prot · GV09123 · 2008-06-05 00:00:00 — 78 Finansminister (): Det är helt riktigt att vi på möte hade en lång diskussion om vad vi ska göra för att möta problemet med stigande matpriser. Låt oss göra konstaterandet som jordbruksministern så riktigt påpekar att när priserna stiger kommer produktionen att öka. Vi ser nu betydande investeringar i det som har varit kornbodar. Den samsyn som vi har i den kan man också notera återspeglas på samma sätt i de andra regeringarna. Men vi har ett antal länder som inte har en fullt lika progressiv vare sig biståndspolitik eller för den delen jordbrukspolitik som vi har i . Därmed finns det en betydande del som är mer skeptisk till att gå vidare med att säkra frihandelslinjen. har vi enats om tre huvudpunkter på som vi skickar till stats- och regeringscheferna. Den första är att vi vill arbeta med marknadsmekanismerna för att skapa balans på marknaderna. Den andra är att vi också vill gå vidare med Doharundan. Den tredje är att vi måste se vad som kan göras för att underlätta för konsumenterna i den här situationen. Regeringens dialog med näringslivet i 79 (): Som göteborgare känner jag en viss oro över hur regeringen sköter sina kontakter med . Det är inte bara fråga om sättet att inte ge besked om hur fordonsindustrin ska utvecklas i . har också ordföranden för AB , Finn , skrivit ett brev till statsministern där han har ifrågasatt varför man inte vill ha en dialog med Västsvenska som representerar en mängd olika företag i . Min fråga till finansministern är därför om han delar statsministerns uppfattning att man inte behöver ha någon dialog via med näringslivet i ? 80 Finansminister (): Det är naturligtvis centralt för att vi har en öppen dialog mellan företag och regering, mellan arbetsmarknadens parter och regeringen och mellan och olika delar av regeringen. Det är en del av den svenska demokratin som vi ska vårda. Jag har jag varit finansminister presenterat budgetpropositionen i och i samband med det också haft möten med representanter för det västsvenska näringslivet, inte minst med ett av de företag som är aktuella i det här sammanhanget, nämligen . Det gäller naturligtvis också en lång rad andra företrädare för regeringen, till exempel arbetsmarknadsministern och Europaministern, för att bara nämna några som har haft en mycket aktiv dialog med regionen. Sedan kan man naturligtvis alltid diskutera om vi ska träffa själva företagarna, företagsägarna eller specifika organisationer. Det kan man alltid diskutera. Statsministrar har pressade scheman, och det tror jag att alla har förståelse för. Vi välkomnar naturligtvis alltid dialog med alla delar av , och det gäller självklart också framsida. 81 (): Det är rätt att det är framsida. Jag tycker därför att finansministern ska tala med statsministern, så att han slutar surna till. Finn har alltså skrivit ett öppet brev som jag har framför mig och som det också har varit en offentlig debatt om i . Man tycker att det är mycket konstigt att statsministern visar ett så stort ointresse. Det måste vara uttryck för något annat. Jag lägger ihop två och två. Man ger inga besked till fordonsindustrin, bland annat AB och i , och man ger inga besked om vad regeringen avser att göra för insatser innan de nuvarande fordonsforskningsprogrammen upphör. Detta brev kom nu alldeles . Det är något som inte fungerar mellan regeringen och näringslivet i . Det är helt uppenbart. Man har också för inte särskilt länge sedan påpekat att man vill ha en dialog om hur infrastrukturen ska utvecklas i . Även där har man från regeringens sida varit tom och inte haft några besked att komma med. 82 Finansminister (): Möjligtvis ska de olika delarna av tala med varandra. , som är vd för , har jag talat med vid upprepade tillfällen. Den senaste månaden har jag haft samtal med honom. Vi kommer att träffas i , där han också har möjlighet att tala med statsministern. Det är en person vi löpande har kontakter med. Detta gäller naturligtvis också andra viktiga delar av det västsvenska näringslivet. Sedan kan man naturligtvis diskutera det lämpliga i att bjuda in folk med armbågen, som tycks ha som affärsidé. Vi ska diskutera infrastruktur med . Vi ska diskutera strategiska satsningar på fordonsindustrin och förutsättningar för ett bra regionalt näringslivsklimat. Det ska vi göra under trevliga och bra former med representanter för det västsvenska näringslivet men också för andra delar av den regionen. 83 (): Jag är lite förvånad över sätt. Jag brukar inte säga att han är oseriös eller att han brukar raljera, men jag blir förvånad när han blandar ihop saker. I sitt svar på Ameers fråga om 3 miljarder i extra skatt för alla som har bil börjar prata om koldioxidskatten, och det var inte alls det som frågan handlade om. Den handlade om att det är pengar från en extraskatt som regeringen fortfarande inte har meddelat hur man ska använda. Det har inget med miljöåtgärder att göra. Ju mer fasta avgifter man får på en bil, desto mer tjänar man på att köra med den. När de fasta kostnaderna ökar, ökar tvärtom incitamentet att köra den. raljerade också med andra frågeställare här. Inflationen vill inte veta av. Det har inte regeringen med att göra. Men när det gäller den internationella högkonjunkturen är det den borgerliga regeringens förtjänst att det har gått bra för . 84 Finansminister (): Jag är inte riktigt säker på vad som var frågeställningen. Låt mig vara tydlig med att skälet till att vi har haft en stark sysselsättningsutveckling i delvis är att vi har en väl fungerande ekonomi. Lång tid av investeringar i utbildning, infrastruktur och stabilitet när det gäller priser, löner och lönebildning är viktiga faktorer som har spelat roll. Sedan har det också spelat roll att vi har haft en stark internationell konjunktur. Därtill har det spelat roll att regeringen har gjort viktiga insatser för att det ska bli en högre sysselsättning och en bättre fungerande arbetsmarknad. Det är så vi ser på skatter. Skatter har konsekvenser. När man sänker skatterna på arbete blir det fler som får anställningar. När man tar bort förmögenhetsskatter och arvsskatter blir det fler som vill driva företag och investera i . När vi tar ned arbetsgivaravgifterna för ungdomar blir det fler unga människor som får chansen att arbeta. Därför är skatter ett viktigt instrument. På samma sätt kan skatterna spela en roll när vi vill få ned alkoholkonsumtionen eller få människor att röka mindre. Skatterna är ett viktigt samhällsstyrningsinstrument. 85 (): Därför är det så konstigt att ni höjer de fasta kostnaderna, . Argumenten går inte ihop när pratade om detta i sitt svar på den tidigare frågan. Vi pratar om att det har gått bra för under våra senaste år vid regeringsmakten och under era första år vid regeringsmakten. De allra flesta bedömarna säger att det har med högkonjunkturen att göra. kan det möjligtvis ha med regeringens politik att göra, men vi ser också en rakt motsatt utveckling, nämligen att det nu går nedåt. Kommunernas ekonomi kommer att försämras. Det kommer att bli fler som får söka socialbidrag. Dessutom tvärnitar jobbtillväxten . När er politik börjar bita börjar det gå sämre för igen. 86 Finansminister (): Jag tror att väljarna, allmänheten och de som följer svensk ekonomi vet att svensk ekonomi står stark. Vi har stora överskott och väl fungerande strukturer för näringsliv och kunskapsutveckling, och vi har en regering som för en offensiv politik för att öka sysselsättningen. Senast konstaterade IMF att sysselsättningsökningen beror dels på konjunkturen, dels på de arbetsutbudsreformer som regeringen har genomfört. Samma konstaterande har vi sett från , , KI och det . Det är olika bedömningar som säger att när man vidtar åtgärder som gör att fler blir anställda, att fler vill arbeta, att lönebildningen fungerar bättre och att man återupprättar arbetslinjen, så börjar vi steg för steg också ta oss tillbaka till full sysselsättning. Det är målet för den här regeringens politik. Då är skatterna ett viktigt instrument för att återupprätta den fulla sysselsättningen. 87 HANS (): Min fråga riktar sig till biståndsminister . samlades i 50 länder, FN-organ och hjälporganisationer för att samordna det enorma hjälpbehovet efter naturkatastrofen där . Biståndsministern utlovade även där omfattande svensk hjälp till folk, vilket är helt på sin plats. Diktaturen i har visat en enorm och häpnadsväckande passivitet. Det höjs understundom röster för att biståndet ska villkoras. Därför skulle jag vilja ställa frågan: Anser biståndsministern att svenska och internationella hjälpinsatser, väl anpassade till hjälpbehoven, kan kombineras med villkor gentemot regimen om att man ska upphöra med brott mot mänskliga rättigheter och förtryck av den egna befolkningen? 88 Statsrådet (): Tack för att sätter fokus på denna dubbla katastrof som just nu drabbar det lidande folket i . Naturkatastrofen som inträffade beräknas ha drabbat ungefär 2,4 miljoner människor. är vi inne juni. Än så länge uppskattar man att kanske knappt hälften av befolkningen som är i behov av stöd har kunnat få det. Som vanligt vid denna typ av katastrofer försöker det internationella samfundet hjälpa till. Vi bidrar alla för att rädda så många människoliv vi kan i en humanitär situation. Oavsett styre i landet har vi ett humanitärt ansvar att kunna se till att bistå drabbade och nödlidande i civilbefolkningen utifrån deras behov och utan diskriminering. Detta uppfattar jag som en av de absolut svåraste situationer jag har ställts inför. Landet saknar kapacitet att hjälpa sina egna medborgare eller tar inte detta på allvar, och man förvägrar också det internationella samfundets engagemang. Därför var det så viktigt att bidra på . Därför är det så viktigt att nu sätta tryck, så att vi får tillträde och kan hjälpa de människor som lider. 89 HANS (): Jag tackar så mycket för svaret, och förhoppningsvis tackar även det burmesiska folket för svaret och för de insatser som den demokratiska världen kan göra. Biståndet är till för att försäkra dels en livsmedelsförsörjning, dels en utbildningsförsörjning, dels att kunna bidra till att utveckla handeln. Men vi har också momenten yttrandefrihet, humanitet, mänskliga rättigheter och demokrati på agendan. Här tycker jag att det skulle vara intressant att höra biståndsministerns bedömning om det skulle vara lämpligt att upprätta en internationell vad man kan kalla för som initierar, leder och följer upp införandet av demokrati och mänskliga rättigheter i länder som inte har detta. Det är förmodligen inte sista gången som en diktatur med omänskligt ansikte råkar ut för en naturkatastrof. 90 Statsrådet (): frågar om vi villkorar stödet. Det är viktigt att poängtera att det humanitära engagemanget och stödet ofta ges villkorslöst för att vi så snabbt som möjligt ska kunna nå människor i nöd, oavsett regim och oavsett förutsättningar. Det finns naturligtvis en viss risk för att det sker en sammanblandning av det humanitära engagemanget och biståndet. Därför är det så viktigt att det inte är politiserat. Vi ställer nu krav framför allt på den burmesiska regimen att ge oss humanitärt tillträde. Däremot handlar omfattande utvecklingssamarbete om att i ökande grad prioritera sådant som driver fram en rättvis och hållbar utveckling, nämligen kvinnors deltagande, ökat rättsstatsbyggande, införande av demokrati och full respekt för mänskliga rättigheter. Jag skulle vilja säga att det främsta organ som vi har för att övervaka mänskliga rättigheter är . firar vi 60-årsjubileet av deklarationen och antagandet av de mänskliga rättigheter, som är universella och odelbara. Ännu ser vi att det finns oerhört mycket kvar att göra av detta. Det är därför det är viktigt att svara upp mot FN:s engagemang också i dessa delar. 91 TREDJE VICE TALMANNEN: Därmed är dagens frågestund avslutad. Jag ber att få tacka de närvarande statsråden för deras medverkan. 11 § (forts. från 9 §) Bostadsförsörjningsfrågor och Hyresrätt och bostadsrätt m.m. (forts. CU18 och CU19) 92 (): Politiken i har karakteriserats av att man blundar för problem och ägnar sig åt att putsa på en tänkt yta. Det faktum att man ägnar sig åt symtomen, och ofta inbillade symtom, i stället för åt de verkliga problemen gör att vi tyvärr släpar på höga och onödiga kostnader. Bostadssektorn är, tycker jag, ett bra exempel där regeringen blundar för verkligheten. I går hölls det här i kammaren en maratondebatt om regeringens förslag till en reformerad sjukskrivningsprocess för återgång i arbete. Det som regeringen blundar för i den frågan är att det i de allra flesta fall finns en orsak bakom sjukskrivningen. Den orsaken är, menar jag, i alltför många fall en undermålig bostadspolitik. En tredjedel av alla friliggande hus med krypgrunder har fuktskador, om än naturligtvis av olika omfattning. Nästan lika många hus som är byggda med platta direkt på mark har fuktskador långt upp i byggnadskonstruktionen. Lika illa är det med hus med platta tak. Det här gäller även flerbostadshus, kontorshus och alla andra typer av byggnader. Inte minst i miljonprogramsområdena kan det förhålla sig så att uppemot en tredjedel av de totala byggnadsvolymerna är mer eller mindre fuktskadade. Att påstå att mer än en miljon människor i vårt land bor i hus med rätt allvarliga fuktskador är därför inte en överdrift. Och lika många arbetar förmodligen på arbetsplatser som egentligen inte är lämpliga att vistas i. Det finns bostadsområden i där trångbodda familjer gör besök på vårdcentralerna , ibland till och med , på grund av att barnen i familjerna mår mycket dåligt av att bo i de fuktskadade bostäderna. Och många som är långtidssjukskrivna i vårt land är det på grund av skador som de fått av undermåliga inomhusmiljöer. Det här är ett verkligt problem som separerar familjer. Det är ett problem som man inte löser med ekonomiska tvångsmedel när det är tillfälliga svackor på den lokala arbetsmarknaden eller med lägre ersättningsnivåer, som ju tvärtom tvingar människor att bo än trängre och än sämre. Vi har ett stort folkhälsoproblem i vårt land som heter obefintlig bostadspolitik. Här vill jag verkligen instämma i tydliga uttalande i hennes inledning om besvikelsen över att bostadsministern inte behagar debattera bostadsfrågorna här i kammaren. Själv har jag ett flertal gånger ställt bostadspolitiska frågor till den så kallade bostadsministern . För säkerhets skull har jag också mycket noga kontrollerat på regeringens hemsida för att försäkra mig om vem som är ansvarig minister för de olika frågorna. Trots det uteblir varje gång och sänder i stället sin vice bostadsminister , så ansvarsfrågor inom bostadssektorn är ingenting för bostadsministern, vilket jag verkligen beklagar. debatterar vi alltså civilutskottets betänkande om bostadsförsörjningsfrågor och även ett uppsamlingsheat som hanterar en mängd olika frågor, bland annat hyresrättsliga frågor, frågor om bostadsrätter och kooperativa hyresrätter. Eftersom det kan riskera att bli lite rörigt tänker jag börja med att redovisa mina yrkanden i de två betänkandena var för sig. När det gäller betänkande 18 om bostadsförsörjningsfrågor yrkar jag bifall till reservationerna 5 och 9. När det gäller utskottets betänkande nr 19 yrkar jag bifall enbart till reservation 17. Självklart står vi från sida bakom samtliga våra reservationer i båda betänkandena, men för tids vinnande nöjer jag mig alltså med att låta kammaren prova enbart de tre uppräknade reservationerna i en omröstning. Innan jag går vidare vill jag påpeka att jag verkligen instämmer i den beskrivning som gjorde tidigare av vad den av regeringen icke förda bostadspolitiken har betytt för landet. Jag menar att det inte heller i vår omvärld finns några exempel på att den marknadsanpassning av hyressättningen som regeringen nu genomdriver skulle leda till några sundare bostadsmiljöer. Tvärtom är det så att självkostnadsprincipen som grund för en hyresnormering är ett väldigt bra verktyg för att skapa ekonomiska förutsättningar för god bostadsstandard i hela byggnadsbeståndet. Om man sedan lyckas använda de goda ekonomiska förutsättningarna är naturligtvis en fråga som vi kan diskutera, och det finns dåliga exempel. Med ökade skillnader i hyresnivåer mellan olika områden riskerar en stor del av beståndet att få ännu svårare än att förvaltas på ett sådant sätt att de långsiktiga viktiga värdena beaktas. Risken är då att fokus i allt högre grad hamnar på de välputsade ytorna eftersom de är enkla motiv att använda sig av för att i förhandlingar få igenom högre hyror, i stället för fokus på fuktsäkringar av yttertak, fasadkonstruktioner, avloppsstammar, kopplingar i vattendistributionsnät i fastigheter och andra liknande frågor. Den typen av kvaliteter som är viktiga för hälsan syns oftast inte, och det är därför svårt att använda dem som argument vid hyresförhandlingar. Det sorgliga är alltså att de egenskaper som har störst betydelse för de boendes välbefinnande, hälsa och ekonomi, är väldigt svåra att använda som argument vid hyresförhandlingar och även vid försäljningar av fastigheter, eftersom de flesta konsumenter inte är kunniga nog att upptäcka och värdera dem. Ur ett samhällsperspektiv är detta mycket allvarligt eftersom medborgarnas tilltagande arbetsoförmåga slår hårt mot alla samhällsfunktioner. Ökad sjuklighet är faktiskt ett av våra största problem, och att den utvecklingen är starkt kopplad till en ökning av fukt- och mögelförekomsten i våra bostäder råder det ingen tvekan om. är det nog bara den som förnekar den sanning som resten av världen är rörande överens om fukt ger mögelpåväxt på de allra flesta byggnadsmaterial. Det i sin tur innebär att hälsan påverkas för dem som vistas i sådana lokaler. Utöver detta är det naturligtvis en fråga om dos och allmänt hälsotillstånd hos individen som avgör vilka som slås ut först. Detta, menar jag, är den verklighet som majoriteten helt bortser från när man utan eftertanke genomför förändringar av reglerna för hyressättning för allmännyttan och att man inte tar problemen i de så kallade miljonprogramsområdena på allvar. Vi behöver hyresrätter. är ett stort land med långa avstånd, och även om vi ständigt förbättrar pendlingsmöjligheterna bland annat genom utvecklandet av bättre järnvägsförbindelser och förhoppningsvis även ett dubbelspår mellan och och på så vis utvidgar arbetsmarknadsregionerna krävs det hyresrätter för en fungerande arbetsmarknad. Allmännyttan är inte någon social verksamhet. Den är nödvändig för alla när det gäller att få den första bostaden, när det gäller att möjliggöra rörlighet och när det gäller utveckling. Företag flyttar inte till orter där det saknas bostäder, och privata fastighetsägare bygger inte där det är en svag efterfrågan. Och på de flesta orter i är efterfrågan så svag att privata fastighetsägare inte vågar bygga. Men det finns ändå en efterfrågan som måste lösas. I många kommuner kan man även se att när den lokala allmännyttan ändå tar risken och bygger, trots att efterfrågan kanske inte räcker till för det man gör, väljer någon företagare att flytta jobb till orten eftersom det då finns lediga bostäder där. Ur ett kommunalpolitiskt perspektiv från en genomsnittlig svensk småstadshorisont är alltså de kommunala allmännyttiga fastighetsbolagen ovärderliga verktyg som vi inte får ta ifrån kommunerna möjligheten att använda. Vi kan inte ha en bostadspolitik som helt styrs av problemen i och möjligen några andra storstadsområden. Regelverken som vi fattar beslut om här i måste fungera för hela landet. Den politik som regeringen nu driver igenom leder till ett kraftigt ökat inslag av marknadstänkande. Det görs ogenomtänkt och, i alla fall vad jag kan se, utan några fungerande skyddsmekanismer. Det innebär att vi kommer att få se en ökad segregering där de mest välbeställda får ökad makt på bostadsmarknaden, och de med lägre betalningsförmåga blir än mer marginaliserade än . Vi får en snabbt växande nivåskillnad på hyror och priser på bostäder där vissa områden blir väsentligt dyrare än andra. Tanken att boendekostnaden skulle sjunka i vissa områden har jag svårt att tro på så länge vi har ett så stort underskott på bostadsmarknaden som vi har . Dessutom anser inte jag att det är önskvärt att boendekostnaden ska bli lägre än självkostnaden för förvaltaren eftersom boendets hälsomässiga kvaliteter är det man då riskerar att i första hand offra, och det vore ju än värre ur ett samhällsperspektiv. Jag vill avsluta med att säga några ord om boendefrågor för äldre och för ungdomar. Vi vet att önskan att bo kvar i bostaden är stor bland äldre. vet vi att många av våra flerbostadshus inte är anpassade för äldre med begränsad fysisk förmåga. Det jag i första hand tänker på är avsaknaden av hissar. Jag har sett många trapphus där man försökt åtgärda det hela med dåliga ombyggnationer där hissen är i minsta laget för att en sjukvårdstransport ska vara möjlig, och där det som blir kvar av trapphuset är så trångt att ambulanspersonalen har svårt att använda även det utrymmet för att bära ut en överviktig tung person på bår. Ambulanspersonal som jag har varit i kontakt med är väldigt kritisk till hur det kan se ut i många av deras potentiella arbetsmiljöer. Det är min bestämda uppfattning att hissbidraget behöver återställas men även att regeringen måste satsa på projekt för att förbättra de tekniska lösningarna för hissar i äldre hus. Jag efterlyser någon sorts standardlösning, ett paket man kan docka till huset industriellt producerat, billigt och bra. Jag tycker inte heller att vi borde tillåta att det byggs nya hus i flera våningar utan att hiss installeras. Som det står i vår gemensamma trepartireservation finns det alltså 75 000 trapphus med tre våningar eller mer som saknar hiss. Jag skulle vilja se en kraftansträngning från regeringens sida för att minska den siffran. Förutom det jag sagt om behovet av hyresrätter rent allmänt borde regeringen överväga de förslag som finns i reservation 10 i betänkandet CU18. Utan ett statligt engagemang i någon form som även innefattar ekonomisk stimulans torde vi inte kunna se någon lösning på de växande behoven av enklare, billigare och mer flexibla bostäder, framför allt för unga och studerande på högskole- och universitetsorter. är dessa orter tillväxtmotorer där byggindustrin och fastighetsägarna har helt andra intressen för ögonen. Med detta, fru talman, vill jag för säkerhets skull upprepa att jag yrkar bifall till reservationerna 5 och 9 i CU18 samt reservation 17 i CU19. 93 (): Dagens debatt, som omfattar två betänkanden som behandlar motioner från den allmänna motionstiden om bostadsförsörjning, hyresrätt, bostadsrätt, kooperativ hyresrätt, ägarlägenheter och lagstiftningen om detta, måste jag börja med att kommentera framför allt haranger om att vår bostadsminister inte finns i kammaren. Jag ska anföra två saker. Den förra bostadsministern, , deltog vad jag vet aldrig i någon debatt. Mandatperioden innan har jag för mig att den bostadsministern, , var i kammaren en gång när vi hade bostadspolitisk debatt. Att då stå och ondgöra sig som gjorde tycker jag är förvånande. Därutöver skulle jag vilja anföra att det här faktiskt är ett motionsbetänkande där utskottet behandlar väckta motioner. Det är ingen behandling av propositioner. I har vi haft bostadsbrist på många håll, framför allt gäller det naturligtvis våra tillväxtområden och våra universitets- och högskoleområden. Detta är ett problem, dock är det inget nytt problem. Vilka lösningar vill då oppositionen ta till? Det är statliga bidrag, men i övrigt tycker jag att det inte finns några förslag om de strukturella förändringar som behövs. I princip vill man att allt ska vara som det har varit. Jag tänker i mitt anförande framför allt tala om de kommunala bostadsföretagen, ombildningar av hyresrätter till bostadsrätter, miljonprogramsområden, hyressättningar och vår målsättning med den politik som vi bedriver.