prot · GW0951 · 2008-12-17 00:00:00 — Men om man tror att det är viktigt att de elever som går , lärlingsutbildningar och så vidare, får praktik, att det finns företag som är beredda att ta emot praktikanterna, att det ska finnas ett intresse från och en viktig roll för näringslivet att spela i hur utbildningarna planeras och läggs upp, vilka elever som antas, att de kan fungera i branschen, utvärdering och så vidare, om man vill att näringslivet och branschen ska spela en betydande roll inom ramen för yrkesutbildningarna, kan man inte bara öka platsantalet hur mycket som helst om man inte vet att de klarar att möta kapaciteten. Om detta görs i en lågkonjunktur enligt de volymer Socialdemokraterna föreslår tror jag att kvaliteten kommer att ta skada. I en lågkonjunktur blir företagen mindre benägna att ta emot praktikanter, praktikstudenter och så vidare, än vad de är i en högkonjunktur. Därför är det viktigt att vi balanserar detta genom att föra en ansvarsfull politik. Regeringen gör satsningar, men det ska inte vara förhastade satsningar, vilket Socialdemokraterna har föreslagit. Med politik hade redan varit uppköpt med pensionärernas pengar. Det hade varit ert resoluta tidiga agerande. Då tycker jag att , , och de andra i regeringen är mer omdömesfulla, agerar mer långsiktigt och fattar välgrundade beslut. 90 (): debatterar vi UbU1, utbildningsutskottets budgetbetänkande. Mina allianskamrater har på ett förtjänstfullt sätt lyft fram många viktiga områden i betänkandet. Jag vill bara instämma i allt vad mina allianskamrater har sagt. Det är ganska häpnadsväckande att Socialdemokraternas talesperson , , inte vill debattera skolfrågor, utbildningspolitik, budget. Hon vill inte debattera de satsningar som alliansregeringen gör. Jag kanske ändå måste tvingas konstatera att skälet är att när alliansregeringen fick väljarnas förtroende 2006, när skolpolitiken helt hade havererat, fanns ett ointresse för frågan. tvingas jag konstatera att Socialdemokraterna inte är tillräckligt intresserade av utbildningsfrågorna. Dagens debatt gör att jag fortfarande ställer frågan. väljer att inte diskutera utbildningsfrågorna. Det gäller allt det som sker inom skolan, från förskolan och upp till vuxenvärldens behov av yrkesutbildning, högskola, forskning och universitet. Jag måste, som siste talare i debatten, få understryka detta. Det är oerhört tydligt att oppositionens politik klart avviker från alliansregeringens politik. De partier, Socialdemokraterna, och , som har varit regeringsbärande vill alltså ha mer av det som inte har fungerat. Oppositionen har inte kommit med några egna förslag på hur man vill hjälpa och stödja de elever som inte klarar att gå ut eller gymnasiet med tillräckligt goda kunskaper som de har rätt till när de senare ska ut i livet. Många har varit inne på Timssrapporten. Den visar tydligt att något har gått fel. Målet måste vara för alla oss som har ansvar för utbildningsfrågorna att ta fram en politik med grundläggande kunskaper där man ser elevernas olika förutsättningar, men vi måste också skapa en varm och positiv lärande miljö både i och utanför klassrummet. Det är kanske därför den svenska skolan inte ligger i topp när det gäller kunskapskraven. Vi vet, herr talman, att det finns lärare som gör ett fantastiskt arbete. Det finns nyfikna barn som måste gå till skolan. Det finns en skollag som talar om vad de har rätt till. Men vi måste våga fokusera på det som inte fungerar i skolan och där sätta in krafter och politiska muskler men också avsätta medel till detta. Vi kristdemokrater vill ha en skola där ingen hålls tillbaka eller lämnas efter, en utbildning som ser den enskilde och den enskildes rätt att få de kunskaper som man bör få bära med sig resten av livet. Vi anser att det regeringen gör nu är bra, till exempel läsa-skriva-räkna-satsningen, nationellt prov i svenska i årskurs 3 och stödinsatser så att ingen ska lämnas efter. Det ska vara tidigare betyg, ny lärarutbildning, rektorsutbildning och så vidare. Listan kan göras lång. Mina allianskamrater har på ett bra sätt utvecklat dessa frågor. Jag roade mig före debatten med att titta på den socialdemokratiska budgetpropositionen , valåret. Här kan vi se att anslagen ökar med ca , från strax över 40 miljarder på ett utfall till ett beräknat utfall på . Det kan tyckas kraftfullt agerat av den förra socialdemokratiska regeringen. Men om vi tittar i den nu aktuella budgetpropositionen, som vi debatterar , där alliansregeringen har lagt fram ett förslag till riksdag, beräknas en satsning på på hela utbildningsområdet . står för en utbildningspolitik där man har lyckats höja den förra regeringens ambitioner med ytterligare 3 miljarder. Vad är Socialdemokraternas svar på detta? Om jag ska lyssna på dagens debatt handlar det om att man satsar i opposition men inte i regeringsställning. Pengarna är inte allt, herr talman. Så kan det vara, men de är oerhört viktiga. Det är fråga om en viljeinriktning och att visa vad man prioriterar. Det är en tydlig ambition. Den tydliga ambitionen visar vi kristdemokrater tillsammans med våra kamrater i alliansregeringen. Jag vill också lyfta fram Lärarlyftet för förskolan, och gymnasiet. Det är en satsning som saknar motstycke i svensk historia. Vi vet att det pedagogiska ledarskapet är oerhört centralt för skolans framgång. Vi behöver fler lärare med varmt hjärta och pedagogisk kompetens som ser till att våra barn och unga får de kunskaper de har rätt till. Här vet vi också att myndighetsstrukturen är oerhört viktig med ett trimmat skolverk och en trimmad skolinspektion som klarar av sina viktiga uppdrag. Alliansregeringen gör satsningar från det enskilda barnet i förskolan och hela vägen upp till vuxenlivet. Vad satsar då den samlade oppositionen? Det första man kan konstatera är att det inte finns någon samlad opposition. Delar av oppositionen har uttryckt en hel del frustration över att vi, alliansregeringens företrädare i , fokuserar på att vi vill ha ett svar från en samlad opposition. Men det är väl självklart att vi frågar efter en samlad politik. Hela oppositionen vet att det är ett krav att gå hem och göra den läxan. Så fungerar det. Vi vill veta vad ni tycker. har vi inte fått något svar alls. Ni tragglade er igenom de tolv åren med budgetmanglingar, och står ni för helt olika budskap. har en intressant retorik. Man säger vad man vill göra, men när vi tittar på siffrorna ser det helt annorlunda ut. tar alltså bort pengar till myndigheterna för kvalitetsuppföljningar. Pengar som ska gå till kvalitetsuppföljningar tar bort. Man tar bort allt stöd till basfärdigheter, trots att vi tillsammans i utskottet har fått ta del av Timssrapporten, som verkligen pekar på vilken ödesdiger politik står för. Feministiskt självförsvar och gratis frukost är satsningar. Kommer även att prioritera de här två frågorna i sin framtida utbildningspolitik? Socialdemokraterna accepterar i ökande takt alliansregeringens utbildningspolitik. Jag välkomnar det och tycker att det är bra. Om vi jämför höstens budgetmotion från Socialdemokraterna med vårens kan vi se flera förändringar. Socialdemokraterna lägger inte längre separata pengar på utökade platser i gymnasial lärlingsutbildning. Man är alltså nöjd med regeringens politik. Man säger ja till fortbildning av lärare och förskollärare, och man säger också muntligt att man är för betyg tidigare. Alliansregeringens vallöfte att ge våra barn och unga en helt ny möjlighet genom att ta tag i utbildningsfrågorna från grunden, att gå igenom område för område, att prioritera i budget och skollag allt det gör vi, det som vänsterkartellen inte mäktade med. Jag kan förstå och föreställa mig att det ibland måste kännas frustrerande att tvingas konstatera denna oförmåga. Vi är många som ställer oss frågan hur en vänsterinriktad utbildningspolitik kommer att se ut framöver, och något svar har den här debatten tyvärr inte levererat. Avslutningsvis, herr talman, kommer med sina kamrater i alliansregeringen att fortsätta arbetet med att skapa förutsättningar för våra barn och våra unga att få de kunskaper de har rätt till hela vägen för att sedan kunna gå rustade ut i livet och möta de utmaningar som där väntar. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 5 § Arbetsmarknad och arbetsliv Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2008/09:AU2 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv (prop. 2008/09:1 delvis, framst. 2007/08:RRS21, framst. 2007/08:RRS30). 91 (): Det är mörkt i . Det är finanskris, och det är den näst största jobbkrisen sedan , än så . De som är unga har aldrig upplevt det vi nu upplever i form av massvarsel och uppsägningar. Det är oroligt i . , och de andra hantverkarna som bygger en radhuslänga intill vår frågar mig: Varför gör inte regeringen någonting för att stimulera byggandet? Vad ska vi ta oss till ? fick 450 av 500 varslade på Lastvagnar i beskedet att nu är det slut. Många är unga. Många har bildat familj och köpt hus. är en av dem som blir av med jobbet hos en av Volvos underleverantörer i samma stad. Han är inte med i a-kassan. Han hoppas på ett tillfälligt jobb i . Men strömmar Norgearbetarna också hem. Det är mörkt i , men långt ifrån mörkast. har mörkaste fått en helt annan innebörd. Dagsnoteringen är kanske 400 varslade på , och det kommer att slå hårt exempelvis mot län. Hemma vid vårt köksbord samlas ofta ungdomar. Alla talar nu om mörkret på arbetsmarknaden, den oro och den vilsenhet de känner . Vad är det som är värt att satsa på? Det som kändes som ett stensäkert jobb finns . När till och med butiksbiträdet i stadens lilla modebutik tar mig åt sidan bakom ett klädställ och uttrycker sin oro över bristande kundtillströmning och det faktum att hennes arbetskamrater ställs på bar backe om de tvingas sluta därför att de inte får någon a-kassa som det går att leva på, ja, då är jobbkrisen i nästan varje människas medvetande. Det är väl regeringen och dess kolleger i som har haft svårast att ta till sig det budskap som vi från Socialdemokraterna lämnade tidigt redan i samband med höstbudgeten: Vi måste förbereda för en lågkonjunktur. Nej, det är bara varsel, försökte arbetsmarknadsminister och hans megafoner i säga. Varsel är rakt inte detsamma som arbetslöshet. 450 av 500 varslade bara i lilla , och så kan vi lägga till , , och . På fick 1 500 gå hem med julhälsningen: Ni behöver inte komma tillbaka. är det 5 000 personer i snitt . Det är inte bara varsel. Inom exempelvis skogs- och träindustrin, en bransch som beräknar ha 20 procents arbetslöshet, märks inte varslen. Jobben tar bara slut. Människor får gå hem. Redan märks arbetslösheten i servicesektorn och i tjänstesektorn hos såväl välutbildad arbetskraft som andra som går rakt ut i arbetslöshet när konkursen i småföretagen hos underleverantörerna är ett faktum. Vi varnade tidigt för vad som skulle ske. Vi skrev i höstens budgetmotion om det ekonomiska ramverk som vi socialdemokrater tog ansvar för efter 90-talskrisen, även då med en gigantisk arbetslöshet, även då med en borgerlig regering. Vi har haft med reallöneökning, låg inflation, hög tillväxt och stora investeringar i människors vilja att lära om och lära nytt. Vi skrev också i motionen: Men när ekonomin kraftigt mattas av räcker det inte med att luta sig mot tidigare vunna framgångar. Det behövs investeringar för att dra nytta av styrkor och skapa ökad trygghet för att pressa tillbaka pessimism, växande arbetslöshet och sjunkande tillväxt. Möjligheter för riskerar att gå förlorade. Men ej heller då märkte vi någon regering som lyssnade. I stället hörde vi mantrat om de nya jobben som hade skapats, att marknaden ska sköta sitt och att samhället och politiken inte ska lägga sig i. Larmrapporterna kom på rad. En halv miljon människor står utan a-kassa. Var tredje person som är anmäld hos Arbetsförmedlingen saknar arbetslöshetsförsäkring. Hälften av ungdomarna gör det. Men regeringen och utskottsmajoriteten sitter lugnt och säger: Låt oss vänta det är nog inte så farligt. Regeringen vägrade att se att den politik man gick till val på över huvud taget inte fungerar. Klyftorna ökar, och otryggheten ökar. Ingenting leder framåt. Det blir återvändsgränder för och väldigt många tusen andra människor i vårt land. Arbetsförmedlingen uttryckte oro. kom med förslag. Företagarna kom med förslag till åtgärder. Fackliga organisationer knackade på. Statsministern gav sig inte tid att lyssna på vad LO:s ordförande hade att säga om det som är verklighet. Hon framförde det i stället ute på . Regeringen tillsatte samordningsmän ett dussin hantverkare utan verktyg. vet vi vad samordningsmännens önskelista inför jul innehåller. Såväl landshövdingar som politiskt tillsatta företrädare har mycket konkreta förslag till åtgärder. Men de viktigaste kraven i det som skulle leda framåt till nya jobb förbigås av regeringen med tystnad. Det råder ingen tvekan om att försörjning under utbildning är en oerhört viktig olöst pusselbit liksom antalet eller andra utbildningsplatser. Här är regeringsinitiativen en fingertutt jämfört med vad de borde vara. Köpkraften borde stimuleras. Men regeringens svar är ökade orättvisor, ökade klyftor och mer åt den som redan har. Medan jag får en skattelättnad på en tusenlapp får den arbetslöse ingenting och till och med mindre . Ett ROT-avdrag har visserligen införts och bakats ihop med ett pigavdrag och ger en oerhört generös skattelättnad för dem som redan har, för dem som äger sin bostad och har förmåga och möjlighet att köpa sina tjänster. Men för dem som bor i miljonprogramområden, i hyresrätter, lyser förslagen med sin frånvaro, såväl på nationell nivå som på individnivå. har regeringen kommit med sin egen prognos som visar på 150 000 färre jobb. Regeringens tal om den politik som har gett 180 000 nya jobb tycks i slutändan bli ett nollsummespel. Det är ingenting annat än en konsekvens av regeringens oförmåga att hantera den situation som vi nu har hamnat i. Så kom det till slut ett krispaket. Paket och paket låt oss kalla det för en liten försändelse som ingen egentligen var nöjd med. Vad denna försändelse egentligen innehåller är i realiteten höljt i dunkel. Kanske klarnar det något när regleringsbrevet blir känt. Men kanske ni borgerliga ledamöter kan berätta vad praktisk kompetensutveckling är? Och kanske ni kan ge landets utbildningsanordnare besked om hur det blir med fler platser i kvalificerad yrkesutbildning och hur det blir med försörjningen för dem som både kan och vill starta en utbildning eller . I kommuner och landsting finns 155 000 tillfälliga anställningar. I finns en miljon deltidsarbetande. 220 000 jobb har högst . Ta möjligheten här och berätta hur er jobblinje är förenlig med det faktum att många deltidsarbetande nu måste säga upp sig för att klara sin ekonomiska situation. Tala om hur a-kasseregelverket har bidragit till fler jobb i dagens . införs också tredje steget i jobb- och utvecklingsgarantin. Även hur detta ska fungera är en väl förborgad hemlighet. Runt om i landet börjar arbetsförmedlingar ta kontakt med kommunerna. börjar kommunerna bli intressanta igen. Det verkar som om det kommer att bli kommunernas ansvar att ta hand om regeringens misslyckade politik. Vilka resurser har Arbetsförmedlingen att ställa upp med nu när kommunerna ska ta ansvar för en arbets- och utbildningslinje som regeringen har abdikerat från? resurser till tredje steget i jobb- och utvecklingsgarantin? ska 2 500 människor ut i arbete. Var finns dessa resurser? Detta handlar om människor som inte ska behöva råka ut för fler misslyckanden. De behöver ett arbete, och de behöver en utbildning. Det finns frågetecken när det gäller de arbetsmarknadspolitiska programmen. Vad räcker de till? finns det 3 000 fler platser i program, men arbetslösheten beräknas stiga med ungefär 60 000. finns det 7 000 fler platser i program, medan arbetslösheten stiger med 55 000. 3 miljarder till coacher. Mot vad ska de coacha? Det finns många frågor som kräver svar. Vi socialdemokrater har lagt fram en mängd förslag som hade inneburit att tusentals människor hade känt större framtidstro än vad som är fallet . Vi är övertygade om att människor både kan och vill arbeta och utbilda sig. Vi har lagt fram förslagen, och flexibiliteten i dem är stor. Vad tänker riksdagsmajoriteten göra? Vad finns det egentligen för värde i att en ung människa ska gå arbetslös i över innan han eller hon erbjuds utbildning, praktikplats eller anställning? Vilken signal ger det till en ung människa? Vi har lagt fram förslag om första-jobbet-avdrag, traineeprogram, jobbutbildning, yrkesplatser, komvux, KY, högskola, karriärcoachning och praktik. Det är en rad konkreta åtgärder som det hade varit enkelt för den borgerliga majoriteten att anta. Det är mörkt i . Politikens uppgift är att ge människor framtidstro, att se varje människa och varje människas möjlighet att utvecklas, att utbilda sig, att arbeta och att bidra till det gemensamma i vårt samhälle. Vi ser att den borgerliga regeringen har misslyckats totalt med att bedriva en politik som stöder den jobblinje som man själv har sagt sig värna om. Dagens betänkande är ännu ett bevis på att den borgerliga majoriteten i arbetsmarknadsutskott väljer att blunda för den verklighet som vi befinner oss i. Människor runt om i landet behöver framtidstro. De behöver lugnande besked, och de behöver broar till framtiden. Då vänder regeringen och utskottets borgerliga majoritet dessa människor ryggen. Det är ansvarslöst, det är orättvist, och det skapar oro och otrygghet raka motsatsen till det som alla arbetslösa, som , och de andra, behöver för framtiden. Vi socialdemokrater står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservationerna 1, 13 och 18. 92 (): Det budgetförslag som vi debatterar är i stora delar redan inaktuellt. Det har till och med finansministern själv sagt. Både regeringens förslag och de motförslag som vi i oppositionen har lagt fram blir snabbt alltmer otillräckliga för att möta den galopperande utveckling med varsel och uppsägningar som vi ser. Det är därför inte beräkningar och siffror som står i centrum för dagens debatt. De kommer nog dessvärre att behöva förändras om . Men skillnaden i inriktning på politiken och i synen på arbetslöshetens orsaker och samhällets skyldigheter mot dem som drabbas av den är minst lika tydliga som när vi fick regeringens budgetförslag på vårt bord. Det som var en otillräcklig och missriktad arbetsmarknadspolitik är en tickande bomb efter en höst med rekordstora varsel som bara fortsätter. Det som var en osolidarisk och destruktiv utformning av arbetslöshetsförsäkringen är ett akut hot mot enskilda människors tillvaro och mot hela samhällsekonomin. Den populistiska skattesänkningspolitik som i högkonjunkturen framställdes som en evig vinnvinn-affär kommer att brisera i en otrygghetschock där de ökande klyftorna kommer att bli påtaglig verklighet för sjuka, för arbetslösa och för alla som har behov av den gemensamma välfärden. Det är nu när vi drabbas av en kris med hög arbetslöshet som konturerna av högerns orättvisa samhälle kommer att bli skarpa. Det är nu priset för omfördelningen, från gemensam trygghet och välfärd till ökad privatkonsumtion för de redan privilegierade, kommer att få betalas. De starka statsfinanserna nu framhålls ofta som en stor fördel för jämfört med situationen inför 1990-talskrisen. Det stämmer förstås. Men vad ska vi ha de starka finanserna till om regeringen sitter där och är dumsnål och vägrar att göra de satsningar och investeringar som krävs för att rädda jobben? Det är dessutom så, vilket påpekar i det förslag till krispaket som de presenterade, att vi har två stora nackdelar jämfört med hur det var i samband med 1990-talskrisen. För det första: låg arbetslösheten på ungefär 1 ½ procent. ligger arbetslösheten på , alltså redan innan varslen har börjat träda i kraft. För det andra: Regeringen har saboterat arbetslöshetsförsäkringen så till den grad att en halv miljon färre nu omfattas av försäkringen detta som av de försäkrade får ut av sin tidigare lön. Man kan också lägga till att antalet otrygga anställningar dramatiskt har ökat , vilket betyder att framför allt ungdomar nu förlorar sina jobb utan att det ens märks i varselstatistiken. Den globala finanskraschen kan vi naturligtvis inte i särskilt hög grad påverka här hemma. Men vi kan faktiskt göra en hel del när det gäller effekterna för vanliga människor och för det samhälle som vi lever i. Först och främst måste Arbetsförmedlingen självklart få mer resurser och bättre verktyg för att kunna erbjuda alla som drabbas av arbetslöshet rätt slags hjälp. Jag kan konstatera att vi i den röd-gröna oppositionen har ett väldigt starkt stöd från ekonomer, forskare och fackliga organisationer när vi framhåller utbildning som den kanske allra viktigaste insatsen. Arbetsmarknadsutbildningar riktade mot bristyrken, specialiserade jobb inom industrin och annat som kommer att efterfrågas när konjunkturen vänder är en god investering både för individen och för samhället. Möjligheten att fortbilda sig som ett alternativ till att bli uppsagd är en annan investering. Vi har föreslagit ett stöd till de anställda i industrin som beviljas tjänstledighet för fortbildning. Vi har också föreslagit ett kunskapslyft för unga som saknar gymnasiekompetens eftersom de löper den största risken att aldrig komma in på arbetsmarknaden med mindre än att de får ökade kunskaper. Vidare har vi föreslagit fler platser i KY, på komvux och i högskolan. har också föreslagit en utbildningssatsning för de anställda i äldreomsorgen, något som ger arbetslösa en möjlighet att under den tiden få utbildningsvikariat. I stället för den uppsjö av sänkningar av arbetsgivaravgifter, som såväl av som av regeringens egen favoritekonom dömts ut som dyra och i stort sett fullkomligt ineffektiva för att skapa jobb, vill vi ge anställningsstöd riktade till dem som verkligen behöver dessa för att få en chans till jobb. Den dystra sanningen är ju att när arbetslösheten stiger hamnar de som aldrig fick chansen att få jobb under högkonjunkturen ännu längre bak i kön. Inte minst gäller det människor med olika slags funktionshinder. Min kollega kommer senare här i debatten att prata mer om det. Sammantaget vill vi satsa på arbetsmarknadspolitiska insatser som är sådana att människor rustas för att bättre kunna hävda sig på arbetsmarknaden, både på kort sikt och på lite när konjunkturen vänder. Det är vad en klok regering, som inte bitit sig fast i vanföreställningen att arbetslöshet beror på en bristande vilja att jobba, också borde göra. I dagens betänkande skriver den borgerliga majoriteten att det ännu är för tidigt att bedöma de samlade effekterna av förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen. För en gångs skull är jag helt och hållet benägen att hålla med. Jag tror tyvärr att vi ännu inte fullt ut kan fatta vilka förödande konsekvenser som sabotaget mot a-kassan kommer att få. Det vi redan nu vet är tillräckligt för att kalla regeringens a-kassepolitik för en katastrof. 500 000 färre är nu medlemmar i försäkringen än . Det är inte alls, som majoriteten påstår i betänkandet, mest äldre och andra som inte riskerar arbetslöshet som har lämnat försäkringen. A-kassornas samorganisation har inför arbetsmarknadsutskottet i en färsk rapport visat att en majoritet av dem som lämnat försäkringen är i åldern , alltså människor som är precis i början av eller mitt uppe i sitt yrkesliv som inte längre har någon försäkring. Arbetsförmedlingen, som också besökt oss i utskottet, berättade att , innan varslen har börjat träda i kraft, står var tredje arbetslös helt utan ersättning från a-kassan. Det är en dubbelt så stor andel som innan regeringen påbörjade sabotaget mot arbetslöshetsförsäkringen.