prot · GV09126 · 2008-06-11 00:00:00 — anser att som en minsta gest bör ansluta sig till skaran av länder som erkänner som egen nation. Jag yrkar därför bifall till reservation 39. Mer än sex miljoner barn dör av hungerrelaterade sjukdomar före sin femte födelsedag. Det finns 854 miljoner undernärda människor i världen, konstaterade FN i en resolution om rätten till mat som antogs . Siffrorna har säkert förändrats lite . Rätten till mat är, precis som flera andra här har talat om tidigare, en mänsklig rättighet, och de mänskliga rättigheterna är universella och odelbara. Ändå väljer regeringen i alla sammanhang att prioritera de politiska och medborgerliga rättigheterna, till och med i det här betänkandet som behandlar just mänskliga rättigheter. Inom biståndet säger vi att vi prioriterar de områden där vi kan göra mest nytta. Det brukar i huvudsak anses vara demokratiutveckling, jämställdhet med mera. Det kan finnas en viss logik i det om någon annan givare ägnar sig åt andra frågor. Men i det här betänkandet diskuterar vi mänskliga rättigheter generellt. Därför borde rätten till mat ges större tyngd, i synnerhet nu när livsmedelspriserna stiger och produktion av bränslen för export till de rika länderna konkurrerar med produktion av livsmedel åt fattiga. Men det är inte bara mat som är livsviktigt. Över en miljard människor saknar tillgång till rent vatten. Sambandet mellan vatten och mat är mycket starkt. Vi människor behöver konsumera i genomsnitt dricksvatten per dag. Men det går åt mycket mer vatten för att producera vår mat, åtminstone per dag. Och det gäller om vi är vegetarianer. För dem som äter kött kan det gå åt dubbelt så mycket, ca per dag, om köttet kommer från djur som föds upp på spannmål. Internationell rätt erkänner vatten inte bara som ett mänskligt behov utan också som en grundläggande mänsklig rättighet, enligt samma konventioner som behandlar rätten till mat. Att vatten är en uttalad mänsklig rättighet måste göras mer tydligt än vad fallet är och något bör verka för på internationell nivå. Jag yrkar därför bifall till reservation 19. 91 Utrikesminister (): Jag ber om ursäkt för att jag var försenad. Den tidigare debatten kanske avslutades än vad jag hade planerat. Så kan det gå. Låt mig börja med att välkomna denna debatt. Jag tycker att det är viktigt, även om skaran är något glesare än vad den var , att med en separat diskussion visa att mänskliga rättigheter är ett centralt inslag i svensk utrikespolitik, att det engagerar såväl regering som riksdag. Grunden till denna debatt är i formell mening utrikesutskottets betänkande nr 9 om mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik. Det grundar sig i sin tur på den skrivelse om mänskliga rättigheter som regeringen avlämnade till . Den skrivelsen, den första i sitt slag, är ett uttryck för att denna regering har prioriterat arbetet för mänskliga rättigheter som en av de viktigaste punkterna i sin samlade utrikespolitik. Det redovisades mycket tydligt i den första regeringsförklaringen av statsminister , och när jag avgav den första utrikesdeklarationen från denna talarstol var det en av de tio punkter som vi skulle prioritera och prioritera med kraft . Därav skrivelsen till , därav utrikesutskottets betänkande och därav denna debatt. Jag kan konstatera när jag läser igenom utrikesutskottets gedigna och läsvärda betänkande att utskottet i allt väsentligt ställer sig bakom regeringens politik. Det är ett uttryckligt stöd för den inriktning som vi har gett politiken, ett uttryckligt stöd också för inriktningen när det gäller de olika delar av detta viktiga politikområde som vi har tagit upp. Det finns 47 reservationer i betänkandet. har uppvisat en sedvanlig energisk aktivitet, eftersom han står för den absoluta merparten av detta. Därmed har Hans indirekt demonstrerat det mycket breda parlamentariska stöd som finns för regeringens uppläggning av politiken när det gäller mänskliga rättigheter. Han har sina ståndpunkter, och också en och annan utflykt i de olika områden som vi ska diskutera. Om vi tittar på detta i ett mer allmänt perspektiv ska vi för det första uttrycka en viss tacksamhet över att vi lever i en del av världen där den stora partiledardebatten kan handla om enstaka procentenheter i några av våra synnerligen utbyggda sociala trygghetssystem. I stora delar av världen lever man i omständigheter där den typ av diskussion som vi har haft i denna kammare just nu kanske inte upplevs som fullt så avgörande för nationens liv och död som det framställdes . Det hindrar inte att vi har haft en utveckling där arbetet för fred, frihet och demokrati har gjort mycket stora framsteg. Diktaturer har fallit. Respekten för mänskliga rättigheter har ökat. Våra möjligheter att arbeta för de värderingar som är så viktiga i denna diskussion har blivit mycket större än vad de tidigare var. Jag ska inte anspela alltför mycket på , bara notera att han företräder ett parti som var relativt närstående en ideologi som stod för några av de värsta diktaturerna och vår del av världen. Han företräder också ett parti som hade flathet, till och med stöd för dessa diktaturer och detta förtryck explicit på sitt program under åtskilliga decennier. Den tiden är tack och lov borta när de fanns. Så det har varit decennier av framsteg som det finns anledning att notera. Men det finns också anledning att notera tendensen till att utvecklingen har stannat upp eller till och med i viktiga hänseenden måhända gått bakåt. Det finns de i den internationella debatten som fruktar att vi nu är på väg mot en ny situation med nya auktoritära regimer som kommer att utmana den demokratiserings- och frihetsvåg som vi faktiskt har sett i världen . Jag är mindre pessimistisk på den punkten av den enkla anledningen att jag ser att i dessa länder är dessa regimer rädda för dem som verkar för öppenhet, demokrati och frihet. Man sätter dem i fängelse. Det innebär att man är rädd för dem. Det finns inga längre i våra länder, eller mycket få, som förordar diktaturer och förtryck eller den typ av totalitära ideologier som förr också i demokratierna hade sina företrädare. Det är fortfarande våra idéer som är på offensiven. Om vi får koalitioner av länder som fortsätter att driva dessa frågor och den grundläggande samhällsomvandling som är en förutsättning för respekten för demokrati och mänskliga rättigheter, om vi kan ha framgång i det, finns det anledning till fortsatt optimism vad gäller den globala utvecklingen. Det hindrar dock självfallet inte att vi står inför mycket betydande utmaningar i ett antal olika avseenden, på ett antal olika områden, i ett antal olika länder. Det har refererats av tidigare talare vid flera olika tillfällen hur regeringen har talat om . Det är en utomordentligt repressiv regim som vi har på . Det talas om att de har genomfört vissa liberaliserande åtgärder . Det har de gjort. Det handlar i huvudsak om jordbrukspolitiken. Jag är för liberalisering av jordbrukspolitiken också på . Men framstegen vad gäller demokrati och mänskliga rättigheter har hitintills varit utomordentligt trevande. är en auktoritär diktatur i vårt omedelbara närområde. Vi försöker genom EU-instrument och andra instrument att få dem att frige återstående politiska fångar det är inte många men viktigt i sig och långsiktigt öppna upp sitt politiska system. har nämnts och kommer säkert att nämnas ytterligare i debatten . Jag hoppas det. Där är situationen sämre än när regeringen skrev sin skrivelse och med all sannolikhet sämre än när utskottet justerade sitt betänkande. De rapporter vi får in om förföljelse och tortyr inför de val som ska äga rum är djupt oroväckande och läggs ovanpå en situation där en förödande politik har lett till förödelse för detta en gång så rika och en gång så lovande land. Där ser vi hur en felaktig och farlig politik har förött och förstört ett land och äventyrar människornas både frihet och liv på ett sätt som gör att de flyr i desperation över gränserna till andra länder. Det finns anledning att tala om det i mycket skarpa termer. är ett annat land som vi kanske hör mindre om. Om slänger ut journalister så släpper över huvud taget inte in journalister. Det är ett hermetiskt tillslutet samhälle. Men vi vet om arbetsläger. Vi vet om förtryck. Vi vet om en av de sannolikt brutalaste regimer som fortfarande finns . Då kan vi inte vara tysta om det. Åtskilliga gånger har vi haft anledning att ta upp situationen i , ett mer mångfasetterat samhälle men med en regim som tydligt bryter mot de mänskliga rättigheterna och där situationen har blivit värre under säg . Vi ser också här avskyvärda fall av till exempel avrättning med stening. Dödsstraffet är alltid förfärligt och ska fördömas, men här är det i vissa fall ännu mer förfärligt än så. har självfallet också varit ett land som har engagerat oss och då inte bara på grund av den allmänna politiska situationen. Det gäller även försöken att genomföra en förändring under föregående år och förtrycket som följde på detta men också regimens ovilja nu att fullt ut acceptera att det internationella samfundet faktiskt genuint vill hjälpa människor i nöd. Man var rädd för att hjälpen skulle nå fram och demonstrera regeringens egna tillkortakommanden. Från svensk sida gjorde vi mycket för att ta oss in och lyckades nog hjälpa några människor som annars icke hade fått hjälp i detta så hårt drabbade . Det visade kanske också för oss ännu tydligare på tillkortakommandena och bristerna i en regim som denna. Sedan har vi självfallet det vi kan se och diskutera i stora och viktiga länder som vi i övrigt kan sträva efter att ha goda relationer med. är ett land som vi har goda politiska och kommersiella relationer med, men vi ska inte dra oss för att också ta upp de frågor om mänskliga rättigheter som är viktiga. Det kan gälla dödsstraffet. Vi har haft en diskussion med dem om det. Det kan också gälla individuella fall. Vi hade ju en rätt betydande diskussion inför statsministerns resa till där vi hamnade i den något egenartade situationen att oppositionen ville att han skulle ta upp färre individuella fall i dialogen med den kinesiska ledningen än han sedermera visade sig göra. Det visade kanske, tycker jag, på riskerna med att alltför mycket partipolitisera den typen av frågeställningar. Sedan har vi som har en ojämförligt mycket bättre situation när det gäller personlig frihet än för 20 eller . Men där har vi sett att den auktoritära tendensen i politiken tydligt har förstärkts under de senaste tre fyra åren. Vi har anledning både att göra vår stämma hörd och att göra vad vi kan för att försöka främja en utveckling i i riktning mot mer av demokrati. Allt detta kräver en aktiv och engagerad svensk politik. Den sker bilateralt, ofta genom uttalanden här i och genom frågesvar och interpellationsdebatter. Jag sätter värde på detta, för det är viktigt att vi gemensamt kan forma politiken även om vi kanske har nyanser i den. Det sker inom Europeiska unionen som är ett av våra viktigaste instrument, och det sker inom där vi är ordförande i ministerkommittén. Att stärka rollen för för mänskliga rättigheter är det starkaste övernationella instrument för skyddet av mänskliga fri- och rättigheter i världen. Vi ska se till att det också fungerar, men även vara medvetna om att detta innebär åtaganden som vi själva måste leva upp till. Vi fälls gång på gång av för brott mot mänskliga rättigheter. De är kanske inte fullt så fundamentala som rätten till liv, men självfallet måste vi anpassa oss efter detta. Det sker självfallet inom ramen för och dess arbete. Det gäller då arbetet med mänskliga rättigheter nere i men också arbetet i andra sammanhang i fredsbevarande operationer och mycket annat kanske alldeles speciellt detta år när vi kommer att fira efter undertecknandet av FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Förhoppningsvis blir det firandet utgångspunkten för en bredare internationell diskussion om hur vi på olika sätt kan främja arbetet i de individuella fallen och också om att globalt se till att vi får en utveckling där allt fler regimer i allt större delar av världen inser att respekten för medborgerliga fri- och rättigheter, respekten för medborgerlig frihet och för utveckling mot demokrati, är en förutsättning också för ekonomisk och social utveckling och en förutsättning för den internationella respektabilitet som jag hoppas att alla i grunden strävar efter. I detta anförande instämde och de (båda m). 92 () replik: Det är väldigt enkelt, , att raljera med oppositionen. Vi hade fyra exempelfall som Amnesty hade tagit fram inför statsministerns resa till fyra personer som man tyckte skulle nämnas vid namn. Att inte fortsätta att nämna vid namn kan också ibland minska värdet på det hela. När nu utrikesministern har en sådan ambition när det gäller mänskliga rättigheter det har vi kunnat läsa om i skrivelsen hoppas jag att det har skett en förstärkning. Jag tror inte att utrikesministern kan göra allting själv, så det behövs väl en förstärkning på departementet av personer som kan jobba med de här frågorna. när du, , läste upp utrikesdeklarationen talade du dig varm för kvinnor och kvinnors möjligheter. Därför skulle jag vilja fråga vilken strategi utrikesministern har för att möta kvinnoorganisationer med hänsyn till Kvinna till Kvinnas genomgång av pressmeddelande och blogg. Jag kan förlåta om du ibland glömmer att nämna alla du möter på din blogg. Men har du möjlighet att här i kammaren tala om för oss vilken strategi du har för kvinnors möjligheter att ta del i arbetet med mänskliga rättigheter. 93 Utrikesminister () replik: Låt mig i den senare delen säga att jag väl inte utan visst intresse följde det försök till diskussion i dessa frågor som Socialdemokraterna för någon vecka sedan bedrev och som kulminerade i att Socialdemokraternas talesman i jämställdhetsfrågor det var han väl, eller någonting sådant anklagade mig för att vara en brottsling mot bakgrund av att jag träffade personer som . De råkade nämligen vara män. I och med att jag träffade män bröt jag mot mänskliga rättigheter, och i och med det var jag brottsling. Håller man debatten på den nivån tas man inte riktigt på allvar. Jag tycker kanske att också exemplet med Kinadebatten visade att det ibland från Socialdemokraternas sida finns en tendens att ta i så till den milda grad att man förlorar varje form av trovärdighet. Jag tycker att det är viktigt att arbeta för att kvinnor ska få bättre möjligheter att delta också i det politiska livet. Men jag kan inte fördöma eller vägra träffa statschefer, utrikesministrar eller statsministrar i andra länder bara därför att de har ett kön som överensstämmer med mitt eget. Jag tror att det skulle handikappa svensk utrikespolitik relativt rejält. Jag är inte medveten om att det för den delen har varit svensk politik. På olika sätt, icke minst genom biståndspolitiken, ska vi också försöka hjälpa till när det gäller denna utveckling. Oppositionens företrädare vet också att vi gör det på olika sätt. Har jag möjlighet att träffa både män och kvinnor i olika situationer som arbetar för dessa saker ska jag förvisso göra det. Men att framställa det som ett brott mot mänskliga rättigheter att jag träffar , premiärminister eller tyckte jag nog var ett av de gjorda övertrampen. Det kom lite grann i linje med det som ju höll med om det Kinainhopp i debatten som Socialdemokraterna höll på med och som även det slutade med vad som väl måste betraktas som ett med svenska politiska mått mätt relativt spektakulärt självmål. 94 () replik: Jag tar nog detta med de mänskliga rättigheterna i lite mer på allvar än vad här vill låta det framstå som. Det var inget inhopp i debatten, utan det var en seriös vädjan till statsministern om att ta upp enskilda fall. Jag tycker nog att utrikesministern raljerar. Jag är väl medveten om att alltför många ledare i världen är män. Det kan vi i inte göra något åt varje land väljer ju sina ledare men vi kan föregå med gott exempel. Jag klandrar inte ministern för att han träffar de ledare som finns. Min fråga var hur tänker lyfta fram kvinnorna och träffa företrädare för kvinnoorganisationer. Jag hänvisade bara till Kvinna till Kvinnas genomgång av pressmeddelanden. Men jag tar för givet att utrikesministern träffar , en kvinna med stor makt i världen. och EU försöker förmå andra stater att ansluta sig till det internationella protokoll som reglerar ett successivt avskaffande av dödsstraffet. Då utgår jag från att en diskussion om detta förs med denna framstående kvinna som har en maktposition i världen. 95 Utrikesminister () replik: Jag noterar inte utan intresse att med visst eftertryck säger att hon bara refererat till vad Kvinna till Kvinna sade. Det innebär att den artikel som publicerades av socialdemokratins officiella talesman i dessa frågor vill hon inte riktigt kännas vid. Jag tycker att det vittnar om ett relativt gott politiskt omdöme, för det var ett klavertramp av relativt betydande dignitet. Därmed kan vi kanske lägga både honom och artikeln till handlingarna och koncentrera oss på något mer seriösa delar av debatten. Jag tycker att det är viktigt, och det gör vi har talat om detta i denna kammare vid åtskilliga tillfällen att försöka lyfta fram kvinnornas roll och ge kvinnor i vårt eget politiska liv och i andra länders politiska liv och samhällsliv en ökad roll. Kvinnorna utgör, det har jag sagt åtskilliga gånger, i inte minst den arabiska och muslimska världen en av de mest groteskt underutnyttjade resurserna för dessa länders långsiktiga utveckling som finns. Ju mer vi kan skapa förutsättningar för deras deltagande i samhällsliv ekonomiskt och politiskt, desto bättre förutsättningar skapar vi för dessa länders utveckling i största allmänhet. Det är någonting som vi understryker. Den diplomatiska dialogen kan ha sitt värde, även om man inte ska överskatta vad en diplomatisk dialog kan innebära. Men kan vi bidra till samhällsförändringar i dessa länder som leder i rätt riktning är det självfallet alldeles utomordentligt. Kampen mot dödsstraff är en av de allra viktigaste frågorna enligt min mening. Jag kan försäkra att i så gott som alla kontakter som vi har med relevanta länder tar vi upp detta. Det innebär inte att jag tar upp det i varje kontakt jag har med amerikanska företrädare. Det är över huvud taget inte möjligt med tanke på frekvensen. Vi hade till exempel guvernör här , och vi hade en relativt utförlig diskussion om detta. Lite olika värderingar på den frågan kom till uttryck, men jag tycker att det är viktigt att också i den typen av mer informella samtal föra upp detta. Där tror jag att den allmänna meningen är att den svenska profilen när det gäller kampen mot dödsstraffet har höjts högst väsentligt under denna regering. 96 HANS () replik: Jag kan börja med att observera att vi är rätt många reservanter. När utrikesministern talade var det många vackra ord och allmänt hållna formuleringar. Där råder det sällan någon större oenighet. Problemet är att det sedan ska omsättas. Det finns också en praktik, , och där är vi betydligt mer oeniga. Det skulle vara lätt för mig som oppositionell i denna kammare att kritisera för det han inte tog upp i sitt anförande, men hinner man inte säga allt. Jag kan säga att man börjar se en viss linje i utrikespolitik, hur vissa länder ständigt nämns och hur vissa länder aldrig nämns. Låt mig ta exempel på några som aldrig platsar i anföranden. Först och främst är det . När ska börja kritisera regimen i , som ju en oberoende juristkommission har visat har ett så stort ansvar för de försvinnanden och de politiska mord som sker i landet? är ett land där demokratiskt valda parlamentariker fängslas på löpande band. Varför är så tyst om situationen i och ? Det är länder där oppositionella möter omfattande repression, och de fackliga aktivisterna trakasseras ständigt och avskedas från sina jobb. står på utrikesministerns dagordning, trots att den etiopiska regimen kanske är ansvarig för två av de värsta humanitära katastroferna i världen, den i och den i . Väldigt sällan står på dagordningen när det gäller diskussionen om mänskliga rättigheter och demokrati. Jag vet att fick ett pris i . Dagen innan hade förstamajdemonstranter mötts med våld och vattenkanoner. Om det har jag inte hört utrikesministern säga ett ord. Frågan måste ställas: Vilken trovärdighet kommer att ha att prata om mänskliga rättigheter i , , , om man är så tyst i så många andra fall? 97 Utrikesminister () replik: Jag menar inte att gör fel när han reserverar sig. Jag kan bara konstatera att när jag bläddrar i de här 47 reservationerna skulle jag så där mellan tummen och pekfingret kunna säga att tre fjärdedelar är från . Det vittnar om en viss aktivitet, men det vittnar också om en viss marginalisering när det gäller synen på detta. Det är inget fel på det, man ska kämpa för sin ståndpunkt, men han företräder inte majoritetsuppfattningen, så mycket är alldeles klart. Det är alldeles riktigt att vissa länder ständigt återkommer när jag talar om mänskliga rättigheter. Ingen skulle vara gladare än jag om de föll bort från min lista, om jag slapp nämna , om jag slapp nämna , om jag slapp nämna , om jag slapp nämna . Jag skulle bli lycklig om så var fallet. Men det faktum att jag ständigt återkommer till dem visar att situationen ständigt är allvarlig i dessa länder och att det finns en konsistens och en kraft i svensk utrikespolitik. Vi ger oss inte. Sedan innebär det inte att vi inte ska ta upp andra länder också. har jag diskuterat vid åtskilliga tillfällen i denna kammare, och vi har ett rätt omfattande samarbete med i de här frågorna. Jag tycker att den colombianska politiken är på väg åt rätt håll, och jag tycker att regeringen förtjänar stöd i många viktiga hänseenden i dessa. Också har de satt värde på den konstruktiva kritik som vi har riktat. Jag hade ett samtal med president om detta. Vi stöder också FN:s arbete med mänskliga rättigheter i . : Vi har tagit upp situationen i Odagen som är oroande. Beträffande , för att ta det exemplet, var jag själv i och hade omfattande diskussioner med den indonesiske utrikesministern och inledde där jag tror att vi är det första landet en omfattande offentlig dialog om mänskliga rättigheter med den indonesiska regeringen som fick ett rätt betydande genomslag icke minst i indonesiska massmedier. Det har tydligen gått förbi, men med kan han kanske förbättra sig på den punkten. är ett land där vi har en mycket djup dialog om dessa frågor. I betänkandet nämns diskussionen om § 301 till exempel som vi har varit mycket engagerade i. Vi har fått en väsentlig förbättring av läget. Vi har varit mycket engagerade i diskussionen om olika kurdiska rättigheter, utvecklingsförutsättningar i de kurdiska delarna av landet. Där är det ingen tvekan om att vi ser även en utveckling till det bättre genom en konstruktiv dialog. 98 HANS () replik: Då får jag be om ursäkt för att jag råkat missa någonting som har stått på hemsida eller någonting som har skrivit på sin blogg. Den som har ambitionen att också vara ute i verkligheten, träffa människor och diskutera utrikespolitik har inte riktigt möjligheten att vara ständigt uppdaterad på var utrikesministern befinner sig och vad han säger i alla lägen. I de stora debatterna i kammaren, i utrikespolitiska debatter, långa diskussioner i , debatterna vi har med utrikesutskottet är det väldigt tydligt att det är vissa länder som ständigt nämns, andra länder som aldrig nämns. Observera att till och med när skulle bryta tystnaden om de här länderna, som man så ofta väljer att inte säga någonting om, kommer det fortfarande ingen kritik. Finns det någon kritik att rikta mot den colombianska regeringen? har bara pratat om att man är på väg i rätt riktning. När det gäller och säger att det förs en dialog. Vad säger man i den dialogen? På vilka områden är man kritisk till utvecklingen av mänskliga rättigheter på och i och så vidare? Jag tycker fortfarande att utrikesministern där är svaret skyldig.