prot · GV0997 · 2008-04-16 00:00:00 — har drivit samma krav, inte för att vi tycker att det är dåligt att barn får gå på teater eller åka på skidresa utan för att är obligatorisk. Därmed ska ingen behöva avstå från delar i utbildningen för att de inte har råd med avgifterna. Precis som tror jag inte att just det här skulle minska fattigdomen, men ändå mildra den utsatthet och det utanförskap som många barn känner. Jag är medveten om klasskillnaderna. Därför kämpar jag också för att minska de stora inkomstskillnader vi har. Men barn som lever i ekonomisk utsatthet känner av det i sin vardag på olika sätt. Men låt oss åtminstone göra skolan till en frizon för de här barnen och låta dem få känna att de är med på samma villkor som alla andra. har bland annat föreslagit att alla barn som går i skolan ska ha rätt till ett bio- eller teaterbesök per termin. Dessutom måste kommunerna omprioritera hur man fördelar sina resurser. Det finns ingen logik i att man satsar på att marknadsföra sina skolor som man säger sig inte ha råd att ge barnen simundervisning, lunch eller vad det nu kan vara. Men vad är det då som är så fel med att de föräldrar som vill och kan betala gör det? Nej, det kan tyckas att det inte ska vara något fel i det. Men jag vill inte ha ett samhälle där vi måste förlita oss på människors goda vilja och välgörenhet för att barnen ska ha en bra skola, få uppleva kultur, åka skridskor eller äta lunch. Jämställdheten har väl inte direkt varit den här regeringens starkaste . kunde vi läsa om pengar som fryser inne, trots att vi vet att det finns en mängd satsningar att göra på det här området. Skolministern har inte heller visat något större engagemang, mer än att han oroats över skillnaderna i pojkars och flickors studieresultat. Jag ser lite fler problemområden än så. Det handlar om hur aktuella läroböcker ger en stereotyp bild av kvinnor och män. Det är skrämmande och oacceptabelt att skolan i stället för att bryta könsrollsmönstren ofta i stället konserverar desamma. Den satsning som vi tillsammans med Socialdemokraterna och genomdrev , som innebar att kommunerna skulle utbilda en genuspedagog, var bra men inte tillräcklig. De kommuner som har utbildat genuspedagoger har inte alla gånger förmått att använda sig av denna kompetens, då de flesta fortsätter hundraprocentigt på sina ursprungliga tjänster. Det här är ett slöseri med en kunskap som är nödvändig för att vi ska nå ett jämställt samhälle. har länge drivit frågan om att stärka unga kvinnor genom att bland annat vilja erbjuda tjejer 7 feministiskt självförsvar. Det har fått nästan alla partier att slå bakut, och i debatten har det tolkats som att vill lära tjejer att slåss. Därför drog jag lite på smilbanden när jag läste om moderatkvinnornas förslag om att tillåta pepparsprej i självförsvarssyfte. Det ska alltså vara okej att använda sig av vapen, men inte att lära sig hur man mentalt, verbalt och fysiskt kan försvara rätten till sin egen kropp. Feministiskt självförsvar handlar om just detta att faktiskt lära sig det som borde vara självklart, att bara jag äger rätten till min kropp. Men det handlar också om att kunna hantera och övervinna den vardagsrädsla som alltför många tjejer lever med och som begränsar våra liv. Det handlar om att med kroppsspråk och röst ta plats och kunna markera vad som är okej eller inte och slutligen veta hur man gör för att ta sig ur en situation om man skulle råka bli överfallen. Det man också lär sig på feministiskt självförsvar är att inte använda sig av eller känna alltför stor tilltro till tillhyggen, eftersom de lätt kan användas emot en själv eller inte fungerar som man hade tänkt sig, vilket kan försätta en i en än svårare och farligare situation. Vart tredje barn lider ofta av smärta, var rubriken på en artikel i . Det handlar om barn i skolåldern . Det som är vanligast förekommande och återkommande är huvudvärk och magont. Andra rapporter har också visat på hur den psykiska ohälsan ökar bland unga. Som jag sade har elevhälsan varit ett område som man skurit ned på. Trots att det står föreskrivet i skollagen att det ska finnas skolläkare och skolsköterska är det mycket olika hur det i verkligheten ser ut. Förutom att skollagen även borde inrymma kategorier som kurator och psykolog vill vi att det ska tas fram ett nyckeltal för hur många elever som det ska gå på till exempel en kurator. Jag har träffat kuratorer som ensamma har 1 000 elever fördelade på sex olika skolor. Det säger sig självt att en sådan kurator omöjligt kan vara tillgänglig för alla elever. Avslutningsvis vill jag ta upp en fråga som hållits i periferin, nämligen fritidshemmen. Det är beklämmande när man läser att barngrupperna fortsätter att växa, från att redan vara alldeles för stora till att bli än större. Jag har i tidigare debatter tagit upp problemen med att kunna driva en vettig verksamhet när man är två fritidspedagoger på 43 barn. Det är ett omöjligt uppdrag. Utskottsmajoriteten hänvisar till skollagen och skriver i betänkandet: Skolbarnsomsorgens uppgift är att komplettera skolan samt erbjuda barn en meningsfull fritid och stöd i utvecklingen med utgångspunkt i varje barns behov. Det är fint; det köper jag. Men hur har ni tänkt göra för att leva upp till lagen? Barngrupperna växer som sagt. Det går 19,5 barn per anställd. Detta kan jämföras med hur det såg ut då fördelningen var 12 barn per anställd. Det här betänkandet behandlar många motioner som spänner över en mängd områden. Jag har inte berört alla här. En del frågor, som betygen, har vi haft uppe till debatt tidigare. Jag tror att vårt ställningstagande är väl känt. Andra frågor kommer man utifrån svaren i utskottets betänkande att få tillfälle att återkomma till. Det gäller elevinflytande och skolbibliotek inte minst när och om regeringen lägger fram förslag till ny skollag. Med det vill jag yrka bifall till reservationerna 17, 49, 73 och 74. 79 (): Vi ska åter debattera . Jag vill till att börja med från sida yrka bifall till reservationerna 24 och 44. Vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande kanske man ska minska voteringsbördan lite grann för ledamöterna. När jag har förberett mig för debatten och läst igenom svaren på de olika motionerna har jag frapperats lite av hur svaren blir. Jag har frågat mig vilket mandat den styrande majoriteten, alliansen, har fått av sina väljare. Jag har en lite annorlunda vinkel än de föregående två talarna, herr talman. Ordning och reda och kunskap har varit ledord inom alliansen. Man säger att man har vunnit väljarnas förtroende och fått mandat när det gäller skolan. Men har man verkligen fått mandat att beskära valfrihet och alternativa pedagogiker och minska elevinflytandet? Det är bitar av mångfald som, i alla fall för mig, har varit bland det viktigaste i svensk skolpolitik och gjort oss unika. Det är inte unikt att prata om ordning och reda och kunskap; det gör man i de flesta länder. Jag vill absolut inte förringa betydelsen av ordning och reda. Har man själv stått inför till exempel en åttondeklass i och känt behovet av att göra sin röst hörd vet man att det inte alls alltid är så ordentligt och tyst som man skulle vilja, så visst behövs det ordning och reda. För att skapa det ska vi ha bra utbildade lärare med kunskap om hur man får fram det. Men för mig är det viktiga i svenska skolan, och det unika när jag diskuterar med människor från andra länder, att vi har en skola med individuella alternativ, lokalt inflytande och mångfald inom ramen för det offentligt finansierade. Hos oss får detta plats inom samma hus när alla andra länder lägger det utanför i olika privatfinansierade alternativ där man måste ha en stor plånbok för att ha råd med det. Jag har tagit upp det här, och gång på gång blir jag besviken. Jag möter det även hos väljarna. De kan inte riktigt förstå varför en regering som har gått till val på individualitet och mångfald den skolpolitik man förknippar med de fyra allianspartierna beskär, likställer och kör in i samma smalspår. Jag har svårt att förstå och förlika mig med den politik som utbildningsministern kör och som han har stöd för i de andra partierna. Det är detta som gör det så viktigt med blocköverskridande överenskommelser , särskilt när skollagen kommer upp på bordet. döljs den i någon sorts beredningsarbete. Jag hoppas att ni förhandlar för fullt. Om ni inte gör det borde ni göra det, för i många av motionssvaren hänvisas det till arbetet med skollagen. Jag hoppas att de fyra borgerliga partierna står upp för mångfalden, för det individuella valet och för det lokala inflytandet och inte faller till föga för ett förstatligande av skolan där man blandar ihop tillsyn och huvudmannaskap till en enda röra och i likställdhetens namn tar bort olikheterna. Det spännande med den svenska modellen är att vi har lyckats skapa mångfald innanför ett system som annars har kritiserats för att vara för monolitiskt. Det är detta som gör människor från andra länder förvånade när man förklarar det svenska skolsystemet, nämligen att vi har lokalt inflytande, elevinflytande och många fristående alternativ inom ramen för det offentligt finansierade. Jag blir därför bekymrad när jag läser svaren på motionerna. Jag ser ansatser till och risker för att vi är på väg tillbaka till det monolitiska och till enspårigheten med mindre lokalt inflytande. Det borde, herr talman, egentligen gå motsatt väg. Därför hoppas jag att vi kan hitta vägar att så att den nya skollagen, när den en gång når dagens ljus, kan beslutas av en bredare majoritet än enbart de fyra allianspartierna. Från har vi signalerat att vi vill detta. Vad vi prioriterar i våra motioner om , och skälet till att jag lyfter fram denna fråga, är just detta. Vi vill ha ett utökat elev- och föräldrainflytande. Vi vill ha pedagogisk mångfald, även inom de kommunala skolorna. Vi vill ha möjligheten för eleverna att nå rättstrygghet och ompröva betyg till exempel. vill vi också förstärka tillsynsorganens rättigheter vad gäller de fristående skolorna. Det är märkligt när det gäller frågan om återkallande av tillstånd för friskolor. Regeringen tycker att frågan om förbud för mobiltelefoner är så viktig att den ska tas i förväg, innan skollagen kommer upp på bordet. Men när det gäller den mycket mer konkreta frågan om återkallande av tillstånd för friskolor som fått sitt tillstånd indraget av kan man inte ta den i förväg. Jag tycker att det är en märklig prioritering. En fråga som i klassrummen egentligen är en icke-fråga som den om mobilerna är viktigare än att snabbt ordna att skolor som inte är bra kan stängas; det får ta sin tid. Vi har väckt dessa motioner för att vi är oroade över den tendens som vi ser inom svensk skolpolitik. Vi har väckt motionerna för att vi vill poängtera betydelsen av detta, och vi har väckt motionerna för att vi vill att det svenska skolsystemet ska fortsätta att härbärgera mångfald, alternativ och individuella möjligheter. Det är det som gör vårt land framgångsrikt i denna sektor, inte att dra in på detta. 80 (): I går var det debatt här i kammaren om vårpropositionen. Den och propositionen visar tydligt goda ekonomiska läge. har jobben blivit fler i vårt land, tryggheten har ökat och välfärden har förbättrats. Allt detta goda har skett och står starkt. Men vi har också flera utmaningar som regeringen har tagit tag i och utvecklar. Skolan är ett av de utmaningsområden som alliansregeringen satsar stort på. Som vårpropositionen visade kommer man att satsa ännu mer på det. Alliansregeringen har, som sagt, startat sitt reformarbete inom skolans område. Det gör man därför att man är övertygad om att en bra skola som ger förutsättningar för den enskilda människan är en av ett lands absolut viktigaste grundpelare. En skola som fungerar bra och ger den enskilda eleven goda förutsättningar att ta sig vidare i livet gör också att vi får likvärdiga villkor och en social utjämning och att alla får en ärlig chans att lyckas i livet. Därför satsar alliansregeringen så stort på skola och utbildningspolitik. Vi är övertygade om att de här satsningarna är goda och måste göras. Därför har vi startat bygget med framtidens skola en modern skola med tidiga insatser, individuella möjligheter och stödinsatser kopplat till en utvärdering, allt för att stärka den enskilda eleven och den enskilda elevens möjligheter. Skolans huvuduppdrag är ju att ge alla elever en god grund för ett yrkesliv och fortsatt studieliv. Man ska stå stark inför det kommande livet. För att nå det huvuduppdraget och sätta det i fokus krävs förstås en hel del insatser. De krävs inte minst på grund av den mer eller mindre tolvåriga timeout som den tidigare s-märkta regeringen hade. Läget i svensk skola har varit allvarligt . Bland annat de PISA-rapporter som kommer med jämna mellanrum visar att vi halkar efter kunskapsmässigt både jämfört med oss själva och jämfört med andra länder. Det här läget har vi hamnat i trots att det finns väldigt många goda skolor. Det finns väldigt många duktiga engagerade lärare och skolledare i vårt land som gör allt för att deras elever ska lyckas och stå starka inför vuxenlivet. Vi vet att det tyvärr ser olika ut runt om i landet och att den likvärdiga skolan inte håller helt. Det ser olika ut både inom skolor och mellan skolor. Vad är då utmaningarna för svensk skola? En är den ökade kunskapssegregeringen, den begynnande krackeleringen inom likvärdigheten. Den visar sig tydligt i att en fjärdedel av alla elever som lämnar inte har tillräckliga baskunskaper för att komma in på gymnasieskolan. Vi ser så tydligt att elever som tidigt halkar efter i skolan och inte får de goda baskunskaperna väldigt lätt halkar ur gymnasieskolan. De hamnar i ett utanförskap i samhället och kommer inte in på arbetsmarknaden. Det är inte acceptabelt. Därför gör regeringen de insatser man gör. Den tredje utmaningen handlar om att stärka lärarna, stärka deras utbildning, ge dem verktyg i vardagen i skolan, ge dem bättre redskap och stärka deras status. Det är en viktig utmaning. I regeringens arbete med skolan ligger fokus på en skola med kunskap, en skola där eleverna kan lyckas, får stöd och hjälp och känner sig trygga. Det är en politik som leder till framgångsrika skolor. Det visar sig tydligt att allt vi gör leder till framgångsrika skolor och till att eleverna blir bättre rustade för skolan och framtiden. Jag ska lyfta fram ett par exempel på regeringens reformarbete inom skolområdet. För det första är vi övertygade om att det är de tidiga åren i skolan som är absolut viktigast när det gäller att stärka eleven. Därför satsar vi så stort på basfärdigheterna och på att stimulera kommunerna och skolorna att ytterligare stärka arbetet. Därför satsar vi på en läsa-, skriva- och räknasatsning för att skolorna ska få bättre förutsättningar att arbeta med basfärdigheterna. Vi återinför speciallärarutbildningen. Det ger individuella möjligheter att få stöttning på ett helt annat sätt. Det är en utbildning som Socialdemokraterna drog tillbaka. Vi vill också stärka arbetet med tryggheten på alla våra skolor. Det ska vara ramar, det ska vara kramar inom svensk skola. Ett sätt att stärka tryggheten är ett åtgärdsprogram mot mobbning för att de som arbetar inom svensk skola ska få en bas och känna sig trygga i vad som är rätt att göra för att motverka mobbning. Vi satsar på lärarfortbildning. Det gör vi i det stora lärarlyftet eftersom vi vet att lärarna är den absolut viktigaste nyckeln och skolans viktigaste resurs för att eleverna ska lyckas. En ny akademisk rektorsutbildning är på väg. Det är oerhört viktigt. En strategi för entreprenörskap inom skolan är också på väg. Vi stärker baskunskaperna och elevernas entreprenöriella tänkande. En mastodontlag som har legat i byrålådan och väntat när Socialdemokraterna hade makten är skollagen. Den processas nu så fort det går. Den är på väg . I skollagen finns många av de frågor som vi diskuterar i betänkandet om . Därmed kommer de in i betänkandet som svar kopplat till skollagen. Det är relativt intressant läsning i betänkandet. Socialdemokraterna verkar inte veta riktigt vilket ben man ska stå på. Å ena sidan säger man: Heja alliansregeringen. Man hänger på flera av de förslag som vi har kommit med. Å andra sidan är den socialdemokratiska politiken sig ganska lik när man säger: Så lite valfrihet som möjligt. Staten ska helst bestämma mer än de enskilda människorna. har man insett och skriver att det är viktigt med tidiga insatser, att man ska stärka baskunskaperna och göra en utvärdering i form av prov eller annat. Jag tycker att det är bra att man följer alliansregeringen på dessa punkter. Annars verkar det vara en fortsatt ganska stor förvirring inom Socialdemokraterna. säger en sak, en annan och socialdemokraterna i utbildningsutskottet en tredje. Man kan ju tycka att det är lite konstigt. Men jag kan också ha förståelse för det. Det kan lätt bli en sådan spretighet. Om man försöker att hitta en ny politik utifrån väljarsiffror i stället för i ett genuint engagemang kan det spreta ganska mycket. fortsätter i betänkandet sin kamp mot friskolor, läxor och betyg. Det viktigaste är en enhetlighet i stället för valfrihet och likformighet i stället för individuella möjligheter. Det är en politik som ligger långt från mina och allianspartiernas värderingar. Vad som är viktigt framöver i politiken på skolområdet och utbildningsområdet har några tagit upp tidigare, nämligen att vi har breda överenskommelser. Det tror jag att alla är övertygade om. Om man tittar i detta stora betänkande med 76 reservationer, tror jag, finns det två gemensamma reservationer från oppositionen Socialdemokraterna, . Det finns frågor där Socialdemokraterna fortfarande inte har bestämt sig. De vet inte vilket ben som de ska stå på i olika frågor. Vi har som är emot det mesta, och vi har som ligger väldigt nära alliansregeringen i många frågor. Det är en spretig opposition. Det är inte lätt att fundera ut på vilka områden som oppositionen skulle vilja ha breda överenskommelser även om det skulle vara mycket bra. Slutligen yrkar jag bifall till förslaget i dess helhet i betänkandet och avslag på motionerna utifrån de stora satsningar och den politik som alliansregeringen arbetar för. 81 () replik: Jag ska börja med att göra en rättelse. Jag yrkade bifall till fel reservation. Jag yrkar bifall till reservation 29. Reservation 24 var inte ens reservation. Jag vill rikta en fråga till . Jag vet att hon starkt värnar om elevinflytandet. Jag är ganska säker på att det inte var helt enkelt när regeringen för lite avskaffade försöksverksamheten med lokala styrelser med elevmajoritet i gymnasierna. Redan då diskuterade vi frågan vad som skulle komma i stället. Jag undrar varför inte har sett till att man från alliansens sida har tagit fram ett alternativ för de elever i gymnasieskolorna som verkligen vill använda sitt inflytande och har tränat på detta. Var finns alternativen? Ska man vänta i evigheter på den nya skollagen som kanske träder i kraft eller något liknande? Då är det helt andra generationer som finns i skolorna. Vad kan svara mig på detta? Motioner som tas upp i betänkandet handlar precis om detta. 82 () replik: och jag har haft den här diskussionen och är överens och har varit det . Vi har haft seminarier och annat om just valfrihet, mångfald och elevinflytande. Jag vet också att både och kraftfullt har drivit att vi ska gå ännu längre än att bara ha lokala skolstyrelser och införa och se till att det blir möjligt med kommunala självstyrande skolor. Det är väldigt viktigt att stärka de lokala möjligheterna, inte bara ansvarsmässigt utan också i fråga om maktbefogenheter. Det arbetet plus arbetet med elevinflytande är på väg att processas fram. Man kan tycka att det går för sakta, men det är ändå viktigt att kunna hitta en bra grund. Hur gör vi det bästa möjliga för elevinflytandet och för att kunna stärka de enskilda skolorna att vara mer självstyrande än vad de är ? Vi delar alltså intresset, engagemanget och målet. 83 () replik: Det är väldigt trevligt och glädjande att vi är så överens i denna fråga. Men när man bakar in allt detta i det stora paketet skollagen blir det svårt för de elever som faktiskt går i skolorna och som vill utnyttja sitt inflytande. Som jag sade i mitt inledningsanförande skapar detta bättre skolor. När elever är delaktiga blir de mer intresserade och tar till sig kunskap bättre. Det blir framgångsrika skolor. Det hörde vi inte minst på det seminarium som utskottet anordnade häromsistens. Varför kan då inte se till att alliansregeringen tar fram förslag som går parallellt? Man kunde ju göra det i fråga om andra punkter. Man kunde göra det när det gällde mobilförbud. Då var det enkelt att skriva en paragraf och så vidare som senare skulle sättas in i helhetsbilden, i skollagen. Det borde vara möjligt att ta olika bitar, särskilt när vi säkert skulle kunna komma överens om en blocköverskridande överenskommelse när det gäller möjligheten till elevinflytande. Jag diskuterar också gärna möjligheten att öka friheten för kommunala skolor. 84 () replik: Vi är överens om valfriheten att det är oerhört viktigt att kunna få bestämma mer själv över sitt liv, sin arbetsplats eller skolan. Det är därför som regeringen på flera olika områden driver just frågan om att man ska få bestämma mer över sitt eget liv och över sin egen vardag. Det är precis så också inom skolområdet. Jag skulle gärna se jag hoppas det att vi kommer fram till något i fråga om de mer självstyrande skolorna och i fråga om de lokala skolstyrelserna när det gäller hur vi kan öka elevinflytandet i den svenska skolan. 85 () replik: Jag skulle vilja ta upp ett par saker. Det handlar bland annat om de satsningar som säger att regeringen gör. Det är dessa satsningar som vi inte riktigt ser. tog upp bland annat läsa-skriva-räkna-satsningen. vet vi att samma regering helt har tagit bort pengarna till En bok för alla. Det har varit en viktig läsfrämjande åtgärd, särskilt för barn och ungdomar. Det görs ingen satsning på skolbiblioteken för att se till att det faktiskt ska finnas ett skolbibliotek med en skolbibliotekarie på varje skola som är öppet. De frysta statsbidragen har, som jag sade i mitt anförande, på utbildningens område faktiskt inneburit att de har minskat med 34 miljarder. Vari ligger satsningen? Vari ligger krutet? Jag tog också upp frågan om fritidshemmen, som tyvärr väldigt sällan debatteras i den här kammaren. När det gäller vår motion hänvisar man i betänkandet bara till beredningen av en ny skollag. Men vad är det egentligen som behöver beredas, ? Man är uppe i 19,5 barn per personal i fritidshemmen. Det är omöjligt att bedriva det uppdrag som de faktiskt ska följa enligt skollagen. Det behövs mer personal. Det behövs pengar till mer personal. Vi behöver inte vänta på en ny skollag. När får vi se den satsningen? 86 () replik: Det har nog inte funnits någon regering tidigare i som har satsat så stort och haft så höga ambitioner för elevers kunskaper. Det handlar om att satsa i de tidigare åren och att se till att främja baskunskaperna att läsa, skriva och räkna. Det handlar om att ha höga ambitioner både nationellt och kommunalt men också om att satsa resurser på det, att satsa på enskilda resurser och att satsa på att förstärka lärarnas kompetens. Det är lärarna som är nyckeln i den svenska skolan. Man måste se till att de får en god fortbildning och bättre kunskaper och kompetens att kunna förmedla kunskaper och se till att eleverna växer. Det är det som regeringen gör. Och, som sagt, det finns nog ingen som kan betvivla regeringens önskemål i fråga om det. Sedan är det klart att man kan ha en förhoppning eller en önskan om att det skulle gå väldigt fort att förändra den nedåtgående trend som vi har sett i alldeles , som Socialdemokraterna och också har varit ansvariga för, att kunskapen i svenska skolor har dalat. Det är denna trend som alliansregeringen försöker vända med våra åtgärder. Det handlar om höga ambitioner men också resurser.