prot · GV09114 · 2008-05-19 00:00:00 — Rader av missförhållanden som någon upplever och uppfattar förekommer anmäls till och utbildningsinspektionen där. Så går de in och granskar det. Är det rena lagbrott och beslut som överklagas sker det via domstolsväsendet. Jag menar att den rättsordning och den process vi har är tillfyllest. Mot bakgrund av påstår att det sker brott i skolan. Det tycker jag inte att det finns underlag i att påstå. Elever anser sig utsatta för kollektiv bestraffning. Huruvida det är brottsligt eller inte måste först prövas. Det är inte alltid för att man anser det som det innebär att man är utsatt för det. I själva verket kan det vara att man stänger en kafeteria för att det har varit för stökigt. Man måste göra det för att skydda utrustning och så vidare. En elev kan uppfatta det som ett straff. Men det är en helt legitim åtgärd. Som utbildningsminister följer jag naturligtvis utvecklingen i svenskt skolväsende. Jag utesluter inte att jag tar något initiativ i sammanhanget, men jag uppfattar inte att det finns något sådant behov. Lagar och regler är tydliga. Domstolar och myndigheter har sina uppgifter inom det här området liksom inom andra områden. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2007/08:640 om skolskjutsar 23 Utbildningsminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att se över kommuners skyldigheter att anordna skolskjuts oavsett huvudman. I likhet med anser jag att fristående skolor är en självklar del av det svenska skolväsendet. För att fullt ut förverkliga elevers möjlighet att välja en utbildning som bäst passar deras behov och förutsättningar behöver fristående skolors rättsliga ställning stärkas. Regeringen har därför tillsatt utredningen villkor för fristående skolor (U 2007:05) som har till uppdrag att på flera olika områden lämna förslag på åtgärder som krävs för att fristående skolor ska kunna verka på samma villkor som kommunala. Utredningen ska slutredovisa sitt arbete . Rätten till kostnadsfri skolskjuts är en viktig faktor när det gäller elevers möjligheter att välja skola. skulle en oinskränkt rätt till skolskjuts oavsett vilken skola eleven väljer skapa orimliga kostnadskonsekvenser för kommunerna. Dagens regler om skolskjuts är ett resultat av en avvägning mellan elevernas intresse av att kunna välja skola och en strävan att inte lägga orimliga ekonomiska åtaganden på kommunen. I samband med arbetet med den nya skollagen kommer reglerna för skolskjuts att ses över. I det sammanhanget kommer det att prövas om det finns förutsättningar att utsträcka kommunens ansvar för att anordna skolskjuts även till andra skolor än den skola eleven placerats i av kommunen. 24 (): Jag tackar statsrådet som har tagit sig både tid och kraft att besvara en interpellation som jag känner är väldigt viktig för mig. Vi har tillsammans inom alliansen arbetat för att få en rimlig skolsituation i det här landet, där olika huvudmän ska kunna ge en bra undervisning. Friskolorna ska naturligtvis liksom andra skolor stå under tillsyn av . Jag vill därför tacka statsrådet alldeles särskilt för de åtgärder som har vidtagits redan, till exempel den utredning med namnet Lika villkor för fristående skolor som jag med stor förväntan väntar på resultat av , . Jag har varit bekymrad över att trots att det har varit väldigt tydligt från statsrådet, från regeringen och många av oss som har deltagit i utbildningspolitiken det fortfarande finns kommuner som begränsar elevernas möjligheter att få använda det fria valet. Man tar helt enkelt ut pengar från föräldrarna för kostnad för skolskjuts alldeles oavsett om det kostar mer än till den anordnade skolan. Jag vill ta ett exempel nerifrån . Det är ett exempel av många. De elever som bor i kan inte få någon högstadieundervisning. Årskurserna 7, 8 och 9 finns inte i . Alla barn måste åka till för att få den i en annan skola. Då får de busskort. Busskortet kostar per barn . Trots att de eleverna måste lämna bussen tidigare än de elever som åker lite längre till den kommunala skolan får de inte busskortet. Konsekvenserna är att kommunerna egentligen sparar in pengar på de elever som väljer annan skola än den skola som är anvisad. Det här är inte bra för oss. Det är inte bra för eleverna. Det är inte bra för föräldrarna. Framför allt blir det en typ av diskriminering för att den ekonomiska situationen påverkar om eleverna ska kunna välja en skola eller ej. Därför har jag funderat på att fråga statsrådet: Hur ska man egentligen göra med kommuner som inte ställer upp på de målsättningar som finns? Man förhindrar det trots att det inte handlar om merkostnad. Kan möjligtvis gå ut med riktlinjer? Kan man åstadkomma något när det blir på det här sättet? Jag tycker faktiskt synd om de elever som bor i just de kommuner som väljer bort möjligheten till friskola för dem. 25 Utbildningsminister (): Jag tror att man ska utgå från att de flesta kommuner är så kostnadsmedvetna att de inte betalar kostnader för skolskjutsar när de inte måste enligt lagen. De flesta kommuner resonerar nog så faktiskt oavsett politiskt styre. Men då blir det extra intressant hur vi formulerar skollagen. Vad är det för åtaganden som kommunerna måste göra? Som jag sade i mitt första inlägg delar jag uppfattningen att det måste ses över i den nya skollag vi nu arbetar fram och som jag räknar med att kunna förelägga för beslut. får man skolskjuts till den skola kommunen placerar en i om avståndet är tillräckligt långt men inte till någon annan skola. Då inträffar en fråga: Ska vi ge betalt för skolskjuts oavsett vilken skola eleverna väljer? Om man bor i en kommun och väljer en skola flera kommuner bort och det blir jättehöga taxikostnader, är det rimligt? Då landar nog de flesta i att det inte är rimligt. Däremot är det en modell som antyder med sitt exempel att om kostnaden för kommunen att anordna en skolskjuts till en vald skola inte överstiger den kostnad som man ändå skulle ha haft om eleven hade gått i den kommunala skola som man skulle ha varit placerad i ska man ha rätt till den skolskjutsen och den kostnaden. Det kan gälla en friskola. Det kan också gälla en annan skola naturligtvis i det sammanhanget. Den modellen är mer intressant att studera än en fullständigt fri dragningsrätt på skolskjutskostnader oavsett vilken skola man väljer och hur långt bort den ligger. Jag tror inte att någon riksdagsledamot kommer att vara beredd att finansiera ett sådant åtagande i statsbudgeten. Däremot om jag nu förstod exemplet rätt i den korta föredragning som gjorde tycker även jag att det är ett problem att reglerna inte medger skolskjuts i en sådan situation. Det är väl en modell som man bör titta på i det fortsatta skollagsarbetet. 26 (): Jag är väldigt glad för att få det här meningsutbytet eftersom jag vet att det finns väldigt många föräldrar och väldigt många kommuner som diskuterar det här. Den kommun jag själv kommer ifrån, , har sett det som en självklarhet att om skolskjutsen till friskolan inte kostar mer än skolskjutsen till den kommunala skolan har eleverna naturligtvis fått samma busskort. Då har de fått samma möjligheter så att effekterna inte blir att kommunen sparar pengar på att elever väljer friskola. Någon måste ju betala skolskjutskostnaden och ingen av oss, varken statsrådet eller jag själv, vill ha ett samhälle där barnens skolgång ska påverkas av föräldrarnas ekonomiska situation. Därför ser jag det som en jätteviktig rättvisereform att vi får igenom detta i den kommande skollagen. Jag vill inte heller ha en modell där man ska kunna välja helt fritt utan något som helst hänsynstagande. Jag vill däremot se en modell där det finns en möjlighet att göra detta om det inte innebär merkostnader. Är det möjligt för ett statsråd att uppmärksamma på att det behövs riktlinjer i en sådan här viktig fråga? Det handlar faktiskt om att målet med elevens fria val ska kunna genomföras överallt i landet. 27 Utbildningsminister (): Nja, det är det väl inte riktigt. Uppmärksamma kanske man kan göra, men har ingen föreskriftsrätt till kommunerna, utan det är skollagen som gäller. Är man missnöjd med hur dagens regel tillämpas och egentligen vill ha en annan regel bör man ändra skollagen, och det är det vi håller på med. Vi ska lägga fram en ny skollag, och den här frågan är en av flera. Den modell som själv antyder är väl den vi kanske mest studerar just . Det ligger naturligtvis mycket i den beskrivning av problemet som gav. Om jag bara ska problematisera något är det klart att så länge det handlar om ett busskort för några hundralappar är det naturligtvis en marginell kostnad för en kommun. Men man måste ha klart för sig att om man skriver in en rättighet i skollagen så gäller inte en sådan rättighet bara de elever som bor där det finns busslinjer och busskort, utan man tvingar fram kostnader också för elever som bor och väljer skola på en plats där det inte finns kollektivtrafik. Detta framtvingar ibland i taxikostnader. När man utformar dessa regler måste man alltså verkligen tänka igenom konsekvenserna. I stora tätorter är det i regel inga problem. Där är det lätt att fatta ett beslut om att alla elever ska få busskort. Men om man utformar det som en rättighetslagstiftning innebär det också ett åtagande att betala när kostnaden blir betydligt större, till exempel för olika taxikostnader. Detta bör alltså tänkas igenom. Men när detta är sagt vill jag ändå säga att huvudalternativet för det arbete vi nu håller på med är den modell som beskriver att en del kommuner redan har beslutat om, nämligen att om kostnaden inte överstiger det som det ändå skulle ha kostat om eleverna hade gått i den kommunala skolan ska kommunen vara skyldig att ersätta en sådan skolskjutskostnad även om det sker till en annan skola, till exempel en friskola eller en annan skola. 28 (): Tack, statsrådet, för svaret! Jag är jätteglad för att vi kan vara tydliga på den här punkten! är jag naturligtvis väldigt nöjd och hoppas att fler kommuner ska våga ta steget och göra detta innan det kommer en lag. Jag är glad för att den nya och jättebra skollagen förhoppningsvis kommer under den här mandatperioden, men naturligtvis kan kommunerna ta egna steg i samma riktning och fullgöra detta utan att nödvändigtvis ha ett lagligt ansvar över sig. 29 Utbildningsminister (): Jag tackar så mycket för interpellationen och konstaterar att interpellanten och jag är överens om hur den här frågan bör hanteras för framtiden. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2007/08:641 om svenskt stöd till UWC-skola i 30 Statsrådet (): har frågat mig vad jag avser att göra för att vidmakthålla det svenska deltagandet i internationella utbildningsnätverk i ett läge då anslag återkallas. Låt mig börja med att upprepa det som redan gett som svar på en tidigare interpellation om en likartad fråga. Det svenska deltagandet i det internationella utbildningsnätverk som avses är garanterat genom gällande överenskommelse om nordisk utbildningsgemenskap. Denna garanterar svenska elevers deltagande i den utbildning som bedrivs på i norska Flekke. , Dac, ansvarar för att bedöma vad som får och inte får räknas som bistånd. Ett omfattande regelverk finns fastlagt med tydliga riktlinjer för vad som kan kvalificeras som bistånd. Detta regelverk diskuteras och prövas kontinuerligt, och deltar aktivt i dessa diskussioner. rapporterar också om sitt bistånd i enlighet med dessa riktlinjer och deltar i ett system av granskningar av bistånd, där vi både granskar och granskas. UWC finns inte med på Dacs lista över biståndsfähiga organisationer. Därför kan heller inte rapportera bidraget som det varit utformat som bistånd. Vi ser nu över verksamheten för att se om delar av den kan bedömas vara i linje med de svenska biståndspolitiska målen och prioriteringar liksom med Dacreglerna. Vi har ett ansvar för att våra biståndsmedel används på ett kostnadseffektivt sätt. Det innebär att varje insats måste prövas utifrån dess relevans, effektivitet och resultat i förhållande till våra gemensamt uppsatta mål och prioriteringar. Som ett led i den svenska politiken för global utveckling måste regeringen vara redo att pröva hur olika former av insatser bidrar till våra biståndspolitiska mål. Regeringen utesluter inte att den svenska staten på något vis genom biståndet kan medverka till en lösning som bidrar till att stödja verksamheten vid i . 31 (): Tack, statsrådet, för svaret! Men det är klart att jag som har levt med den här frågan nu inte är fullt ut nöjd med svaret. Därför vill jag gärna ta upp frågan på det här sättet. Jag ställde en skriftlig fråga till utbildningsminister och fick svaret att man skulle säkra de svenska elevernas skolgång på i Flekke i . Det är Röda Korsets skola, vilket jag tycker är viktigt att säga. FN:s generalsekreterare är huvudman för hela organisationen. Den finns i, tror jag, 124 länder, och är ett av dessa länder som har den här verksamheten. Jag hade även en interpellationsdebatt med där jag hoppades att man skulle säkra pengarna som hade återkallats, , till den här skolan. I svaret fick jag rätt klart för mig att den del som tillhörde biståndet, till exempel elever från som går i denna skola, inte kunde säkras genom pengar från svenskt utbildningskonto. har jag till slut skrivit en interpellation till statsrådet som ansvarar för Sidapengarna. Jag blir naturligtvis bekymrad, eftersom detta är en verksamhet som har pågått . Man har fått pengar för att upprätthålla verksamheten. För eventuella lyssnare som inte känner till detta handlar det just om fredsbevarande undervisning, hur man hanterar konflikter, hur man på bästa sätt kan undvika konflikter och så vidare. I min lilla hjärna som inte är specialstuderad när det gäller Sidapengar låter det som om detta är Sidaverksamhet. Är inte detta att bygga fred något som våra biståndspengar borde användas till? Jag blir fundersam över att vi efter återkallar det i sammanhanget trots allt lilla bidraget på 5 miljoner och låter denna verksamhet få börja gunga, för här handlar det om en tidsutdräkt. Det handlar om deras planering. Man har varit i kontakt med mig från olika håll, och jag har naturligtvis fått frågan hur jag kan tillhöra ett parti som står upp för den när man hanterar en skola på detta sätt. Vad är bakgrunden till detta och hur kan man åstadkomma någonting? Då, herr talman, ligger inte förklaringen i hur konton räknas eller hur vissa pengar registreras, som bistånd eller inte. Det blir inte avgörande i en fråga där man funderar på hur verksamheten ska kunna säkras också med hjälp av svenska pengar. Jag vill återigen fråga: Hur tänker man i ? 32 Statsrådet (): Tack för interpellationen som gör det möjligt att diskutera lite grann vad som är bistånd och vad som inte är det. Tillbakadragandet av det här bidraget har skett i samband med att jag har gjort en översyn av hur styr upp sitt bistånd, hur vi uppfyller uppsatta mål, hur vi jobbar effektivt och hur vi också på ett bra sätt kan redogöra för vart pengarna går. Den här utbildningen är, precis som beskriver den, en fantastiskt fin utbildning, där hitintills har garanterat 49 utbildningsplatser. Det är dyra utbildningsplatser. Kostnaden uppgår till och student. En motsvarande, vanlig internationell gymnasial utbildning kostar . Vi ska vara medvetna om den mycket höga kvaliteten och den fantastiska utbildningsplatsen. Det är ingen tvekan om att det här är någonting som vi inte har någonting emot. Frågan är då bara: Är detta bistånd? Hur når pengarna bäst fram? Jag började med att titta i /Dacs regelverk, eftersom vi har väldigt tuffa krav på oss på att vi inte ska kalla saker för bistånd som inte är biståndsmässigt. Det är en överenskommelse som jag hedrar. Därmed kan jag säga att det inte är biståndsfähigt. Därför har jag varit tvungen att i mitt fögderi säga att det är väldigt svårt att hävda att det är bistånd eftersom det inte klassas som det. Då är frågan: Ska det ligga någon annanstans? Och jag tror att den här typen av utbildningar, även om de är dyra, har en betydelse i det svenska globala engagemanget. Vi vill inom ramen för politik för global utveckling titta på en möjlig lösning för att en fortsatt svensk närvaro skulle kunna säkerställas. Jag utesluter inte det. Men jag tror också att det är viktigt att vi tittar på fattigdomskriterier. Jag kan bara konstatera att även om 5 miljoner är rätt lite, och jag inte tillhör dem som alltid vill ställa saker och ting mot varandra, skulle dessa 49 platser, som har garanterats svenska studenter, motsvara utbildningsplatser för drygt 20 000 barn i grundskola i och i för 10 000 barn. Visst är det lite pengar, men visst är det också mycket pengar. Var är nöden som störst? Var ska biståndet spela roll? Det är den typen av avvägningar som jag har tvingats att göra därav svaret. Se det snarare som en problembeskrivning! Det saknas inte pengar i den svenska biståndsbudgeten. Men när vi ska avräkna på ett korrekt sätt får det också den här typen av konsekvenser. Jag vill ha en trovärdighet, och jag har också sett över alla poster i det svenska biståndet som behövde styras upp. Då blir det också en diskussion om vad som är biståndsfähigt och vad som inte är det. 33 (): Jag funderar lite grann på om jag har fått fel uppgifter eller kanske till och med statsrådet har erhållit fel uppgifter. Det är fråga om ca 5 miljoner. Därtill kommer också pengar från privata givare och donationer i . Där har vi den ena delen som jag tycker är väldigt viktig, att när staten går in och hjälper till och ger pengar till en så behjärtansvärd verksamhet får vi i gång också ett kapital som finns privat i samhället för att skapa fred i världen, för att ungdomar från andra länder också ska få del av den värdegrund som handlar om fred och frihet. Enligt de uppgifter som jag har fått är det 20 studenter som kommer från , 16 från och 12 från . För de studenter som kommer från andra länder betalar ju vartdera landet utbildningspengar. Det är ju när det handlar om studenter från andra delar av världen som vi får gå in med biståndspengar. Det är väl därför jag också tycker att biståndspengar handlar om att ge människor som inte har en chans att få en utbildning inom de här vik-tiga områdena möjlighet att få del av den värdegrunden inom viktiga områden. De möter nordiska studenter som också har den, och i det mötet har man chansen att verkligen trigga en global gruppöverenskommelse om att arbeta för de här viktiga värdena. Därför tycker jag att det är väldigt viktigt att vi försöker stötta. Då blir återigen inte kontot utåt sett vad man menar vara bistånd eller inte bistånd. Jag förstår att en biståndsminister måste titta på det här sättet. kan jag tycka att regelverk ibland är så trubbiga och fyrkantiga att man kanske måste se vad detta gynnar om man ser det i dess helhet. Då måste man ju hitta någon väg inom ramen för regeringens arbete för att kunna lösa en sådan del. Det är egentligen mitt önskemål. Jag, som mycket uppskattar statsrådets gedigna arbete på olika sätt, skulle inte ta upp den här frågan i en interpellationsdebatt om jag inte också kände att vi kanske kan diskutera och hitta en lösning gemensamt. 34 Statsrådet (): Tack, , för att vi får den här diskussionen. Vi har naturligtvis, efter att den här interpellationen ställdes till , varit tvungna att sätta oss ned och titta på detta utifrån ungefär den värderingsgrund och de utgångspunkter som ger uttryck för vad gäller just engagemanget för fred och säkerhet och för hur vi tillsammans lär oss om den här planeten, hur nordiska ungdomar ges möjligheter att i en del av få de här kulturella mötena men också en väldigt kvalificerad utbildning. Det är naturligtvis ett värde i detta. Det är därför som jag tycker att det är bra att vi får debattera den här interpellationen. Vi behöver fundera på vad som är klassiskt bistånd och vad som är ren och skär fattigdomsbekämpning direkt i utvecklingsländerna. Det har varit ett omfattande reformarbete som alliansregeringen nu har gått i mål med. Det måste nu implementeras. Det måste säkerställas att det är ordning och reda. Därav min granskning och genomgång. Vi har dessutom en regering som besjälas av ett globalt ansvar. Vi vill anta vissa utmaningar som vi ser handlar om både och världen. Då ska man väl titta på hur utbildning blir mer internationaliserad, hur möten, inte minst i unga generationer, kan uppmärksammas och hur man kan lära av varandra. Det är därför jag har sagt att det är angeläget för oss att försöka lösa den här frågan. Min avsikt är inte att ska dra sig ur det här, för jag tror att det adderar ett värde. Men det är svårt att säga att det är på detta sätt som det svenska biståndet för just fattigdomsbekämpning i utvecklingsländerna gör bäst nytta. Därför är det bra med det här instrumentet, herr talman, med interpellationsdebatter och annat. Det gör att vi snabbare kanske kan samverka från olika departement för att hitta en lösning. 35 (): Jag är väldigt glad för just att ministern tydligt klargör att vi som 1 av 125 länder inte ska dra oss ur det här arbetet. Det är oerhört viktigt för mig. Det är med stolthet jag känner att vi kan stå här och vara överens om att vi ska finnas kvar och att vi ska hitta lösningar för att det ska fortsätta. Jag vill gärna, herr talman, passa på att peka på att de arbeten som innebär att regeringen är ansvarig för att det skapas medel till en verksamhet på det globala fältet medför att den privata sektorn kan adderas i ett land där människor går samman i ideella organisationer och ger till samma ändamål. Det tycker jag har ett mervärde i sig. Just den här delen är ett sådant projekt där det finns privata donationer. Tillsammans med ett anslag från staten legitimerar de lite grann varandra. Därför är det en allvarlig signal till de privata donationerna om regeringen träder tillbaka med sina anslag, precis som det också ofta är motsatsen när det finns behjärtansvärd verksamhet. Går regeringen in och tar något ansvar följer det med ett tryck från folk. litar de på att det är ett bra projekt. Därför är det i sig bra. Jag skulle önska att det fanns fler sådana projekt där regeringen på ett förnämligt sätt tar ansvar men där också privata pengar kommer i rörelse i utökad utsträckning. Jag är bara glad för att jag har fått ha den här interpellationsdebatten med statsrådet och att det finns en vilja att fortsätta med den här verksamheten. Jag hoppas innerligt att det ska kunna beslutas inom en snar tid, för jag vet att man i vårt grannland väntar ivrigt på att få höra regeringens slutliga ställningstagande i frågan. 36 Statsrådet (): Tack till för interpellationen och diskussionen. Det svenska bidraget till skolan uppgick till 6,5 miljoner och garanterar 49 utbildningsplatser, varav en del går till egna studenter, en del till ungdomar i utvecklingsländerna. Det globala arbetet måste självfallet engagera marknaden, det civila samhället och politiken. Regeringens verktyg för detta är politik för global utveckling, som alldeles har förelagts . Vi ser att det finns ett starkt engagemang, en angelägenhet för olika politikområden att samverka bättre. Därför har jag inte bara med statsrådet utan också med statsrådet diskuterat hur vi ska mer globalt se på frågor om utbildning och forskning i vårt svenska beslutsfattande. Det stärker , och tar vi ansvar för världen. Det är snarare inom ramen för ett sådant engagemang som våra fortsatta bidrag ska ses. Jag har med en budget som omfattar ett regelverk att rätta mig efter för hur det ska avräknas. Jag vill inte pådra mig onödig kritik med tanke på att det har varit så lätt att försöka kritisera en sund genomgång av det svenska biståndet genom att säga att det urholkas. Det är viktigt att vi funderar på hur dessa pengar gör bäst nytta och hur vi bidrar till att stärka det globala engagemanget i . Det är bra att vi har haft den här diskussionen. För mig är det viktigt att jag har en hög trovärdighet i vad jag levererar in som bistånd och inte till de olika internationella organisationerna. bidrag till skolan räknas inte som bistånd.