prot · GV0988 · 2008-04-03 00:00:00 — Det är den diskussionen vi för. Men då blir det en annan diskussion om vad vårt parti kallar sig. Upplysningsvis tror jag inte att det finns något parti i riksdag som så självkritiskt har belyst sin egen historia som . Vi har flera rapporter och vi har en analysgrupp, som jag för övrigt själv satt med i. Vi har , , klart skrivna partiprogram där vi belyser, tar avstånd från och kritiserar vår egen historia. Jag skulle önska att alla andra partier hade samma ödmjukhet, för det finns en del att gräva upp även hos er andra. 118 HANS () replik: För det första tycker jag ändå att det är en viss skillnad vad gäller vår historia några partier emellan. För det andra, , brukar självsmicker lukta illa. Det gör det även i kammaren. För det tredje har det inte varit alldeles oomstritt att det i de historieprojekt som Vänsterparitet har bedrivit också har funnits forskare och seriösa analytiker som har haft andra detaljsynpunkter på det hela. Jag måste ändå få ställa den grundläggande frågan, och det är: Tycker , i likhet med , att det är bra att det bedrivs upplysningsverksamhet och historieforskning om kommunismens brott mot mänskligheten eller inte? Jag tycker att vi här i kammaren har hört båda åsikterna . Man börjar med att säga att det är viktigt att kommunismens brott mot mänskligheten uppmärksammas. Men sedan kommer alla invändningar, alla om, men och kanske. Det enklaste är att svara ja eller nej på frågan: Är det viktigt och relevant att upplysa om kommunismens brott mot mänskligheten eller inte? Skälet till tilläggsdirektivet som kom var att det var förknippat med en ramutökning. Forum för levande historia fick mer pengar i samband med budgeten . Det aviserades i ett regeringsbeslut . Skälet var just att man tidigare när det gällde ett antal motioner som var inlämnade från borgerliga ledamöter här i hade sagt att man inte kunde utöka uppdraget till Forum för levande historia därför att resurserna var begränsade och de hade lagt ned hela sin tid och verksamhet på arbetet med Förintelsen och upplysning om nazismens brott mot mänskligheten. Vad alliansregeringen då gjorde med sitt beslut , som sedan följdes av budgetmedel, var att man gav ett utökat uppdrag men också mer pengar till Forum för levande historia. 119 () replik: Upplysningskampanj är inget lyckat ord, tycker jag. Det låter som att man ska upplysa om något och att det ska vara en kampanj. Det låter som en tillfällig åtgärd. Jag tror att demokratin måste försvaras , och väldigt . Det naturliga svaret för mig är att vi måste lyfta fram de demokratiska frågorna ännu starkare i den vanliga undervisningen, till exempel som en naturlig del i historieundervisningen eller när man i ämnet samhällskunskap diskuterar olika sätt att styra ett samhälle. Där har de en självklar plats. Då når vi dessutom ut till alla elever i som går i den svenska skolan. När det gäller ramutökningen och vad Forum för levande historia har gjort och inte gjort kan jag tala om att jag var där och att de då hade andra inriktningar än bara på nazismens brott. De har haft den möjligheten . De har också jobbat med andra ideologier . Huvudfrågan är fortfarande: Ska vi politiker avgöra det här? Det här är inget självskryt, utan man kan kolla efteråt om jag följer det eller inte. Om någon i kammaren dristar sig att yrka på att vi ska upplysa om kristendomens brott mot mänskligheten, imperialismens brott mot mänskligheten och så vidare kommer jag att rösta nej av principiella skäl. Jag tycker inte att det är vi politiker som ska styra verksamheten i detalj. Då går vi långt över gränsen för vad vi bör ägna oss åt. Forskare är bättre skickade att avgöra vilka forskningsfält de vill studera, vilka insatser de ska ha och var de ska söka stöd. Det är en mycket bättre och friare forskning. Då kommer vi också mycket närmare en sanning som inte behöver ha något slags politisk orientering eller att vi har misstankar om att någon har en baktanke med det ena eller det andra. Det vore trist om vi skulle få en sådan diskussion. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs kulturutskottets betänkande 2007/08:KrU7 Idrottsfrågor. 120 (): För den här mandatperioden har vi en debatt om den statliga idrottspolitiken. Precis som förra gången är det ett renodlat motionsbetänkande som vi ska debattera. Menyn består av 22 motioner som väcktes under allmänna motionstiden . Det är väl bra att ledamöterna har ett aktivt intresse för svensk idrott som de visar genom ett motionerande. Visst vore det ännu mer glädjande om det vi skulle debattera vore en proposition från regeringen. Men tyvärr har idrottsministern inte visat något mer framträdande intresse för idrottens villkor. Vad vi sett är mest en idrottsminister som fungerat som prisutdelare och som därutöver haft en sagolik förmåga att komma på kollisionskurs med vår största folkrörelse. Man har lyckats begrava idrottens skattefrågor och de förslag som fanns i en för idrotten positiv utredning. Man har begravt dessa frågor i en ny utredning där man först inte ville ge idrotten representation. Det krävdes massiva protester och påtryckningar för att finansministern skulle acceptera en representation. På samma sätt hamnar idrottsministern på total kollisionskurs med svensk idrott när hon sänder ut ett pressmeddelande om att hon ska träffa idrottens företrädare i en fråga där de har framfört sina åsikter på ett klart och tydligt sätt . Det är ett mycket märkligt beteende som enligt en av idrottens främsta företrädare antingen har sin grund i dåliga PR-rådgivare eller en oenighet inom regeringen där man gör allt för att skjuta ställningstagandena framför sig. Vi socialdemokrater har i det här betänkandet tre reservationer och tre särskilda yttranden. Vad gäller reservationerna vill jag här lyfta fram vad vi säger i reservation nr 5 om vikten av att människor vågar vara öppna med sin sexuella läggning utan att behöva vara oroliga för trakasserier. Homosexuella, bisexuella och transsexuella idrottare törs inte alltid berätta om sin läggning av rädsla för att bli utstötta från gemenskapen. Visst har idrotten gjort vissa insatser, men långt ifrån tillräckligt. Frågorna måste uppmärksammas betydligt mer än vad som har varit fallet hitintills, inte minst bland idrottande ungdomar. Jag yrkar bifall, fru talman, till reservation nr 5. I en annan reservation lyfter vi socialdemokrater tillsammans med fram vikten av att skapa små, flexibla idrottsanläggningar som inte utgår från organiserad idrottsverksamhet. Vi gör detta trots att vi är fullt medvetna om det arbete som idrottsrörelsen gjort tillsammans med kommuner när det gäller spontanidrottsplatser. Men vi gör det i akt och mening att påtala vikten av att storstadskommuner och mindre kommuner måste ta detta på allvar i sin översiktsplanering och detaljplanering. Det räcker inte med alla dessa stora elitidrottsarenor, utan man måste även tänka på gröna ytor för spontan idrott och lek, inte minst ur ett folkhälsoperspektiv. Jag yrkar bifall även till reservation nr 7. valrörelse deltog alla partier i en debatt som anordnade under Almedalsveckan. Ett av debattens två huvudteman var statens roll för att få fler internationella idrottsevenemang till . För någon vecka sedan hade vi här i kammaren en interpellationsdebatt med idrottsministern. Debatten gällde regeringens oförmåga att komma fram med ett förslag till strategi för hur staten kan vara en medverkande part för att och svensk idrott ska vara ännu mer framgångsrika i att få internationella evenemang till . Det var en fråga som vi socialdemokrater lyfte fram redan i förra årets motionsbetänkande och motionsdebatt och där jag fick positiva svar från flera av borgerlighetens företrädare. På samma sätt var alla borgerliga partier i Almedalsdebatten oreserverat positiva till det statliga engagemanget och till och med till statlig bidragsgivning. Men, snälla ni, nu måste ju även ni ha tröttnat på regeringens oförmåga att föra en dialog med idrottsrörelsen. Eller tycker ni att det är en rimlig hantering av denna fråga? Är det rimligt att inbjuda idrottsrörelsen via pressmeddelanden? Är det rimligt att återigen föra frågan till en tjänstemannagrupp? Är det rimligt att man i regeringsförklaringen så tydligt talar om sin ambition om flera internationella evenemang och sedan låter frågan ligga i träda ? Kan inte ni den moderatledda regeringens företrädare här i i varje fall antyda er politiska vilja i denna fråga? Jag är övertygad om att både idrottens företrädare och andra evenemangsanordnare skulle tycka att det vore givande att få lite politiska antydningar i stället för att bara höra att frågan diskuteras mellan ett antal tjänstemän i tre departement. Jag återkommer eventuellt till några av övriga frågor i betänkandet i samband med frågor till övriga som deltar i debatten. 121 (): I det här betänkandet om idrott, som kanske är mindre kontroversiellt än det förra betänkandet vi debatterade, finns saker som för många kan verka självklara. Jag tänker försöka belysa några saker som jag tycker är av särskild betydelse både för idrottsrörelsen och för staten som bidragsgivare. Jag ska börja med att yrka bifall till reservation 7, som vi har gemensamt med Socialdemokraterna och som handlar om idrottsanläggningar. Jag står bakom alla reservationer och särskilda yttranden, men jag yrkar bifall bara till denna. Jag vill börja med det som handlar om idrottens självständiga ställning och ekonomi. Det har varit en självklarhet att vår största folkrörelse idrotten har varit oberoende och självständig. Inte desto mindre har idrotten, framför allt den organiserade idrotten, litat till ett stort stöd från den offentliga sektorn. går det från staten in . Från kommunerna får idrotten mer än dubbelt så mycket stöd. Det här innebär en relativt långtgående samverkan mellan idrotten och den offentliga sektorn. För statens del handlar det om att ange de syften vi tycker att idrotten ska uppnå. Vi utgår från att idrotten sedan lägger fast målen för hur det ska gå till. Det här fungerar hyfsat , men det finns fortfarande vissa problem som idrotten behöver arbeta med. Det är inget att sticka under stol med, och det gör man inte inom idrotten heller. Mycket har gjorts, och det finns både mål och handlingsplaner som ligger helt i den riktning som vi från statlig sida vill att idrotten ska verka i. Det finns dock rent praktiskt mycket kvar för idrotten att hantera och utveckla. Idrotten är en spegelbild av samhället. Man har samma problem som i övriga delar av samhället. Arbetet mot sexism, rasism, klasskillnader och för jämställdhet, integration och för mer kunskaper om HBT-frågor med mera måste genomsyra all verksamhet. Det finns alla skäl att fortsätta dialogen med idrotten om hur man uppfyller sina uppsatta mål. En sak som jag vet är ett problem är detta med ledarutbildning. Man får slita mycket hårt för att få tillräckligt många ungdomsledare att utbilda sig och för att kunna ge barn och ungdomar en bra utbildning, inte minst inom de områden som jag tidigare nämnde. Idrottsrörelsen behöver ett stadigt och säkert ekonomiskt stöd. Vi i menar att det bästa sättet är att överge kopplingen till vinstdelningssystemet inom och låta det gärna ännu generösare statsbidraget gå över statsbudgeten. I detta kan det också finnas en moralisk dimension. Låt idrotten slippa hoppas på ett ökat spelande för att inkomsterna ska öka. Ett ökat spelande leder ju mycket troligt också till ett ökat spelmissbruk. Den viktigaste förutsättningen för att idrotten ska få förutsättningar att driva bra verksamhet, framför allt för barn och ungdomar, borde vara att det finns tillgång till bra anläggningar på nära håll. Det är enligt min mening kanske den ödesfråga som idrotten framför allt har att hantera . Här är den samverkan med kommunerna som pågår en förutsättning för att det ska fungera bra. En ansträngd ekonomi klarar inte av att bygga och investera tillräckligt mycket för att detta ska bli verklighet. Den ekonomiska politik som regeringen för motarbetar detta. Med minskade bidrag till kommunerna blir detta en kvarnsten som många kommuner inte klarar av att bära. De behöver hjälp och alltså mer pengar. Det är oerhört viktigt att det i samhällsplaneringen säkerställs att det finns grönytor, lekparker och små idrottsplatser i barns och ungdomars närområden, där de bor. I det sammanhanget vill jag nämna de näridrottsplatser som också var inne på och som börjar dyka upp på olika ställen i våra kommuner. Det är en flexibel mindre idrottsanläggning som mera inbjuder till spontan fysisk aktivitet än till organiserad idrottsverksamhet precis det som idrottsrörelsen själv efterlyser. Det vore spännande med ett statligt stöd till en satsning på fler sådana anläggningar. Detta kan jag ge som ett tips till regeringen. Jag tror också att idrottsrörelsen skulle välkomna ett sådant initiativ. Jag återkommer till det som alliansföreträdarna kommer att säga här från talarstolen. I detta anförande instämde (). 122 (): Det är inte alltid man redan från början när man går upp vet att man ska få en replik att svara på, men det är väl bra, det. Vi har att behandla ett motionsbetänkande som omfattar 22 motionsyrkanden och åtta reservationer. Jag yrkar avslag på samtliga motioner. Efter att ha lyssnat på de föregående talarna tror jag att vi i stort sett är överens om väldigt mycket. Framför allt kan vi konstatera att konfliktytan mellan partierna inte är lika stor som på många andra politikområden. Däremot har vi naturligtvis olika åsikter i en hel del frågor, till exempel om hur fort vissa saker ska gå och exakt hur de ska göras. Men att de ska göras målen verkar vi ändå vara ganska överens om. Jag har med stort intresse läst igenom motionerna. Det sägs många kloka saker i dem. har en motion om idrottens självständiga ställning. Där är vi överens om att idrotten är mogen att ta ett större ansvar för sin egen verksamhet. Vi har bidragit till att se till att regleringsbreven har förenklats och att återrapporteringsskyldigheten har förenklats. Det är naturligtvis alltid nödvändigt att följa upp och se till att när så mycket pengar lämnas över till en rörelse som uppträder som en myndighet måste det vara kopplat till återkoppling och redovisning. Med det svaret vill jag ändå säga att vi har drivit frågan för idrottens självständiga ställning ytterligare ett snäpp framåt. En annan motion handlar om arbetet mot dopning. Det återkommer i ett särskilt yttrande. Där råder heller ingen skillnad i åsikt: Arbetet mot dopning är utomordentligt viktigt. Det är en av de viktigaste frågorna. Tack och lov har vi delegerat ansvaret för detta till , och deras arbetar mycket framgångsrikt med dessa frågor. Inom elitidrotten i är detta inte ett stort bekymmer. Möjligtvis kan vi se en tendens i liksom i andra länder att det kanske mer förekommer problem inom motionsidrott, styrketräning och liknande, där anabola steroider förekommer. Det är något som vi måste attackera tillsammans med polismyndigheterna å det kraftigaste. De medel som har avsatts till RF för att behandla den här frågan är 23 miljoner, varav 23 miljoner går till särskilda ändamål, bland annat samarbetet med . Jag konstaterar, precis som oppositionen, att antalet tester har minskat. Den handlingsplan som man satte i gång för ganska länge sedan blev aldrig antagen. Då handlar det om en annan mandatperiod. Det har gjort att har tillsatt en intern utredning som delvis ska ta reda på var ansvaret ska ligga. Vi ser fram emot att läsa resultatet av den. Till dess utgår jag ifrån att har medel att allokera till antidopningsarbetet om det visar sig nödvändigt. Jag kommer då in på en annan fråga som har lyft upp, nämligen idrottens ekonomi. Man kan ju ha synpunkter på sambandet med spelandet. Det har jag också. Det är en utredning på gång som kommer att presenteras . Den handlar om den reglerade spelmarknaden. I den ligger också frågan om idrottens framtida finansiering. Det är klart att jag kan ha synpunkter på varför mitt barnbarns idrottande skulle ha något som helst samband med att folk spelar mer poker på nätet. Jag återkommer till den frågan när vi har lite klarare direktiv om hur man ska kunna lösa detta. Vi kan konstatera att idrotten, genom det ökade spelandet, har fått nästan 200 miljoner mer än . Frågan har också väckts om HBT-personers förhållande till idrotten. Jag kan bara säga att jag tycker att det är en skam att det ens antyds att det behövs speciella idrottsföreningar som riktar sig till just homosexuella eller HBT-personer. Så är fallet i . Tack och lov är inte de som har startat de föreningarna lika fördomsfulla, så där är också heterosexuella människor mycket välkomna. Det har faktiskt blivit en utveckling på den punkten. Jag hade nöjet att delta i en paneldebatt under som ju hade temat idrott. Det var en mycket intressant diskussion. Jag utsattes visserligen själv i början för förutfattade meningar. En gråhårig 60-årig moderat ansågs kanske inte ha några andra åsikter än dem som jag pådyvlades alldeles i början, det vill säga att jag antogs vara något av en homofob. hade jag inte de problemen. Jag fick en fråga. Man frågade om man i de direktiv i regleringsbrevet som nämner jämställdhet som en fråga som ska genomsyra och integreras i allt arbete inom RF kan lägga till också HBT-frågorna. Jag ställde mig positiv till det. Vi får se om vi kan foga in det i instruktionerna till RF på ett tydligare sätt. RF arbetar med frågan på ett mycket seriöst sätt. Det är inte lätt. Det är heller inte lätt för RF att ändra många människors grundföreställningar. Sådant tar tid i samhället i övrigt. Idrotten är inget undantag. Jag utgår ifrån att jag får frågor så att jag kan utveckla detta. 123 () replik: Jag kan hålla med när det gäller HBT-personer. Jag ser egentligen inte att problemet ligger på nationell nivå varken på RF-nivå eller på förbundsnivå. Problemet ligger nog längre ned i organisationen, på den lokala nivån. Hur man kommer till rätta med den typen av problem skulle jag vilja se i en diskussion framöver. Strategi för internationella evenemang har vi debatterat ett antal gånger . Det är ju bra. Jag skulle vilja höra kommentarer till det arbetssätt som regeringen har valt. I arbetar man mycket brett. Man har engagerat sju departement i arbetet, vilket gör att man fångar in såväl turism och idrottsrörelse som World Scout Jamboree. I har regeringen valt ett mycket smalare arbetssätt, vilket oroar mig lite. Risken är uppenbar att man inte fångar in alla de evenemang som behöver stöd och råd för att genomföras. Hur tror att man fångar in de evenemang som ligger inom till exempel integrations- och jämställdhetsministerns ansvarsområde? Min andra fråga handlar om ytor för spontan idrott. I betänkandet avstyrker majoriteten ett par motioner om mindre platser för spontan motion med hänvisning till det kommunala självstyret. Så kan man naturligtvis göra om man inte vill diskutera frågan. Hur ser majoriteten på möjligheten att till exempel genom ändringar i eller på annat sätt åstadkomma de grundläggande förutsättningarna för att skapa dessa viktiga ytor för spontan och ofta icke-organiserad idrott? 124 () replik: Jag börjar med det sista. Minnet är kort, så det är bäst att börja med det man kommer ihåg. Spontanidrotten är naturligtvis grunden till det som komma skall. Jag ska ge en eloge. Handslaget bygger på ett alldeles utmärkt initiativ från idrottsrörelsen och Socialdemokraterna. Det har vi byggt vidare på. Vi har byggt ut det. Det handlar just om att få fler att börja idrotta och att idrotta längre. Näridrottsplatser kan ju vara väldigt små anläggningar, men också lite större. RF har ju ett ordinarie anläggningsstöd på 20 miljoner. Genom Idrottslyftet har närmare 50 miljoner satts in för just det ändamålet. När vi utvärderar hur det har slagit och om det har varit tillräckligt får vi ha en dialog med kommunerna och RF om möjligheten att komplettera verksamheten. Jag håller med om att det är viktigt. Jag ska försöka hinna med frågan om stora evenemang också. Vi har inte sju departement, utan bara tre som är direkt involverade i arbetet. I gruppen har vi naturligtvis också en dialog med idrottsrörelsen. har ju sagt att hon inte är nöjd med regeringen. Då inbegriper det faktiskt två regeringar. Hon var lika missnöjd med den förra regeringen som inte ens kom fram till en strategi, vilket idrottsministern har lovat att den här gruppen tillsammans med idrottsrörelsen ska göra . Jag kan inte annat än tro på min minister, så jag hoppas att det blir så. 125 () replik: Det gör jag också inte tror på henne, men hoppas att det blir något. Jag är lite glad . I två olika debatter efter varandra har vi fått enormt beröm av moderata företrädare. Först när det gäller Forum för levande historia och för Handslaget. Detta måste gå till historien. Eller också är det ett sätt för er att komma närmare oss i debatten. Tack för svaren. Min tredje fråga handlar om de två moderata motionerna i betänkandet om att tillåta professionell boxning. Många deltog i den debatten, som föregick den nya lagstiftningen för kampsporter. ställde inte upp på den nya lagen. Därför är det inte konstigt att de två motioner som vi behandlar i det här sammanhanget är moderata. Jag konstaterar att tillsynsmyndigheten i börjar tillåta den kampsportsvariant som kallas MMA, det vill säga Mixed . Det låter nästan som en konstart. Det innebär att man har två utövare i en bur, utan huvudskydd och med rätt tunna handskar som i stående eller liggande ställning har rätt att slå eller sparka varandra på ett ganska anmärkningsvärt sätt. Min fråga till är därför: Tycker du att detta är en kampsport som även fortsättningsvis bör tillåtas, eller finns det anledning att ytterligare skärpa lagstiftningen eller se över den för att förhindra att de här avarterna kommer in? Jag kan visa upp en tidningsartikel om detta. Personligen tycker jag inte att det ser speciellt trevligt ut. Jag kan överräcka den till så att han kan läsa den efter debatten. 126 () replik: Jag tackar så mycket. Det är skönt att är glad. var inte riktigt lika glad den sena natten när vi hade en interpellationsdebatt om stora evenemang. Men det är väl trevligt om jag kan bidra till att blir glad. Min uppfattning när det gäller kampsporter är att upprepade slag mot huvudet är skadligt. När vi pratar om boxning tycker jag att amatörboxning där det finns tillräckligt med skyddsanordningar är helt okej. Många man-mot-man- eller kvinna-mot-kvinna-sporter, envigssporter, har utvecklat sig till att se till att man är ordentligt skyddad. Jag började när jag var ung med fäktning. Det är väl ett bra exempel på hur en dödlig envigssport har utvecklat sig till en oerhört dramatisk och trevlig sport där ingen gör sig illa, i alla fall inte med flit. MMA tycker jag, på den beskrivning jag hör från , låter förfärligt. Jag måste studera det vidare och titta vad det går ut på. Om den skulle rymmas under den nuvarande lagstiftningen blir jag väldigt tveksam. Stora evenemang har vi pratat om. Jag tror att jag har betat av de flesta frågor som jag har fått. 127 () replik: Som var inne på är det här kanske ett område där vi har mer samsyn än i andra politikområden. Men det finns några saker som jag tycker är viktiga att lyfta upp. Det finns skillnader i hur man ser på olika saker. Går man in på idrottens självständighet kopplad till ekonomi finns det en del saker där vi har olika syn på hur det ska gå till. Idrotten har genom tiden och genom historien haft en rätt bra verksamhet för att plocka in pengar. Man har vana att dra in pengar för sin egen verksamhet på olika sätt. Det är oftast lotterier eller olika spel som har plockat in pengar. Det finns naturligtvis en koppling till som från början var Tipstjänst och som bildades för att man ville bli av med det okontrollerade spelet. 1934 tror jag att det var. Min fråga är vad anser när det handlar om . Det är ett dilemma i sig. Det finns en diskussion om avreglering av spelmarknaden, vilket direkt påverkar idrottsrörelsen.