulle idrottsministern ställa sig till en sådan lösning? 142 Kulturminister (): Här förelåg nog inget problem att prioritera mellan olika områden. är tydligt med vad man tycker, hur man vill arbeta och agera. Vi har varit inne på dopningsfrågorna. Man tycker sig ha ett bra samarbete internationellt, nationellt och lokalt. Det ska vara en kontakt med basen, med föreningarna, så att kunskapen finns hela vägen. var inne på att har ett regelverk som alla har anslutit sig till. Här finns ett intensivt nordiskt samarbete, som också för hela frågan framåt. Det här är ingenting vi kan lösa själva utan det här måste lösas tillsammans med andra länder och inom dessa organisationer, som har kommit långt. Dopinglaboratoriet i har funnits . är den största kunden. Det är självklart viktigt att vi har laboratoriet. har det funnits så pass länge och är dessutom internationellt respekterat. Det är något vi i allra högsta grad slår vakt om. Något hot i den delen finns inte. Jag har lovat att jag ska ta upp diskussionen med om man tycker att arbetet mot dopning borde bedrivas på ett annat sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 22 § Svar på interpellation 2007/08:319 om EU:s agerande för mer alkohol och tobak i utvecklingsländerna 143 Statsrådet (): har frågat mig om de svenska målen för utvecklingspolitiken är förenliga med EU:s handelspolitik för ökad liberalisering och avreglering inom handel med alkohol och tobak samt hur jag avser att agera i denna fråga. Regeringen driver en aktiv samstämmighetspolitik inom EU, i linje med politiken för global utveckling. En viktig del av detta arbete är att tillgodose att utvecklingsperspektivet ges en viktig roll i handelspolitiken samt att stöd ges för att stärka utvecklingsländernas kapacitet att dra nytta av det internationella handelssystemet. Frihandel är ytterst betydelsefullt och utgör ett kraftfullt instrument för utveckling och fattigdomsbekämpning, vilket bekräftas i FN:s millenniemål. driver därför aktivt att utvecklingsländerna ska ges bättre tillträde till EU:s marknad. Detta görs inom ramen för dels de globala handelsförhandlingarna, dels i de bilaterala och regionala förhandlingarna, bland annat med länder i , och . Handel med alkohol och tobak förhandlas inom WTO samt i bilaterala och regionala handelsförhandlingar. Låt mig klargöra WTO:s roll för varu- och tjänstehandeln i förhållande till nationell folkhälsopolitik. Varor som alkohol och tobak särbehandlas inte i WTO-förhandlingarna. Det innebär dock inte att det internationella handelsregelverket begränsar utvecklingsländernas möjligheter att prioritera till exempel folkhälsa. De instrument som normalt används för att minska alkohol- och tobakskonsumtion såsom nationell beskattning och regler rörande försäljning av alkohol och tobak omfattas inte av pågående handelsförhandlingar. Enligt kan länder utforma sina egna regler så länge dessa är icke-diskriminerande, vilket innebär att skattenivåer och reglerna för försäljning av importerade varor ska vara desamma som för lokalt producerad alkohol och tobak. Handeln med tjänster regleras i WTO genom det allmänna tjänstehandelsavtalet, GATS (General on Trade in Services). Ländernas åtagande i GATS avgörs efter förhandlingar. Varje medlemsland har emellertid själv ett stort inflytande över vilka tjänstesektorer som landet är berett att göra åtaganden i, och detta inkluderar även reklamtjänster. I inledning bekräftas medlemmarnas rätt att reglera och att införa nya regleringar för att tillgodose nationella policymål. Detta innebär att varje enskilt medlemsland kan besluta om mål och medel till skydd för folkhälsan. Jag vill understryka att regeringen är för såväl en fri handel som en god folkhälsa. Det är viktigt att framhålla att dessa frågor inte på något vis behöver stå i motsättning till varandra. Ekonomiska och sociala faktorer samspelar och är beroende av varandra: Ökad handel bidrar till ekonomisk tillväxt som främjar utveckling och sysselsättning och befrämjar därmed social välfärd och folkhälsa. Regeringen bedriver ett aktivt arbete i EU, WTO, FN och i alla andra berörda forum för att skapa så goda förutsättningar som möjligt för en god folkhälsa för alla tillsammans med minskad fattigdom. 144 (): Jag får tacka för svaret denna sena timme. Dagen har varit lång, och jag hoppas att vi kan avsluta den här debatten i god samstämmighet. Internationell handel har en mycket stor betydelse för fattiga länders möjlighet att minska fattigdomen. Hur handelsavtal utformas är därför avgörande för utvecklingsländernas möjligheter att påverka utvecklingen i sina länder.