prot · GV0975 · 2008-03-07 00:00:00 — När omfattningen av hot och våld och det yttersta uttrycket, döden, ligger utbredd framför oss i hårda fakta får vi inte blunda. Jag ville tvinga slutna ögon att se, och jag ville öppna finansutskottens plånböcker runt om i . Jag vill rikta blicken mot en kontroll och det våld som även sätter gränser för flickors och kvinnors demokratiska deltagande i samhället. fick jag möjligheten att omvandla det lidande som jag har mött hos kvinnor och det jag har mött genom information inte minst från NGO:er men även från myndigheter. Jag kunde ta med mig det tvärpolitiska arbetet in i och arbeta tillsammans med kolleger. kunde arbeta i sig själv, genom den parlamentariska delegationen till men också i kontakter med regeringens företrädare och med regeringsmedlemmar. Det här har varit ett unikt ansvar. Möjligheten att genom breddad samverkan förbättra lagstiftning och bidra till attitydförändringar för att säkra fler kvinnors och deras barns vardag var något som jag ville kasta mig in i. Det har varit spännande under det kampanjår som har haft. Vi ska veta hur målet om att stoppa allt våld mot kvinnor och stoppa våld i nära relationer kan uppnås. Där är regeringens handlingsplan ett välkommet och mycket bra redskap; det vill jag understryka. Jag hoppas att vi också kan enas . Mål måste ju ha steg på vägen. Jag skulle vilja säga och koppla det till millenniemålet. Då ska vi ha kunnat stoppa våldet mot kvinnorna. Jag tror att vi behöver ytterligare redskap utöver dem vi redan har. Då vill jag se en konvention. Jag noterar att i sitt svar ändå uttrycker sig försiktigt positivt till att det pågår en process i . Det är en process som har startats utifrån de erfarenheter vi har fått under kampanjåret. Det räcker inte med det vi gör . Vi behöver tydligare verktyg, och vi behöver fokusera. Jag tror att kan vara det forum och den institution som kan hantera ett sådant arbete. Men det räcker inte att vara positiv till att några andra gör ett arbete. Vad vill regeringen? På vilket sätt vill man stödja det, och vad vill man föra in? Det handlar om rättskedjan, indikatorer, statistik, metoder, krav på skydd utan geografiskt lotteri och om vilka instrument man vill använda. per invånare har nämnts. Man behöver ha ekonomiska incitament och krav. Det handlar om jämställdhetsbudgetering och om vilken roll minoriteter och ursprungsbefolkningar ska spela. Det handlar om det förebyggande arbetet och om lagföring av män som har utövat våld mot kvinnor. Ska den innehålla bestämmelser om omhändertagande av kvinnor, uppföljningsmekanismer och så vidare? Det här är ett arbete som kommer att göras på flera olika sätt, i arbetsgrupper. Jag ser att riksdagsledamöter kan bidra. Det handlar om jurister, men det är också en politisk fråga, och det handlar om att vi samlar goda krafter inom för att få till ett bra dokument att gå vidare med. Det gäller alltså ett konkret handlingsdokument för att rikta in sig på en ny konvention, en konvention som inte bara är en text utan har en reell uppföljningsmekanism inbyggd i sig. Lite av de svaren skulle jag vilja ha också från . I detta anförande instämde (). 50 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag förstår att skulle vilja ha de svaren. Jag tror att de som arbetar med den här frågan inom ram har precis lika mycket kunskap som du och jag. Jag tror också att de är medvetna om att alla de sakerna som du nämnde behöver finnas där för att det ska bli en bra konvention, eventuellt. Jag kan inte säga så mycket mer än att man nu har gjort en studie om möjligheten att ta fram en sådan konvention. kommer man att fortsätta sitt arbete med att börja ta fram något slags text och plan för hur denna konvention kan se ut. I det arbetet får vi inkomma med våra synpunkter. Jag tror att det är viktigt att vi väntar in ett utkast innan vi kan kommentera det som finns inför det fortsatta arbetet. Jag litar faktiskt på den kunskap som finns inom . Det är inte första gången man jobbar med de här frågorna. Det har man gjort länge, och vi är delaktiga i det arbete som pågår. , när vi har konferensen för att samla ihop det som har skett i Europarådsstaternas kampanjer, kanske det finns mer att säga i denna fråga. Jag skulle också vilja säga att jag är optimist, och jag önskar att jag kunde dela tro på att vi inte längre skulle behöva uppleva våld mot kvinnor. Det är klart att det finns en del förutsättningar i för att bilden åtminstone ska se lite bättre ut, men jag är orolig för hur det ser ut i resten av världen. Vi ser att utvecklingen i vissa länder har avstannat och i andra länder snarare har gått bakåt. Jag är väldigt rädd för att vi inte kommer att uppnå millenniemålen. Men jag hoppas att ändå ska vara det land som förbättrar statistiken på väg mot målen. Vi delar samma uppfattning. Kampen mot mäns våld mot kvinnor är en av de allra viktigaste och mest akuta jämställdhetsfrågorna. Vi kommer att fortsätta att jobba lika hårt där. Som du säger är handlingsplanen om mäns våld mot kvinnor bara ett första steg. Vi har gjort mycket tidigare, men jag tror att modellen att jobba från olika perspektiv och samla ihop åtgärder i ett och samma paket är bra. Jag hoppas att detta bara är en första handlingsplan och att vi när vi 2010 följer upp och utvärderar detta också ska kunna lägga fram en ny för att se att vi får en bättre utveckling på detta område. Jag välkomnar gärna ytterligare en interpellation på detta område , kanske lite längre fram , för att då närmare kunna säga hur arbetet med att ta fram en konvention mot mäns våld mot kvinnor fortlöper och vad vi anser om det arbete som gjorts. 51 (): Det var mycket intressant i det svar jag fick av jämställdhetsminister . Jag tror också att denna handlingsplan liksom de handlingsplaner som har kommit från regeringar i nordiska grannländer eller på andra håll i är viktiga. De är viktiga som steg i riktning mot ett slutmål att kunna stoppa mäns våld mot kvinnor, precis som FN:s generalsekreterare lanserade i den kampanj han lyfte fram som FN ska starta. Där har vi möjlighet att haka i vårt arbete. Vi kan få stöd och bidra med mycket kompetens från och i FN-arbetet. Det är viktigt att vi framöver har funderingar på hur vi ska kunna samla ihop ett bra arbete med den kampanjen. Jag tycker att det har varit oerhört spännande att se hur många riksdagsledamöter, utskott och tvärpolitiska grupper som har varit engagerade och tagit till sig de här frågorna och försökt se vad de själva kan göra. Man måste få ett breddat ansvar, en fördjupad kunskap och vara fler som känner att man har ett ansvar för problemet med mäns våld mot kvinnor, våld i nära relationer, för att kunna vända utvecklingen. Vi ser att mörkertalen finns där, men det är ändå fler som känner förtroende för rättsväsendet och vågar gå till polisen och anmäla, även om en del fortfarande känner att det inte är en möjlig väg. Men också det faktiska våldet mot kvinnor ökar i . Vi ser en negativ trend som medvetenheten ökar. Som komplement till det vi gör i den här kammaren och det som riksdagsledamöter, regeringar, individer och NGO:er gör krävs det att man också får ett instrument. Jag hade hoppats att vi skulle ha något med oss, kanske inte till den tid vi från den parlamentariska församlingen samlar ihop oss i ett kommittémöte i , när vi ska göra vår avstämning om hur vi ser på kampanjerna och vad vi vill gå vidare med, för jag förstår att det är för . Men jag tycker att det kunde vara viktigt att vid avslutningskonferensen med regeringsmedverkan ha en klar uppfattning om hur vi skulle vilja se det och hur vi skulle vilja hjälpa till. Det kan handla om att sekondera personal och om att fundera på vilka ekonomiska åtaganden man skulle kunna åta sig, tillsammans med andra. Det här är ju ett gemensamt åtagande. Det är viktigt att peka på att ska ha ansvar för att ta fram konventionen. Vi ska tala om vad vi kan stödja och hur vi vill se den. Det finns en diskussion om huruvida det ska vara genderbaserat, om vi ska tala om våld mot kvinnor och så vidare. Man kan tunna ut det så att det till slut inte blir något av själva kärnområdet kvar. Jag tycker att det är nödvändigt att vi talar om våld i samkönade relationer, om nationella minoriteter, om att ursprungsbefolkningar ska ha samma tillgång till skydd och stöd, om att funktionshindrade kvinnor ska ha samma tillgång och så vidare. Det är viktigt att vi tillförsäkrar alla samma rätt till det skydd de borde ha, oberoende av var i ett land de bor. Det är stor skillnad mellan landsbygd och glesbygd. Vi borde kunna presentera detta inför och under vårt ordförandeskap och på regeringskonferensen, så att man vet att är en tydlig tillskyndare av en konvention mot mäns våld mot kvinnor och att vi är beredda att aktivt ta del i det arbetet. Det har ju blivit lite funderingar i och med att vi ännu inte har ratificerat konventionen mot trafficking. har vi fått en tidtabell, och det är välkommet. Men eftersom just det här inte finns med är det extra viktigt att vi är tydliga med att vi anser att det är viktigt. De här frågorna hänger ändå ihop. Jag skulle vilja få en större tydlighet från jämställdhetsminister om hur hon ser på en konvention, på vilket sätt vill bidra, när är berett att berätta det och om vi kommer att ta något initiativ på detta område inför eller under vårt ordförandeskap. 52 Integrations- och jämställdhetsminister (): Vi är tillskyndare av en konvention mot mäns våld mot kvinnor. Vi ska följa det arbetet. Som känner till kommunicerar vi regelbundet med både på ministernivå och på olika tjänstemannanivåer. Vi har också representation i . Detta arbete pågår ständigt sida vid sida. Jag tror inte att behöver oroa sig för position i denna fråga. Men att redan nu efterfråga detaljer är att börja för . vänder sig ju alltid till stater och ber om stöd och hjälp. Jag är övertygad om att vi kommer att identifiera det stöd som anser att ska ställa upp med. Jag välkomnade också den här lanseringen som FN:s generalsekreterare gjorde under kvinnokommissionens möte, den här kampanjen om mäns våld mot kvinnor. Jag tror att det är jätteviktigt att FN mer tydligt visar på vikten av att bekämpa våld mot kvinnor. Men vad FN än gör kan FN inte bli starkare än sina medlemsstater, och det här kostar. Jag tror inte att det är speciellt många länder inom FN-familjen som inser att man måste finansiera för att komma till rätta med det här. Jag välkomnar gärna den här tydligheten, men jag är fortfarande orolig för att många länder inte ser till att finansiera de här åtgärderna för att komma till rätta med våldet. En stor besvikelse var att jag tror att , under kvinnokommissionens möte, var det enda land som till exempel talade om sexuell och reproduktiv hälsa därför att vi i de här förhandlingarna misslyckades med att tala med en gemensam röst som EU. I FN var det inte heller något annat land som nämnde de frågorna. Det är en stor besvikelse, för det är en minst lika viktig fråga för jämställdheten. Men vi jobbar på för fullt, och vi uppmuntrar andra länder att göra samma sak. När vi håller på med vårt utvecklingsarbete och talar om att jämställdhetsperspektivet är viktigt tror jag att vi kan vara tydliga också där, lika tydliga som vi är med att det är viktigt med sexuell och reproduktiv hälsa i utvecklingsarbetet. Jag tror att vi kanske kan bli lite bättre på att uttrycka att det är minst lika viktigt att bekämpa mäns våld mot kvinnor i de här länderna. Vårt utvecklingsarbete fokuserar nu väldigt mycket på . Jag tror att det är jätteviktigt att i utvecklingsarbetet komma till rätta med mäns våld mot kvinnor. Men det handlar också om det arbete vi gör med hjälp av vår handlingsplan för att leva upp till resolution , där faktiskt EU tillsammans med Afrikanska unionen har en strategi för hur detta ska åstadkommas. Det finns också ett behov av att i den konstellationen träffas och diskutera de här frågorna, gärna på högsta nivån. Det är en idé som jag funderar på och som jag också tror att ministrarna på UD, framför allt , bär med sig. Så jag hoppas att vi ska kunna påskynda utvecklingen i utvecklingsländerna på det här området. Vi kommer att lägga ned de resurser som behövs i vårt land det gör man kanske också i många EU-länder. Jag är mer orolig för vad som händer i resten av världen på detta område. 53 (): Jag vill än en gång tacka för att vi får den här debatten just . Man kan ju inte komma med något bättre budskap den här dagen än att man ger den här presenten till kvinnorörelse, till parlamentet här, till medlemmar och till alla drabbade kvinnor som känner rädsla, att regeringen aktivt vill bidra till att vi inom ram ska få till stånd en konvention mot mäns våld mot kvinnor. Jag tycker att det är jätteroligt. Sedan kan jag dela den beskrivning som jämställdhetsministern gav från i . Jag var själv där fast i en annan egenskap. Jag var där för . I princip har vi när det gäller EU gett veto i de här frågorna sedan de blev medlemmar i . Det är en väldigt olycklig utveckling. Utvidgningen i sig har väl bidragit till att fokus har flyttats åt fel håll när det gäller SRHR-frågor och många liknande frågor, även när det gäller våld mot kvinnor. Vi måste på något sätt gemensamt anstränga oss för att försöka mota den utvecklingen. Jag tror att vi kommer att få ett problem med de här frågorna. Då hänger det på oss att vi kan mobilisera motkrafterna. Jag tror att många ledamöter här skulle hjälpa till i CSW om de blev inbjudna att delta i delegation. Jag tror nämligen att vi behöver vara många för att vi ska kunna hjälpas åt att hantera den här frågan och baxa den på rätt väg igen. Men det är väldigt bra att företrädare har hög svansföring i de här frågorna, så att vi känner att vi kan ge stöd till de kvinnor, till exempel i , som är oroliga för att de ska få en abortlagstiftning som är värre än den polska, vilket man knappt trodde var möjligt i dagens , men så är det. Där har vi ett gemensamt ansvar, och jag tycker att de frågorna hänger ihop med andra frågor om förtryck och begränsningar av kvinnors mänskliga rättigheter och frågan om våld mot kvinnor. Jag fortsätter gärna att delta i de här diskussionerna. Och jag tog till mig uppmaningen att återkomma med en interpellation . Jag kommer naturligtvis också att följa utvecklingen av handlingsplanen mot mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat och så vidare. Men framför allt: Tack för det här beskedet! Det känns jättespännande och jätteviktigt! Tack också för det samarbete som har varit mellan regeringen och när det gäller kampanjen under det här året! 54 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag vill också tacka för denna interpellation, denna viktiga dag. Under morgondagen kommer dessa frågor kanske att uppmärksammas ännu mer. Jag tackar också för ditt engagemang, för jag tror att det behövs engagemang från flera olika håll för att vi ska kunna komma till rätta med mäns våld mot kvinnor. Jag skulle också vilja säga att vi inte har gett veto till det är förresten inte bara , utan också och motsätter sig att man ska tala med en gemensam röst när det gäller sexuell och reproduktiv hälsa. Vi hann inte med att komma överens inför kvinnokommissionens möte i FN. Men jag är övertygad om att dessa länder måste ge sig. Jag ser det här som en svacka för EU. Jag är väldigt orolig för vilka signaler som sändes ut till resten av världen när inte ens EU kunde tala med en röst i denna fråga. Det är nog den stora besvikelsen. Men för EU:s del är jag övertygad om att vi snart kommer att hitta tillbaka till den ståndpunkt där vi var innan , och inte ville gå med på att fortsätta jobba i den riktningen. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2007/08:419 om samlingslokalernas roll för demokratin 55 Integrations- och jämställdhetsminister (): har frågat mig vilka initiativ jag ska ta för att tillförsäkra god tillgång på samlingslokaler i hela landet. Jag vill börja med att säga att jag håller med om att det är viktigt att värna om den infrastruktur som står till demokratins förfogande. En betydande förutsättning för detta är just tillgången till mötesplatser. Här är det givetvis viktigt med mångfald. Som folkrörelseminister vill jag dock särskilt lyfta fram de föreningsdrivna lokalerna där de allmänna samlingslokalerna har en speciell roll i och med de särskilda upplåtelsekrav som finns för dessa lokaler. För de allmänna samlingslokalerna gäller strängare krav på tillgänglighet än för andra lokaler som används av förenings- och kulturlivet. Den som äger eller driver en allmän samlingslokal måste för att få statligt bidrag hålla lokalen tillgänglig för varje organisation eller grupp med organiserad verksamhet som är verksam inom orten. Tillhandahållandet ska ske opartiskt, i skälig omfattning och på skäliga villkor. Någon motsvarande upplåtelseskyldighet finns inte för andra lokaler som används för föreningslivet. Avsikten med de allmänna samlingslokalerna är i första hand att tillgodose lokalbehovet för det organiserade föreningslivet och andra grupper med organiserad verksamhet, som till exempel studiecirklar. Allmänna samlingslokaler kan alltså ses som ett nav i ett mångfasetterat föreningsliv som ger medborgarna möjligheter till deltagande, inflytande och delaktighet och som på så sätt stärker demokratins funktionssätt. En ambition för regeringen är att öka alla människors egen makt att påverka såväl sin vardag som samhället i stort. Föreningslivet har här en viktig roll att spela. Enskilda individers möjligheter att bilda och delta i föreningslivet är under ständig utveckling. En del av stödet för allmänna samlingslokaler används just för att utveckla föreningsdrivna samlingslokaler. är det möjligt att hos söka bidrag för verksamhetsutveckling för att utveckla allmänna samlingslokaler. Bidraget kan erhållas för att till exempel anpassa en allmän samlingslokal för ungdomsverksamhet inom kultur- och fritidsområdet. Det sammanlagda statsbidraget för allmänna samlingslokaler uppgår till . Nivån på bidraget höjdes 2007 med . Det statliga bidraget är enligt regeringen viktigt för att kunna tillgodose föreningslivets behov av lokaler för sin verksamhet och för att förverkliga centrala demokratiska mål i samhället. De förändringar av stödet till allmänna samlingslokaler som genomfördes i samband med budgetproposition är det ännu för tidigt att bedöma effekterna av. 56 (): Jag vill inleda med att tacka demokratiminister för svaret. Särskilt glädjande är det att höra att statsrådet värnar om tillgången till samlingslokaler som en del av infrastrukturen för demokratins och kulturens utveckling. Det som är bekymmersamt är den brist på samlingslokaler som vi möter runt om i landet. Jag gör det . Jag är i , runt om i och besöker invandrarorganisationer, PRO och idrottsorganisationer. Bristen på samlingslokaler är den gemensamma nämnaren. Jag håller med statsrådet när hon skriver i sitt svar: Allmänna samlingslokaler kan alltså ses som ett nav i ett mångfasetterat föreningsliv som ger medborgarna möjligheter till deltagande, inflytande och delaktighet och som på så sätt stärker demokratins funktionssätt. Jag vill tillägga att där människor möts inleds samtalet. Där utvecklas demokratin, och där kan man utveckla och ha sin kultur levande. Redan de gamla grekerna hade upptäckt att det krävs en samlingsplats för att kunna utveckla demokratin. Då har de valt Pnika nära för att alla medborgare i ska kunna träffas och bestämma om gemensamma angelägenheter för staten. Jag tror att vi är överens med statsrådet på den punkten att samlingslokaler är viktiga och nödvändiga för demokratins och kulturens utveckling och existens. Det är väldigt viktigt. Demokrati kräver mötesplatser. Jag kan inte förklara fenomenet att statsrådet är så positiv till samlingslokaler, men när vi tittar på den budget som regeringen har lagt fram ser vi att det finns , 2008 och 32 miljoner . Sedan kommer det paradoxala fenomenet att det 2010 går direkt ned till . Det betyder att det är mycket mindre än vad det var 2005 då det låg på 29, det minimala. Vi hade en utredning om samlingslokaler, och förslaget från utredaren var klart och tydligt . Längre fram, om ekonomin gick bra, skulle det vara 50 miljoner. Då, herr talman, vill jag fråga statsrådet: regeringen tänkt sig att samlingslokalerna, demokratins grundpelare, ska försvinna successivt ? Är det därför bidraget börjar minska 2010? 57 Integrations- och jämställdhetsminister (): Organisationer ser olika ut , och människor organiserar sig på olika sätt. Jag håller fortfarande med om vikten av samlingslokaler. Men vi får inte glömma att ett föreningsliv i förändring kräver och har möjligheter för människor att samlas, samtala och föra dialog på många olika andra sätt. Vi har ett betänkande från om folkrörelsernas framtid, Rörelser i tiden. Där finns en hel del intressanta förslag som behandlas i . Vi har fått in ett hundratal remissvar från remissinstanserna. sammanställer vi dem för att se hur det framtida föreningslivet och dess villkor ska se ut. Också där kommer det att finnas anledning att diskutera den här typen av frågor. När det gäller anslaget har de 3,5 miljonerna lagts till för att göra samhällslokalerna mer tillgängliga, anpassa dem och göra dem tillgängliga för fler människor. Det är ett treårsprojekt. Det är den summa som försvinner. Därför går det tillbaka till de 28,8 miljoner som pratar om. Budgeten är väldigt viktig. Därefter blir det nya förhandlingar för att se hur framtiden ska se ut. Det här är bara en naturlig justering som inträffar nu när vi tar bort extrastödet för anpassningen. Men återigen: När vi har behandlat frågan vidare i samband med folkrörelsepropositionen är det ingen , varken jag eller du, som vet hur budgetpropositionen 2010 och 2011 kommer att se ut på det här området, lika lite som vi vet hur det kommer att se ut på något annat område. Visst satsas det en hel del pengar på de allmänna samlingslokalerna, men ansvaret är ju inte bara statens. Det är många som har och ska känna att de har ansvar. Det handlar om kommuner, landsting, gärna också företag för att se till att det finns lokaler tillgängliga för medborgarna att sammanträda i. Återigen: Det är viktigt för en vital demokrati. Frågan är viktig, och vi jobbar med den. Men det är för tidigt att prata om budgeten 2011. Det är mitt besked. 58 (): Jag tackar ministern för svaret, men jag skulle vilja få klarhet. Dessa i första hand lades till, om jag har rätt rätta mig om jag har fel 2006 av den socialdemokratiska regeringen för att tilldelas som ska ha tillgång till olika samlingslokaler. Statsrådet pratar om 3,5 miljoner. Med de 3,5 miljonerna skulle budgeten uppgå till . Alltså dessa pengar, 3,5 miljoner, är något annat. För all del, jag undrar vilken regeringens samlade politik är. Finns det en samsyn tillsammans med allianspartierna? Vid budgeten 2006, herr talman, diskuterade vi hur man ska se på den ekonomiska situationen för samlingslokaler. Då kom med ett förslag. Det var positivt. De tyckte att samlingslokaler var väldigt viktigt. De lade alltså till ytterligare på , alltså . Då tänkte de andra partierna och att det var viktigare än vad kd tyckte. De yrkade på . De tangerade den summa som utredaren hade föreslagit, . Jag blev väldigt glad när jag såg deras initiativ. Jag tänkte att det var fantastiskt bra. Men det var före valet, herr talman. Sedan kom naturligtvis också kd:arna och begärde 21 miljoner ytterligare. Så de har också haft samma summa som , . vill det folkpartistiska statsrådet sänka statsbidraget till 2010. Det är lite paradoxalt för mig. Det är svårt att förstå det. Hur som helst, visst är det en splittring inom alliansen. Kan statsrådet förklara för mig fenomenet med olika budgetförslag inom alliansen? 59 Integrations- och jämställdhetsminister (): Nej, de extra 3 miljonerna går till och samlingslokalsdelegationen som fördelar dem. Sedan har ytterligare medel som de fördelar till lokalerna. Det är egentligen inga konstigheter att man i opposition lägger olika budgetförslag. Det gjorde de fyra partierna i opposition.