prot · GV09102 · 2008-04-24 00:00:00 — Det är anmärkningsvärt eftersom det förebyggande arbetet borde vara ett huvudfokus i arbetet mot mäns våld. Strålkastarljuset måste riktas mot män i det förebyggande arbetet. Det är en stor brist i handlingsplanen att inga satsningar görs på män som inte nödvändigtvis slagit en kvinna men som känner ett behov av att prata om sin könsroll, manliga sexualitet och beteendemönster. Män och unga killar som har ett aggressivt beteende gentemot både kvinnor och män måste få hjälp för sin destruktiva livsstil. Det finns några få professionella mansmottagningar. vill att sådana professionella manscentrum inrättas i hela landet. Vi anser även att det är dags att lyfta upp frågan om en regeringsledd arbetsgrupp om mansrollen och jämställdhet. Könsstereotypa föreställningar om manligt och kvinnligt utgör hinder i ett feministiskt arbete för jämställdhet. Regeringen måste ta sitt ansvar och verkställa den förra regeringens förslag om inrättande av en sådan grupp för ett aktivt förebyggande arbete för jämställdhet i . Jag har besökt ett dussintal kvinnojourer i landet som alla vittnar om samma sak. Det tilldelas inte tillräckligt med medel för att de ska kunna genomföra ett bra arbete. Frågan vi har är: Ska staten med varm hand överlämna allt stödarbete för kvinnor och barn utsatta för mäns våld till kvinnojourer? Eller ska samhällets myndigheter och kommuner ta sitt fulla ansvar för de kvinnor som utsätts för våld? Jag har talat med företrädare för kommuner och landsting och förstått att det inte bara är kunskap som saknas, utan intresset för frågan är mycket litet. Flera av de kommuner som jag har besökt har ingen egen verksamhet, utan det tunga ansvaret hamnar hos de ideella kvinnojourerna. Det är mycket allvarligt att läget i allt fler kommuner är sådant att man inte ägnar sig åt aktivt arbete för våldsutsatta kvinnor och deras barn. Det har proklamerats stort och brett att numera ska kommunerna enligt socialtjänstlagen ge stöd till kvinnor utsatta för våld i nära relationer. I själva verket vet varje kommun i landet att ansvaret fortfarande inte är absolut eftersom socialtjänstlagens 5 kap. 11 § säger att kommunerna särskilt ska beakta kvinnor som är våldutsatta och att dessa kan vara i behov av stöd och hjälp. I stället borde man gå på utredningens förslag att socialnämnden vid behov ska ge stöd och inte öppna för ett beaktande där kommunerna kan bortse från sitt ansvar. anser att socialtjänstlagen behöver göras absolut och inte, som med dagens lagformulering, fortfarande ge möjlighet att förhandla bort detta. Vi måste sätta fokus på de kvinnor som så lätt annars osynliggörs. Jag pratar bland annat om kvinnor utsatta för mäns våld som har en funktionsnedsättning eller missbruk. Utsattheten hos kvinnor med funktionsnedsättning är förstärkt på grund av att de i högre grad är beroende av någon annan och på grund av att våldet riktas mot själva funktionshindret. Det krävs särskilda insatser och åtgärder för att komma till rätta med det problemet. Jag förespråkar ett ökat stöd till handikapporganisationer som arbetar med mäns våld mot kvinnor, och jag förväntar mig att regeringen tittar särskilt på detta. Enligt är det mycket vanligt att missbrukande kvinnor utsätts för våld. anser att våld mot kvinnor som missbrukar och deras behov av stöd inte uppmärksammats tillräckligt. Det gäller inte minst i regeringens handlingsplan. Vi får inte låta missbrukande kvinnor förpassas till en diskussion om missbruksproblem när mäns våld mot kvinnor är en fråga om kvinnofrid och inte avhängigt missbruket. Jag föreslår att staten tar ett särskilt ansvar för dessa utsatta kvinnor och inrättar resursjourer med kompetens att ta emot kvinnor med missbruk eller psykisk funktionsnedsättning. anser jag att det är mycket viktigt att HBT-personer som utsätts för våld i nära relationer får tillbörligt stöd av staten och samhället. Det krävs ökade satsningar på det arbete som RFSL bedriver med jourverksamhet för HBT-personer. Det är även viktigt att samhället tillägnar sig den kunskap som RFSL besitter. Jag står bakom alla reservationer men för att vinna tid yrkar jag bifall till reservation 1, som vi har tillsammans med Socialdemokraterna och , och reservation 9 och 38. 5 (): Jag vill börja med att, som ordförande i det sammansatta justitie- och socialutskottet, tacka utskottskolleger och personal vid kansliet för ett gott samarbete i beredningen av regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Vi har granskat regeringens förslag och behandlat ganska många motioner. Vi har genomfört en öppen utfrågning, och presenterar vi vårt betänkande. har inte bara människorna i , hemma i och i deltagit i den förtvivlan och sorg som uppstod när det stod klart att det råa, förfärliga våldet bragt tioåriga om livet. Vi fick bilden av vad som hände när dödades för . Detta är vansinnesdåd som släckt liv för två unga människor. Vi tänker nog alla med stort medlidande på de närstående i de aktuella fallen. Över hela vårt land tror jag att beslutsamheten är större än någonsin att våldet, oavsett om det är fysiskt eller psykiskt, aldrig kan accepteras utan med kraft och beslutsamhet ska bekämpas. Vad ger en människa rätt att skada en annan människa och kränka hennes integritet? Inget, absolut inget! I regeringens handlingsplan redovisas ett mycket ambitiöst arbete för hur mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer ska bekämpas. Mäns våld mot kvinnor är ytterst en fråga om jämställdhet och kvinnors mänskliga rättigheter. En sådan konkret och omfattande satsning inom jämställdhetsområdet har inte gjorts . Med handlingsplanen får vi en samlad strategi för att bekämpa våld i nära relationer, och dessutom görs kraftfulla ekonomiska insatser. Handlingsplanen består av inte mindre än 56 konkreta åtgärder inom sex definierade områden: ökat skydd och stöd till våldsutsatta, stärkt förebyggande arbete, stärkt kvalitet och effektivitet i rättsväsendet, utveckling av insatser riktade till våldsutövare, ökad samverkan och ökade kunskaper. Insatserna vänder sig till både offren och förövarna, och det är viktigt. Målet är ju att våldet inte ska begås över huvud taget. Listan på konkreta åtgärder är lång: Socialtjänstlagen är skärpt, och en kvalitetssäkrad och skärpt tillsyn är aviserad inom . Det blir ökade resurser till kvinnojourer. Sjukvårdens omhändertagande av sexualbrottsoffer förbättras. Personal inom fritidsverksamhet, socialtjänst och skola ska erbjudas utbildningar och så vidare. arrangerade socialutskottet en öppen utfrågning om våldet mot äldre, som enligt forskningen tyvärr förekommer i alltför hög utsträckning främst i hemmiljöer och inom vården. Dessutom är det så att många äldre känner en otrygghet att vistas ute i samhället. I handlingsplanen finns det en rad generella åtgärder som definitivt riktas till även målgruppen äldre kvinnor. Dessutom pågår det en rad omfattande insatser från regeringens sida för att lyfta fram och vidta åtgärder. Vi som tog initiativ till den öppna utfrågningen är för egen del i varje fall mycket nöjda med det arbete som pågår, men inte tillräckligt nöjda för att inte gå vidare. Insatserna som är riktade också till kvinnor med funktionsnedsättning är också motiverade. Det är bara att läsa åtgärderna, främst nr 12 och 13. Men också på en rad andra områden ser vi att vi här har insatser som är nödvändiga och som är på gång. Regeringen avsätter drygt 800 miljoner för att genomföra handlingsplanen. Och tyvärr är det så att det finns alldeles för många exempel på att handlingsplanen och ett intensifierat arbete behövs. Inte mindre än 26 000 kvinnor anmälde att de blivit misshandlade av en bekant gärningsman, ofta sambo eller make. För många kvinnor är den farligaste platsen det egna hemmet. Mellan 100 000 och 190 000 flickor och pojkar bevittnar våld i hemmet. Upp till ett par tusen flickor och kvinnor beräknas vara utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. Det finns studier som visar att homosexuella personer avstår från att polisanmäla våld från en närstående eftersom man inte tror sig kunna få hjälp. Vi vet också att det finns ett stort mörkertal bakom alla dessa siffror. Så här ska vi inte ha det. Så här vill ingen ha det. Därför är alliansregeringens arbete på det här området så efterlängtat, så välbehövligt och så välkommet. När regeringen återkommer till med en redovisning vill vi självfallet höra att arbetet har gett resultat: att de som slår kunnat bryta sitt våldsbeteende och att fler kvinnor, barn och män kan sova lugnt om natten. Utskottsmajoriteten står, som jag sade inledningsvis, bakom handlingsplanen. Vi konstaterar att alliansregeringens arbete på området sammantaget utgör en kraftfull höjning av de konkreta insatserna inom en lång rad samhällsområden för att bekämpa våld i nära relationer. Vi delar uppfattningen att åtaganden inom ramen för FN:s och arbete är en viktig utgångspunkt för de insatser som bör göras. Utskottsmajoriteten lyfter särskilt fram barnperspektivet. Vi ser positivt på att det hedersrelaterade våldet och förtrycket tas upp i handlingsplanen och konstaterar uppdragen till länsstyrelserna, , , uppbyggnaden av en virtuell ungdomsmottagning och tjejjour på Internet. Det är även bra att handlingsplanen omfattar HBT-personer som utsatts för våld av sin partner eller på annat sätt. Alla ska självfallet ha tillgång till ett likvärdigt skydd, stöd och hjälp utifrån sin utsatthet, oavsett sexuell läggning. Utskottsmajoriteten instämmer med regeringens uppfattning att det är statens och kommunernas ansvar att tillgodose de våldsutsattas behov av stöd och skydd och att frivilligorganisationerna, kvinno- och brottsofferjourer med flera utgör ett ovärderligt komplement till de offentliga verksamheterna. Det är verkligen glädjande att allt det arbete som olika ideella krafter gör synliggörs och satsas på. Behovet av samverkan på det internationella området i , EU och FN lyfts fram, och det är bra. Naturligtvis är jag mycket glad över uppslutningen kring huvuddragen i handlingsplanen. saknar jag nya och spännande förslag från oppositionen. Det är enligt min uppfattning inte särskilt upphetsande reservationer som vi har fått ta del av. Mycket av innehållet i reservationerna finns redan med i handlingsplanen och/eller utskottets ställningstaganden. Det är lite av krusningar på ytan. Jag väljer dock, som den positiva person jag är, att glädja mig åt att det i sak finns en stor uppslutning för handlingsplanen och ett stort engagemang för att göra någonting åt våldet. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda c) samt (). (: Ni är inte tvungna att använda de i varje replik i replikskiftena. Jag vädjar till er att hålla igen lite. Det beror på att statsrådet inte kan vara med . Det blir lite knappt om tid om ni vill replikera på statsrådet .) 6 () replik: Det som är bra med handlingsplanen är att den tar upp både våld i samkönade relationer och hedersrelaterat våld. Jag kan känna att det vore lite klädsamt att inte tro att arbetet med mäns våld mot kvinnor startar här med denna handlingsplan. Frågan har funnits . Det har funnits ett nationellt kvinnoråd som har gett ut en mängd skrifter, bland annat om våld mot kvinnor med funktionsnedsättning och våld i samkönade relationer. Dessa frågor kan inte längre hittas på regeringens kvinnofridsportal. De är tydligen bortrensade. Det vore bra om de kunde läggas dit igen. Det är inte så lätt att hitta alla områden som har lyfts fram. Lagstiftningen har skärpts och stödet har ökat. Jag tänkte ta upp frågan om våld mot äldre kvinnor. Vore det inte lika klädsamt att erkänna att ni missade den frågan? Jag skulle vilja be precisera de generella åtgärder som direkt har riktat sig till frågan om våld mot äldre kvinnor. Jag tror att vi egentligen är överens om att personal inom äldreomsorgen också behöver den utbildning som vi nu diskuterar att personalen inom området för funktionshinder ska få. Jag tänkte också ta upp frågan om kvinnor med funktionsnedsättning. , och jag tog emot den rapport som innehöll denna beskrivning. Jag skulle vilja höra att vi kan bli överens om att aldrig mer osynliggöra kvinnor med funktionsnedsättning. Vi ska se till att vi säger kvinnor med funktionsnedsättning inte funktionshindrade. Vi ska hjälpa de kvinnor som slåss för att synliggöra mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättning. Området får inte tabubeläggas utan göras synligt. Det är först då vi faktiskt kan ge stöd och motverka våldet. 7 () replik: och säger att arbetet inte startar här. Jag och många andra har varit med i arbetet med dessa frågor. Jag tillhör ett parti som har arbetat med frågorna , och många andra partier har gjort det också. Poängen är att det är första gången vi har en samlad strategi för att bekämpa våld i nära relationer, presenterat på det sätt som sker . Det har inte de regeringar som parti har hyllat och applåderat klarat. gör vi detta, och vi ser det som något positivt. Jag hoppas att vi kan enas om det. Det är alldeles uppenbart att det finns en rad förslag som rör gruppen äldre kvinnor. Det finns generella förslag som handlar om uppdrag till för bättre kunskapsstöd. Det handlar om tillsynen. Det handlar om uppdrag till IMS vid , det vill säga att kvalitetssäkra olika bedömningsinstrument. Det handlar om uppdrag till att utvärdera. Dessutom finns i ett annat sammanhang ett arbete som riktar sig mot att ta fram nya föreskrifter för tillämpning av lex , en handbok och information för att underlätta tillämpningen och en satsning på anhörigstödet. Det är mycket viktigt i det preventiva arbetet. Sammantaget görs kraftfulla insatser dock inte tillräckliga när det gäller arbetet för att bekämpa våld mot äldre kvinnor. När det gäller funktionshindrade och personer med funktionsnedsättning ska vi självklart inte osynliggöra dem. Jag anser att vi i detta material inte osynliggör dem. 8 () replik: Vi borde vara överens om att det borde finnas en ruta som heter Åtgärder. I åtgärdsprogrammet framgår det klart och tydligt när det gäller mäns våld mot kvinnor att kunskapsområdet ska öka bland personalen i äldreomsorgen. Det vore klädsamt om man kunde säga att man faktiskt har missat detta. Sedan var det frågan om kvinnor med funktionsnedsättning. Jag har pratat med kvinnor i Forum Kvinnor och Funktionshinder. De har drivit frågorna mest. De har fått kämpa mycket, och de kämpar fortfarande mycket för att mäns våld mot kvinnor ska bli en självklar intressepolitisk fråga bland handikappfrågor. Den är inte det . Man pratar hellre om våld mot funktionshindrade eller funktionshindrade kvinnor och män. Frågan anses fortfarande vara kontroversiell. Vi ska vara medvetna om detta. När vi skriver in att handikapporganisationerna ska jobba med frågan, men inte kan skriva att det handlar om detta, har vi varit med och osynliggjort funktionshindrade kvinnors kön. De blir så ofta osynligjorda. Det som också kommer fram är att det naturligtvis inte räcker med utbildning. Ofta har man ingenstans att vända sig. Det finns ingen tillgänglig information. Kvinnojourer, både kommunala och andra, är långt ifrån alltid tillgängliga. Färdtjänsten slutar gå, eller man ska ringa innan om man inte själv kan förflytta sig. Sjukvården kanske har kommit på att prata enskilt med kvinnan eller mannen när det finns misstanke om att något har hänt när det kommer in en skadad kvinna. Men om det kommer in en kvinna med funktionsnedsättning blir man ofta lite orolig och tycker att det är bra att den närstående tar hand om kvinnan och förutsätter att det är funktionshindret som har gjort att hon har skadat sig. Det behövs ökade kunskaper på många områden för att de ska få det stöd de kan få. 9 () replik: Det pågår redan ett arbete i en utredning om yrkeskrav för personalen i äldreomsorgen. Där ingår detta som en viktig del. Sedan var det återigen frågan om personer med funktionsnedsättning. För varje gång upprepar att handlingsplanen osynliggör bidrar hon till det. Det vore bättre om hjälpte till att tala om att det inte är fråga om det. Det är fråga om att alla, inklusive personer med funktionsnedsättning, självklart ska ha rätt till skydd. På s. 42 framgår under Åtgärd 13 utskottets bedömning att det handlar om funktionshindrade kvinnor. Man kan välja att måla f-n på väggen eller man kan välja att hjälpa till att bidra till att vi inte ska osynliggöra denna grupp av kvinnor. De har behov av stöd. 10 () replik: Det här betänkandet är viktigt, vilket naturligtvis ni också tycker. Det är viktigt att vi alla förstår vad som står i betänkandet. Jag måste erkänna att jag inte riktigt förstår vad ni menar med att utgångspunkten för arbetet presenteras av en majoritet med ett rättsligt, socialt, ekonomiskt och hälsorelaterat perspektiv samt ett jämställdhetsperspektiv. Jag vill gärna ge en möjlighet att verkligen förklara vad detta betyder. Det här är ändå ett redskap för våra myndigheter, för alla människor som jobbar med dessa frågor, att förstå vad detta betyder. Är det här för er ett alternativ till att inte ha könsmaktsförståelse? 11 () replik: Om har läst betänkandet på rätt sätt ser hon att det finns tydligt beskrivet. Det står beskrivet att integrations- och jämställdhetsministern, som vi snart kommer att få lyssna till, har valt att icke använda sig av begreppet könsmaktsordning och inte fastna i tolkningar. Det kan finnas många tolkningar. I stället beskriver hon detta som ett uttalat jämställdhetsperspektiv. Hon beskriver också, som framgår på s. 20, att det är fråga om ett rättsligt, socialt, ekonomiskt och hälsorelaterat perspektiv. Jag föreslår att frågan blir konkretiserad av den vi refererar till. 12 () replik: Då vill jag fråga vad han själv tycker i den här frågan, varför han själv ställer sig bakom ministerns förslag att inte ha ett könsmaktsperspektiv i frågan. Hur förstår våldets uppkomst? Vad är det som gör att kvinnor blir systematiskt utsatta för våld av män i nära relationer? Har någon uppfattning om våldets normaliseringsprocess och vad det innebär när kvinnor möter myndigheterna och försöker, utan att säga att de är våldsutsatta, förklara den situation de befinner sig i? Hur ser på det? 13 () replik: Att vi ansluter oss till ministerns synpunkter beror på att vi tycker att det är kloka synpunkter. Det är kloka synpunkter därför att hela den här handlingsplanen andas att vi nu ska gå till handling, att det nu ska bli åtgärder. Det har varit mycket prat och lite verkstad tidigare, och menar vi att det med den här strategin är dags att gå till handling. För mig är utgångspunkten och utgångsläget alla människors lika rätt och värde. Det handlar om det oavsett vilket kön man har, sexuell läggning eller annat. Det är ett jämställdhetsperspektiv ett jämställdhetsperspektiv i vardagstappning. Det är tillräckligt för mig för att nu mäta av så att de åtgärder som regeringen avser att genomföra också ska bli resultat. 14 ELISEBEHT () replik: Med all respekt för att fru talmannen är rädd om statsrådets tid vill jag ändå att vi ska få förbehålla oss rätten att föra debatten i kammaren enligt den ordning som vi har. Det är inte vi som har satt upp tiderna, utan det har någon annan gjort. Man kunde när du talade, , bibringas uppfattningen att ingenting hade gjorts tidigare. Men det rättade du i ett av dina inlägg , och det var bra. Det var skönt att höra det, för jag undrade just var hade varit alla dessa år alla de som har gått sedan kvinnofridspropositionen antogs här med lagändring och olika uppdrag till myndigheter. Vi kan väl vara överens om att det här arbetet är en ständigt pågående process, som inte kommer att avslutas i och med att och jag lämnar . Den kommer att få fortsätta tyvärr, får jag säga. var inte särskilt upphetsad över våra reservationer. Nej, det är klart texterna här är inte sådana att man blir det. Men vi har i alla fall ett bra förslag, ett så bra förslag att till och med eget parti förra mandatperioden reserverade sig till förmån för det, nämligen att barn som bevittnar våld borde vara målsägande. Vi har motionerat om samma fråga , och väljer att tillsammans med övriga i alliansen avstyrka förslaget att utreda huruvida barn skulle kunna komma att vara målsägande, med alla de rättigheter som följer med att vara målsägande. Jag skulle vilja att förklarade för oss och alla som lyssnar varför har ändrat sig. 15 () replik: Först och främst är vi överens om att det finns ett pågående arbete, och många av oss har varit engagerade. Jag ger gärna den erkänslan. Vi kommer också att medvetet få fortsätta att jobba, tyvärr jag instämmer i det. Det finns en rad olika åtgärder som är på gång och som diskuteras. Även det exempel som Elisebeht tar upp uppfattar jag finns under diskussion, dock icke i form av ett skarpt förslag. Det är någonting som får fortsätta att diskuteras. 16 ELISEBEHT () replik: Tack för det, . Det framgår inte av betänkandet, men allt framgår inte av ett betänkande. Det kan pågå arbete som inte syns för oss . Jag är jätteglad att höra det, och jag återkommer förstås i den frågan längre fram, kanhända. En annan sådan fråga som jag har gäller grundutbildningen för många yrken, som läkare, socionomer, tandläkare och lärare jag kan räkna upp en hel rad. Det gjordes en beställning från om att man skulle se till att dessa yrkesexamina kompletteras med innehåll som rör just kunskap om mäns våld mot kvinnor, inte minst för att rusta personalen på ett sådant sätt att de har en möjlig chans att klara det mycket svåra arbetet när de kommer ut och ska möta kvinnor och barn som har utsatts för våld. Det har inte blivit något av med det. Det har gått . Det kan jag inte lasta för, men faktum kvarstår att det inte har blivit någonting av det. Vi har påpekat det i många sammanhang. Det gjordes en utredning som avlämnades med ett svar som inte tyder på att det heller nu kommer kompletteringar. Utskottets majoritet har valt att beskriva verkligheten med ett undantag. Ni har beskrivit det som att det här ju finns redan, därför att det finns i . Det är riktigt. Det är det lysande undantaget, som vi från oppositionen tycker borde få vara en verklighet i alla de utbildningsanstalter och institutioner där de här yrkesgrupperna utbildas. Skulle inte kunna hjälpa till i den dragkampen? 17 () replik: Jag lovar att jag ska föra den diskussionen vidare. 18 Integrations- och jämställdhetsminister (): När nöden är som störst är hjälpen som närmast. Det är ett ordspråk vi känner igen. Men sådan är inte alltid verkligheten. Alla som är i akut behov av skydd och stöd får inte alltid sina behov vare sig sedda eller tillgodosedda. Som minister varken kan eller får jag uttala mig om enskilda fall, men ingenting förbjuder mig att oroas, förfäras och ibland gråta över enskilda människors utsatthet. Bakom varje statistik som vi har rätt att kommentera finns nämligen enskilda människor. anmäldes över 26 000 fall av misshandel av kvinnor. mördas i genomsnitt 17 kvinnor av en närstående man. Enligt utgör det polisanmälda våldet av det faktiska våldet. Nästan hälften av alla kvinnor i landet, , har blivit utsatta för våld av en man efter sin 15-årsdag och nästan var tredje kvinna innan hon fyllt . Rätten att inte utsättas för våld är en fråga om demokrati och de grundläggande mänskliga rättigheterna. En kvinna som utsätts för våld berövas sina mänskliga rättigheter, och hon förlorar möjligheterna att utöva sin egen makt, att leva sitt liv. Våld mot kvinnor är också ett problem för demokratin. För den som utsätts för så allvarliga kränkningar som våld i hemmet innebär finns inget utrymme att vara en politisk varelse och arbeta för förändring, vare sig på det individuella planet eller på det samhälleliga planet. Trots att kommit långt i utvecklingen för jämställdhet är kvinnors utsatthet fortfarande ett omfattande samhällsproblem och en allvarlig typ av brottslighet. Mäns våld mot kvinnor kostar samhället , enligt beräkningar från , och då är detta lågt räknat.