prot · GV09119 · 2008-05-28 00:00:00 — Han säger att vi nog är överens om förskolans utveckling. Ja, det kanske vi är. Men varför valde då regeringen att ta bort de öronmärkta statsbidragen till förskolorna för att de skulle kunna anställa mer personal? Man gjorde det och flyttade över dem till den allmänna påsen, just därför att kommunerna skulle få använda pengarna till annat än förskola och personal. Det finns ingen annan anledning, som jag kan se, till att regeringen väljer att ta bort ett riktat statsbidrag som skulle gå till mer personal i förskolan för att lägga in det i den allmänna potten än att kommunerna ska kunna använda pengarna till annat, kanske till att sänka skatten. Det kanske var viktigare att använda pengarna till det. Det innebär, och det ser vi i statistik, att vi ser en brytning. Regeringens bortprioritering leder till att andelen barn per personal ökar igen . Det är inte sant att det inte hände något under förra mandatperioden. Det måste ha drömt efter alla de kammardebatter som vi hade förra mandatperioden. Den förra, socialdemokratiska regeringen valde ju att specialdestinera pengar för mer personal i förskolan. Jag vet inte om vi ska bråka om det här, men det är lite anmärkningsvärt om utbildningsministern inte har koll på hur det ser ut i hans egen verksamhet. Det är faktiskt så att andelen högskoleutbildad personal inom kommunala förskolor är i , medan den är i de enskilda verksamheterna, så det är en lägre andel högskoleutbildad personal i de enskilda verksamheterna. Jag säger inte det för att jag tycker att det är negativt med enskilda förskolor. Jag konstaterar bara att det är på det sättet. Skolministern hävdar här att det är precis tvärtom. Var har han fått de siffrorna ifrån? Det skulle jag vilja höra. 7 Utbildningsminister (): blir tjafsig i överkant när han ska försöka skapa en stor klyfta i förskolepolitiken. Han anklagar oss för att ha fört över statsbidrag till den allmänna påsen och gör det till ett huvudnummer. Även den förra regeringen ville ju föra över statsbidraget till den påsen. Hade den suttit kvar hade det just nu ingått i påsen. Vi gjorde det . Att bygga upp en jätteskillnad i förskolepolitiken på att ett statsbidrag flyttades från ett konto till ett annat är ju bara tjafsigt. Plötsligt blev pedofiler ett stort problem just på fristående förskolor. Att misstänkliggöra privat verksamhet var också ett märkligt påhopp. Den lagstiftning som vi nu skärper rätt kraftigt för att förhindra att personer som har den typen av grov brottslighet bakom sig ska kunna bli anställda ska naturligtvis gälla lika för fristående enheter och kommunala enheter. Det är helt självklart. Att försöka insinuera att jag skulle tycka att det är okej med pedofiler på privata dagis är så grovt att det går över alla gränser. När det gäller detta med hälsovårdens ansvar för förskolan gäller den lagstiftning i som den förra regeringen införde, och den tror jag inte att vi ska ändra på. Skolhälsovården ansvarar för och gymnasieskolan. När det gäller mindre barn är det landstingen med barnhälsovård, BVC och andra som ansvarar för hälsovården. Det har inte av vare sig den förra regeringen i dess arbete med den nya skollagen eller från vår sida aktualiserats frågan att skolhälsovården skulle ta över ansvaret också för mindre barns hälsovård, utan det ligger på landstingen. Själva förskoleklasserna har lyfts över till skolhälsovården i och med att de mer och mer blir en del av men inte förskolan. Det är två saker som Socialdemokraterna borde fundera över i debatten om förskolans kvalitet. Jag håller med om att det är för få förskollärare. Vi har förut haft uppfattningen att det bara borde vara förskollärare i förskolan. Men det är en helt orealistisk målsättning eftersom det inte finns så många förskollärare. Dessutom det finns olika arbetsuppgifter i förskolan. Därför inser jag att vi behöver ha olika kompetenser där. Jag tänker inte som utbildningsminister föreskriva exakt vilka elevassistenter, fritidsledare och allt möjligt som ska finnas. Däremot konstaterar jag att utöver förskollärare behövs det också barnskötare. Vilka övriga personalgrupper som kommunerna anställer måste kommunerna få avgöra. Det är riktigt att när man räknar in dagmammor och allt möjligt är det lägre högskoleutbildad andel i privat verksamhet. Men när man räknar just på förskolor är det inte så. Jag har två saker att säga till . Förskollärarreformen 2001 var det stora avbräcket för förskollärarrekryteringen i . Det är det har blivit svårt att rekrytera förskollärare. Den lärarutbildningsreform ni genomförde, och som vi kritiserade, har lett till att allt färre vill bli förskollärare. Det är huvudorsaken. Jag tror att varken eller någon annan region är intresserad av att ha så låg andel förskollärare. Man söker med ljus och lykta efter förskollärare, men det var lärarutbildningsreformen som skapade problemen. måste ni ställa er frågan: Tycker ni att förskolan ska vara ? Ska fritidshemmen styras av kommunerna? Eller ska staten gå in och styra mer och mer med olika typer av bidrag? För min del är jag helt beredd att diskutera att staten ska ta över det hela, men ska det vara kommunalt måste kommunerna få göra en del avvägningar själva och ta ansvar för dem. Det kan väl inte vara så att så fort ett litet missförhållande uppmärksammas ska vi ha en ny lagstiftning eller ett nytt direktriktat statsbidrag till verksamheterna? Så kan det väl ändå inte fungera? Vad är det i så fall för vits med att verksamheten är ? 8 (): När det gäller mitt exempel till statsrådet på vad som skulle kunna uppstå om man har olika regler är det viktigt att peka på att det finns likadana regler. Jag skulle aldrig komma på tanken att beskylla statsrådet för de konstigheter som skulle kunna uppstå. Däremot tycker jag att det viktigt att statsrådet tar ansvar för sin verksamhet och inte pratar om hur det såg ut . har vi ett statsråd som är ansvarig för utbildningsfrågor som heter . Han måste ta ansvar för det. När jag ställer frågan om hur det kan bli om man inte har likadana regler måste han redovisa varför han i så fall vill ha olika regler för privat och verksamhet. Det var därför jag ställde frågan och gjorde det med ett exempel. När det gäller barn med särskilda behov är det viktigt att man förtydligar att dessa kompetenser måste finnas både i förskola och på fritidshem. Har man inte dessa kompetenser kommer dessa barn att få det mycket svårt. Så fort en kommun får det tufft med pengar är det ofta denna kategori man sparar på barn med särskilda behov trots att det borde vara precis tvärtom. Det är då viktigt att det framgår hur lagstiftaren ser på detta. Det ska vara ett slags rättesnöre för kommunerna som sedan ska bedriva verksamheten. Barnskötare har en bra kunskap som också är en stor tillgång för förskolan. Det ska man inte glömma bort. De är inte bara ett komplement, utan de har en egen speciell utbildning och kunskap som tillför något. Det ska man inte negligera. Vad gäller skolsköterskor hörde jag svaret från statsrådet. Det är ändå viktigt att man konstaterar att vårdnadsbidraget kan bli den resurskostnad som gör att kommunerna kommer att få svårt att tillhandahålla rätt kompetens på förskolor och fritidshem. 9 (): Jag har lärt mig en sak under alla år i politiken. Trampar man i klaveret ska man stå still. Man ska inte klafsa omkring och till exempel blanda in dagmammor i statistiken. Det blir inte bättre, statsrådet. Man kan i stället säga uppriktigt: Jag kanske inte hade koll på siffrorna. Det är faktiskt så att enligt siffror är andelen högskoleutbildad personal större i kommunalt drivna förskolor än i enskilt drivna förskolor. Jag tycker att den kan vara högre överallt och har inga problem med det, men man behöver inte försöka komma undan statistiken. Vad gör regeringen för att få fler förskollärare? Det är det min interpellation handlar om. Är man beredd att kvalitetssäkra? Statsrådet har sagt att han ska överväga det i förhandlingarna och att hans ambition är att det ska bli lite mer likvärdiga regler mellan enskilda och kommunala förskolor. Det är bra; då kanske vi har samma ambition. Men vad gör man just nu åt bristsituationen inte minst när det gäller att kunna rekrytera förskollärare till förskolor? Vi socialdemokrater har ett alternativ. Vi föreslår en kompetenskommission med så att man ska kunna beställa utbildningar. Är det en signaleffekt statsrådet är ute efter har man skickat ganska många signaler till lärarutbildningen, men än så länge har det inte hänt så jättemycket på det området. Söktrycket på lärarutbildningen minskar snarare. Då måste man pröva andra metoder. En metod som vi föreslår är att man tittar på olika bristyrken, till exempel förskollärare, och erbjuder barnskötare att studera och komma upp till en förskollärarexamen. Det är ett sätt att höja utbildningsnivån i de förskolor som har låg andel högskoleutbildad personal. Ska förskola och fritidshem fortfarande vara kommunala, frågar statsrådet. Vi talar om att vi måste ha någon form av nationella kvalitetskrav. Fritidshemmen går åt skogen. Barngrupperna ökar och andelen personal med högskoleutbildning och rätt utbildning minskar. Då är det tråkigt att se att statsrådet helt abdikerar. 10 Utbildningsminister (): Interpellanternas frågor till mig är genomgående: Varför händer det inget? Varför gör ni inte det eller det? Varför blir det inte lika regler? Men varför gjorde inte ni allt detta ? Varför frågar ni mig? Vi kommer att införa lika regler i allt väsentligt . Ni hade på er. Varför gjorde ni det inte? Det kan hända att ni hade någon koalitionspartner som inte vill ha det, men den koalitionspartnern lär väl finnas också? Varför gjorde ni inte lika villkor? Vi kommer att införa i stort sett lika villkor i den nya skollagen. Det är jättebra, , att ni har en kompetenskommission eller vad ni kallar det. Ytterligare en utredning löser säkert alla problem. Vi gör en ny lärarutbildningsreform som kommer att ge en egen identitet åt förskollärarutbildningen. Problemet har varit att när ni gjorde förskollärarutbildningen till en filial till grundskollärarutbildningen var det väldigt få som ville bli förskollärare. Det blev så efter 2001. Det är bara att studera statistiken. var det inte alls svårt att rekrytera förskollärare i i alla fall mycket lättare än det blev sedan. sjönk det drastiskt. Det är hela förklaringen. Vi kan ha tio kompetenskommissioner, . Gärna för mig! Men det löser inte problemet. Det är en lärarutbildningsreform där vi återger en utbildnings- och yrkesidentitet åt förskollärarutbildningen som löser problemet. Dessutom aviserade vi i går en förskollärarlegitimation för att kvalitetssäkra. Man ska bli legitimerad som förskollärare i . Det fanns inte i den gamla regeringens program. Vi inför det därför att vi tror att det är bra för att både kvalitetssäkra och öka yrkets attraktionskraft och status. Den fackliga organisation, , som organiserar förskollärarna applåderar de reformer vi gör på förskolans område. De har frågat efter det . Ni fick aldrig ändan ur vagnen. gör vi det. Ni hade på er. Ni gjorde det aldrig. gör vi det. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2007/08:713 om utbildning för elever i arbetsmarknadens villkor 11 Utbildningsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att elever i och gymnasiet ska få grundläggande utbildning i arbetsmarknadens spelregler och den svenska modellen med kollektivavtal. Dessutom har frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärder för att säkerställa att fackförbunden ges möjlighet att bidra med information om arbetslivet i skolan. Jag håller med om att elever behöver kunskap om hur arbetsmarknaden fungerar. Läroplanerna och kursplanerna för både grund- och gymnasieskolan stöder också detta. I kursplan för samhällsorienterande ämnen står till exempel att eleven ska kunna bilda sig kunskap om och förstå samhällsfrågor. Eleven ska också bli förtrogen med sina rättigheter och skyldigheter som medborgare i ett demokratiskt samhälle. Jag konstaterar att kunskap om fackföreningar och kollektivavtal är en viktig del av detta. Regeringen har i budgetpropositionen aviserat en översyn av kursplaner. Planeringen är att denna översyn ska påbörjas . presenterade sitt betänkande (SOU 2008:27). Utredningens förslag väntas medföra en översyn även av gymnasieskolans kursplaner. Regeringens utgångspunkt är att målen i skolan ska bli färre och tydligare. Jag utgår från att kunskaper om hur arbetsmarknaden och samhället i övrigt fungerar kommer att vara fortsatt viktiga inslag i undervisningen. Hur undervisningen ska utformas för att eleverna ska få denna kunskap ska dock vila på rektor och lärare. Det är skolans lärare som ska se till att eleverna ges möjlighet till en heltäckande bild av samhället så att de kan bilda sina egna uppfattningar. Rektorn ansvarar för att verksamheten som helhet inriktas på att nå de nationella målen. Ett sätt att utforma undervisningen är att bjuda in företrädare för samhället. Det kan ge en fördjupning och konkretisering av undervisningen som säkerligen kan vara meningsfull. Man ska också komma ihåg att skolan inte är en allmän plats. Politiska partier, fackförbund eller andra organisationer kan inte hävda någon rätt att delta i skolans verksamhet. Det är skolans uppdrag som är i fokus. Om rektor och lärare gör en sådan bedömning finns det inget som hindrar att man bjuder in företrädare för till exempel fackliga organisationer. Mot bakgrund av detta avser jag inte att vidta några ytterligare åtgärder. 12 (): har jag mötts av elever i , men också på gymnasiet, som saknar grundläggande kunskaper om hur arbetsmarknaden fungerar. Många har liten eller ingen kunskap om fackförbund eller kollektivavtal. Men på de yrkesinriktade utbildningarna fungerar det lite annorlunda genom att både arbetsgivare och fackförbund deltar i skolan och bidrar till kunskap om arbete, anställningsförhållanden, kollektivavtal och annat som är kopplat till respektive bransch. För att man som enskild individ ska ha förutsättningar att kunna hävda sina rättigheter och veta sina skyldigheter på arbetsmarknaden krävs också att man får utbildning i detta. I genomförs prao redan i årskurs 8, och många får sitt första sommarjobb på lovet mellan åttan och nian men också efter nian. genomför LO sin kampanj Facket i , och där möter man väldigt många ungdomar som utnyttjas av oseriösa arbetsgivare. Avsaknad av skriftliga anställningsavtal, dåliga arbetsförhållanden och svarta löner är frågor som är återkommande problem . Därför behövs det tidigt utbildning för elever om arbetsmarknadens spelregler och vilka krav som ställs i arbetslivet. Det är något som arbetsmarknadens parter kan vara behjälpliga med. Men kommer det information från fackförbund att man inte släpps in i vissa skolor för att informera om arbetsmarknadens villkor trots att man erbjuder sig. Det har oroat mig därför att jag ser att de här eleverna inte får den kunskap de borde få. läser jag i statsrådets svar att han utgår från att kunskaper om hur arbetsmarknaden och samhället i övrigt fungerar kommer att vara fortsatt viktiga inslag i undervisningen. Det jag försöker peka på är att det uppenbarligen inte är så att lärarna alltid prioriterar det. har i sin gymnasieutredning påtalat just det positiva när arbetsmarknadens parter aktivt deltar i utbildningen. Det får också positiva konsekvenser längre fram, det vill säga att när man slutar skolan går man oftare ut i arbete än om man inte har fått de här kunskaperna. Just samarbetet med fackförbunden och arbetsmarknadens parter verkar faktiskt vara det viktigaste. Om det nu inte fungerar, hur tänker statsrådet då? Jag försöker peka på att många av de här ungdomarna som går ut inte kan någonting om arbetsmarknadens regler. De känner inte till anställningsavtal. Då tycker jag att det borde vara viktigt att detta finns med. Jag kan inte se någonstans att det är tydligt för skolan att det är någonting de borde jobba med. är utvecklingen i skolan att man prioriterar entreprenörskap väldigt mycket. Företag är varmt välkomna till skolan. Jag tycker att det är jättebra. Entreprenörskap är jätteviktigt, och även företagsamhet är viktigt. Men det är väl också viktigt att arbetsmarknadens andra parter kommer in, det vill säga fackföreningar som kan vara med och bidra till att höja kompetensen och kunskapen hos både elever och personal. Jag är lite besviken att inte statsrådet tycker att det här borde finnas med som en obligatorisk del i undervisningen. har jag pekat specifikt på fackförbund, men jag tycker att båda parterna borde kunna vara med och bidra med den informationen. Om man säger att man ställer upp på den svenska modellen och svenska kollektivavtal är det också viktigt att de som ska ut på arbetsmarknaden har kunskap om den. Efter besök på komvux och även på sfi-undervisning vet jag att den här utbildningen är väldigt begränsad. Jag tycker att sfi fixar det lite bättre än vad man gör på många av de här skolorna. Jag skulle i alla fall vilja veta om statsrådet är nöjd med den kunskapsnivå som man tydligen uppnår när man inte ens vet vad ett fackförbund är när man har slutat skolan. Är han nöjd med den utveckling som vi har sett där personer som är och har gått treårig gymnasieskola fortfarande inte har en aning om vad fackföreningar är? 13 Utbildningsminister (): Låt mig göra en allmän reflexion först. har jag påtalat att eleverna lär sig för lite i svensk skola. Det är alldeles för många som inte ens lär sig läsa och skriva. Det är många som inte lär sig matte och naturvetenskap. Vi sjunker som en sten i de internationella jämförelserna. Det kom en undersökning där man presenterade att mer än hälften av eleverna i årskurs 3 på gymnasiet i inte kunde svara rätt när de fick frågan vad huvudstad heter. Detta har vi i och alliansen framfört. Vi har stora kunskapsbrister i svensk skola. Vad har vi hört från Socialdemokraterna? Det finns inga problem. Vi har världens bästa skola. Ni säger att vi svartmålar. har Socialdemokraterna upptäckt att här finns en kunskapsbrist. Alla vet inte vad LO är. Det är den stora kunskapsbristen. Det ingår naturligtvis att lära sig om fackföreningar i skolan också, men det finns kunskapsbrister i den svenska skolan som jag är mer oroad över än om alla inte kan räkna upp . Jag tycker att det blir en väldigt naturlig del att involvera detta i gymnasieskolans yrkesutbildningar och i lärlingsutbildningar. Där utbildas man nära yrken och branscher, och då är det naturligt att man där involverar också parterna i utbildningen och i det konkreta arbetet. Det kommer att vara så inte minst i lärlingsutbildningarna. Jag uppfattar att LO:s branschorganisationer är djupt involverade, i varje fall på ett antal områden, i att också organisera dessa lärlingsutbildningar och de nya yrkesutbildningarna. Jag tänker bjuda in LO:s organisationer i de nya programråden. Det har funnits någonting liknande tidigare, men ska också parterna på arbetsmarknaden, branscherna och de fackliga organisationerna, vara med och verkligen utforma de nya yrkesutbildningarna på gymnasieskolan på ett helt annat sätt än vad som har skett i den tidigare gymnasieskolan. Men jag har svårt att stå här i kammaren och bli upprörd över att alla inte kan räkna upp LO:s branschorganisationer när man jämför med alla andra kunskapsbrister som finns i den svenska skolan. Det borde kanske också ibland oroa er socialdemokrater något. 14 (): Jag tycker faktiskt att statsrådet raljerar över en berättigad fråga. Jag möter elever, personer som har gått ut gymnasieskolan, som inte känner till fackliga organisationer. De vet inte vad ett fackförbund är. Och pratar inte jag om LO:s 15 specifika branschförbund, utan jag pratar om en facklig organisation och vad den typen av förening står för. Det är grundläggande för att veta hur den svenska arbetsmarknaden fungerar . Jag är ganska säker på att det finns flera statsråd i den här regeringen som inte riktigt känner till vad ett kollektivavtal egentligen innehåller och vad det får för konsekvenser om man inte har ett kollektivavtal på en arbetsplats. Vi har ingen lagstiftning med minimilöner . Det får också konsekvenser för de här eleverna om de blir utnyttjade av oseriösa arbetsgivare när de går ut skolan. Det finns många arbetsgivare i som också förlorar på att eleverna inte har den här kompetensen. Seriösa arbetsgivare slås naturligtvis ut av de oseriösa arbetsgivare som väljer att konkurrera med svarta löner. Som relativt ny riksdagsledamot, , måste det finnas en möjlighet för mig att ställa den här typen av frågor till statsrådet utan att han ska recensera den förra regeringen. Om man har varit statsråd borde det vara på sin plats att man också ikläder sig den rollen och tar ansvar för sitt ansvarsområde, vilket jag inte tycker att statsrådet gör. Han står och pratar om vad vi borde ha gjort eller . Jag satt inte i regeringen då, . Jag tycker att det är viktigt, herr talman, att man håller sig till det ämne jag pratar om . Jag tycker att det kan vara på sin plats att man tittar på hur det här ämnet ser ut i skolan, för uppenbarligen fungerar det ju inte när man går ut nionde klass och kan ställa upp på extremt dåliga villkor. Då har man inte fått den här kompetensen. När statsrådet säger i sitt svar att det kan ge en fördjupning och konkretisering av undervisningen som säkerligen kan vara meningsfull skulle jag vilja säga att det är ett understatement, herr talman. Det är en fördjupning och en konkretisering av undervisningen som är meningsfull enligt mitt förmenande. Även om skolan inte är en allmän plats tycker jag att det finns en uppgift för skolan att faktiskt ta till sig den kompetens som finns hos båda parterna på arbetsmarknaden, både arbetsgivarna och fackförbunden. Då pratar jag inte specifikt om LO. Det man kan se är att där de flesta av är inblandade när det gäller branschutbildningar, alltså riktade yrkesutbildningar, ser vi ett positivt resultat där många också får jobb. Men det finns flera av de utbildningar man går vidare till som gör att man kommer att hamna i ett tjänstemannaförbund, och det är väl viktigt att även de förbunden får möjlighet att informera om sin verksamhet. Nästan har vi här i besök av skolelever som kommer hit för att fördjupa sin kunskap om samhället och om demokrati, och jag kommer att fortsätta ställa frågor till dem om deras kunskap om bland annat den svenska modellen och fackföreningsrörelsen. Men jag skulle önska att vi hade ett statsråd som tog min fråga på allvar, herr talman. 15 Utbildningsminister (): Jag tar verkligen frågan på allvar, men däremot är jag inte beredd att säga att just detta behov skulle vara så mycket viktigare än andra behov i skolan. Vi vet båda att det med jämna mellanrum avslöjas att det finns arbetsförhållanden på svensk arbetsmarknad som inte borde finnas. Så är det. Det vet vi. Det har vi mekanismer i vårt samhälle för att rätta till. Där är fackföreningsrörelsen naturligtvis en väldigt viktig larmklocka. Att däremot säga, som interpellanten nu beskriver det, att när det förekommer är det ett bevis på att skolan inte har fungerat, tycker jag är att lägga ett alltför stort ansvar på skolan att säga att man ska fixa detta. Det är klart att skolan ska ge en allmän orientering också om dessa delar av vårt samhällsliv, men det finns massor av saker som inte fungerar perfekt i ett samhälle, och man kan inte säga att det är skolans ansvar varje gång. Man lär sig en allmän orientering i skolan, men sedan måste det i vuxenlivet på olika sätt och i arbetslivet finnas mekanismer och saker som rättar till felaktigheter. Det kan inte alltid vara så att när man ser ett nytt problem i samhället ska det lösas genom ytterligare någon insats i skolan. Jag känner som utbildningsminister mer generellt det är därför jag drar frågan till det generella att jag står här i och svarar på frågor om varför ett visst samhällsproblem finns och om inte skolan borde kunna fixa det.