prot · GV0967 · 2008-02-19 00:00:00 — Om man tittar på totala lönesummor utbetalade i vd-löner jämfört med totala lönesummor totalt i ekonomin är ju vd-lönerna en betydligt mindre del. Det finns en annan dimension. Det är att det handlar om privata företag där det borde finnas ett ägaransvar. För att bygga vidare på den diskussion vi hade vill jag säga att det ägaransvaret måste man ta. Man måste se till att låta bli att agera på ett sätt som går i strid mot en allmän moraluppfattning. Vi kommer alla ihåg optionshistorierna och fallskärmar i mångmiljardklassen . Det blir naturligtvis oerhört genant för ägarna i de företag och styrelser som beter sig på det sättet att försöka försvara eller förklara det. Det ansvaret tycker jag ska ligga just hos dem som gör så, precis som ansvaret för vidtagna konfliktåtgärder ska ligga hos dem som vidtar konfliktåtgärderna och inte hos domstolar eller riksdag. Man ska också se till att utkräva det ansvaret. Därför är en publik debatt en bra idé. 87 (): Visst är det viktigt att få fler människor i arbete. Därför är det så oroväckande att regeringen påskyndar lågkonjunkturens närmande till finanspolitiken. Det är talande när ni drar in på arbetsmarknadsutbildningar och så vidare så att produktivitetsutvecklingen sjunker i företagen. Du säger att du vill påminna om att omfattas av kollektivavtal. Den marknad som ni framför allt stimulerar med sänkta arbetsgivaravgifter, skatteavdrag och så vidare är just sektorer där den fackliga organiseringsgraden är väldigt låg och där lönerna är låga redan innan. Visst kommer det här att få genomslag. Man sänker dessutom a-kassan väsentligt och man tvingar människor att lämna a-kassan. Genom höjda avgifter påverkar man också den fackliga organiseringsgraden. Visst hänger det ihop med lägre löner. Arbetsmarknadsministern tar upp betydelsen av att ta ett ägaransvar. Det är självklart oerhört viktigt. Jag förväntar mig att det är det man gör i de privata bolagen. Jag förväntar mig det också av staten som arbetsgivare. Jag tycker inte att ni i regeringen tar ert ägaransvar för till exempel de statliga vd:arna. Vi har vd:ar som har fått väldigt kraftiga höjningar. Ni vill också återinföra bonussystemen i de statliga bolagen. Där tycker jag att ni har ett stort glapp i er retorik. Det är i och för sig inte ovanligt när det gäller er retorik och den politiska praktiska handling ni utför. Det skulle kunna vara intressant att höra en kommentar om det. Ni gör vad ni kan för att öka skillnaderna i samhället. Två tredjedelar av skattesänkningarna har gått till den rikaste tiondelen, och äger av förmögenheterna. Då blir det stora inkomstskillnader som kommer att minska sammanhållningen i samhället. 88 Arbetsmarknadsminister (): Vi påskyndar baske mig inte någon lågkonjunktur. Vi har som jag nämnde förut den snabbast sjunkande arbetslösheten i hela OECD-området just för tillfället. Det är vi och borde vara väldigt stolta över. Det betyder att många kommer tillbaka i arbete och får en lön att leva på. Därmed minskar den reella löneklyftan som ligger i att befinna sig utanför och att befinna sig på arbetsmarknaden. Vi måste göra mer för att sänka trösklarna in. Det är alldeles uppenbart. Det handlar inte om lägre löner utan om lägre lönekostnader. Det blir effekten av till exempel sänkta arbetsgivaravgifter, nystartsjobb och vad det nu kan vara. talar om en oro för en låglönemarknad. Inte ens LO är oroligt för det, som jag nämnde, vilket framgår av väldigt tydliga uttalande i den frågan. Det är inte alls på det temat vi är. Jag ska återgå till interpellationen. Med de exempel som gav i sitt inledningsanförande är det lätt att förstå att det är många som blir ganska upprörda. Här måste ägarna ta ett ansvar för att man någorlunda följer den allmänna moraluppfattning som finns och att man därmed ser till att ta ett sådant ansvar att man när man sedan ska sätta sig i förhandling med till exempel har någorlunda torrt på fötterna. Annars får det väldigt besvärligt i lönerörelser framöver. Det är slutsatsen av det hela. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellationerna 2007/08:339 och 348 om en obligatorisk a-kassa 89 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att lägga ned utredningen och dra tillbaka förslaget om en obligatorisk a-kassa eller om det borgerliga systemskiftet ska fullföljas. Vidare har frågat mig om jag fortfarande har för avsikt att försöka införa en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Arbetslöshetsförsäkringen är en grundläggande del i det svenska välfärdssystemet. Alla på arbetsmarknaden har behov av ett gott ekonomiskt skydd vid arbetslöshet. Regeringens grundinställning är därför att alla som förvärvsarbetar ska ha rätt till inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet, inte bara de som är anslutna till en arbetslöshetskassa. Därför är det mycket enkla svaret på och frågor att, ja, jag har fortfarande för avsikt att föreslå att en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring införs. Utredningen om en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kommer således att fortsätta arbeta i enlighet med de direktiv och tilläggsdirektiv som beslutats. 90 (): kommer vi till andra delar av arbetsmarknadspolitiken. Vi diskuterade förut nystartsjobben. Arbetsmarknadsministern och var oroliga för att vi skulle stanna vid vår kritik av nystartsjobben och inte syna övriga delar av den borgerliga regeringens arbetsmarknadspolitik. Men den oron visade sig obefogad. Det får den här interpellationen ses som bevis på. Den obligatoriska a-kassan, som man tillsatt en utredning om att införa, var något man hotade med redan i höstbudgeten . offentliggjordes direktivet och en utredare utsågs. Uppgiften var att man med ett bibehållande av den svenska modellen med facklig a-kassa skulle införa ett obligatorium. De motsägelsefulla direktiven kritiserades redan från start av praktiska och administrativa skäl och för vilka konsekvenser det skulle få på den samhällsmodell som givit en sådan konkurrensfördel som partierna här i åtminstone i ord säger sig stödja. Det kändes på många sätt motsägelsefullt och knepigt. kommer det rapporter om förseningar, bekymmer och problem. Det är nya direktiv, och utredningen kör fast. Man kan återigen ha en stillsam förhoppning om att arbetsmarknadsministern nu kanske kan besinna sig, lyssna och fundera över hur man ska hantera situationen. Det har funnits andra exempel där man har tagit tillfället i akt och lyssnat på den kritik som har kommit. Ministerkollegan på har till exempel har haft en del synpunkter på detta. Jag kan i anslutning till den tidigare debatten säga att det var spännande att lyssna på i lördagsintervjun. Det gäller inte bara vad han hade att säga om den obligatoriska a-kassan utan också vad han hade att säga om varför den borgerliga regeringen har raserat och försämrat a-kassan. Han sade väldigt tydligt att det ska vara mer kostsamt med löneökningar om a-kassan blir dyrare. Där var finansministern otroligt tydlig apropå vilken lönepolitik man ämnar föra. När det gäller arbetare ska det vara kostsamt med löneökningar. Det är väldigt tydligt. Att det leder till sänkta löner är självklart. säger också andra spännande saker. Han säger att han aldrig har varit en tillskyndare av obligatorisk a-kassa. Han ser allvarliga problem med en obligatorisk a-kassa. Han säger att om det visar sig tekniskt komplicerat blir det ingen obligatorisk a-kassa. Det skulle heller inte ha några som helst allvarliga effekter om man inte kunde genomföra förslaget. Så säger finansministern. Med anledning av finansministerns synpunkter i den här frågan finns det kanske anledning att fundera lite grann över vilka synpunkter som arbetsmarknadsministern har. Svaret på interpellationen sändes visserligen . Det kom i går. I det svaret arbetsmarknadsministern att man avser att gå vidare och genomföra detta och att man står fast vid det. har vi en historia i backspegeln. Vi kunde konstatera att det var lite ombytta roller . Då var det finansministern som stod som den ståndaktige tennsoldaten och försvarade förbudet mot tilläggsförsäkringar i sjukförsäkringen. Det gjorde han i stort sett ända fram till att statsministern plötsligt sade: Nej, det blir inte något sådant förbud. Då fick finansministern stillsamt rätta in sig i ledet och inse att han hade fel. Är det ytterligare ett sådant exempel som vi ser här? Är det arbetsmarknadsministern som är den ståndaktige tennsoldaten och försöker hävda den här principen fastän han vet att frågan är död? 91 (): Jag vet inte om jag ska fortsätta debatten om tennsoldaten. Jag skrev interpellationen av det skälet att utredningen hade hamnat i ett läge där jag vet att man lade fram ett förslag. Jag har sett ganska noga på vad utredaren har tänkt och funderat kring obligatoriet. Det skulle vara möjligt att välja en facklig a-kassa eller Alfakassan. De som inte valde någonting alls föreslogs få ett extra skattetillägg. Då gick det en rysning genom den moderata partikroppen. Att göra en straffskatt var någonting otänkbart. Jag förstår att arbetsmarknadsministern sällade sig till den kritiken och sade: Det där går inte. Det kom nya direktiv som enkelt innebar att det skulle finnas en särskild myndighet som skulle ta hand om det. Den ska också driva in avgiften på detta sätt. Jag avundas inte utredaren att försöka reda ut det. Det handlar om att tvångsmässigt försöka dra in pengar till en försäkring som någon inte vill vara med i. De som vill vara med har anslutit sig till systemet. Man kan backa i historien. Arbetsmarknadsministern har i ett antal olika debatter i kammaren hävdat att hans stora oro gällde de 700 000. Den siffran har man fångat med enkel matematik. Den stora oron var att de inte hade någon försäkring alls. Det var därför som arbetsmarknadsministern ville ha en obligatorisk a-kassa. Kör man bil ska man ha trafikförsäkring. Jobbar man ska man ha a-kassa. Det har hänt saker med systemet. Man har försämrat försäkringen. Det är en så dyr försäkring som är hälften så bra. Det har medfört att det är drygt 400 000 som har lämnat försäkringen och står oförsäkrade. För de flesta av de 400 000 är det mycket allvarligare än för de 700 000 som arbetsmarknadsministern pekade på. Där kan man ganska lätt se att de flesta inte har något stort behov av någon försäkring. De har andra utvägar och jobbar inte ens på det sättet att det är aktuellt med försäkring. Den siffran är väldigt uppblåst. har jag gjort tolkningen att regeringen är på väg att helt och hållet vända. Din egen statsminister, , sade att han var tveksam om hur det skulle bli med obligatoriet. Han såg att det kanske inte skulle bli något av det. Jag tycker att det väldigt tydligt, precis som här hävdar, följdes upp av finansministern i förra veckans lördagsintervju; han var mycket tveksam. Jag tyckte att jag kände igen argumentationen. har jag själv här i kammaren frågat hur man ska få ihop det här. I princip är hela projektet hopplöst med de utgångspunkter som finns. Man ska ju få välja kassa. ska det vara differentierad avgift. Men människor är väl inte dummare än att de strömmar till den kassa som har den lägsta avgiften om det finns en försäkring med samma villkor. Det är ju det som det handlar om. Differentieringen ihop med frivilligheten och anslutningen fungerar ju inte. ska det vara lönedämpande på så sätt att ansvar ska tas för lönebildningen därför att om en för stor löneökning tas ut kommer det att straffas med en högre arbetslöshet. Då blir det en högre avgift genom den differentierade avgiften. Det där fungerar bara i teorin. Ta till exempel Metalls område. Hur många olika verksamhetsområden finns det inte där, allt från tvätterier till Volvos industrier? Man gör ett slags lönebildning och ska ha samma differentierade a-kasseavgift. Där har arbetsmarknadsministern kört till stopp, så det vore väl lika bra att arbetsmarknadsministern sade det. Det här svaret skrevs ju innan var med i lördagsintervjun, så det är väl lika bra att också arbetsmarknadsministern ansluter sig och säger: Jag är också tveksam. Det är stora bekymmer. Jag tror inte på det här. Ge oss det beskedet nu i stället för att regeringen sprider dunster kring att det här är tveksamt! Ett rakt besked, arbetsmarknadsministern, vore alltså tacksamt. 92 Arbetsmarknadsminister (): Först och främst ska man kanske titta lite grann på vilka de 400 000 är som har lämnat arbetslöshetsförsäkringen. I Sacos genomgång hittar man i huvudsak personer som har kvar till pensionen och som bedömer att de inte löper risk att bli arbetslösa . Det gäller också sådana som inte längre omfattas av försäkringsskyddet och som inte uppfyller arbetsvillkoret samt personer med legitimationsyrken det vill säga personer som, förmodligen på goda grunder, bedömer att de inte kommer att bli arbetslösa utan kan starta eget eller vad de nu kan komma att göra. tar upp frågan om differentieringen beträffande a-kassan. pratar också om det. Grunden för att vi genomförde differentierad avgift var just att om det ska vara en försäkringsmässighet i det hela är det självklart inte orimligt att när man pratar om en arbetslöshetsförsäkring också väga in priset för arbetslösheten i det man betalar i premie. På rätt goda grunder kan man som gör ställa sig frågan om det fungerar. Kassorna är olika utformade och täcker inte rakt av de olika löneavtalsområdena eller vad det nu kan vara det är en kritik som jag har förståelse för och en kritik som också jag haft i olika intervjuer men bättre det än ingenting. Det är ungefär vad också till exempel har sagt i sin forskning. När det gäller själva grundfrågan i interpellationerna finns det, som jag sagt, både för- och nackdelar. Den stora fördelen handlar naturligtvis om ett ordentligt inkomstrelaterat försäkringsskydd för alla löntagare på svensk arbetsmarknad. tycker jag att det är ett bärande argument. Har man en lön borde man också ha en arbetslöshetsförsäkring. Sedan finns det, som sagt, också nackdelar. Vi har diskuterat dem . Att det är tekniskt komplicerat är en stor nackdel. Givetvis är det också oerhört viktigt för mig att väga in parternas synpunkter, inte minst a-kassornas egna synpunkter. tar upp en klok invändning när det gäller hur man ska administrera intagen av avgifter till kassor som inte vill. Det är naturligtvis en högst legitim frågeställning. Utredningen kommer att slutföras. Den kommer att remitteras, och vi kommer att lyssna på dem som har åsikter och synpunkter. Dessa kommer att vägas samman när regeringen fattar sitt slutliga beslut. 93 (): Först vill jag tacka arbetsmarknadsministern, för nu känns det som att det blev en lite annan ton i debatten. Tonen var nu lite ödmjukare. Det fanns en liten öppning för att inte stiga rakt in i den här galenskapen. Jag har noterat den vändningen och den öppningen som jag alltså tacksamt tar emot. Det hela är både bekymmersamt och tragiskt. Arbetsmarknadsministern har medverkat till att riva ned en arbetslöshetsförsäkring som har varit fantastiskt välfungerande och som på alla möjliga sätt har upprätthållit de krav som kan ställas på den och uppfyllt allt det som en arbetslöshetsförsäkring kan göra när det gäller samhällsnyttigheter. Tyvärr har arbetsmarknadsministern nu varit med om att rasera och förstöra den så att det har blivit en mycket sämre försäkring. Vi har tappat många försäkringsmedlemmar. Om man hade gått vidare och slagit den slutliga spiken i kistan hade obligatoriet fullföljts. Men vill man inte göra det känns det väldigt positivt. Jag skulle vilja ställa ytterligare några frågor till arbetsmarknadsministern. I tilläggsdirektivet till utredningen om en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring talas det om en ny myndighet som ska skapas. Det tycker jag låter lite spännande. Hur tänker man då? Det är fler myndigheter vi behöver här. Hur ser man på det? Arbetsmarknadsministern talar också om försäkringsmässigheten. Det är mycket så med alliansens politik att man är väldigt oförsiktig och då inte bara med siffror. Det är en miljon, en och en halv miljon och en halv miljon arbetslösa som nämns i debatten; siffrorna kan åka både uppåt och nedåt, hur som helst. Begreppet försäkring är också spännande, men det hanteras med stor slarvighet. är det väldigt viktigt med försäkringsmässighet. Men när man ansåg att folk fuskade med försäkringen bildade man en bidragsbrottslag. Arbetslöshetsförsäkringen kallades då för ett bidrag. Det är väldigt vanligt i arbetsmarknadsministerns argumentation att glida mellan olika begrepp och ord. är det bidrag och ibland försäkring. Jag är väldigt glad om arbetsmarknadsministern vill sälla sig till dem som betraktar arbetslöshetsförsäkringen just som en försäkring, så även det ser jag som någonting gott. Jag har inte alls några problem med det. Tvärtom är det arbetsmarknadsministern som brukar ha problem med det. Vidare har vi förtjusningen över en inkomstrelaterad försäkring. Arbetsmarknadsministern och jag delar den förtjusningen tyvärr när det gäller arbetsmarknadsministern bara i ord, inte i handling. Arbetsmarknadsministern har bidragit till att den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen är inkomstrelaterad i sitt skydd. En fullständigt normal svensk arbetare når inte ens vid arbetslöshet med den försäkring vi har och med de tak som finns. Ännu värre blir det om ytterligare karensdagar införs i försäkringen. Det finns alltså mycket att leva upp till när det gäller de vackra orden och talet om inkomstskydd, försäkringsmässighet och så vidare. Men om vi tar det som ett första steg att arbetsmarknadsministern nu åtminstone verkar vara beredd att stoppa galenskapen med obligatoriet kan vi kanske släpa arbetsmarknadsministern tillbaka till någon sorts vett och sans, pinne för pinne och bit för bit. Det ser jag fram emot och tackar i så fall så mycket för det. 94 (): Först vill jag kommentera arbetsmarknadsministerns syn på obligatoriet. Försäkringen ska utredas. Utredaren har fått nya direktiv. Arbetsmarknadsministern ska invänta utredningen. Den ska slutföras, och det ska vara en remissomgång. Ja, det är typiska ministersvar. Så svarar man alltid. Det normala är ju att inte ha en förutfattad mening innan en utredning är klar. Jag måste dock fråga varför det är olika syn i regeringen. Varför har inte finansministern samma syn på en utredning som ligger på en annan ministers ansvarsområde? Och varför var statsministern eller ute och flaggade för att också han är tveksam till obligatoriet? Har ni gett upp och därför sänder ut de här signalerna för att dämpa ett missnöje någonstans? Ska man försöka blidka de fackliga a-kassorna så att de är mindre kritiska mot att det inte blir någonting, eller varför är det på det här sättet? I regeringen finns uppenbarligen olika syn på detta. Det tycker jag är lite märkligt. Jag gör samma tolkning som , nämligen att arbetsmarknadsministern tonade ned sig i sitt andra anförande. Jag förstår att det första var skrivet före Borgs lördagsintervju. Det var därför lite mer hurtfriskt, det vill säga den normala andan på området. Det sjönk nu tillbaka något. Sedan var det frågan om de 400 000. Visst har akademiker med ett eller kvar till pensionen lämnat a-kassan. Det kan jag också se i statistiken. Men det finns framför allt en stor grupp av lågavlönade deltidsarbetande kvinnor som lämnar a-kassan därför att de tycker att försäkringen är för dyr. En kvinna i berättade varför hon inte var med i a-kassan. Varför ville hon inte vara försäkrad? Jo, a-kasseavgiften handlade om en veckas mat för henne. Hon fick göra det valet. Det är så många har gjort. Det är just den kategorin, arbetsmarknadsministern, som är mest utsatt och som förmodligen när konjunkturen vänder med en annan arbetsmarknad kommer att behöva försäkringen. Vad finns det för skydd för dem efter detta med avgiften? Försäkringens avgift är inte längre inkomstrelaterad. Om man jobbar i en bransch där risken är stor för hög arbetslöshet är det inte branschen som betalar risken utan den som råkar jobba där. Det är precis vad arbetsmarknadsministern säger. Vilka är det? Det är hotell och restaurang, fastighet och handel. Vilka jobbar där? Jo, de lågavlönade kvinnorna. De ska betala den högsta a-kasseavgiften som de också ska leva med otryggheten att de faktiskt kan förlora jobben och få en sämre ersättning från försäkringen . Det är så det ser ut. Apropå de 400 000 tyckte den akademiker som tidigare hade ett kvar år till pensionen att det var okej att vara med i a-kassan. Det hade man varit. Det var ett slags solidaritetstanke, det vill säga att vara med och betala sin avgift därför att den går till en försäkring till någon som kan bli arbetslös. Littorin har lyckats knäcka detta. Det finns ingen solidaritet i försäkringen längre. Man tycker att den är så dyr och dålig att man inte vill betala till den om man inte absolut behöver det. Om det är bara de som tror att de kommer att behöva försäkringen som betalar kommer den inte att fungera. Detta har slagit sönder grundtanken. Varför är finansministern och statsministern tveksamma när Littorin i vanlig ordning säger det traditionella, nämligen att han inväntar utredningen? Varför denna skillnad? Är det en spricka i regeringen? 95 Arbetsmarknadsminister (): Nej, det är det inte. Vi har samma syn på detta. Jag har också påpekat att det finns betydande svårigheter. Det finns både för- och nackdelar. Vi ska låta utreda, och utredningen ska göra sitt. På det sättet finns det ingen som helst skillnad. Både och pratar om en raserad a-kassa, att den är sönderslagen och så vidare. Med all respekt: Så är det inte. Den är fortfarande omfattande och generös en av de mest generösa i världen. Det är ingen nyhet som säger att Socialdemokraterna vill höja taket i a-kassan åtminstone vill det. Ja, ni vill betala mer till dem som inte arbetar, medan jobbskatteavdraget gör att det blir mer över till dem som faktiskt arbetar och därmed sänker trösklarna in på arbetsmarknaden. Det är olika synsätt. Sedan var det frågan om tilläggsdirektiven. Enligt tilläggsdirektiven finns två alternativa möjligheter. Det gäller för dem som inte har valt en annan a-kassa, det vill säga en av de vanliga a-kassorna. Antingen ska det vara en myndighet som tar hand om uppbörden medan Alfakassan betalar ut eller en myndighet som tar hand om både in- och utbetalningar i systemet. Återigen handlar det här om bara de som inte har valt en annan a-kassa, inte de tre och en halv miljoner som är med i a-kassan . Detta kan man resonera om, och det har utredningen att göra. Det första delbetänkandet ska vara klart till . 96 (): är vi tillbaka i debatten om hur vi ser på arbetslöshet, sjukdom och annat. Den sittande regeringen anser att man väljer att inte arbeta. Då ska man också straffas genom att få en sönderslagen ekonomi. Man väljer att vara sjuk, och ska man straffas på samma sätt. Vi har en annan syn. Vi säger att den som tvingas ut i arbetslöshet eller drabbas av sjukdom ska vi tillsammans hjälpa med hjälp av generösa trygghetssystem. Man ska inte behöva gå från hus och hem eller hamna i orimliga situationer på grund av det man har drabbats av. Det är den tydliga skillnaden som finns när det gäller den politik som arbetsmarknadsministern står för och den som vi socialdemokrater står för. Vi tror inte att folk väljer att vara arbetslösa. Vi vet att det är något som drabbar, och då måste man ha ett rimligt skydd. Så långt är det inget konstigt. Det är klassisk höger- och vänsterpolitik, det vill säga vilken människosyn man har. Det jag inte förstår om man har den ståndpunkten är varför man envisas med att säga att man vill ha en försäkring med ett gott inkomstskydd. Jag skulle tycka att det var mer respektabelt om arbetsmarknadsministern framhärdar i sin högerståndpunkt att den som blir arbetslös får skylla sig själv. Då får man råka illa ut. Må så ske, sade en annan minister i en liknande debatt. Men om man har den ståndpunkten, varför hävdar man att man vill ha en inkomstskyddsförsäkring när man inte i praktiken har det?