prot · GV0967 · 2008-02-19 00:00:00 — När det gäller skattesituationen för kooperativa hyresrätter är det så att det i vissa avseenden finns skillnader i beskattningen jämfört med andra upplåtelseformer. Jag kan dock konstatera att den förra socialdemokratiska regeringen, som 2002 genomdrev en särskild lagreglering av de kooperativa hyresrätterna, uppenbarligen inte ansåg det behövligt att genomföra några förändringar av skattereglerna. antog alliansregeringens förslag till förändrad boendebeskattning, vilket berör även kooperativa hyresrätter. Jag avser inte att ta initiativ till några andra förändringar av boendebeskattningen än de som följer av regeringens proposition. 121 (): Jag vill först tacka finansministern för svaret. Jag måste säga att det var ett glädjande besked att kreditgarantier för förvärv av bostad också ska gälla kooperativ hyresrätt. I övrigt är jag inte nöjd med svaret. Jag skulle vilja börja med att klargöra den ståndpunkt som jag och Socialdemokraterna har när det gäller bostadspolitiken. Vi anser att bostaden ska vara en social rättighet och inte bara en handelsvara som kan köpas och säljas på den så kallade marknaden. Vi anser också att allmännyttiga företag och kooperativa bostadsföretag är nödvändiga för att motverka segregation och spekulation i boendet. Den här interpellationsdebatten ska dock handla om den kooperativa hyresrätten, en både ny och gammal boendeform som är missgynnad i flera avseenden. kooperativa bostadsförening, SKB, bildades och har ett 90-tal föreningar i landet, de flesta bildade då en försökslagstiftning för kooperativ hyresrätt tillkom. Jag kan tyvärr inte se att den kooperativa hyresrätten över huvud taget finns med som ett boendealternativ i regeringens budgetproposition eller i det tänk som finansminister och statsrådet har kring boendet. Sedan investeringsbidraget och räntebidraget togs bort av regeringen har nyproduktion av hyresrätter minskat drastiskt. Vi vet att många människor vill bo i hyresrätt, och i olika skeden i livet behöver vi kunna välja mellan olika former av boenden. Med kooperativ hyresrätt får de boende också själva påverka och besluta över sitt boende. Möjligheterna till inflytande och boendedemokrati blir desamma som ges för bostadsrättsföreningar. Den som flyttar in i en kooperativ hyresrätt betalar en fast ekonomisk insats som betalas tillbaka när man flyttar därifrån. Detta gör att spekulationen i boendet minskar och att hyrorna hålls på en rimligare nivå. Det finns väldigt många goda exempel i landet på hur den kooperativa hyresrätten verkar. Vi har också sett att byggkostnaderna har kunnat begränsas. Jag tycker därför att det finns all anledning för regeringen att stimulera byggandet av kooperativ hyresrätt och att också göra kooperativ hyresrätt till ett alternativ vid ombildande. Märk väl att jag inte är en generell vän av att man omvandlar hyresrätter till andra boendeformer. Men just kooperativ hyresrätt framstår, tycker jag, som en betydligt mindre spekulativ och mindre riskabel form för de boende. I svaret hänvisar till generella förändringar av fastighetsskatten. Men det är ju inte ämnet för denna interpellation, utan det handlar om den nuvarande skattelagstiftningen som på flera punkter missgynnar den kooperativa hyresrätten. Jag har ställt frågor till såväl som finansministern och har fått svaret från att man ska se över regelverket för den kooperativa hyresrätten. Jag har också fått svar från att han anser att det är angeläget att alla upplåtelseformer har samma skattemässiga villkor. Jag vill därför ställa frågan ytterligare en gång till finansministern om han är säker på att han inte vill göra något mer för detta. 122 (): Jag vill tacka för en bra interpellation och tacka finansministern för svaret. Ett byggprojekt utanför tillväxtregionerna upplevs som alltför riskfyllt och kostsamt att förvalta för en hyresvärd. Vi kan konstatera att allt fler grupper sluter sig samman i syfte att bygga sina egna seniorbostäder. Bara har ett drygt hundratal seniorgrupper av olika slag bildats i landet. Dessa initiativ måste tillvaratas och utvecklas, tycker jag. Den kooperativa tanken att äga och förvalta gemensamt har alltid delats av oss socialdemokrater, men även av centerpartister och folkpartister. Men på scenen kooperation har uppenbarligen inte flyttat sig en tum. Kooperativ hyresrätt är missgynnad i förhållande till övriga upplåtelseformer. Därför tycker jag att ett försök till statligt stöd till föreningar som vill genomföra kooperativa hyresrättsprojekt bör övervägas av den borgerliga regeringen. Sådana bostadshus har ofta lokaler för samvaro och umgänge så att de boende kan fylla vardagen med ett meningsfullt och aktivt liv tillsammans. Vi har en utveckling inom bostadspolitiken som enbart gynnar äganderätt. Det är dags att på något sätt stödja den kooperativa hyresrätten också. Precis som nämnde är det viktigt att samtliga upplåtelseformer tillförsäkras likvärdiga skattemässiga villkor. Jag tror att finansministern innerst inne håller med oss på den punkten. Varför vill statsrådet ändå inte överväga åtgärder i syfte att göra beskattning av olika upplåtelseformer rättvisare? Vad har statsrådet emot kooperativa hyresrätter? 123 Finansminister (): Jag kan försäkra och att jag naturligtvis inte har något emot olika boendeformer, inte heller kooperativa boendeformer. Det är klart att vi i ska ha en stark och bra bostadspolitik. Den är viktig i många avseenden. Vi ska ha en arbetsmarknad som fungerar väl och i det spelar inte minst hyresrätten en stor roll. Vi vet att en del av de äldrestöd vi har som är kopplade till boendet är en effektiv omfördelningsform som bidrar till en större ekonomisk trygghet. Men den här diskussionen gäller några olika saker. När vi förändrar schablonbeskattningen är det komplicerat att låta det omfatta kooperativa hyresrätter eftersom de inte har betalat den skatten tidigare. Samma sak gäller undantaget för uppskov av reavinst. Det är inte en potentiell reavinst. Jag ska ärligt säga att jag tror att detta med skatteuppskov på vinster och reavinster är en verksamhet som vi kommer att få se allt mindre av framöver. Vi har svårt att ha koll på uppskov och bör följaktligen vara försiktiga med det i en globaliserad värld så länge vi måste värna våra skattebaser. Vi har en väl fungerande byggmarknad i . Vi har till och med en tendens till att det byggs så mycket i att det råder brist på byggnadsarbetare. Det är en av de sektorer där det sker en mycket snabb jobbtillväxt. Vi fick statistik på det senast från . Jag kan därför inte dela bilden att vi har ett stort problem på byggmarknaden. Vi ska komma ihåg att den förutvarande regeringen gav i uppdrag att se över frågan. Det uppdraget levererades så sent som i rapporten hyresrätt Nya möjligheter för den fjärde upplåtelseformen. Vi kan notera att där gjordes det inte heller några stora dramatiska förändringar för hur vi ska skapa en likvärdighet på detta område. Vi bör i största och längsta möjliga mån skapa likvärdiga skattevillkor för olika boendeformer. Det finns ingen anledning att med skatterna diskriminera den ena boendeformen framför den andra. Jag kan också, som i inlägg, känna stark sympati för detta med seniorboende. Vi i , som jag representerar, har talat om trygghetsboende. Vi vill försöka hitta former, hyresrätt eller bostadsrätt, där äldre människor på ett bra och flexibelt sätt kan hitta en större trygghet mellan åren 70 och 90 och kan bo kvar hemma om man har större trygghet och mer stöd. Även samhällsekonomiskt kan det ha ett stort värde att äldre människor har möjlighet att leva kvar i en trygg boendemiljö. Detta har vi sagt att vi ska återkomma till. Statsrådet är ansvarig för att titta på vad vi ska göra för att underlätta formerna för äldreboende. Det har vi alla anledning att återkomma till. Det finn säkert anledning att i det sammanhanget också göra ytterligare överväganden i denna fråga. 124 (): Jag håller med om att det byggs. Men det byggs alldeles för få hyresrätter därför att kostnaderna för nyproduktion blir så höga att det är svårt att få vanligt folk att hyra dem. Därför kan den kooperativa hyresrätten vara ett komplement till andra bygganden. Jag kan hålla med om att reavinstbeskattningen som vi skjuter är något som man måste fundera på. Men så länge vi har det systemet är det viktigt att alla upplåtelseformer får samma förutsättningar för att kunna verka neutralt och på lika villkor. Det finns ett antal utredningar, inte minst från som hänvisar till, som konstaterar att den kooperativa hyresrätten är missgynnad i förhållande till övriga upplåtelseformer. Något som förstås är medveten om är till exempel att de kooperativa hyresgästföreningarna inte kan fondera medel till framtida underhållsarbeten på det sätt som bostadsrättsföreningar kan. Stigande produktionskostnader och slopande av investeringsbidrag och räntesubventioner har också lett till att upplåtelseinsatserna i det kooperativa boendet har stigit kraftigt. finns det ett förbud mot att indexuppräkna den kooperativa hyresrätten. Detta leder naturligtvis till värdeminskningar i det insatta kapitalet. Det blir betydande och missgynnar också i förhållande till andra. Vi har ytterligare en knepig historia. Det är att den kooperativa hyresrätten betalar i stämpelavgift medan bostadsrättsföreningar betalar 1 ½ procent. Det missgynnar givetvis också. Det största är att man som innehavare av en kooperativ hyresrätt inte kan få uppskov med reavinstbeskattningen när man säljer. Det finns äldre människor, framför allt på mindre orter, som kan tänka sig att sälja villan för att få ett bättre boende på samma ort. Många har uttryckt att de kan tänka sig att bo i kooperativ hyresrätt, men då får man inte uppskov på reavinsten från försäljningen, vilket man får på bostadsrätt. Detta missgynnar i högsta grad den kooperativa hyresrätten. bör fundera på om detta inte vore en viktig åtgärd för att neutralisera mellan de olika boendeformerna. har visat i sin utredning att det finns ett stort intresse för kooperativ hyresrätt men att den är alltför lite känd. Det missgynnar också. Många kommuner lägger mycket pengar på att informera om och marknadsföra bostadsrättens fördelar, men man lägger inte många kronor på att informera om kooperativa hyresrätter. Vore det inte rimligt att ge resurser till information och rådgivning så att hyresgästerna kan göra valet kooperativ hyresrätt vid till exempel ombildning av hyresrätter i allmännyttan? och har uttalat sig om vikten av mångfald. Varför då inte ge den kooperativa hyresrätten en rimlig chans att få neutralitet och kunna fungera på samma villkor som övriga boendeformer? 125 (): Jag tänkte ägna mina åt marknadsföringen i samband med ombildning av hyresrätter. Många borgerliga kommuner aviserade direkt efter valet att de ville ge hyresgäster möjlighet att ombilda sina lägenheter till bostadsrätter. Men det verkar som att få hyresgäster har hörsammat uppmaningen. Skälen är uppenbara. Den ekonomiska risken med bostadsrätten upplevs som alltför stor, särskilt för dem med små ekonomiska marginaler. Trots all information och marknadsföring som de borgerliga politikerna har ägnat sig åt har vi inte sett att man på något sätt har marknadsfört kooperativ hyresrätt. Man har lagt massor av miljoner på att marknadsföra och informera om ombildningen från hyresrätt till bostadsrätt, men man har inte lagt en krona på att det finns ytterligare alternativ i form av kooperativ hyresrätt. Om idén bakom ombildningsinitiativet verkligen var att ta till vara människors kollektiva kraft ute i förorterna borde man ha informerat mer om det kooperativa alternativet. Min fråga till finansministern är: Vad vill finansministern göra åt den negativa särbehandling som de borgerliga kommunerna ägnar sig åt när de glömmer bort den kooperativa hyresrätten, som är ett bra alternativ vid ombildning? 126 Finansminister (): Vi kan ju till att börja med gemensamt glädjas åt att det byggs så mycket i . Vi har en byggmarknad som är starkt expansiv. Jag tittade på dagens statistik från , där byggindustrin har ökat antalet anställda , och lönesumman ökade då . Det är i båda fallen väsentligt kraftigare än vad vi har i ekonomin som helhet. Å andra sidan belyser det också lite av svårigheterna med byggbranschen. Vi har en bransch som är på gränsen till att vara överhettad. Den kraftiga dämpning av byggandet som skulle följa av att vi minskade räntesubventionerna har alltså inte riktigt inträffat. Sedan har vi en svårighet i detta. Jag ska delvis ge och rätt. Det är naturligtvis så att det i viss mån finns en brist i likvärdighet när stämpelskatten är något högre. Men när jag har gett er rätt på den punkten vill jag säga att jag har invändningar kring resonemanget om reavinst och uppskov. Varför har vi en reavinst? Jo, för att man har någon form av riskfylld tillgång som ger en högre avkastning i form av värdestegring. Sedan vill vi beskatta denna högre värdestegring. För att skydda människor så att de ska ha en möjlighet att bo har vi då ett uppskov. Vi har räntebelagt dem för att vara säkra på att de här skatteintäkterna ska komma in till svenska staten så att vi inte behöver se hur stora och viktiga skattebaser flyter ut över . Här säger , helt riktigt, att problemet med bostadsrätter är att de ibland uppfattas som en för stor risk. Det är det som, så att säga, är skälet till att man har det här uppskovet just vid reavinstskatt på bostäder. Det är en tillgång som kan stiga i värde, och alla tillgångar som kan stiga i värde har en komponent av risk. Här är det, tycker jag, lite ordning och reda i skattesystemet, vilket är viktigt. Jag som finansminister och och som socialdemokrater har ett ansvar för detta. Vi måste vårda ett skattessystem där vi inte förlorar skatteintäkter för att olika intressen, ibland av goda skäl, ibland av mindre goda skäl, vill komma undan beskattning på olika områden. Sedan ger jag gärna och rätt i att vi bör eftersträva en likvärdighet i beskattningen mellan olika boendeformer. Men jag vill därmed inte ställa i utsikt att vi på något snabbt sätt kommer att hantera denna frågeställning. Det finns säkert ytterligare överväganden som måste göras i den frågan, men principiellt är det naturligtvis så att likvärdighet i beskattningen av boendeformerna är av stort värde. 127 (): Jag beklagar, , att du inte ser det stora värde som vi andra ser i det här med kooperativa hyresrätter. En reflexion som jag kan göra är att visst, vi ska vårda vårt skattesystem och våra skattebaser. Men regeringen sänker ju fastighetsskatten för miljonvillor och ger utlandssvenskar skattefrihet för utlandsbostäder. Men den visar ett väldigt litet intresse för att se över villkoren för den kooperativa hyresrätten. Det är nämligen så, det vet säkert också, att gjorde en undersökning där svenska folket fick ta ställning till hur man skulle vilja bo. Det var faktiskt som sade att de föredrog den kooperativa hyresrätten i någon form. Även de boende i bostadsrätter ville hellre bo i kooperativ hyresrätt eftersom det finns så mycket värden i den boendeformen. Att så många ville bo i kooperativ hyresrätt, och med tanke på den äldre befolkningen, som kommer att öka lavinartat , borde det, tycker jag, vara tillräckliga skäl för regeringen att putsa upp och se över möjligheterna att ge människor chansen att bo i den här typen av kooperativ. Dessutom är ju det här ett väldigt bra sätt för den enskilda hyresgästen att själv få bestämmande över sitt boende. Man ökar självbestämmandet. Man ökar självförvaltningen. Man anpassar boendet till hyresgästernas speciella villkor. Det nära samarbete som finns mellan hyresgästen och föreningen gör också att man ofta får en betydligt effektivare förvaltning. Den kooperativa hyresrätten står sig alltså bra när det gäller socialt, ekologiskt och ekonomiskt hållbart boende. Jag tycker att det torde vara tillräckligt goda skäl för att tillsammans med verkligen ska ta till sig det här. 128 Finansminister (): Jag vill passa på att tacka och för en viktig diskussion. Det är inte så att jag ifrågasätter värdet av kooperativa hyresrätter. Jag tycker att kooperativa hyresrätter har en viktig roll på den svenska hyresmarknaden. Men det är också viktigt att vi håller ordning i skattesystemet. Allt som vi tycker är bra och viktigt, stort och fint, behöver inte ha skattemässiga förmåner. Sedan är det naturligtvis så att det inte heller ska ha skattemässiga nackdelar. Det är en annan diskussion. Naturligtvis ska vi eftersträva en likvärdighet i beskattningen. Det ligger också en poäng i att vi har en stor utmaning. Inte minst våra allmännyttiga bostadsbolag, våra privata fastighetsförvaltare och hyresgäströrelsen har ett viktigt ansvar för att gemensamt tala om formerna för att hitta bra framtida äldreboenden som kombinerar en stor möjlighet för den enskilde att styra över sin tillvaro med bra villkor. Jag erkänner gärna att det finns ett stort värde i kooperativa hyresrätter, och jag ser också ett stort värde i likvärdig beskattning. Men jag vill också framhålla att det här är en komplicerad fråga. Det kan behövas ytterligare överväganden. Jag vill passa på att tacka så mycket för den här diskussionen. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på interpellation 2007/08:349 om Länsmusiken 129 Kulturminister (): har frågat mig om det är rimligt att gör så stora förändringar av sin bidragsgivning utan föregående politisk debatt och om jag avser att göra något med anledning av detta. har också frågat om jag har fler planer på att centralisera kulturen genom omfördelning av anslag och i så fall vilka. Enligt gällande regelverk är det regeringens uppgift att fastställa vilka institutioner som är berättigade till bidrag medan det är Statens kulturråds ansvar att besluta om fördelningen av dessa. fördelar ca till scenkonstinstitutionerna runt om i landet. Den omfördelning som refererar till uppgår till ca , det vill säga till det totala anslaget. I regleringsbrevet till framgår regeringens riktlinjer för bidragsgivningen. Bland annat ska bidragen prövas utifrån verksamhetsmässiga prestationer och ekonomisk situation samt utifrån kulturpolitiska prioriteringar. I detta sammanhang vill jag även poängtera att det är regioner och kommuner som är huvudmän för de regionala scenkonstinstitutionerna. Jag utgår från att utifrån regeringens riktlinjer gjort en väl avvägd bidragsfördelning till scenkonstinstitutionerna som bidrar till att vi har ett rikt och tillgängligt kulturutbud runt om i . Jag har därför inte några planer på att förändra förutsättningarna för Statens kulturråds bidragsgivning. 130 (): Jag tackar för svaret även om jag naturligtvis blir besviken på detsamma. Det känns som ett tekniskt och tråkigt svar. Det är defensivt. Det saknar vilja och ambitioner. Statsrådet hänvisar till ett regelverk. Detta regelverk har använts i för att sakta men säkert urholka Länsmusikens resurser och beskära dess möjligheter att utvecklas kanske mest kvantitativt men tyvärr också kvalitativt. Statsrådets svar är att regelverket är okej. Det kommer att innebära att detta regelverk även fortsättningsvis kan användas som verktyg för att flytta kulturresurser från landsorten till staden, från det de ursprungligen avsågs att användas för till någonting helt annat utan någon som helst politisk diskussion. Vad är ambitionen, vad är idén bakom det? är en kulturutredning i gång. Varför inte ta diskussionen om de olika kulturyttringarnas andel av budgeten innan det görs förändringar? Vad är kulturministerns vilja och intentioner egentligen? Det är klart att vi alla kan säga, som i det här fallet: Det går till barn- och ungdomskultur i storstad. Regeringen har råd att sänka skatter med miljarder men anser sig inte ha råd att tillskjuta medel för barns och ungdomars kulturkonsumtion eller kulturutövande i storstad. Det ska i stället tas från Länsmusiken ute i landet. Det är en ledsam omfördelning, tycker jag. Det är naturligtvis svårt att argumentera för varför inte barn och ungdomar ska ha rätt till kultur. Varför är det landets musikinstitutioner som ska betala för det? I stället kunde kulturministern visa en vilja och en inriktning för hur kultur för barn och ungdomar kan få mer medel. Regeringen har uppenbarligen egentligen gott om pengar, men man använder dem till att sänka skatter för människor som har det gott ställt i stället för att exempelvis satsa på barnkulturen. Vad är nästa steg i den här utvecklingen? Är det att fortsätta att låta styra och ställa över . Är det att gömma sig bakom ett regelverk och se att det år försvinner resurser från Länsmusiken, vilket naturligtvis kommer att försvåra för Värmlandsoperan och andra jätteduktiga institutioner att göra ett bra jobb? I svaret står det att bidragen ska prövas utifrån verksamhetsmässiga prestationer. Värmlandsoperan har gjort barn- och ungdomsföreställningar väldigt . Man har jobbat aktivt för att barn och ungdomar ska komma till föreställningarna. På den senaste stora förställningen, The wedding , kunde jag själv se att det var gott om ungdomar i salen. Trots det har Värmlandsteatern inte haft en chans att söka de medel som har förmedlats till ungdomskultur, företrädesvis i storstad. Jag behöver fortfarande svar på frågan: Är det meningen att även fortsättningsvis, smygvägen, ska dra pengar från landets kulturinstitutioner och in till staden? 131 Kulturminister (): Jag tror inte att och jag har mötts i någon diskussion här. Det kanske är , för det råder en hel del missuppfattningar; jag vet nästan inte i vilken ände jag ska börja. Jag vill först säga att jag absolut inte är ointresserad och oengagerad, tvärtom. Om mitt svar uppfattades så ber jag verkligen om ursäkt. talade om regelverk. Det är inte fråga om att gömma sig bakom ett regelverk. Det är klart att vi måste ha ett regelverk. Hur skulle det här fungera om det inte fanns någon form av förutsägbarhet? Det gäller naturligtvis Statens kulturråds arbete likaväl som de institutioner som får bidrag därifrån. Jag har varit i och vet att man gör ett jättebra arbete där. Jag har också besökt Värmlandsoperan och många som arbetar med dans där. Området är inte obekant för mig. talar om barn och ungdomar i storstad. Jag vet inte vad som döljer sig bakom det. Om man ser på hur bidragen fördelas regionalt eller per invånare får storstäderna betydligt mindre och allra minst per invånare. Att sänka skatterna var ett annat argument som kom in. Jag vet inte riktigt var det hörde hemma. Jag antar att följer debatten och vet att tre fjärdedelar av de skattesänkningar som har gjorts går till låg- och medelinkomsttagare. Det har egentligen ingenting med det här att göra, bortsett från att det är viktigt att kunna avgöra vad man kan göra med sin lön. Det tror jag att alla vill. Det är en frihetsreform som den här regeringen har gått till val på. Det handlar om barn och ungdom. Barn och ungdom är en prioritering för regeringens kulturpolitik. I det ligger den satsning vi gör med Skapande skola till högstadiet. Det kommer naturligtvis också institutionerna till godo. Pengarna går inte direkt dit, men den professionella kulturen kommer att samarbeta med skolorna. Det gäller Länsmusiken, teatrarna och fria grupper inom dans och annat. Barn- och ungdomssatsningen står inte i någon form av motsatsförhållande till den här verksamheten. Det är trots allt inte några större förändringar. Det är inte särskilt konstigt att man tar upp de här frågorna. Jag vill påpeka för att när var kulturminister hade en dialog med regionerna om den obalans som fanns i att vissa institutioner fick väldigt mycket mer än andra relativt sett. Det var känt när man gick igenom de kulturpolitiska målen. Man ville se över detta. Den processen har varit på gång länge, men inte har fått de här möjligheterna, och då har man valt att prioritera annat. Jag tycker inte att det är särskilt konstigt. Det handlar faktiskt inte om några stora summor. Det är av det som går till institutionerna, . Sedan har det skett ökningar på andra områden, bland annat på dansen. 132 ():