prot · GV0972 · 2008-03-04 00:00:00 — Jag har inte den erfarenhet som har om journalistik när jag betraktar det socialdemokratiska systemet. Jag har varit läkare och huvudsakligen arbetat under socialdemokratiskt styre över hälso- och sjukvården i landet. Jag kan konstatera att när vi tog över regeringsmakten hade vi över en och en halv miljon människor i utanförskap. Här har socialförsäkringsministern gjort en strålande insats. Jag vet som läkare att det inte finns något som är farligare än att vara i utanförskap. Det finns siffror som visar att överdödligheten i jämförbara åldersgrupper är sju gånger så stor när man inte har ett arbete. har i stället 165 000 fler lämnat detta utanförskap tack vare regeringens och inte minst insatser och inte minst tack vare det som socialförsäkringsministern har gjort genom att snabbt sätta i gång en reformprocess där bland annat sjukvårdsmiljarden har inneburit att landstingen har förstått behovet av att få folk från utanförskap till faktiskt arbete. Det är direkt hälsobringande. Det är också ekonomiskt ansvarsfullt. Jag kan hålla med interpellanten om att det även i det borgerliga lägret har funnits kritik mot de här reglerna. Men det är väldigt intressant att notera att det som regeringen, med socialministerns stöd har genomfört, att få folk från utanförskap i så stor mängd måste vara viktigare än att diskutera dessa procentsiffror. Det blir lite intressant om den människosyn som med viss indignation säger att vi företräder inte skulle ha något värde i det viktiga rehabiliteringsvärde och arbetsstödjande värde som vi har visat med vår politik. I det andra inlägget spekulerar interpellanten i om förslaget ändå inte ska återkomma. Det är intressant att konstatera att när den här interpellationen skrevs måste det rimligtvis ha varit så att det inte var klart hur regeringen skulle lyssna till alla frågorna. har regeringen lyssnat och konstaterar mycket riktigt att man till skillnad från socialdemokratin faktiskt lyssnar på synpunkter. Att då stå här och indignerat och med en människosyn som nästan är paranoisk ifrågasätta om sådana här förslag ska återkomma och återkomma blir en fullständigt hypotetisk diskussion. Regeringen lägger nu ett ansvarsfullt förslag som jag tror att interpellanten likaväl som majoriteten i den här kammaren säkert är väldigt nöjd med. Man kunde kanske ge ett lovord till regeringens och socialministerns fantastiska prestation att få ned utanförskapet med 165 000 människor. Stimulanspengar har gått till landstingen för detta. Det är något som Socialdemokraterna under hela den tid då jag var aktiv läkare inte kom i närheten av. 40 Statsrådet (): Det kanske är så att Socialdemokraterna har ändrat människosyn till . 1990 kom propositionen om den begränsningsregel som vi lever med . Det var en ny regel och ett nytt instrument som Socialdemokraterna uppfann och införde 1990 för att begränsa kostnadsutvecklingen när det var som hetast och mest oroligt. Vi kan flytta oss fram i historiebeskrivningen till 1996 och se vilken människosyn Socialdemokraterna hade då. I en proposition 1996/97 sänkte Socialdemokraterna sjukpenningen till överlag. Därmed blev den totala ersättningsnivån, med de i minskningsregel, 75 plus 10 nämligen . Vad hände då? Jo, man hade en utredning, Sjuk- och arbetsskadekommittén, som hade kommit fram till detta. Det överensstämde helt med det som regeringen föreslog i den propositionen. Detta retade gallfeber på arbetsmarknadens parter igen. För anmälde arbetsmarknadens parter Socialdemokraterna till som återigen befriade Socialdemokraterna från anmärkning. Första gången skickade man över huvud taget inte ut sitt förslag på remiss när man införde minskningsregeln. Den dåvarande socialdemokratiska regeringen struntade helt i att lyssna på arbetsmarknadens parter. hade man lärt sig något. lyssnade man och jag tittar i remissvaren. TCO är argt. Vad skriver LO om denna sänkning av den totala ersättningsnivån? Sjuka och utsatta människor fick en sänkt sjukpenning på och en begränsningsregel på . Det är skillnad, . skriver med anledning av förslaget om sänkning till med en begränsningsregel på att man anser att begränsningen är acceptabel av fördelningsmässiga skäl under förutsättning att detta i enlighet med kommitténs förslag också gäller privata försäkringar. Det struntade Socialdemokraterna i. Man struntade i kritiken från arbetsmarknadens parter. Man struntade i att också inkludera privata försäkringar. Denna regering föreslår också av kostnadsskäl vi ser vad sjukförsäkringen kostar att införa en minskningsregel , inte . Vi lyssnar på arbetsmarknadens parter. Vi tar till oss vad de säger. Vi tar tillbaka förslaget. Socialdemokraterna skickade vid det ena tillfället inte ut det på remiss över huvud taget. Den skickade man ut det på remiss, men man lyssnade inte på arbetsmarknadens parter. Man blev anmäld till två gånger. Vad har att säga till detta? 41 (): Det är lite synd att mina kontrahenter på den borgerliga sidan kommer in så sent i debatten att det blir svårt att utveckla det. Gatlopp eller inte är något som ni får reda ut internt, . Flexibilitet och lyhördhet är andra ord för misslyckande. Om man lägger fram ett förslag som man tycker är fullständigt avgörande och som man offentligt försvarar till det bittra slutet är det naturligtvis ett misslyckande när man inte lyckas genomföra det. Finn säger att man ska vara försiktig med att döma dem som har en annan människosyn. Det är väl någon sorts freudiansk felsägning. Jag har inte dömt någon över huvud taget. Jag har sagt att vi har en annan människosyn. Finn utgår ifrån att åhörarna menar att de borgerliga har en sämre människosyn. Det sade jag aldrig. Finn hörde det. Jag tror att åhörarna också hör det. Jag tror att tv-tittarna, om de finns, hör det. Jag tror att man tar för givet att det är så man ska tolka det, men jag sade aldrig det. Finn tolkade det så, inte jag. Jag sade att det är tydligt att vi har en annan människosyn. Finn tolkar det som att de borgerliga har en sämre människosyn. Må så ske, som borgarna brukar säga här i kammaren. En hypotetisk diskussion om att ta tillbaka förslaget, sade Finn . Den är ju inte hypotetisk. Jag har i tre inlägg försökt att få socialförsäkringsministern att svara på varför man tog tillbaka förslaget. Inte på en enda punkt vill socialförsäkringsministern förklara varför det var ett dåligt förslag. På vilken punkt tyckte hon att kritikerna hade rätt? Om man har läst regeringsprotokollen sedan anno dazumal och känner igen denna debatt och tycker att kritiken var rätt då, varför lade man då över huvud taget fram förslaget? Det är helt fel tänkt. På vilken punkt ger ni kritikerna rätt? På vilken punkt var förslaget fel? Varför tog ni tillbaka det? Det är det enda svar som jag vill ha. Jag har inte fått något svar, och har jag inte rätt till fler anföranden. 42 FINN (): Först och främst när det gäller människosyn konstaterar jag att jag bygger min människosyn på att vi har lyckats få 165 000 människor från ett livsfarligt utanförskap till en situation där de kan bekräfta sitt eget självstyre med arbete. Det är min människosyn. Låt sedan lyssnare och tv-tittare avgöra vilken människosyn som är den viktiga att sättas i passivt utanförskap eller att ges ett eget arbete. Den andra frågan som jag tycker är väldigt viktig är att återkomma till huruvida socialförsäkringsministern avser att göra det ena eller det andra. Det var därför som jag tog upp frågan om den reform som iscensattes direkt efter valet med en sjukvårdsmiljard som har skaffat oss ett reformutrymme på som jag tycker att socialförsäkringsministern har väldigt stor rätt att få använda till olika typer av investeringar i hälso- och sjukvård. Att då komma och säga att vår nuvarande socialförsäkringsminister inte skulle ha rätt att fundera över att spara i statskassan när man faktiskt har skaffat detta utrymme så att man ge detta tillbaka till våra medborgare i form av reformutrymme tycker jag vittnar om en skillnad i synen. Det som Socialdemokraterna och föreslår är att man ska ha en given nivå där staten betalar men inte någon finansiering av den typ som vi nu har lyckats med tack vare socialförsäkringsministerns sjukvårdsmiljard. Här finns det alltså, som jag ser det, internt i denna diskussion en egen finansiering tack vare och inte minst socialförsäkringsministern, och det tycker jag mycket mer legitimerar rätten att uttala sig om hur man hushållar med statens budget än de löften som utställs av Socialdemokraterna där man inte har finansierat dessa lösningar som handlar om 80, 90 och kanske . 43 Statsrådet (): Jag inser att det är svårt för att här ställas inför faktum som innebär att det var Socialdemokraterna som uppfann begränsningsregeln på . Jag inser att har svårt att förklara att man 1996 sänkte sjukersättningen, utan att skicka ut förslaget på remiss, och därmed den totala ersättningsnivån. Kritikerna var högljudda, och arbetsmarknadens parter skrek, men man lyssnade inte. Jag inser att det är svårt att försvara vad Socialdemokraterna har gjort . , om jag inte hade velat ta till mig vad remissinstanserna säger om ett förslag hade jag gjort som Socialdemokraterna, nämligen låtit bli att skicka ut förslaget på remiss och lyssna. Men ville vi faktiskt lyssna och ta del av vad remissinstanserna sade. Vi har tagit till oss en del av kritiken. Men främst har vi tagit till oss det som våra allianskamrater har sagt, nämligen att vi så uppenbart tror på det som regeringen nu framställer i form av en rehabiliteringskedja, där vi satsar på rehabilitering, förstärker företagshälsovården och vidtar aktiva åtgärder inom sjukskrivningsprocessen. Vi inser att vi inte kommer att behöva införa detta. Vi har också följt rekommendationerna från LO, nämligen att det inte är rättvist att bara bestraffa dem som har kollektivavtalade försäkringar. Därför inkluderade vi också de privata försäkringarna för att det skulle bli rättvist, precis som LO skriver i sitt remissvar med anledning av propositionen 1996. Vi tror att detta var ett bra förslag. Men vi har lyssnat på remissinstanserna, och vi har lyssnat på våra kolleger i alliansen som säger: Vi tror på denna rehabiliteringskedja. Socialdemokraterna borde också lära sig att lyssna på vad remissinstanserna säger. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2007/08:361 om försämring av anställningsskyddet för sjuka 44 Statsrådet (): har frågat mig om jag tänker ta initiativ till ett nytt beslut om effekten av införandet av en rehabiliteringskedja skulle bli att en del arbetsgivare skulle ta de föreslagna reglerna som förevändning för att slippa sjuka och därmed rehabiliteringsansvaret. frågar också om jag kommer att ändra mitt ställningstagande om det skulle visa sig att rehabiliteringen försämras när man utsätts för ett hårt tryck och en stor osäkerhet för sin framtid. Slutligen frågar även vilka beslut det skulle leda till om det visar sig att det huvudsakliga problemet i socialförsäkringssystemet inte är att sjuka inte vill arbeta. beviljades 312 160 människor sjuk- eller aktivitetsersättning. Många av dessa har hamnat i utanförskap på grund av en långsam och passiviserande sjukskrivningsprocess. För att råda bot på denna passiva hantering vill regeringen införa en rehabiliteringskedja med fasta hållpunkter. För en anställd ska först prövas om en återgång i de vanliga arbetsuppgifterna kan underlättas. Därefter ska även möjligheterna till omplacering och rehabilitering till annat arbete hos arbetsgivaren beaktas och därefter även arbetsuppgifter utanför den befintliga arbetsgivarens verksamhet. Jag vill betona att regeringen inte avser att föreslå några förändringar i anställningsskyddet. Arbetsgivarnas rehabiliteringsansvar är oförändrat. Kravet på saklig grund för uppsägning av en arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom kommer även fortsättningsvis att gälla. Enligt min mening är det den passiva sjukskrivningsprocess som tidigare tillåtits som i första hand har urholkat arbetsgivarens ansvar för rehabilitering och anställningsskydd. Någon egentlig prövning har i många fall inte gjorts av de möjligheter som finns att ta till vara den enskildes möjligheter i annat arbete hos arbetsgivaren eller på den övriga arbetsmarknaden. Slutet har ofta blivit en permanent sjukersättning, och i detta sammanhang har anställningen upphört. Detta vill vi inte acceptera längre, och därför föreslår regeringen nu ett kraftfullt paket för att människor ska ges förutsättningar att så långt det är möjligt försörja sig själva genom eget arbete i stället för att pensioneras bort. Införandet av en rehabiliteringskedja är bara en del av det åtgärdsprogram som regeringen avser att genomföra för att minska risken för att människor hamnar i utanförskap och även för att de som till följd av de gångna årens bristande insatser befinner sig där ska få stöd och hjälp att komma tillbaka i arbetslivet. Ytterligare åtgärder som kan nämnas är införandet av en rehabiliteringsgaranti, satsning på en utvecklad företagshälsovård och flexiblare möjligheter till finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet. Vidare ska den som beviljats en sjukersättning kunna återgå i arbete utan att riskera att sjukersättningen dras in. En försöksverksamhet ska startas där privata aktörer ska kunna ge stöd och hjälp till långtidssjukskrivna som behöver detta stöd för att komma tillbaka i arbete. Jag har mycket goda förhoppningar om att dessa insatser kommer att leda till att utanförskapet minskar. Självfallet ska gjorda insatser utvärderas, och om behov finns kommer vi att göra förändringar eller föreslå ytterligare åtgärder. 45 (): Jag tackar socialförsäkringsministern för svaret. Jag får väl egentligen börja med att tacka för avslutningen på den förra interpellationsdebatten. Då sade socialförsäkringsministern att hon tyckte att det var viktigt att lyssna och ta till sig kritik. Och om det kom massiv kritik mot ett förslag var man beredd att ta tillbaka det. Om det är på det sättet kommer denna interpellationsdebatt att kunna bli intressant. Det kanske blir lite mer svar i denna interpellationsdebatt eftersom svaren i den förra debatten i princip lyste med sin frånvaro. Jag hoppas att jag och också alla de som ser ut att drabbas av regeringens orättfärdiga förslag nu kan ta socialförsäkringsministern på allvar, att de kan ta på allvar att socialförsäkringsministern är beredd att ta till sig av kritiken och att lyssna på remissinstanserna. Det gjorde man i den förra frågan som gällde förbud mot kompletterande sjukförsäkringar. När det gäller den övriga delen i vad som föreslås rehabiliteringskedjan får förslagen massiv kritik. I senaste numret av tidningen , som inte är en socialdemokratisk tidskrift utan en tidskrift lite mer inom professionen beskrivs debatten om de här frågorna. Efter en genomgång av remissinstanserna konstaterar man att förslagen får massiv kritik. Kritiken riktas i grund och botten från alla och gäller allt. Det är svårt att i praktiken genomföra det här, säger man. Reglerna blir så svåra att förklara att det för den enskilde inte går att förstå dem. Det går inte ens för dem som finns i professionen att förklara reglerna. Det här kommer att innebära att många hänvisas till försörjningsstöd och slängs ut i arbetslöshet utan någon som helst försörjning. Man lastar på det här på kommunerna. På punkt efter punkt riktar remissinstans efter remissinstans hård och skoningslös kritik mot det här förslaget. Med tanke på det löfte som socialförsäkringsministern alldeles i talarstolen här i kammaren ställt ut att man ska lyssna på remissinstanserna hoppas jag nu att socialförsäkringsministern utvecklar resonemanget när det gäller denna interpellation och förklarar vad i den kritik som kommit som man är beredd att lyssna på vilka delar av förslaget som man är beredd att så att säga vika ned och vilka delar av denna omänskliga politik som man är beredd att lägga i papperskorgen. Det ska det bli väldigt spännande att höra det. Då kan den här debatten faktiskt sluta med att den ger någonting. Till exempel när det gäller försämringen av anställningsskyddet riktas det massiv kritik i remissdebatten. Man konstaterar att tidsgränserna i rehabiliteringskedjan är för snävt utformade. Beträffande den så kallade 6-månadersgränsen och detta med att den sjukskrivnes arbetsförmåga ska prövas mot arbete på den reguljära arbetsmarknaden riskerar den enskilde att gå miste om både ersättning och anställning trots att han eller hon själv inte kan påverka hur andra aktörer tar sitt ansvar. Kritiken är mycket hård och skoningslös på just det område som interpellationen handlar om. Är socialförsäkringsministern beredd att lyssna på kritiken och att ta tillbaka även detta dåligt genomtänkta förslag? 46 FINN (): Interpellanten säger att det är orättfärdiga förslag som diskuteras i interpellationssvaret från socialförsäkringsministern. Jag hörde också ord som denna omänskliga politik. Då är vi återigen inne på detta med en värdering av människor och människovärdet. Jag måste säga att jag är rätt så imponerad av det batteri av åtgärder som föreslagits av socialförsäkringsministern och som i interpellationssvaret konkluderas i ett kraftfullt paket för att människor ska ges förutsättningar att så långt det är möjligt försörja sig själva genom eget arbete i stället för att pensioneras bort. Jag upplever att det är själva kärnpunkten i alliansregeringens offensiva politik för att mota ett utanförskap, ett passivt utanförskap som Socialdemokraterna ackumulerat till en och en halv miljon människor som enligt min medicinska bedömning löper uppenbar risk både att lida och att förkorta sina liv. Det kan sättas i relation till all den kverulans som framgått det var ju problem med både det ena och det andra förslaget. En motfråga blir naturligtvis vilka åtgärder man själv hade som ledde till att vi var i en annan situation när vi bytte regering. Min upplevelse av detta är egentligen att här kommer socialförsäkringsministern med ett antal konstruktiva förslag. Det må vara att de av interpellanten framställs som orättfärdiga och därmed som en omänsklig politik. Men låt oss också konstatera att socialförsäkringsministern avslutar med en väldigt klok kommentar i svaret: Självfallet ska gjorda insatser utvärderas När det saknas fantasi och konstruktiva lösningar ska väl politiken föras så att man kommer med lösningar. Innan dessa ens är prövade och kan dömas ut har man enligt min mening ingenting att komma med. prövas dessa lösningar, förhoppningsvis med en god majoritet för när beslut ska tas i denna kammare. Sedan kommer vi naturligtvis att, precis som ministern säger, följa upp detta och utvärdera det. Detta är politik på ett konstruktivt sätt i stället för att kverulera och gnälla innan de förslag som en majoritet av svenska folket önskat ens lagts fram. Till skillnad från den passivitet som tidigare regeringar visat under flera mandatperioder är detta en mycket bättre politik än att sitta stilla med armarna i kors. Det är precis vad Socialdemokraterna gjorde under en . 47 Statsrådet (): Jag kan lova, , att inkomna remissförslag noga bereds i . I stället för att bara hänvisa till dem vore det roligt att höra om Socialdemokraterna och tänker ge några kommentarer om hur det har varit. Det har väl inte, , varit bra? Företagshälsovård har vi föreslagit i denna kammare. Socialdemokraterna har sagt nej. Rehabiliteringsinsatser har inte funnits. Det har inte funnits pengar, eller också har rehabiliteringsinsatser kommit . Ni har haft obligatorisk prövning sjukskrivning för att få förtidspension. Många ungdomar har suttit på soffan hos mig eller skrivit till mig. De har gråtit och sagt: Vi vill inte bli förtidspensionerade eller få sjuk- och aktivitetsersättning, men vi blir tvingade. 140 personer fick förtidspension. Det innebar att de fick 64 procents ersättning. Det var ingen arbetslivsinriktad rehabilitering och inga arbetsmarknadspolitiska insatser. Det, , var en anledning för uppsägning! Vi vill i stället satsa på företagshälsovård och på en rehabiliteringsgaranti. avsätter regeringen till detta. Vi ökar samverkan mellan . Alldeles för många har ju ramlat mellan stolarna. De får bara hänvisningar. Vi kommer att ta bort årsdagen för när man med obligatorisk prövning hänvisas till utanförskap och 64 procents ersättning. I stället vill vi behålla de här personerna med 75 procents ersättning och med arbetsmarknadspolitiska åtgärder och rehabilitering. Det är inget skäl för uppsägning. Det är väldigt stor skillnad. Er politik innebar ju att 550 000 personer hade sjuk- och aktivitetsersättning. De allra flesta av dessa var kvinnor i den offentliga sektorn. De bad att få rehabilitering men blev inte hörda och inte synliga. De fick inte någon hjälp. Ungdomsgruppen är också väldigt stor. Vi kan också titta på de 550 000 personer som är förtidspensionerade. har nämnt att man som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd blev förtidspensionerad. Det skrev i den utredning som Socialdemokraterna förra mandatperioden tillsatte. Inte därför att man var sjuk eller hade nedsatt arbetsförmåga utan som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd förtidspensionerades människor till ett utanförskap med 64 procents ersättning. skriver i en rapport med anledning av detta: Förtidspension utan återvändo. Vi kommer att ge ett stort antal personer möjligheter att med bibehållen förtidspension och utan att ifrågasätta vare sig ersättningsnivån eller förtidspensionen arbeta om de vill eller kanske eller vad de kan eller vill. Vi kommer också att stimulera arbetsgivare till att vilja anställa. Var fanns er anställningstrygghet? Vi kommer i stället att införa en rätt till tjänstledighet från arbetsgivaren för att söka och pröva andra arbetsuppgifter om man efter noggrann prövning och intyg inte kan komma tillbaka till sina vanliga arbetsgivare. Med er politik var man tvungen att bli uppsagd eller att säga upp sig för att söka och pröva en annan arbetsuppgift. Vi vill införa en lag om rätt till tjänstledighet för att då pröva en annan arbetsuppgift. Dessutom förtidspensionerar vi inte bort människor som inte vill bli förtidspensionerade. 48 (): Tack, socialförsäkringsministern. Och tack, Finn . Välkommen in i debatten på mer lika villkor. Den här debatten handlar alltså om regeringens och socialförsäkringsministerns initiativ, göranden och låtanden, och vi kanske ska hålla den till det. Jag funderar lite grann på om socialförsäkringsministern, eller Finn för den delen, inte har läst remissinstansernas svar på förslaget som har varit ute på remiss. I till exempel remissvar finns det en intressant koppling till en del påståenden som är väldigt vanliga i den här kammaren. De förekommer i stort sett i varenda debatt. Man vill naturligtvis aldrig diskutera den egna politiken och de egna förslagen utan säger: när ni regerade var det si och då var det så. Man har en massa synpunkter och slänger bort sina dyrbara minuter på detta. Vad säger i sitt remissyttrande till förslaget om införande av en rehabiliteringskedja, en ettårsgräns för sjukpenning och införandet av förlängd sjukpenning är: lägg märke till det har ohälsotalet stadigt sjunkit. Lyssna nu Finn ! var det nere i 38,3. interna mål om ett ohälsotal på 37 är inom räckhåll. I första hand är det den del av ohälsotalet som avser sjukpenning som har minskat. Den del som gäller sjukersättningar är fortfarande hög, socialförsäkringsministern. De här frågorna är svåra. Så långt tror jag att vi är helt överens. Någon quick fix som löser de här problemen en gång för alla vet jag inte om det finns någon politiker här i kammaren som har kunnat presentera. Visst har vi brottats med de här problemen, och vi brottas än i denna dag med de här problemen när vi väcker våra motioner och debatterar här i kammaren om hur man ska komma till rätta med denna otroligt svåra problematik och skapa ett samhälle och ett arbetsliv som är tillåtande för alla. Vi har däremot en helt annan syn när det gäller hur man hanterar de här frågorna.