prot · GV09126 · 2008-06-11 00:00:00 — Jakten på råvaror, energi och affärsmöjligheter får inte vara det allenarådande. Om man vill ha omvärldens respekt som ny stormakt måste man också ställa upp för värderingar som fred, frihet och respekt för de mänskliga rättigheterna. i invigs över åtta . har satsat oerhörda resurser på att ska bli en propagandatriumf. Låt oss då under den allmänna yran inte glömma bort vad det är för sorts land skådespelet utspelar sig i. Det är ett land där dödsstraffet utdelas i skrämmande omfattning och för en mängd typer av brott. Det är ett land som tvångsförflyttar människor i uppstädningsaktioner inför . Det är ett land där minoriteter som ugurier och tibetaner förtrycks och förvägras sina rättigheter. Det är ett land som är världsmästare i att fängsla journalister och nätskribenter. Låt oss minnas det när strålkastarna slås på . Och framför allt: Låt oss minnas det när strålkastarna slocknat efter avslutningen av . Då får inte omvärldens röster tystna, då måste protesterna fortsätta och trycket vara kvar på den kinesiska regimen. Avslutningsvis skulle jag vilja säga några ord om situationen i . Det har nämnts i debatten men lite för lite, tycker jag. Där har omvärlden kunnat bevittna hur vanstyre och brist på respekt för de mänskliga rättigheterna har förvandlat en naturkatastrof till något mycket värre. Cyklonen drog in över Irrawaddydeltat . Miljoner människor blev hemlösa, risskörd förstördes och uppemot 100 000 dog. Men katastrofen är inte slut, den blir värre för som går. Anledningen är den militärjunta som styr . Den förvägrar sitt folk den mest grundläggande mänskliga rättigheten, nämligen rätten till liv. Det här är en katastrof av samma omfattning som , men hur de har hanterats skiljer det som . I vägrade militärjuntan från början att släppa in internationell hjälp. Man har sedan släppt en del på restriktionerna, men fortfarande har hundratusentals människor inte fått någon hjälp över huvud taget. FN:s generalsekreterare tilläts träffa juntaledaren , och han gjorde utfästelser som att internationell hjälp skulle släppas in. Men de löftena verkar bara ha varit ännu en lögn från en regim som sätter sin egen makt före allt annat. Folket i har samma mänskliga rättigheter som ni och jag, men i Irrawaddydeltat flyter liken tätt. Rapporter kommer om att de överlevande har tappat livslusten helt och hållet. Lidandet i visar inte bara vad som händer när en regim fullständigt ignorerar sitt folks mänskliga rättigheter. Det är också ett sorgligt bevis på de problem som finns i det internationella beslutsfattandet. Ekonomiska intressen, jakt på råvaror och geopolitiska intressen går före det burmesiska folkets rätt till liv. Den måste öka sina ansträngningar så att EU:s sanktioner ytterligare skärps och påverka Aseanländerna att agera mer kraftfullt så att inleder en verklig demokratiseringsprocess. Aung och de andra politiska fångarna måste friges. En dialog med den politiska oppositionen och de etniska minoriteterna måste inledas. Och framför allt måste internationell hjälp komma fram till de överlevande. 147 (): Mitt anförande handlar om . politik när det gäller måste bygga på FN:s resolutioner. måste få en trygg existens inom säkra och erkända gränser. Det måste upprättas en palestinsk stat som också har en säker och trygg existens inom erkända gränser. Om man avviker från de folkrättsliga principer som gäller som FN har beslutat om måste de vara ett resultat av överenskommelser mellan parterna, inte att man etablerar fakta på marken genom militär överlägsenhet. Det är väldigt lätt att kritisera de illdåd som begås av vissa palestinska grupper när de avfyrar raketer mot civila. Det gör vi från sida. Men man måste också vara väldigt tydlig med att den politik som använder är totalt oacceptabel. Det är en politik av systematiska övergrepp mot civilbefolkningen på ockuperade områden. Den politik som bedriver genom byggandet av muren som sträcker sig allt längre in på ockuperade områden är fullkomligt oacceptabel och folkrättsvidrig. Haagdomstolen har beslutat att den måste tas bort, den måste rivas, kompensation måste utgå. Jag tror att alla här i , åtminstone alla partier här i , är fullkomligt på det klara med att det behövs en rättvis fred i det här området. Problemet är att vissa framför allt inom den borgerliga majoriteten tycks ha väldigt svårt att kritisera och vill använda mycket svagare ord än vad situationen påkallar. Det är ett problem i den här frå-gan. Från sida tycker vi att det inte räcker med vackra ord. Det har kommit många vackra ord under många decennier från det internationella samfundet om att man måste arbeta för fred och att resolutionerna måste uppfyllas. Det räcker inte, man måste gå till handling också. Man måste våga använda de verktyg som finns. Man måste sätta press på staten att leva upp till resolutionerna. Man måste riva muren. Man måste sluta ockupera palestinsk mark. Man måste sluta riva hus. Man måste sluta bosättningspolitiken som syftar till att annektera stora delar av de palestinska områdena. Vi från vår sida måste våga använda de verktyg som finns, exempelvis det associeringsavtal som finns mellan och och utnyttja de klausuler i det som inte följer. Man kan sätta press på , och det tycker vi att man bör göra. Jag yrkar bifall till reservation 41. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 9 § Ny konkurrenslag m.m. Föredrogs näringsutskottets betänkande 2007/08:NU14 Ny konkurrenslag m.m. (prop. 2007/08:135). 148 (): Vi ska nu behandla näringsutskottets betänkande 14 om ny konkurrenslag m.m. Med mera i detta sammanhang omfattar fem motioner från allmänna motionstiden. Jag ska börja med huvudfrågan om den nya konkurrenslagen. Den dåvarande socialdemokratiska regeringen tillkallade en särskild utredare för att utreda hur man bland annat kunde effektivisera processerna kring konkurrensmål, främst när det gäller karteller. Vidare skulle EG:s nya koncentrationsförordning implementeras i den svenska konkurrenslagstiftningen. Utredningen fick under sitt arbete två tilläggsdirektiv, dels om en ändring av mindre betydelse i konkurrenslagen, dels om att utreda frågan om att kriminalisera konkurrensbrott. Utredningen lämnade sitt betänkande . Utredningen konstaterade då att de nuvarande processuella reglerna i huvudsak fungerade väl och föreslog endast några smärre förändringar. I några fall föreslogs dock ändringar i sak, bland annat att beslut som inte var tvistiga beträffande konkurrensskadeavgift kunde beslutas av . Man föreslog också bestämmelser om konkurrensskadeavgiftens storlek och hur denna kunde sänkas i vissa fall. Slutligen gjordes bedömningen att inte kriminalisera konkurrensbrott, framför allt för att företag kommer att sakna incitament att anmäla överträdelser som företagen gjort om företrädare och anställda riskerar straffrättsliga påföljder. En kriminalisering kan också leda till att brottsutredningar kan komma att försena utredningar och lagföring av kartellsamarbeten. Som alternativ föreslog utredningen att man i kartellmål kan utöka sanktionsmöjligheterna med bestämmelser om näringsförbud. Propositionen avlämnades och innehöll i allt väsentligt de förslag som utredningen lagt fram. Vi kan från socialdemokratiskt håll i huvudsak stödja regeringens proposition. Men det som finns anledning att beröra i denna debatt är just diskussionen om kriminalisering. Både 2002 och 2003 konstaterade den nuvarande majoriteten att kriminalisering kunde vara ett verksamt instrument i kampen mot kartellbildning. Jag kan konstatera att inget av de fem partier som stod bakom detta yttrande föreslår kriminalisering. När jag tar del av såväl kammarens debatt som av handlingar från näringsutskottet kan jag konstatera att tonläget var mycket högt och att beskrevs som ett paradis för karteller. Jag måste i det sammanhanget ställa frågan: Vad i sak har ändrats sedan dessa yttranden fälldes? Visst har regler om näringsförbud införts, men det är ju långt ifrån säkert att dessa regler kommer att vara lika avskräckande som en straffrättslig påföljd. Men debatten var väldigt högljudd vid det tillfället. Man undrar i sitt stilla sinne vad i sak som har ändrats. Jag vill i det här sammanhanget citera vad Lagrådet sade i frågan: I lagrådsremissen föreslås att nu gällande lag ersätts med en ny lag. I allt väsentligt förs bestämmelserna i den nuvarande lagen över till den nya men presenteras på ett redaktionellt mer överskådligt sätt. Bestämmelserna om kontroll av företagskoncentrationer och om eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift har i lagförslaget anpassats till motsvarande regler inom EG-rätten. En nyhet är att ska ha möjlighet att utfärda avgiftsföreläggande. Godkänns ett sådant föreläggande behöver talan om konkurrensavgift inte väckas i domstol. I den nya lagen föreslås även förlängning av preskriptionstid för att påföra konkurrensskadeavgift och ändring av bestämmelser om rättegångskostnader. Vidare föreslås att lagen om näringsförbud ändras så att det blir möjligt att meddela näringsförbud för t ex verkställande direktörer som deltar i eller har kännedom om kartellöverträdelser som företaget är inblandat i. Vad handlar då det här om? Såvitt jag kan förstå är det i sak två saker. Att preskriptionstiden förlängs kan möjligen vara viktigt. Men det första som har tillförts är nya regler om näringsförbud. Det andra är att man kan utfärda avgiftsföreläggande utan att behöva gå till domstol. Det är de två substantiella delar som har förändrats i den här lagstiftningen. Med hänvisning till den högljudda debatt som var tidigare kan man undra om det var det här som man krävde av den dåvarande socialdemokratiska regeringen. Moderaten sade i förra årets debatt som vi hade om konkurrensfrågor och lite andra frågor i sammanhanget att var ett u-land vad gällde konkurrensfrågor. Det må vara hur det vill med det, men det intressanta är om nu anser att vi äntligen har rest oss från detta u-landsstadium till någon högre nivå i och med att man har lagt fram denna proposition. Det skulle jag vilja ha svar på. Socialdemokraterna har två reservationer i detta betänkande. Bägge avser motionerna under den allmänna motionstiden. Vad gäller reservation 1 menar vi att det är en underlig uppfattning som regeringen har om konkurrensfrågor. Man fokuserar på den eventuella konkurrenssituation som kan finnas när det gäller verksamhet. Regeringen och majoriteten vägrar att se de verkliga konkurrensproblem som finns trots att den nya konkurrenslagen föreslås, för det finns fortfarande problem. Vi är djupt bekymrade inom socialdemokratin när det gäller konkurrensen med oseriösa företag. Det är i det här sammanhanget nästan löjligt att se vad majoriteten skriver om lagen om kassaregister. Det är bara att inse faktum, att den lagen hade kunnat vara genomförd om man inte hade valt att skjuta upp den i . Vad jag förstår är det exakt samma lagstiftning som ska införas, men den ska införas . Jag kan bara konstatera att det är med stor förvåning jag ser att den här regeringen, som vill ha ordning och reda på både det ena och det andra, snarare vill främja fusk bland företag än att försöka förhindra det. Slutligen, herr talman, några ord om vår sista reservation som är en motivreservation. Motionen som behandlas kopplar frågan om utvärderingar av genomförda om- och avregleringar till medlemskap i unionen. Vår uppfattning är att en sådan sammankoppling inte kan göras. Men vi anser, till skillnad från majoriteten, att inom de områden som om- och avreglering har skett har det brustit i uppföljning och komplettering av reformer för att stärka marknaderna och i vissa sammanhang för att minska inslag av oseriösa företag. Detta visade inte minst den så kallade regelutredningen som presenterade ett fyrtiotal förslag till nya sådana reformer. Vår uppfattning är att det behövs en fortsatt uppföljning av de om- och avreglerade marknaderna. Det är av stor vikt att regeringen fortsätter det arbete för en bättre fungerande elmarknad som den tidigare, socialdemokratiska regeringen startade. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservationerna 1 och 2. 149 (): Till att börja med vill jag säga att för är det viktigt att det finns en klar och tydlig konkurrenslagstiftning. Den är ju bland annat till för att skydda konsumenterna men också för att samhällsekonomin ska fungera på ett effektivt sätt. All snedvridning av konkurrens via otillbörliga samverkan eller misstanke om kartellbildning måste alltid bekämpas. Vi kan som exempel ta frågan om samägande av kärnkraften, att de tre stora företagen äger varandra. Det gör givetvis att konsumenten med all rätt ifrågasätter om inte också priset på el påverkas av denna samverkan. har tidigare motionerat om att en utredning borde tillsättas för att se över koncentrationen av ägandet inom kärnkraften, men den har tyvärr blivit nedröstad. slår regeringen sig för bröstet, och även utskottet, och påpekar att just den frågan ska man se över och att ett svar ska lämnas 2009. Det är lite sent, men det är väl ändå på rätt väg. När det gäller förslaget till ny lagstiftning ställer sig bakom regeringens förslag, vilket också innebär att vi ställer oss bakom förslaget om näringsförbud för dem som bryter mot konkurrenslagstiftningen. Det här är bra, och så långt är vi också överens med regeringen. Men när det sedan kommer till förslaget från regeringen att, utöver vad 2005 beslutat om, tillåta konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor får jag en känsla av att det inte är konkurrensproblematiken som är problemet, utan att detta är ett sätt att ytterligare bana väg för en privatisering av offentlig egendom och produktion. Vad menar annars regeringen när de i budgetpropositionen skriver att man ska se över vissa andra frågor inom området konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor? Någon på den borgerliga sidan kanske kan ge svar på den frågan. Det är just inom den offentliga sektorn en stor del av tjänsteproduktionen finns. Det är inte bara skola och omvårdnad om äldre och barn, utan det är också service till äldre, till exempel gräsklippning och snöskottning. Är det dessa områden utskottet anser att man ytterligare ska belysa, eller är det kanske verksamhet som med statsstöd agerar på den konkurrensutsatta marknaden ni avser? Handlar det kanske om den sociala verksamhet som många kommuner bedriver genom sina arbetsmarknadsenheter som också tangerar områden där det finns hushållsnära tjänster? Är det de kaféverksamheter som omsorgen bedriver som ett sätt att ge sysselsättning och sammanhang i tillvaron som avses? Jag ställer frågorna mot bakgrund av vad ni skriver i betänkandet: Utskottet anser att alla typer av avvikelser från en fri och effektiv konkurrens bör bekämpas med stor kraft, oberoende av inom vilken sektor de uppträder eller vilka de aktuella aktörerna är. hoppas jag att någon från alliansen kan ge svar på dessa frågor. Vilka aktörer avser ni, och vilka verksamheter avses? Jag och menar att regeringen i stället borde ägna större kraft åt att bekämpa alla de oseriösa företag och verksamheter som agerar på den konkurrensutsatta marknaden. Vi har ett skatteundandragande som uppgår till . Av dessa står de oseriösa företagen för 80 miljarder enligt . Där har vi det stora konkurrensproblemet för alla seriösa företag. Men vad gör regeringen? Man koncentrerar sig på den offentliga sektorn och dess problem. Det är det här som är det stora problemet och som också är ett hot mot alla de seriösa företag som finns i . Vi kan ta byggbranschen som ett exempel. Det handlar inte bara om svart arbetskraft. Det är dåliga arbetsmiljöer och urusla löner. Detta är en stor del av den problematik vi har när det gäller konkurrens på lika villkor. Taxibranschen är en annan bransch. Restaurangbranschen kommer man till rätta med nu tack vara kassaregister. Varför inte jobba där resultaten är så oerhört viktiga? Ska våra företagare som är seriösa och som tar ansvar kunna konkurrera på lika villkor måste vi också ha en lagstiftning som gör det möjligt för dessa företag att kunna överleva. Så är det inte . Vi kan ta exemplet Posten som vi ska diskutera . När den svenska postmarknaden avreglerades 1993 fanns över 80 operatörer på den svenska marknaden. finns det ett trettiotal kvar. Utöver och rör det sig framför allt om lokala brev- och paketförmedlare små och i huvudsak inriktade på att lösa korrespondens från företag till företag. Avregleringen har lett till färre postoperatörer, inte på grund av , utan främst genom norska etablering i attraktiva områden med stöd av . Är det exempel på fri och effektiv konkurrens? Någon från alliansen kanske kan ge mig ett svar på den frågan. Regeringen silar mygg och sväljer elefanter. Jag yrkar bifall till reservation 1! 150 (): Svensk konkurrenslagstiftning lever och utvecklas. I början av förra mandatperioden blev det bland annat möjligt för företag att befrias från böter om de erkänner sin medverkan i en kartell. De borgerliga partierna och ville också att vi skulle ta ytterligare tag för att skärpa konkurrensen och gav därför genom majoritet i den socialdemokratiska regeringen i uppdrag att bland annat utreda möjligheten till kriminalisering av karteller. Det är av detta uppdrag vi ser glädjande resultat . Trycket från att skärpa konkurrenslagen beror förstås på övertygelsen om att konkurrens är bra och att det krävs en kraftfull lagstiftning för att skydda konsumenter och företag mot att vissa företag i hemlighet delar upp marknaden och gör upp om priser. Varför är då konkurrens så bra? Jo, bland annat för att det ger valmöjlighet. Priser hålls nere, och innovation stimuleras. Det står helt klart att det är konsumenterna som tjänar på konkurrens. Även för företag är det viktigt med konkurrens, eftersom det ger tillträde till marknader för den som är bäst. Men för producenterna ger inte konkurrens det största ekonomiska utbytet, och därför vill flera minska konkurrenstrycket. Vissa går så långt att de använder sig av olagliga metoder, och det drabbar oss konsumenter. Vardagsnära fall där företag olagligt har begränsat konkurrensen är till exempel videoband och blixtlås. Bensinkartellen är något många känner till. Jag såg nu att har inlett en undersökning mot vissa företag i begravningsbranschen. Efter det att vi i har varit oense om hur konkurrenslagen behöver förändras är det nu roligt att det finns en enhällighet för en ny och kraftfullare konkurrenslagstiftning. De företag som ägnar sig åt otilllåtet samarbete kan framöver räkna med strängare påföljder. Det blir bland annat möjligt att döma ut högre böter för företag som deltagit i särskilt skadliga karteller. Den allra största förändringen är just detta att framöver kommer personer att kunna hållas ansvariga. Vd och styrelsemöte som bildar eller känner till karteller ska kunna beläggas med näringsförbud. Detta betyder att vi verkligen markerar allvaret i frågan. Förhoppningsvis har detta en avskräckande effekt. En annan förändring som lagen möjliggör är att kommer att kunna döma ut böter direkt i de fall företag erkänner. måste många fall gå till domstol. Det tar mycket , och det upptar domstolarnas tid och kraft. I betänkandet finns också motionsyrkanden från den allmänna motionstiden. Socialdemokraterna och Vänstern hävdar att regeringen fokuserar för mycket på problemen med att verksamhet kan konkurrera med privata aktörer. I stället tycker de att fokus borde ligga mer på konkurrensproblem inom energisektorn och konkurrens från ohederliga företagare. På detta vill jag svara att alla typer av avvikelser från en fri och effektiv konkurrens bör bekämpas med stor kraft. vill jag säga att problemet med offentlig verksamhet på konkurrensutsatta marknader är betydande och förtjänar uppmärksamhet och förändringar. Om man går igenom klagomålen till från ser man att mer än var tionde tips och klagomål handlade om att offentliga aktörer ägnade sig åt otillbörlig näringsverksamhet. Det är framför allt små företag som drabbas. Ofta handlar det om att de offentliga aktörerna inte agerar på lika villkor, och det vanligaste klagomålet gäller förekomsten av stöd och bidrag som gör att den offentliga verksamheten inte behöver bära sina egna kostnader utan kan underprissätta. Andra vanliga klagomål är att information från myndighetsrollen vidareutnyttjas i kommersiella sammanhang. Statskontoret har genomfört en kartläggning av i vilken omfattning statliga myndigheter bedriver verksamhet på konkurrensutsatta marknader. Av denna kartläggning framgår att denna verksamhet uppgick till hela . För kommunerna saknas sådana uppgifter, men det handlar om betydligt mer pengar. Dessutom kan man se att den offentliga affärsverksamheten ökar. Det finns alltså ett behov av att tydliggöra vad som ska göras av det offentliga och vad som ska skötas av privat näringsliv. Den liberala åsikten är att statens uppgift bör vara att sätta spelregler och utöva kontroll och att den egna rollen som producent i konkurrens med andra ska vara begränsad. är det svårt att få till stånd en prövning om huruvida den affärsverksamhet som det offentliga bedriver snedvrider konkurrensen. Därför jobbar regeringen med att skapa ett system för att lösa dessa konkurrenskonflikter i domstol. Det måste också bli möjligt att utdöma viten, alltså ekonomiska sanktioner, om det offentliga har verkat konkurrensvidrigt. Avslutningsvis vill jag lyfta fram studier som visar att under de perioder då konkurrenstrycket har varit lågt i och många marknader varit skyddade från konkurrens tappade i tillväxt gentemot andra länder. har monopolmarknader brutits upp. Tuffare konkurrensregler i samklang med EU-lagstiftning har antagits och tillsynen har blivit bättre. Resultatet av detta är rejält förbättrad produktivitet och att har klarat sig bra i internationell jämförelse. Det är därför glädjande att vi genom en ny kraftfull konkurrenslagstiftning kan ta ytterligare steg för att skapa förutsättningar för god konkurrens i . Det gagnar både samhällsekonomin och oss konsumenter. 151 () replik: Jag har några funderingar över det vi pratar om. Vi ska inte prata om det som vi är överens om. Man kan ju alltid diskutera hur konkurrenskraftig den nya lagstiftningen är. Det kan vi kanske ha lite olika uppfattningar om. Men vi är i stort överens. Vi är också överens om att konkurrens ska ske på lika villkor. Men det är väldigt lätt att säga. Jag undrar vad ni egentligen menar. Är det verksamhet som ni avser ska belysas? Den har statsstöd och agerar ju med varuproduktion på en konkurrensutsatt marknad. Är det den ni avser när ni misstänkliggör och tycker att man borde se över detta i konkurrenshänseende? Eller avser ni de sociala verksamheter som bedrivs i kommunerna, oftast inom den sociala förvaltningen med kaféverksamhet, med gräsklippning, med hjälp i hemmet till äldre? Detta sker ju på en marknad där regeringen nu försöker skapa en marknad. Är det det ni menar när ni pratar om konkurrens på lika villkor och att vi ska se över den offentliga sektorns åtaganden? Jag är väldigt intresserad av det. De människor som finns inom de områden som jag räknade upp står väldigt långt från arbetsmarknaden. 152 () replik: Vi ser över hur man skulle kunna göra en bedömning av vilken verksamhet som kan bedrivas av det offentliga. I en del verksamheter finns det ett klart samhällsansvar. Därför kan det vara rimligt att de ska ske i offentlig regi. Problemet är inte den typen av verksamhet utan sådan där det är självklart att den bedrivs utifrån ren affärsmässighet; man vill alltså tjäna pengar. Det kan vara sådant som att det finns kommuner som driver en bowlinghall eller ett gym eller inte vill konkurrensutsätta avfallshantering. Det är sådant som många småföretagare bekymrar sig över. Därför vill vi skapa ett system så att man kan ta dessa problem till domstol och få slita en tvist och se om det är konkurrenssnedvridande på en marknad där de privata aktörerna ska finnas. Jag hoppas att det är ett tillräckligt svar.