prot · GV0992 · 2008-04-09 00:00:00 — Det är ytterst angeläget att regeringen så snabbt som möjligt återkommer med förslag på hur man ska lösa situationen. Vi socialdemokrater ser inte att kulturministern och regeringen tar jämställdhetsfrågorna på kulturområdet på allvar. Det tar vi upp i vårt särskilda yttrande tillsammans med mp. Den maktordning som råder i samhället som helhet återfinns naturligtvis också inom scenkonsten. inom scenkonstområdet har konstaterat att kulturen är ett område med allvarliga jämställdhetsproblem. Kulturen ger unika möjligheter att uppnå mål som vi bland annat inom jämställdhetsområdet har beslutat om här i . Inom kulturen finns nämligen uttrycksmöjligheter, och därmed också möjligheter att forma och förändra samhället. Det är möjligheter som måste tas till vara. mål, som jag hoppas att alla står fast vid, om att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sitt eget liv får alltså extra bäring i kultursektorn. Jag brukar säga att kulturen är samhällets spjutspets in . Jag tycker att det är ganska bra. Men då räcker det inte med att säga att ett jämställdhetsperspektiv ska integreras i verksamheten och att ge lite projektpengar. Vårt andra yttrande berör konstnärernas försörjning. Att konstnärer ska kunna basera sin försörjning på ersättning för utfört arbete är ett mål som vi alla strävar efter. Men vi vet också att verkligheten ser annorlunda ut. Det är få konstnärer som får full ersättning eller lön för sitt arbete. Det finns olika orsaker till detta. En är samhällets attityder även attityden hos oss politiker. Det behövs en attitydförändring när det gäller att ekonomiskt värdera det konstnärliga arbetet. En viktig del i att visa på hur man värderar det konstnärliga arbetet är visningsersättningar både de individuella och de statliga. Beslut i för konstnärerna viktiga frågor på det här området förhalas och blir liggande. Frågan om den individuella visningsersättningen har lagts fram i . Och vad har hänt med frågan om den statliga visningsersättningen? Har den också hamnat där? Jag hade en interpellationsdebatt med kulturministern tidigare. Då fick jag besked om att det skulle komma beslut om detta , för då hade det utretts . Än har vi inte fått något besked. Och när återkommer regeringen med ett förslag utifrån ? Den bereds också i regeringen. Jag hoppas få besked i de här frågorna i debatten . I detta anförande instämde i , , i , , och (alla s). 105 (): behandlar vi motionsyrkanden om konstnärs- och musikfrågor. Även om betänkandet i sig är ganska litet är det stora och principiella frågor som behandlas. Det finns tio motionsyrkanden i betänkandet. Samtliga yrkanden avstyrks. Det beror framför allt på att mycket av det som föreslås redan är under beredning i . I vissa fall är förslag på väg fram; i andra är frågorna föremål för utredning. Jag har därför svårt att känna igen mig i beskrivning av regeringen i allmänhet och av kulturpolitiken i synnerhet. Det var inte mycket som stämde överens med den känsla jag har för den borgerliga kulturpolitiken. Mycket har nämligen redan gjorts såväl av den här regeringen som av den förra, om sanningen ska fram. Vi kan vara snälla och dela ut en liten komplimang för det. Jag tänker särskilt uppehålla mig vid två områden i betänkandet, nämligen det om konstnärers villkor och sysselsättning samt jämställdhetsfrågorna. Det kan knappast ha undgått någon att en huvudlinje för alliansregeringen är arbetslinjen och sysselsättningen. Det gäller givetvis även kulturområdet. Därför har också mycket gjorts. En av de större satsningarna i kulturbudgeten har varit utbyggnaden av den så kallade alliansmodellen. 30 miljoner har tillförts för att de tidigare införda teater- och dansallianserna har kompletterats med en musikerallians. Dansalliansen har dessutom byggts ut. Avsikten med utbyggnaden har varit att utveckla matchning och arbetsförmedling samt att stimulera den konstnärliga utvecklingen. Jag skulle gärna se att vi framöver kan fortsätta utbyggnaden och att vi kan bygga ut de befintliga allianserna ytterligare. När det gäller bildkonsten har tidigare fått i uppdrag att fördjupa arbetet med att bevaka konstnärernas ekonomiska och sociala villkor. Utgångspunkten för detta har varit att öka kunskapen om trygghetssystemens utformning och bygga upp en stöd- och rådgivningsfunktion. har därefter fått i uppdrag att göra en fördjupad analys av konstnärernas föränderliga arbetsmarknad. Rapporten i kulturpolitiken har överlämnats till departementet. Jag tycker att det är en värdefull och väl genomarbetad analys, och jag utgår från att synpunkterna kommer att vägas in redan i det kommande budgetarbetet. Mycket annat har dock genomförts, och håller på att genomföras, som direkt påverkar konstnärers och kulturskapares möjlighet till egen försörjning. En viktig diskussion är den om upphovsrätten. Den som är med och skapar ett konstnärligt verk har också rättigheter till ekonomisk utkomst av detta. Det handlar om vidareförsäljning, om offentlig visning och om utvecklingen på Internet med fildelningens negativa konsekvenser. Genom att stärka upphovsrätten stärker vi också konstnärers ekonomiska villkor. Det handlar också om att få fler att investera och bidra till ett växande kulturliv. Här finns tydliga direktiv till den pågående utredningen att beakta hur fler kan bidra ekonomiskt till kulturen och konsten och om hur sponsring kan utgöra ett komplement till de andra finansieringsformerna. Det pågår ett viktigt arbete med att minska byråkrati och krångliga regler för landets småföretagare. Även detta gagnar kulturskapare, som i många fall bedriver sin verksamhet i företagsform. Företagande blir då en viktig grund för det konstnärliga arbetet och inte ett mål i sig. Slutligen ingår även i den kulturpolitiska utredningens uppdrag att pröva hur försörjningsmöjligheterna för kulturskapare kan främjas framöver. Alla kommer dock inte heller att kunna försörja sig på sin konstnärliga verksamhet. I de fallen är det viktigt att regeringen tar frågan om karriärväxling eller kanske även karriärkomplettering på allvar. Här tycker jag att betydligt mer kan göras. Den här regeringen och även den har fattat en lång rad viktiga beslut för att öka jämställdheten inom kulturområdet. fick samtliga myndigheter och institutioner ett förtydligat mål om att jämställdhetsperspektivet ska integreras i verksamheten. tillsattes en kommitté för jämställdhet på scenkonstområdet som lämnade sitt betänkande Plats på scen till regeringen . Där föreslås en rad insatser för hur en jämställd scenkonst ska kunna uppnås. , alltså så sent som , aviserade kulturministern tillsammans med integrations- och jämställdhetsministern en gemensam satsning med bakgrund i utredningen på scen. Regeringen har uppdragit åt att efter samråd med och göra en fördjupad analys av jämställdheten inom scenkonstområdet. Den ska förutom att fungera både som temperaturmätare och blåslampa vara en uppföljning av den kartläggning som finns i Plats på scen. Analysen ska belysa bidragsfördelning och de yrkesmässiga villkoren för kvinnor och män inom olika konstformer. Uppdraget ska redovisas , men en delrapport ska lämnas redan i vår . Regeringen har dessutom uppdragit åt att stödja projekt som långsiktigt verkar för ökad jämställdhet inom scenkonstområdet och utöka stödet till Delegationen för fördelning av statsbidrag till kvinnors organisering och jämställdhetsprojekt för att ytterligare stödja det pågående jämställdhetsarbetet inom kultursektorn. Det görs alltså en hel del. Det hade varit bra om och hade uppmärksammat även detta. De andra frågorna som behandlas i betänkandet är bland annat den individuella visningsersättningen, ett nytt musikgenrecentrum, samarbete mellan yrkesverksamma scenkonstnärer och amatörer, på Skäret och . Jag har inte haft tid att beröra dem alla. Men de kanske återkommer i repliker. I två fall hänvisas till tidigare ställningstaganden, dels vad gäller behovet av fleråriga bemyndiganden, där ett arbete nu är i full gång för att analysera konsekvenserna av detta, dels när det gäller den individuella visningsersättningen, där det finns ett väldigt tydligt uppdrag till den pågående . Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 106 () replik: Jag ska uppehålla mig vid de frågor som vi har behandlat i våra yttranden, nämligen jämställdheten och konstnärernas situation. Jag vill fråga om ser de strukturella maktordningarna mellan kvinnor och män som finns i samhället och att de också finns inom kulturområdet. Ser att kulturområdet har unika möjligheter att faktiskt påverka samhället i den riktning som jag hoppas att vi alla vill att samhället ska gå mot, nämligen ett jämställt samhälle där män och kvinnor har lika villkor? Då kanske det behövs mer fördjupad analys av vad som behöver göras och också noggranna uppföljningar av vad som sker. Vi vet att det är lätt att skriva ned saker på ett papper, men att sedan verkligen se till att det genomförs är svårare. Enligt min kunskap och åsikt skiljer sig inte kulturområdet från samhället i övrigt. Då vet vi att det är så svårt med förändringar. 107 () replik: Jag delar analys, att det finns stora strukturella problem i samhället . Kulturområdet skiljer sig inte från det, men kulturområdet speglar vårt samhälle. Kulturen kan dessutom, tror jag, påverka långt utanför sitt eget område genom att spegla, berätta om, ifrågasätta och försöka se saker ur ett annat perspektiv. efterlyser en fördjupad analys. Jag kan bara konstatera att det mesta av det föreslår delar jag uppfattning om. Det görs ju faktiskt. Under 20072009 avsätts 3 miljoner till jämställdhetssatsningar och projekt inom främst scenkonstområdet. , och JämO har fått i uppdrag att gemensamt redovisa precis den fördjupade analys av jämställdheten som efterlyser. Till Delegationen för fördelning av statsbidrag till kvinnors organisering avsätts, som jag nämnde, för jämställdhetsprojekt just inom kultursektorn. I direktivet till har regeringen framhållit att jämställdhet ska vara en central fråga för kulturpolitiken och att utredningen särskilt ska väga in vad har anfört om orkestrarnas ansvar för jämställdhet. Som tillägg ska jag säga att det som redan görs, som ligger utanför kulturområdet men som berör kulturområdet, handlar om barnomsorgen till exempel. Jag har tidigare både motionerat och talat här om vikten av rätten till barnomsorg på obekväm arbetstid. Det fortsätter jag tycka är en viktig fråga. Det handlar om en delad rätt och ett delat ansvar att vara hemma med sina barn. Här har vi lagt fram förslag om en jämställdhetsbonus som är viktig även på kulturområdet. Det handlar om uttag av föräldrapenning, löneskillnader på arbetsmarknaden, om ett breddat ledarskap och också om att kunna påverka sin arbetssituation. Detta gäller på kulturområdet precis som överallt annars. Jag delar uppfattning. Det är viktiga frågor och dem tänker jag fortsätta att jobba med. 108 () replik: Tack för svaret! Jag kan ju se att vi i flera frågor delar uppfattning. Men då kommer min fråga: Har regeringen och kulturministern med sig? utvärderar regeringens arbete när det gäller jämställdhet, och där påpekar man just att den här regeringen inte ser maktordningen mellan könen på en strukturell nivå. Det får man väldig kritik för. Kämpa på, ! Det blir bra. Nästa fråga fick jag inte riktigt svar på. Vilken är den moderatledda regeringens inställning just till den individuella visningsersättningen och den statliga visningsersättningen? Det ingår i utredningen, men det måste ändå finnas någon viljeinriktning. Tycker man att det här är viktigt? Vill man verkligen kämpa för att det ska bli bättre på det här området? Det görs ju ingenting, och det görs en rad försämringar. Jag vill påtala en försämring som har blivit tydlig med den moderatledda regeringens bostadspolitik här i . Utförsäljningen av allmännyttan gör att konstnärerna inte har råd att ha kvar sina ateljéer. Det här kan komma på flera områden i landet. Jag skulle vilja att gör några reflexioner över de här båda frågorna också. 109 () replik: Det är ibland lite svårt att hänga med i det här. Görs det ingenting eller görs det försämringar? Ena dagen är det katastrof, händer ingenting alls. Men vi försöker ändå svara på frågor här. Har jag regeringen bakom mig i mitt engagemang i jämställdhetsarbetet? Då är du inne på verklighetsbeskrivningen igen. Allt det jag nämnde i mitt anförande och i min första replik till är faktiskt saker som regeringen gör och regeringen driver. Det är absolut någonting som är viktigt. Men ansvaret för situationen som den ser ut tror jag att vi alla delar. Det är faktiskt så att parti har suttit vid makten i tiden. När det gäller åtgärderna tror jag nog att jag har regeringen bakom mig. När det sedan gäller den individuella visningsersättningen finns det ett tidigare ställningstagande, både i utskottet och i . Det har regeringen sagt att måste väga mot de andra insatser som kan göras på området. Jag tycker inte att det är rimligt att föregå det . Därför har jag inget rakt svar till om var jag ställer mig i den exakta frågan. Men jag tycker att det är bra att det utreds, och jag står givetvis bakom det tillkännagivande som utskottet har gjort. 110 () replik: Jag ställde i mitt anförande en fråga till om förslaget från att inrätta en departementsövergripande kriskommission. Kommer du att arbeta för att en kriskommission i enlighet med förslag inrättas? Sedan beskriver att det har hänt en massa positiva saker inom det här området. Men och Svensk Scenkonst efterfrågar ju, båda på var sitt sätt, att allianspartierna ska uppfylla sina vallöften. Hur kommer det att bli ? Det tycker jag är intressant. Sedan, herr talman, uttryckte en viss besvikelse över att inte hade uppmärksammat de saker som alliansregeringen har gjort på jämställdhetens område. Då vill jag bara säga att jag har uppmärksammat dem. De står i utskottets ställningstagande. Det som är problemet är ju att det är lätt att skriva att jämställdhetsdimensionen är viktig. Det som är problemet är att man inte utvärderar hur det går. Man följer inte upp om de förslag som man har lagt fram har gett avsedd effekt. Jag är starkt kritisk till att inte så har gjorts. Man kan titta tillbaka före den nya regeringens regeringsperiod det vore väl någonting att ta efter. 111 () replik: När det gäller att hålla vallöften kan nog ingen tveka om att den här regeringen faktiskt ganska konsekvent har gjort exakt det man sade i valrörelsen att man skulle göra. Sedan är det inte alla som tycker att det är bra politik, och alla röstade inte på alliansen. Jag har full förståelse för att de inte tycker att det är bra nu heller. Jag kan också konstatera att efter hand som man ser effekterna av den förda politiken börjar jag alltmer känna att man lättare får arbete och mer pengar i plånboken, att skolorna blir bättre etcetera. Jag är inte så oroad för vallöftena. ställde en fråga till mig i sitt anförande, och jag ska gärna svara på den. Är jag beredd att verka för en sådan kriskommission? har jag inte sett utspel, och jag har inte läst rapporten. Jag har stor respekt för det sätt förbundet arbetar med sina frågor, men någon kriskommission är jag inte beredd att medverka till . Det är jag av den enkla anledningen att jag inte förstår vad den skulle tillföra. Varför behövs fler organ som sitter över och mellan departement som ska arbeta med dessa frågor? Det är ett ansvar som respektive departement kan ta ändå. Jag är emot att skapa nya organ utan tydliga mandat, tydlig ansvarsfördelning och tydlig beslutskompetens. Det är precis det som jag pratade om tidigare i debatten när orden helt plötsligt blir viktigare än handlingen. Nej, jag är spontant inte positivt inställd till en sådan kommission. Däremot vill jag gärna ta del av de argument har bakom kravet. efterlyser en utvärdering i fråga om jämställdhet. Jag är glad för det erkännande gör för den aktiva jämställdhetspolitik som bedrivs av regeringen. Det gäller det som är en genomgripande och fördjupad analys och som det har avsatts stora resurser för. För mig inbegriper ordet analys att man också tittar på vad som har gjorts och vilka effekter det har fått. Jag utgår från att det kommer att finnas med i analysen. 112 () replik: Jag har läst papper och pressmeddelanden i frågan. Anledningen till att förbundet talar om en departementsövergripande historia är att det är som har ansvar för pensionsfrågorna. har ansvar för arbetsmarknadsfrågorna och systemet för arbetslöshetsersättning, med tanke på den särpräglade arbetsmarknad som kulturarbetarna arbetar inom. När det gäller handlar det om anslagsnivåerna. När det gäller de fria grupperna har inte förstärkningarna som vallöftena gick ut på förverkligats. Pensionerna är inte klara. Jag har inte noterat några arbetsmarknadspolitiska frågor som har varit till gagn för den särpräglade kulturarbetsmarknaden. Jag ska gå över till nästa ämne, nämligen jämställdhet. Det fanns en djuplodande analys av jämställdheten inom scenkonsten i utredningen på scen. blir jag lite orolig över detta analyserande. Man behöver se över de åtgärder som man har beslutat om. Fick de avsedd effekt? Annars riskerar sådana åtgärder att bara bli läpparnas bekännelse: Oj! ska det vara ett jämställdhetsperspektiv! När allt har gjorts slängs det med, och det låter tjusigt. Jag välkomnar naturligtvis alla positiva åtgärder, även de från alliansregeringens sida när det gäller jämställdheten. Det är helt i sin ordning. 113 () replik: Det är inte obekant att vi jobbar med många departement när det gäller arbetsmarknadspolitik, pensionsfrågor och annat. Det är inte heller helt unikt för kulturområdet att det är så. Jag är fortfarande skeptisk till att utse nya organ som inte har en tydlig beslutskompetens eller ansvarsfördelning när vi faktiskt har ett bra organ som heter och är organiserat i departement. Jag tror inte att kulturen tjänar på att lyftas ut ytterligare vid sidan om. Tvärtom borde kulturen få en viktigare roll och funktion i de departement som redan finns. , liksom andra debattörer, har oroat sig mycket för den specifika situationen på kulturarbetsmarknaden. Vi kan vända på detta och se på vad som egentligen har hänt. Om vi tittar på de siffror som Kulturarbetsförmedlingen presenterar kan vi se att antalet lediga platser ökade . Många har fått arbete. har efterfrågan på kulturtjänster ökat med ca 5 000 till 6 000 arbetstillfällen. Det totala antalet inskrivna på Arbetsförmedlingen Kultur har minskat kraftigt . Det har varit en nedgång med 2 200 arbetssökande till november. Arbetslösheten har minskat kraftigt totalt på kulturområdet. Det är en nedgång mot inom hela Arbetsförmedlingen. Utvecklingen med allt fler egenföretagare i kulturområdet håller i sig. Ökningen har varit kraftig . Enligt Kultur AF:s prognos ligger nytillskottet av egenföretagare på ca 5 000 inom sektorn. Man kan också konstatera att när det gäller kultursektorn är antalet egenföretagare per utrikes födda fler än de svenskfödda, vilket också är intressant. Det är alltså de små företagen som växer, och det är inom småföretagen som jobben ökar. Tillskotten av sysselsatta inom kultursektorn utgörs främst av egenföretagarna. För mig är detta inte negativa siffror. Det är Kulturarbetsförmedlingens siffror. Det visar på att åtminstone någonting går i rätt riktning. 114 i (fp): ska bli en världsledande kunskapsnation. Det är inte bara en folkpartistisk paroll utan den skriver nog de allra flesta partier gärna under, i synnerhet allianspartierna. Vi hör nästan experter argumentera för att vi måste satsa på kunskap och forskning. Men frågan infinner sig om vi värderar all kunskap lika. Vi är nog alla överens om att en stamcellsforskare utgör något av kunskapssamhällets spjutspets. Men vad anser vi om den violinist som har utbildat sig och fortbildat sig i hela sitt liv, som förmedlar musikhistoriens vingslag på sitt instrument och för det musikaliska arvet vidare till kommande generationer? Jag menar att hon genom sin kreativitet och kunskap är en garant för att centrala värden i vår kultur och vårt samhälle ska leva vidare. Men får hon samhällets erkännande för att hon är en del av kunskapssamhällets spjutspets? Den här frågan kan även ställas gällande en bildkonstnär, som har utbildat sig akademiskt och knappast kan försörja sig eller hitta en utkomst. Det här har varit verkligheten under en följd av år, men händer det saker. Hur har det blivit så att konstnärer och musiker, som tillhör de mest kreativa och professionella människor vi har i vårt land, inte har fått erkännande som kunskapssamhällets spjutspetsbärare? Jag vill, herr talman, slå fast här i kammaren att grunden för regeringens kulturpolitiska utredning, som häcklas av flera här i kammaren och är ledd av , är att kulturen ska få en mer framskjuten roll i samhället. Kulturskaparna ska få äga sina verk och kunna leva på sina löner. Det är detta som är själva fundamentet för utredningen. kan inte några av de mest kunskapsintensiva yrkesgrupperna marginaliseras i samhället. Vi har under Socialdemokraternas vid makten sett hur konstnärer och musiker behandlats som en andra rangens professionellt yrkesverksamma. De har varit hänvisade till bidrag. Om Socialdemokraterna hade glömt bort arbetslinjen i den allmänna arbetsmarknadspolitiken var det ingenting jämfört med hur kulturskaparna behandlades. Ett fullständigt absurt system byggdes upp där skådespelare, dansare och bildkonstnärer var arbetslösa på papperet men berättigade till utbildningsbidrag eller a-kassa. Många repeterade på a-kassa. Hyran och maten betalades med lön från helt annan verksamhet. bryts detta, och vi går från bidragsberoende till egen försörjning. Jag behöver inte upprepa de siffror som min kollega i alliansen har redogjort för i kammaren. , Dansalliansen och Musikalliansen har viktiga funktioner att fylla genom att erbjuda ett slags tredje anställningsform. Här har vi satsat sammanlagt för att bygga ut alliansmodellen för musiker och dansare. Teater- och Dansallianserna kommer att kompletteras med Musikalliansen, vilket jag verkligen välkomnar. Det västerländska musikaliska kulturarbetet måste säkerställas också för morgondagen. Avsikten är att matcha kunskap via Arbetsförmedlingen och på så sätt stimulera den konstnärliga utvecklingen på området. hör vi allt fler som vill inskränka konstnärernas och musikernas rätt till ersättning för sitt skapande. Det kallas nedladdning och fildelning. Det är illegalt när det saluförs otillbörligt. Självklart måste såväl kulturpolitiken som musik- och filmindustrin anpassa sig och efter den tekniska utvecklingen, men vi får inte tumma på äganderätten. Det finns en stark längtan hos musiker, stora och små skivbolag och andra aktörer inom branschen att vara med och diskutera hur upphovsrätten ska försvaras nu när var och varannan tonåring laddar ned musik, film, böcker eller bilder, lagligt eller olagligt, från Internet. För alliansen och för är det givetvis centralt att upphovsrätten regleras och att den säkerställs. Rätten att äga sina verk är central. Den kulturpolitiska översynen ska se över hur man kan främja ekonomiska villkor för dem som arbetar som kulturskapare, exempelvis den violinist eller den bildkonstnär som jag inledde med. Vi måste se till att de professionellt arbetande kulturskaparna kan leva bättre och få bättre försörjningsvillkor. Här finns utredningen, och det finns många förslag som bereds i och som vi har hört om . Konstens utveckling och fördjupning är beroende av de professionella kulturskaparna. Deras yrkesverksamhet gynnar oss alla och leder till att vi får vara delar av det ständigt förnyade kulturarv som består av både tidigare generationers insatser och nyskapandet, professionellt och konstnärligt, . Därför måste kvalitet upprättas också i kulturpolitiken och de konstnärliga yrkesutövarna få bättre arbetsvillkor. Det gäller såväl dem som arbetar inom institutionerna som de fria grupperna och enskilda kulturskapare och konstnärer. Varför, herr talman?