prot · GV09124 · 2008-06-09 00:00:00 — Sedan är det viktigt att vi tillsammans i EU och i FN-systemet försöker hitta en efterföljd till Kyoto där de afrikanska länderna är med och där man hittar vägar till förnyelse som inte slår undan benen men som skapar möjligheter. Det är en utmaning, och det är en utmaning som jag hör att många efterfrågar partnerskap runt. Jag hörde när jag var i och i att man talar mycket om svensk miljöteknik och är intresserad. Det är klart en möjlighet för oss och en möjlighet för andra länder att i partnerskap utveckla den. Det finns inte minst solenergimöjligheter som är intressanta, fru talman, när vi pratar om den afrikanska kontinenten. 44 () replik: Det står i skrivelsen att en central utmaning består dessutom i att omvandla den potential som vilar i enorma energiresurser, inte minst sol och vatten, i en ökad produktion och användning av el till stöd för den ekonomiska tillväxten. Så det har ni med här i er skrivelse. I de länder som ligger söder om och som till stor del består av öken är solen en ständigt flödande energikälla. har en enorm potential att utveckla sin egen energiproduktion, men det behövs naturligtvis dels stöd till investeringar, dels stöd med teknik etcetera. Det finns mycket att göra för att de inte ska falla i fällan att göra fel i stället för rätt från början. Behoven är enorma. Det kunde alla vi som var där se och uppleva själva. Naturligtvis kan man inte bara med bistånd rätta till de problem som finns, utan det måste till väldigt mycket annat, bland annat den attitydförändring som vi talade om . Man måste se varandra som jämbördiga parter och inte i ett uppifrån-och-ned-perspektiv. Ett annat stort problem i är regnskogsskövlingen. En människa som är fattig och behöver laga sin mat går naturligtvis ut och ser till att få ved för att laga den med. Det är väldigt små och få som än så länge är skyddade; det skulle behöva skyddas väldigt mycket mer. Regnskogsskövlingen leder till utarmad biologisk mångfald men naturligtvis också till klimatpåverkan. tog själv upp ökenspridningen i norr. Det här är verkligen gemensamma utmaningar som vi måste arbeta med. Jag undrar: Hur tänker arbeta med regnskogsskövlingen och ökenspridningen? 45 () replik: Precis som nämnde omfattar vår skrivelse i utskottets betänkande möjligheterna på energi- och miljöområdet. Jag utgår från och hör ingenting annat än att det finns önskemål och förväntningar från många stater att i partnerskap med svenska företag eller svensk forskning försöka hitta spännande lösningar. Låt oss bejaka detta, och låt oss se att här finns det möjligheter för afrikanska stater, för medborgare där men också för och svenska medborgare. Det handlar om ekonomisk utveckling, ny teknik och handel. Jag tror att där finns en del av nyckeln till att hitta alternativa lösningar till skövling av regnskogar. Jag tror inte att vi ska, och framför allt tror jag inte att vi har möjlighet, att peka finger, utan det gäller att hitta lösningar i de egna staterna och för de egna människorna som gör att det finns alternativ inom ekonomisk utveckling. Då handlar det naturligtvis om att få ett ägarskap som fungerar, om att få en kapitalförsörjning som fungerar och om att få en möjlighet att hitta lösningar inte bara för stunden utan lösningar som är långsiktigt hållbara. Jag tror, fru talman, att en ny politik för och de nya strategier som skisseras i det här betänkandet och i regeringens skrivelse är en god grund för vårt bidrag i den utvecklingen. 46 (): Vi har detta med och med att självförtroende är lågt med att man oftast ser sig som väldigt lågt stående på den globala rankningslistan. Det kommer att ha, och har redan haft, en enorm betydelse inte bara i utan också i att en son till en svart kenyan nu mycket sannolikt kan bli president. Jag tror inte att man ska diskutera utan att ständigt komma ihåg detta som kan vara en mycket viktig attitydförändring inte minst i när det gäller synen på sig själv och när det gäller att stärka det egna självförtroendet och då också bli mer effektiv i sina relationer med omvärlden. skildras alltför ofta som en fullständigt hopplös kontinent. Ofta generaliserar man ju väldigt mycket om dessa 60 länder. Jag ska säga några ord om det ekonomiska som några här har varit inne på. Det är intressant att den afrikanska utvecklingen nu visar på en med några procentenheter högre tillväxttakt än tillväxttakten i den globala ekonomin. Den globala ekonomin går ned och den afrikanska går något upp. I detta ligger fröet till stora ekonomiska omvälvningar för , kanske till och med positiva omvälvningar jag skulle tro det. Men det hänger naturligtvis på hur man fördelar de vinster som finns att göra. De höga priserna på olja och mineraler gynnar alla länder som är producenter och exportörer men lätt vunnet, lätt försvunnet. Kommer de priser vi nu ser att bestå för framtiden? Det vet vi inte. Om och lyckas fånga tillfället i flykten och utnyttja dessa snabbt ökande vinster man sitter ju med armarna i kors och ser priserna på olja, mineraler och så vidare gå upp och man får mer eller mindre arbetsfria inkomstökningar beror på samhällsstyrningen, på governance som det heter i , och i sista hand på mänskliga rättigheter. Jag tillhör ett parti alliansregeringen bygger på fyra partier som har samma inställning som har inställningen att en fullständigt central komponent i en god samhällsstyrning är mänskliga rättigheter och demokrati. Eftersom många inte har dessa egenskaper är risken naturligtvis väldigt stor att de här inkomst- och förmögenhetsökningarna slösas bort. Men det finns i alla fall möjligheter till en motsatt utveckling. Det är väldigt viktigt inte minst för oss i att, i den mån vi kan, främja att de tillgångar och rikedomar som snabbt ackumuleras i används på ett för majoriteten bra sätt. Då kommer man också in på . söker sig till , inte minst utifrån något slags gammal imperialistisk syn, att man ska behärska utvinningen av råvaror, inte handla med dem, utan man måste även äga gruvorna och oljefälten. Detta har vissa goda egenskaper, som någon här var inne på. Det gäller då en ökad infrastruktur, tekniköverföring och sådana saker. Men det finns också negativa aspekter. Naturligtvis kommer inte att vara intresserat av att driva frågor om mänskliga rättigheter eller demokrati i . Tvärtom kan som känner sig pressade av , eller ta skydd bakom kineserna och så att säga använda dem som en sköld mot kraven på ökade mänskliga rättigheter och mer demokrati. Det minskar också möjligheterna att få en god användning av de ökade inkomsterna i länderna i fråga. Vi har ju sett att har haft en negativ inställning till exempel till utvecklingen i och ansträngningarna att komma till rätta med konflikten där. Flera talare har varit inne på frågan om matpriserna. Det är på samma sätt där. Det är bra om man är producent och dåligt om man är konsument. Prisökningarna beror på många olika faktorer, inte minst på utvecklingen på lång sikt i och men också på en felaktig subventionspolitik, framför allt i men också i Europeiska unionen. Tack och lov har det inte så mycket varit uppe i den här debatten, men det finns en dubbel inställning. Många fördömer de här prisökningarna. Jag tycker att det är fel. Vad vi har efterfrågat är ju att Europeiska unionens jordbrukspolitik ska reformeras så att de låga världsmarknadspriserna ersätts av högre, icke dumpade världsmarknadspriser. ser man högre priser. Det gynnar människor på landsbygden, bland annat i . De får en högre produktivitet och högre inkomster. Det gäller inte bara jordbrukare utan även dem som servar jordbrukssektorn och dem som är daglönare. Dock skadar det konsumenterna i städerna. De måste få bistånd. De ska inte primärt få mat annat än i detta akuta skede därför att då drivs priserna ned igen för de inhemska bönderna i dessa länder, utan en bättre köpkraft är nyckeln. I den akuta situationen sker prisstegringarna väldigt snabbt, och människor har väldigt stora svårigheter att anpassa sig till de stigande priserna. Men blir effekten bland annat om nu priserna ligger kvar på en hög nivå en återmigration från de monstruösa städerna i till landsbygden. Kanske kan man tjäna till sin försörjning på ett bättre sätt på landsbygden om de högre livsmedelspriserna består än man kan göra. De här livsmedelspriserna och den förändring som de innebär jag tror att detta blir bestående eftersom det är en extremt stark långsiktig efterfrågan från länder som och kommer, tror jag, på ett väldigt grundläggande sätt att ändra delar av bland annat och medföra en återmigration till landsbygden och bättre försörjningsvillkor på landsbygden. Diskussionen inte minst om infrastrukturen kommer att bli ännu mer påtaglig och viktig i ljuset av detta. var också inne på detta med rörsocker och rörsockeretanol. Vi har dels frågorna om regnskogen och om den ökade skövlingen av denna, dels risken för hungersnöd som drivs på av försöken att minska den internationella handeln med livsmedel genom olika exportförbud, exportskatter och sådana saker. Ett klassiskt argument som jag kan påminna om är just argumentet att man om det är missväxt i ett land kan importera till det landet från andra länder. Med en reglerad handel har man inte den säkerheten. Sedan gäller det fråga om vad marken alternativt skulle ha använts till. Ja, då kan man säga att i stället för att producera etanol hade mat producerats. Men då ska man veta att den som producerar etanol kanske får så stora inkomstökningar att den personen kan köpa mat från de bönder i omgivningen i närheten, i närområdet som producerar mat. Jag tycker inte att man ska vara negativ till etanolproduktion som sådan, utan man får titta närmare på vad som är orsaken till eventuella problem. Ja, jag tror att jag nöjer mig med det. hade en nattsvart beskrivning av . Det började med att räknade upp ett antal orsaker till att situationen i är så problematisk. Gemensamt för det som beskrevs var att det gällde externa faktorer. Det gällde också vapenhandel, utländska investeringar, krav, IMF:s krav och handelspolitiken. Det landade i den faktiska slutsatsen, även om den inte utsades, att inhemska reformer inte spelar någon roll, att det bara är den icke-afrikanska världens agerande som bestämmer utveckling. Jag har hört detta . Jag saknade ordet kolonialism här, men det var väl bara en tillfällighet. Men vi kan inte bygga vår syn på på att afrikanerna inte skulle ha något ansvar för den egna utvecklingen. säger att de inte får förädla sina råvaror och att det har skett en avindustrialisering i . I själva verket är problemet att det i många av länderna inte har skett en industrialisering man kan ju inte avindustrialisera något som aldrig har blivit industrialiserat och att det skulle motverkas av frihandeln. säger att är dömt att vara en leverantör. Ja, men det är i så fall bland annat som är den största exploatören av detta. Annars kan man se många länder i tredje världen som inte har brutit sig ur ett sådant förhållande, framför allt i men också på andra håll. Det är en otroligt nattsvart bild av som ger uttryck för. Sedan säger han att i stället det är hans alternativ ska besluten fattas av invånarna själva. Då tänker man: Aha, här finns i alla fall en viss insikt om att småbönder, gruvarbetare och kvinnor på marknaden ska få fatta de här besluten. Men sedan kommer han över till nästa fråga: Vad är demokrati i ? Ja, det är ingen riktig demokrati. Det är bara det att man samlas och sedan väljer de administratörer som ska genomföra den politik som bestäms i och i . Demokrati i är alltså att förtryckarmentalitet ska vidarebefordras genom de afrikanska parlamenten. Men vad är detta? Afrikanerna kan ju inte ens ordna sin egen demokrati, utan den förkvävs av omvärlden. Det är omvärlden som förstör . Ingenting kan afrikanerna sköta eller ordna själva, enligt . Jag vänder mig naturligtvis mot detta. Jag har tre frågor. För det första: Vad är egentligen inställning till demokrati i ? Är det meningslöst? För det andra: Hur bedömer roll i ? Är den positiv eller negativ? För det tredje: Frågan om kvinnor och frihandel togs upp här. Se på och på hur många miljoner kvinnor i som har gått in i teko-, sko- och annan industri. De har fått sin egen inkomst. De har kunnat välja sina egna män när de har kommit upp en bit över 20. De har fått en självständighet att kunna välja när de ska skaffa sina första egna barn. De har inte bott kvar på landsbygden och tvingats gifta sig när de varit med den person som deras föräldrar har pekat ut. I själva verket har industrialiseringen i tredje världen inneburit en befrielse för hundratals miljoner kvinnor. Dessutom kan man se att den feodala inställningen till kvinnor är olönsam. Inte minst i har det uppmärksammats att det har varit en befrielse av kvinnan genom att man har brutit sönder feodala mönster vad beträffar sysselsättningen. Jag ska återgå till min huvudtext, fru talman. Antalet väpnade konflikter i har minskat ganska dramatiskt. var det ungefär tiotolv konflikter som var i gång, är det tre. Och demokratin i går faktiskt framåt om än på skakiga ben. var det bara några få som var demokratier, och två tredjedelar var diktaturer. Det går alltså framåt i , även på det politiska området. Alliansregeringens Afrikapolitik, som kommer till uttryck i skrivelsen och i utskottsbetänkandet, betonar det afrikanska ansvaret för den egna utvecklingen. Den tycka-synd-om-mentalitet som bland annat gör sig till tolk för har ofta vunnit framför att ställa krav på demokrati och gott ledarskap, oavsett om det gäller bistånd, handel eller mänskliga rättigheter. Men jag menar att vi måste en gång för alla säga att det finns ett styressätt som är värdigt människor. Det kallas för demokrati. Det finns ett ekonomiskt system som fungerar. Det kallas för marknadsekonomi. Jag håller med om mycket av det som sade. Men det var någonting där som jag tycker är väldigt problematiskt, och det är den av efterfrågade attitydförändringen att vi ska vara en jämbördig part på riktigt. Jag tror att det är självbedrägeri. Vi är rika. De vill ha vårt bistånd och våra resurser. Om man då uppträder som att man inte har förstått denna grundläggande olikhet tror jag att man lurar sig själv. Jag tror att man i stället måste ha en annan attityd och acceptera att vi inte är jämbördiga så länge som vi är så ekonomiskt olika. Vi ska se utvecklingen ur de fattigas perspektiv, ur de diskriminerades perspektiv och ur barnens perspektiv. Det är det som ska vara det grundläggande förhållningssättet, inte att tro att vi är jämbördiga. Vi kan inte vara jämbördiga med många av de här länderna. Jo, därför att de är förtryckare av sitt eget folk. Vi ska inte vara jämbördiga med diktaturer. Vi ska inte söka den rollen i förhållande till dem eller till slösare eller plundrare som sitter vid makten i vissa länder. Det är ett olyckligt förhållningssätt. Vi måste vara glasklara när det gäller diktatorer som till exempel . En fjärdedel av befolkningen har redan flytt hans land. Inflationen är inte längre mätbar. Det är en bytesekonomi. Den andra valomgången i presidentvalet kantas som bekant av mord och övergrepp på oppositionen. Och samtycker genom sin tystnad. ANC har medverkat till att diktatur har kunnat fortsätta. är medskyldigt till situationen i . och påminner på sätt och vis om och om i . Detta måste kunna sägas. För att uppmärksamma det internationella samfundets ansvar för att stödja kampen för en demokrati i arrangerar det är därför hon inte är här och jag ersätter henne ett seminarium i med det demokratiska oppositionspartiet , Movement for Democratic Change. Stöd till den demokratiska oppositionen i kombination med ett starkt externt tryck gentemot förtryckande regimer har i många fall visat sig vara positivt för den demokratiska utvecklingen i det enskilda landet och i vissa fall i hela regionen. menar att det svenska biståndet starkare bör kopplas till framväxande internationella åtgärder för ett civilt samhälle för att stödja kampen för demokrati och mänskliga rättigheter. Det svenska biståndet kan på detta sätt bidra till att främja regimskiften i de länder där situationen för mänskliga rättigheter är som mest allvarlig. 47 () replik: Det finns många frågor som vi har anledning att återkomma till i debatter längre fram. Men det finns också en debatt som ligger nära i tiden, nämligen MR-debatten. En del av de aktuella frågorna, inte minst den som handlar om , kommer då att debatteras. Vi har försökt att avstå från att föra in dessa frågor och i stället ha ett annat och lite mer långsiktigt perspektiv i den här debatten. Det är viktigt att det sägs här. Det kommer också ett handelsbetänkande, vad jag har förstått. Då kommer vi att återkomma till många av de frågor som lyfter fram här. Handelsfrågorna är naturligtvis oerhört viktiga och vi lägger stor vikt vid dem. Men jag noterade att det var så gott som genderfritt och att kvinnors frigörelse handlade om att bryta ned feodala strukturer. Jag kan hålla med om att de är ett problem, men riktigt så enkelt är det inte. Det finns mycket mer än så. Att ge kvinnor rätt till en egen inkomst är något som jag har sett att oftast fjärmar sig från , men det är ju välkommet att det åtminstone gäller kvinnor i . Vi får följa upp det vidare. Jag har noterat i debatter under tidigare mandatperioder att har lyft fram och lagt stor vikt vid jämställdhet, SRHR-frågor, HBT, våld mot kvinnor, trafficking och prostitution. Men är det inte så, vilket jag beklagar. Jag kan förstå det, för har vi en regering som inte är feministisk. Det finns säkert också en sådan majoritet här i kammaren. Man tonar ned de här frågorna i utrikespolitiska kontakter. Man lyfter inte upp dem bilateralt. Man driver dem inte. Som sagt var: De har fått en lägre prioritet. Det präglar naturligtvis också Afrikapolitiken men också förutsättningarna för att driva de frågor som ändå lägger vikt vid och prioriterar. Jag tycker att det är bekymmersamt. Detta är inte något som bara jag säger, utan det finns ju så väl belagt. 1325 kanske är det som oftast lyfts in, men vi har ändå sett i flera texter från regeringen att det fattas. Vad säger om , utrikesministerns, totala frånvaro av genderperspektiv, jämställdhet, SRHR och kvinnors rättigheter i sina texter? 48 () replik: får väl svara för sig själv. Det finns rikligt med tillfällen att fråga honom om hans kvinnosyn, om det är det som är ute efter. Att påstå att inte ägnar sig åt denna fråga kan möjligen vara rätt på så vis att det landar i nästa punkt i mitt anförande. Jag ska ta upp det. Eftersom jag redan hade dragit över talartiden gjorde jag inte det. Men låt mig säga att det är struntprat, inte minst med tanke på engagemang, att hävda att inte skulle driva genderfrågorna i biståndspolitiken och utrikespolitiken. I är det faktum att 1 av 22 kvinnor dör av graviditets- eller förlossningsskador jämfört med 1 av 7 300 i våra länder. Det är djupt tragiskt. Diskriminering av kvinnor hämmar regionens utveckling. Jag kan gå vidare på detta tema som jag tycker är en dimension av genderfrågorna som kommer bort. Man kan se det som en rättighetsfråga, men man kan också se det som en ekonomisk fråga i den meningen att det är ett oerhört slöseri med människor som den här diskrimineringen av kvinnor innebär. Det här är ett exempel på det. Det finns på många andra håll också. Det var synd att inte är här. Att påstå att hon inte skulle bevaka syn på genderfrågorna i de här sammanhangen är struntprat. 49 () replik: Det var intressant att lyssna på försök att försvara den nuvarande politiska linjen genom att säga att det är struntprat det som vi för fram. Jag sade även inför valrörelsen att jämställdhetsfrågorna inte var inkluderade i någon arbetsgrupp och det inte fanns något uttryck som skulle ge stöd för att om det blev en borgerlig majoritet de frågorna skulle prioriteras på ett sätt som vi hade rätt att förvänta oss från kammare då. Det har besannats. Det är så . Det är ett nedprioriterat område, och det kommer till uttryck i aktivitet. På det sättet är det relevant i det här sammanhanget. Vi har en regering och en majoritet som understöder det. Vill och något annat har man alla möjligheter här att distansera sig, att ta andra initiativ och klarlägga hur man ser på den problematik som vi har . Det är inte så att de här frågorna har den tyngd de borde ha. Könsmaktsanalys och beskrivning av maktstrukturer är utmönstrat. Man tonar ned frågorna. Man lyfter inte upp dem. I förlängningen får det här området inte den kraft som kvinnornas situation, inte minst i många delar av , kräver. Vi ser en demografisk utveckling som följer den som vi har funnit på andra håll och i , men den följer efter långsammare. Behoven är fortfarande oerhört stora. Jag saknar de initiativ och ambitioner som jag hade förväntat mig att skulle säga att han ändå till viss del är överens om och delar. Men så blev inte fallet. Jag beklagar det. Vi får väl återkomma . 50 () replik: Jag uppfattade inte att det var någon fråga här utan bara ett allmänt fördömande av både och . Så jag avstår från replik. 51 () replik: Jag börjar med den sista delen av vad tog upp tidigare som gällde vad jag hade sagt. Det var jämbördig part på riktigt. Anledningen till att jag valde det uttrycket är den rubrik som vi har för hela betänkandet gemensamma utmaningar och möjligheter. Det andas att vi vill vara en part och inte en givare i relation till mottagaren. I resten av skrivelsen har man ändå bilden av att vi är givaren och att de är mottagare. Det handlar inte bara om att vi måste förändra vårt synsätt. Det är också från den andra parten. Du talade om att de ser sig själva som en hopplös kontinent. Det handlar om deras självkänsla, och det handlar om vår syn på . Alla länder är väldigt olika. Du tog upp ett antal länder som man helst inte vill ha så mycket med att göra när det gäller regimerna i dem. Men jag ville egentligen ta upp matpriserna. Jag håller med dig om att på lång och medellång sikt är det väldigt bra att priserna går upp. Människor kan leva på det de producerar. Människor kan tycka att det är lönsamt att flytta från kåkstäderna utanför de stora städerna i olika delar av världen och ut på landsbygden för att börja odla igen. Men i det korta perspektivet kan det här leda till svältkatastrofer. Bland annat talar man om att det kan bli svält i i , mitt i staden. Vi måste hitta en modell. Vi måste få ekvationen att gå ihop. Vi måste både ha livsmedelsförsörjning och ställa om till alternativa bränslen. Jag tror inte att vi kan ha riktigt storskalig produktion bara av etanol. Vi måste ha olika lösningar. 52 () replik: Det är två jättefrågor som tar upp här. Jag har ingen lösning på det. Å ena sidan vill vi ha det här partsförhållandet, å andra sidan vet alla att vi är rika och givare. De andra vet att de är mottagare. Det stora problemet, som jag uppfattar det med min egen erfarenhet, är just att rollen att vara mottagare skapar ett dåligt självförtroende hos de länderna, hos deras företrädare. De ska vara kaxiga men ändå vara medvetna om att om de inte uppför sig i relationerna får de inte så mycket biståndspengar som de kanske skulle vilja ha. Det gäller inte bara gentemot . Det gäller gentemot , , , och så vidare. Det finns ingen riktigt bra lösning på detta. Jag kan inte se den. Men jag tror att det är viktigt att man inte är för naiv. Man måste vara medveten om att de två rollerna finns. Det är bättre att försöka gå in på frågan om att bevaka de fattigas intressen och olika grupper som är utsatta. Svälten i beror inte primärt på brist på mat. Det beror på brist på köpkraft hos människorna. Det blir snabba förändringar i köpkraften som till exempel beror på att priserna på mat går upp eller att inkomsterna faller av något annat skäl. På är den metod som finns att öka produktiviteten i jordbruket. Jag håller med om att man får vara väldigt mycket mer försiktig än vad vi har varit i att driva fram en produktion av biodrivmedel som är baserad på etanol. Vi vet inte riktigt vilka de långsiktiga effekterna är.