prot · GV09122 · 2008-06-04 00:00:00 — Jag har inte samma farhågor som , att detta skulle innebära att det kommer att råda brist på kartor . Det beror ju också mycket på vilka upphandlingsdirektiv man ger och hur man ser till att den kärnverksamhet som lantmäteriet ska ha också när det gäller de allmänna kartorna ska fortsätta att vara. Bara för att ett företag inte finns lokalt, till exempel i eller , innebär det inte att man inte kommer att få kartor i och de norra delarna, utan det behovet kommer också att kunna tillgodoses från andra företag som då får ett helhetsperspektiv och ett helhetsansvar för kartor i landet. Med det, herr talman, skulle jag vilja yrka bifall till förslaget i betänkandet. 58 (): har besökt i , och jag vill här öppet berömma deras verksamhet. Jag blev mycket imponerad av den. Det är trevligt att se en myndighet med en framåtanda och nyfikenhet på ny teknik som kanske inte alltid präglar den statliga organisationen i övrigt. Icke förty är det ändå viktigt att ha förbättringar och förändringar för ögonen, och regeringen tar i propositionen om det nya statliga lantmäteriet upp två viktiga ärenden. Den ena är att lantmäteriet i blir en enda myndighet i stället för som en central enhet och 21 regionala myndigheter. För mig och känns det naturligt att vi har en myndighet i . Lika naturligt är det att den är decentraliserad till ett antal olika orter runt om i landet med tanke på det förrättningsarbete som utförs över hela yta. Vi ser alltså här ytterligare ett resultat av alliansregeringens arbete med att minska antalet statliga verk och myndigheter. Effekten bör rimligtvis bli en ökad samordning och en ökad flexibilitet. Det bör också bli bättre möjligheter för de anställda att växa inom organisationen och kunna söka nya spännande utmaningar utan att behöva byta arbetsgivare. Om än det är en hög kvalitet , bör ett bättre resursutnyttjande med gemensamma rutiner och administrativa system öka kvaliteten ytterligare, till nytta för medborgare och företag. Inte minst en mer enhetlig bedömning av lagar och förordningar underlättar för allmänheten. Den andra viktiga förändringen som blir följden av propositionen är försäljningen av Kartförlaget, Kartcentrum och Kartbutiken. Redan i en proposition som den gamla regeringen lade fram 20052006, som också ställde sig bakom, framförs det att inom områden där det finns andra aktörer är det naturligt att lantmäteriet begränsar sin verksamhet. Jag citerar: Uppdragsverksamhetens inriktning och innehåll bör förtydligas och avgränsas genom en fördjupad styrning från regeringen. Inom områden där bedriver uppdragsverksamhet finns även andra aktörer. Inom sådana områden är det naturligt att Lantmäteriet begränsar sin verksamhet. Regeringen bedömer att uppdragsverksamheten bör diskuteras fortlöpande i ett vid inrättat råd, Marknads- och konkurrensrådet och beslutas genom en fördjupad styrning från regeringen. Den nuvarande regeringen beslöt att inrätta detta råd. och står alltså bakom uppfattningen att lantmäteriet bör begränsa sin verksamhet, och det är det som kommer att ske. Av någon anledning tar dock inte och hennes utskottskolleger upp dessa skrivningar i motionen utan hänvisar enbart till den tidigare utredningen, men den är ju i detta sammanhang av mindre betydelse. Det borde inte behöva finnas några delade meningar om avyttringen. Eftersom stöder alliansen är det ändå en hyfsat bred majoritet i frågan. Däremot är det viktigt att de tjänster som erbjuds är tillgängliga även framöver. Det upphandlingsunderlag eller försäljningsprospekt som kommer att upprättas kommer att betyda mycket för den fortsatta verksamheten. Med tydliga krav på dem som får uppdragen bör det till och med vara fullt möjligt att utveckla verksamheten ännu mer och göra den än mer tillgänglig för allmänheten. Med åberopande av skrivning och farhågor vill jag allra sist säga att vid försäljningen av förlagsverksamheten ingår också att säkerställa att de allmänna kartorna produceras till fortsatt rimliga priser. Därmed känner jag mig trygg i den här förändringen. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationen. 59 (): Jag börjar också med att yrka bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet och avslag på reservationen. Beträffande de lagändringar som har att göra med att vi slår ihop lantmäterimyndigheterna till en statlig myndighet är vi tydligen helt överens, och det kräver kanske inte någon ytterligare diskussion. Tillsammans med de förändringar i inskrivningsverksamheten som vi har beslutat om tidigare ser jag att vi får bra förutsättningar för en effektiv verksamhet inom det området. Vi kommer då till nästa steg i propositionen om det nya statliga lantmäteriet. Det kan nästan upplevas som om det är en ideologiskt betingad reflex som slår till och att man alltså säger nej bara för att en statlig verksamhet ska säljas ut och att det kan komma in privata aktörer. Då är det nog bäst att säga nej. Så var det även i den debatt vi hade om lantmäteriverksamheten, som i ett lite större perspektiv handlade om uppdragsverksamheten i Metria. De argument som då framfördes från alliansens sida röstades då bort, men det skedde med samma argument som . Kan en verksamhet bedrivas bättre på ett annat sätt ska den naturligtvis göras det. Det vi 2005 trots allt var ense om var att uppdragsverksamheten borde förtydligas och avgränsas. En annan viktig utgångspunkt var att om verksamheten kunde bedrivas lika bra i någon annan form skulle man kunna gå över till den. Helt i linje med detta behandlar vi regeringens förslag om en avyttring av uppdragsverksamhet som uppfyller de tidigare ställningstaganden som vi gjort. Konkret handlar det om försäljning av Kartförlaget, Kartcentrum och Kartbutiken. Man kan naturligtvis ha olika principiella utgångspunkter, och min principiella utgångspunkt är att staten inte ska bedriva näringsverksamhet som lika väl kan bedrivas av en privat aktör på en konkurrensutsatt marknad. I det perspektivet kan jag ge oppositionen rätt i deras reservation, nämligen att det finns en ambition från och alliansen att sälja sådan verksamhet som de facto kan bedrivas lika bra på annat sätt. Skillnaden mellan oss ligger i att vi tycker att det är bra, medan man i reservationen faktiskt använder ordet befarar. Det antyder att allt som har med försäljning av statlig verksamhet att göra innebär något slags fara. Den åsikten kan jag naturligtvis inte på något sätt dela. I stället handlar det om att öka effektiviteten och ta till vara tillväxtpotentialen. Min slutsats kan därför inte bli annan än att försäljningen är helt riktig. Som sagts tidigare handlar reservationen mest om att det skulle finnas brister i beslutsunderlaget. Det är egentligen en något svävande reservation. Jag har lite svårt att förstå argumenten. Det finns en utredning, det finns tidigare ställningstaganden i , det finns förtydliganden som gjorts under beredningen i civilutskottet. Med det som utgångspunkt tycker jag att vi helt tryggt kan fatta detta beslut . Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet i dess helhet. 60 () replik: Vi befarar, säger . Själva går de åt andra hållet, det vill säga att bara man privatiserar så blir allt mycket bättre. Men det är ju inte så. Om man gör en så stor ändring som det här är fråga om lantmäteriet har ju hållit på med kartverksamheten i borde man väl låta de fackliga representanterna vara med i diskussionen redan från början. Jag har varit i kontakt med och , och de säger att de kom in mycket sent i diskussionen. Det är det vi vänder oss mot. Ni kunde väl ha väntat med att göra förändringarna, kanske , , vad vet jag. 61 () replik: Jag har en helt annan uppfattning. Det finns ett tillräckligt underlag för att fatta beslutet. Inte minst har Marknads- och konkurrensrådet tittat på frågan. Där skulle man se på förutsättningarna och diskutera var verksamheten bedrivs mest effektivt. Även de har kommit fram till att det mest effektiva inom detta område är att sälja dessa verksamheter och låta dem bedrivas i annan regi. Som vi ser av det underlagsmaterial vi under beredningens gång fått från departementet är det tydligt att man verkligen tar ansvar för att övergången ska fungera bra. 62 () replik: Jag ska ställa en direkt fråga till dig, . Har du varit i kontakt med facken och pratat med dem? Majoriteten är välkommen till . Vi kan boka efter debatten, och sedan kan vi åka i inland det tar nog minst och titta på sådant som hänt efter en del privatiseringar. Vi kan titta på hur det ser ut med tillgängligheten och även kostnaderna. Ni är välkomna! 63 () replik: Jag får ärligt säga att jag inte talat med facken i just denna fråga. Det vore fel att säga något annat. Det är kanske inte heller det normala. Det viktiga i processen är att vi får ett underlag som arbetats fram. Här har man arbetat fram det inom både lantmäteriet och departementet. Det är ett så pass brett underlag att jag tycker att det är fullt tillräckligt för att kunna fatta beslut utifrån det. Det är till och med ett bra underlag. Vad gäller inbjudan till och tal om privatiseringar vill jag säga att det var just det jag avsåg tidigare när jag menade att man måste komma ifrån att en privatisering i sig skulle vara något dåligt. Man måste naturligtvis ha en bra grund för att privatisera, men man kan inte dra den slutsatsen att bara för att en verksamhet hamnat på fel ställe privatisering alltid skulle vara något dåligt. För det första behöver det inte bero på att det är en privat verksamhet. Det kan lika väl vara en offentlig verksamhet som inte fungerar. Att utifrån det dra slutsatsen att just detta inte skulle fungera tycker jag är helt fel. 64 (): har lantmäteriet funnits, och det har genomgått många förändringar. I samband med teknifieringen av hela samhället teknifierades också det. Utredning följde på utredning, men den dåvarande socialdemokratiska regeringen var inte särskilt snabb att följa strukturförändringarna, och det skedde därför inte särskilt mycket. Efter ett antal utredningar och ett par propositioner tar en handlingskraftig regering sig nu samman och gör en förändring. Den tycks vi alla vara överens om. Vad vi inte är överens om är den del som handlar om försäljningen av förlagsverksamheten. Men staten ska väl inte konkurrera på en marknad som fungerar? I våra nordiska grannländer har den statliga uppdragsverksamheten inom lantmäteriområdet minskats kraftigt . Gamla roller och nationella monopol har övergivits, och är det även för oss. Vi vill således sälja Kartförlaget, Kartcentrum och Kartbutiken och med det också visa att vi vill begränsa den statliga uppdragsverksamheten. För nationella och internationella privata aktörer inom kart- och lantmäteribranschen öppnar sig nu helt nya möjligheter. Jag vill yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet i dess helhet och avslag på reservationen. Dessutom vill jag ta i anspråk den minut jag har kvar av min talartid för att bemöta idé om att vi borde efterfråga vad den fackliga rörelsen tycker. Min tilltro till den fackliga organisationen har varit stor under hela mitt liv skulle jag vilja säga, men fick den sig en rejäl knäck när jag blev utsatt för den kampanj som LO ägnar sig åt genom att tillskriva mina grannar vad jag tycker och inte tycker. Jag tror att de fackliga organisationerna spelar en mycket viktig roll i vårt samhälle, men de måste använda sina egna metoder på ett sådant sätt att de är värda det förtroende som vi vill ge dem. Det är möjligt att det i det här ärendet hade varit värdefullt med information från facken; inte heller jag har tagit del av den. Jag vill dock uppmärksamma mina kolleger i parlamentet på att om vi ska använda oss av de fackliga organisationerna ska de också använda sig av metoder som är rimliga och accepterade i ett demokratiskt samhälle. Jag tackar för ordet, herr talman, och yrkar bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 8 § Spärrmöjligheter för telefonitjänster Föredrogs civilutskottets betänkande 2007/08:CU25 Spärrmöjligheter för telefonitjänster (prop. 2007/08:86). Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 11 §.) 9 § En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2007/08:SfU12 En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete (prop. 2007/08:91 delvis och prop. 2007/08:136). 65 (): Vi ska nu debattera förändringar i sjukförsäkringen. Eftersom förslaget är mycket omfattande kommer tre socialdemokrater från socialförsäkringsutskottet att delta. Jag kommer att inleda, och även och kommer att belysa olika delar av förslaget. Jag vill börja med att yrka avslag på förslaget i utskottets betänkande och bifall till reservationerna 1, 2 och 4. Den här omfattande förändringen av sjukförsäkringen visar mycket tydliga tecken på den moderata ideologin. Det blir sänkta ersättningar och ökad press på den enskilde. Man säger en sak och gör någonting annat. Förslaget har beretts av en arbetsgrupp på departementet, en grupp tjänstemän. Därefter har det skickats ut på remiss. Det har varit ute på en remissrunda, och förslaget har på de flesta punkter utsatts för en massiv kritik från remissinstanserna. Kritiken har inte inneburit att regeringen gjort några materiella förändringar, utan den skrivbordsprodukt som fanns har blivit regeringens förslag till . En utfrågning som utskottet ordnade underströk den massiva kritiken som fanns från remissinstanserna. Förslaget går under benämningen rehabiliteringskedjan. Här måste jag ställa min första fråga till de borgerliga företrädarna. Var finns rehabiliteringsinsatserna? Jag hittar inte någonting som handlar om rehabilitering värt namnet, utan förslaget har bara skarpa tidpunkter när olika beslut måste fattas, kompletterat med tidpunkter när ersättningen sänks eller helt uteblir från sjukförsäkringen. Jag anser att detta förslag är en sorteringskedja. För oss socialdemokrater har arbetsplatserna varit viktiga. Det viktigaste när det gäller rehabilitering av den enskilde är att komma tillbaka till arbete efter sjukdom eller olyckor. Vi måste i arbetslivet hitta former för att fler människor ska få plats, trots att de inte alltid kan prestera . Det arbetet måste vara mycket viktigare än att så här kraftigt försämra sjukförsäkringen. Alla måste ha rätt och skyldighet att delta på arbetsmarknaden utifrån sina egna förutsättningar. Vad har då den moderatledda regeringen lyckats genomföra under sina i regeringsställning när det gäller förutsättningarna på arbetsplatserna? har lagts ned. De som har haft i uppgift att forska om skadliga faktorer i arbetsmiljön, för att vi ska kunna förebygga att människor slits ut eller skadas på våra arbetsplatser, har tagits bort. Arbetsmiljöinspektionen har fått kraftigt minskade anslag. De är på väg att halveras. Deras uppgift är att arbeta för att arbetsmiljölagstiftningen ska fungera på våra arbetsplatser. Här kommer min andra fråga till de borgerliga företrädarna. Anser ni att rehabiliteringen, som är väl beskriven i arbetsmiljölagen, fungerar bra på arbetsplatserna ? Regeringen har också tagit bort kravet att arbetsgivarna ska göra rehabiliteringsutredningar. Det var och är fortfarande väldigt få arbetsgivare som lämnar in någon form av rehabiliteringsutredning till . Då valde regeringen att ta bort kravet på rehabiliteringsutredningar. Det leder till att arbetsgivarna upplever att de inte längre har samma krav att genomföra rehabilitering. Vi socialdemokrater tyckte att det här var en viktig åtgärd för att det verkligen ska genomföras rehabiliteringsåtgärder. Men det har också varit ett viktigt underlag när ska fatta olika beslut. byter man ut det mot att den enskilde ska begära intyg av sin arbetsgivare om det finns något arbete hos arbetsgivaren som han eller hon klarar av. Man säger också i förarbetena att inte längre ska kontrollera om arbetsgivaren har genomfört någon rehabilitering. Man ska bara använda ett intyg från arbetsgivaren och ett läkarintyg som underlag för sina beslut. Dessutom har regeringen kraftigt minskat köp av arbetslivsinriktad rehabilitering. Man minskar det anslaget med 1 ½ miljard . Företagarna i remissomgången säger att de små företagarna saknar rimliga förutsättningar att ägna sig åt rehabilitering. Det är här tjänsteköpspengarna och stödet från har varit viktigt. Men tas det bort. Avstämningsmötena har, alltsedan vi införde dem 2003, blivit ett allt viktigare sätt att gemensamt mellan arbetsgivare, anställd, läkare, försäkringskassa och fackliga organisationer arbeta aktivt med rehabiliteringsfrågorna. har jag svårt att hitta avstämningsmötena i regeringens förslag. Jag kommer till min tredje fråga. Har regeringen tagit bort avstämningsmötena på grund av att inte hinner genomföra dem inom rimlig tid och i önskad omfattning? Min följdfråga måste bli: Till vem ska den enskilde vända sig om han eller hon inte får någon rehabilitering? Det jag nu har tagit upp utgör mycket viktiga förutsättningar för att så långt som möjligt kunna tillvarata den enskildes arbetsförmåga. Det är också viktigt för att långsiktigt hålla ned kostnaderna i sjukförsäkringen. Många av remissinstanserna säger, precis som tidigare, att alla inblandade aktörer måste göra sitt jobb bättre än för att det ska fungera med regeringen. Men regeringen tillför inga resurser till någon. Regeringen lägger det här omfattande förslaget utan att tillföra en enda krona. Regeringen framhåller att den statliga satsningen på landstingsmiljarder, som vi socialdemokrater införde, är en mycket viktig del. Då kommer jag till min fjärde fråga. Blir det någon landstingsmiljard i nästa års budget? Eller blir det så att landstingen kommer att dra ned på sina insatser? Det är viktigt med aktiva, tidiga åtgärder i de allra flesta sjukfall. Men jag anser att det bara är tidsgränser som införs. Det är helt otillräckligt. Regeringen föreslår att man ska undersöka möjligheten att komma tillbaka till det egna arbetet. Från den 91:a dagen ska man undersöka omplaceringsmöjligheter hos den egna arbetsgivaren eller söka efter något annat lämpligt arbete på den reguljära arbetsmarknaden, som man klarar av och som är tillgängligt. Om man konstaterar att det inte finns något arbete hos den ordinarie arbetsgivaren som man klarar av, men man bedöms ha möjlighet att försörja sig genom arbete på den reguljära arbetsmarknaden, har man inte längre rätt att få ersättning genom sjukförsäkringen. I denna situation är man hänvisad till en eventuell ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen har på det området kraftigt försämrat arbetslöshetsförsäkringens innehåll och kraftigt höjt de egna avgifterna. Det har lett till att snart 500 000 personer har lämnat a-kassan. Det innebär att många människor i vårt land riskerar att efter 180 dagars sjukdom bli hänvisade till kommunernas socialtjänst för att få ekonomiskt stöd. Här skriver regeringen att man bedömer att kommunerna får ökade kostnader. Kommuner och Landsting bedömer att kommunernas kostnader kommer att öka med och att 10 000 personer kan komma att bli beroende av ekonomiskt stöd från kommunerna redan från . Den här mycket skarpa 180-dagarsgränsen har fått väldigt mycket kritik från i stort sett alla remissinstanser. Flera av dem avstyrker förslaget helt. säger i sitt remissvar att man saknar tydliga skrivningar kring hur bedömningen av arbetsförmågan mot den reguljära arbetsmarknaden ska göras. Jag tycker att det är mycket allvarligt att de som ska fatta besluten inte i regeringens skrivbordsprodukt får någon vägledning om hur det ska ske. LO, TCO och , alltså alla stora fackliga organisationer, avstyrker tillsammans med Arbetsförmedlingen att man tar bort de särskilda skälen, vilket innebär att ålder, bosättningsförhållanden, utbildning, tidigare verksamhet och liknande inte längre ska beaktas vid olika bedömningar. Det jag tycker är allvarligast med den här 180-dagarsgränsen är att den bakvägen undergräver anställningstryggheten för de anställda. Det anser jag att jag får stöd för i de remissvar som samtliga fackliga organisationer och även arbetsgivarorganisationer ger uttryck för i sina remissvar. LO-TCO Rättsskydd anser att det kommer att bli många tvister, speciellt runt 180-dagarsbedömningarna. LO-TCO Rättsskydd säger att man saknar tydliga sanktioner mot arbetsgivarna som inte gör någonting. Den enskilde måste säga upp sig själv, säger man, eller bli uppsagd av arbetsgivaren för att få rätt till arbetslöshetsersättning. Arbetstagaren har ingen möjlighet att driva en tvist då han eller hon blir helt utan ersättning . Här kommer min femte fråga till de borgerliga företrädarna. En person som har en anställning har inte rätt att få arbetslöshetsersättning. Innebär förslaget att en person måste säga upp sig själv, eller blir man automatiskt av med sin anställning när man inte bedöms kunna återgå till sitt arbete hos sin ordinarie arbetsgivare? De personer som bedöms vara för sjuka för att klara någon form av arbete kan få sjukpenning inom en ramtid . Här inför regeringen en klar bortre parentes i sjukförsäkringen. skärper man kraven för att få fortsatt ersättning från sjukförsäkringen . Man säger att det ska betraktas som ett undantag från huvudregeln att man ska få ersättning av sjukförsäkringen . Det krävs stor sannolikhet för återgång till den ordinarie arbetsgivaren om prövning mot hela arbetsmarknaden ska skjutas upp. Här uttrycker man på flera olika sätt den mycket tydliga sortering man vill införa i sjukförsäkringen genom att skilja människor från anställning och sjukförsäkringen eftersom fortsatt sjukpenning också tillhör undantagen. Vi socialdemokrater införde regler där vi underströk vikten av återgång till arbete på deltid som vi såg som ett viktig steg i rehabiliteringen för många människor. Det handlar om vikten av att delta i arbetslivet efter sin förmåga. I de regler som regeringen nu inför uppstår många frågetecken kring hur personer som inledningsvis bara klarar att återgå till arbete på deltid ska hanteras. Förslaget ger ingen klar bild av vad som kommer att gälla. Därför ställer jag min sjätte fråga. Får personer som klarar att återgå i sitt arbete på fortsätta hos den ordinarie arbetsgivaren, eller blir han eller hon hänvisad till att söka annat arbete med a-kassa som ersättning? När vi sedan kommer till dag 365 kan den som lider av en svår sjukdom ansöka hos om att kunna få sjukpenning i ytterligare maximalt . Ersättningen sänks då till av den sjukpenninggrundande inkomsten, alltså . Det är svårt att förstå varför de som drabbas av svåra sjukdomar också ska få en allt sämre ekonomi. På den här punkten har många remissinstanser uttryckt stora tveksamheter om vilka kriterier som ska gälla för förlängd sjukpenning. Reglerna är även här alltför otydliga för att man ska kunna göra bedömningar. Jag ställer här min sjunde fråga. Vilka sjukdomar kommer att vara godkända för att få förlängd sjukpenning, och kan man behålla sin anställning ? Vi yrkar avslag på hela förslaget i betänkandet och föreslår att regeringen tillsätter en parlamentarisk utredning för att på ett mycket bättre sätt genomlysa hela detta svåra och viktiga område. Det är något som statsministern och socialförsäkringsministern har talat om . Till min stora förvåning avstyrker den borgerliga majoriteten förslaget i utskottsbehandlingen. Jag måste ställa en fråga. Hur kommer regeringen att agera när avslår förslaget om att tillsätta en parlamentarisk socialförsäkringsutredning? Vi har ansett att detta har varit ett viktigt område. Det har funnits ett stort behov att försöka hitta en samsyn i många frågor. Det gör det också möjligt att göra reglerna i sjukförsäkringen stabila och hållbara över tiden. Med detta förslag tycker jag att de förutsättningarna undermineras kraftigt. Vi socialdemokrater vill ha en sjukförsäkring som ser den enskilde individen och dennes förutsättningar.