prot · GV0988 · 2008-04-03 00:00:00 — En annan fråga är om även tillgängligheten finns på agendan. Länsmuseerna är en viktig part i denna dialog det underströk ministern själv. Jag vill därmed gå över till våra särskilda yrkanden. Vad gäller stödet till länsmuseerna vill vi erinra om att Socialdemokraterna i budgetförslaget hade avsatt till ett nytt anslag för kulturupplevelser kopplade till skolan, fritidsverksamheten och kulturinstitutionerna. Jag vill inte påskina att alla dessa miljoner skulle gå till just museerna, men våra tankar bygger på Aktionsgruppen för barnkulturens förslag om ökad samordning och uppföljning på regional nivå. I denna regionala satsning ville vi bland annat lyfta fram museernas viktiga uppdrag att tillgängliggöra samlingarna för skolungdomarna. Vår satsning var det dubbla jämfört med regeringens. Sedan går jag över till det andra särskilda yrkandet. Det har redan gått in på. Jag kan bara konstatera att kunskapen och insikten om olika maktkamper är viktig för nutidens människor och att ekonomiska och olika kapitalistiska intressen har spelat avgörande negativa roller. Jag tror säkert att vi är överens om detta över partigränserna, men detta borde på något vis uppmärksammas och tillgängliggöras för både gammal och ung. Det finns givetvis mycket annat att ta upp när det gäller ett så här stort och omfattande område, men jag kan återkomma till de stora frågorna vid ett annat tillfälle. Jag vill ta upp något som jag kunde läsa om i den post som kom. Ombyggnad och tillbyggnad för har diskuterats, och där börjar det hända någonting. Vad jag kunde förstå har regeringen tillsatt något. Det skulle vara intressant att höra om mina kamrater i utskottet på andra sidan bordet har något att tillägga i denna fråga. Jag skulle också vilja passa på att slå ett slag för de museer vi har i . Vi vet att de är många, ligger på olika platser och berör skilda ämnesområden. Även om det bästa är att titta på samlingarna i verkligheten kan man också gå in på och titta in i över 800 olika museer. Webbsidan är initierad av på uppdrag av bland andra och Myndigheten för skolutveckling. Jag tycker att det är ett viktigt initiativ. Inte minst finns där en avdelning för våra arbetslivsmuseer. Det senaste som inträffat på museiområdet, och som jag som idrottsvän noterat, är att öppnar en utställning om en stor händelse, nämligen , det första och enda i . Därmed, herr talman, kan vi väl låta majoriteten, som är kulturpolitikens och museernas kassör, ge alla svaren. 101 i (fp): Museerna är levande berättelser, och de har en stor uppgift i att sprida kunskap om vår gemensamma historia, vår samtid och vår omvärld. De erbjuder en unik möjlighet att väcka intresse och engagemang hos unga och gamla, hos såväl den lärda akademikern som den nyfikna dagisungen på sitt allra första museibesök. I dagens motionsbetänkande finns många intressanta skrivelser som handlar om frågor som regeringen arbetar aktivt med. Jag vill börja med att kommentera två frågor som mina kolleger i utskottet lyft fram. Den första gäller det som tog upp, nämligen kvinnors historia. Det är ett mycket intressant ämne där museerna, vilket jag en gång för alla måste slå fast, är fria och oberoende och själva ska utforma samlingar, verksamhet och programinnehåll. Men att kvinnors berättelser saknas i vissa av museernas samlingar är i sig ett tyst vittnesbörd om kvinnors plats genom historien och i historien. Tystnaden talar ett språk. Jämställdhetsförespråkare, feminister, ska använda det faktum att tystnaden och frånvaron talar ett språk väl värt att lyfta fram. Till vill jag säga att regeringen fattat beslut om att till uppdra att genomföra en utredning om tillbyggnation och renovering, omfattande sådan, av , så att vi återigen får ett som vi kan vara stolta och glada över och där besökarna kan gå säkra, det vill säga utan att riskera att tak och stuckatur ramlar ned i huvudet på dem. Det ska inte hända mer. Det är slut med det. Det har regeringen fattat beslut om. invigdes, herr talman, en mycket intressant utställning långt härifrån, i . Det är en utställning om på export, kan man säga. Ingen visning är planerad i eftersom visningen inte får plats i nuvarande lokaler i i . Det är synd. Vi behöver bättre uppmärksamma och värdesätta här hemma, och därför är det angeläget att intensifiera diskussionerna med om ett för att gemensamt hitta bra och ändamålsenliga lokaler för detta viktiga museum för vetenskap, för konst och för kulturen i stort. Det är oerhört angeläget, och jag är övertygad om att ett spännande besök på ett kan spela stor roll både för elevers och vuxnas engagemang, för deras studier och privatliv. Det skulle också öka allmänhetens intresse för vetenskap, litteratur, forskning och kultur. Det handlar om entreprenörskap och innovation, det som ägnade sitt liv och sin gärning åt. Frågan måste få en slutgiltig lösning. Jag är stolt över att vara god vän med en man som heter . Han bor i min hemstad , men han är inte född där, och hans öden och äventyr är värda stor uppmärksamhet. Han har suttit fången i Gulag . Jag vill lyfta fram och hans kamrater, hans medmänniskor, som offrade åratal av sina liv i detta helvete. Jag vill säga något om honom som illustration till regeringens mycket angelägna och utvidgade uppdrag till Forum för levande historia. Det är en skam och ett misslyckande av episka dimensioner att knappt en av tio elever som går ut svensk grundskola känner till ens de mest basala fakta om de kommunistiska regimernas fasansfulla övergrepp mot mänskligheten. Det om något visar på behovet av genomgripande reformer av hela skolväsendet av misslyckanden. Det visar också på behovet av folkbildning i just denna fråga. Om nio av tio elever i den svenska årskurs 9 inte känner till och Gulagsystemet och inte känner till det förtryck som präglat dessa brutala totalitära stater är det brister som måste åtgärdas. Han är frisk. Han åker runt och informerar skolklasser. För detta ska han ha tapperhetsmedalj. Han är oerhört engagerad, och när ungdomar får lyssna till honom kommer de aldrig att glömma ordet Gulag. Men han är ganska gammal, precis som alla andra som satt i fångenskap i Gulag. Deras berättelser kommer att tystna, på samma sätt som Förintelsens överlevare kommer att tystna. Brotten mot mänskligheten står dock kvar brotten som skedde under nazismen och brotten som skedde under kommunismen. Om detta må vi icke sluta att berätta. Från vissa håll hör man beskyllningar om att satsningen på att ge Forum för levande historia ekonomiska möjligheter att sprida kunskap om några av världshistoriens mest vidriga och omfattande övergrepp, där många av offren fortfarande finns mitt ibland oss, skulle vara politiskt motiverad. Det har talats om att staten skulle ägna sig åt att styra den fria forskningen. Inget, herr talman, kunde vara mer fel. Det fantastiska som den socialdemokratiske statsministern gjorde var att han öppnade möjligheterna att informera om brotten mot mänskligheten under nazismen. Dessa möjligheter utvidgar vi , och jag tror att det finns en bred samsyn i denna kammare om hur viktigt det är. Sedan finns det avarter. Jag vill inte säga mer än så för då tappar jag koncepterna. Forum för levande historia formulerar fritt sin verksamhet. De belyser olika länder och skeenden i historien, allt för att återge brotten mot mänskligheten. Jag vill slå fast två saker. För det första är det inte politiker, eller i förlängningen regeringen, som anger hur Forum för levande historia utformar sitt uppdrag. Forskningen är fri. Forskningen är obunden. Forum för levande historia bedriver folkupplysning om brott mot mänskligheten fritt och självständigt och med den ledande kunskap de besitter. Forskningen sprider kunskap, och inga politiker ska diskutera vad som ska stå i historieböckerna eller inlemmas i Forum för levande historias material. Det är historikers och andra akademikers uppgift, och vi vill bara säga: Det är angeläget att sanningen kommer fram. Sanningen är det som kan ge oss frihet att forma framtiden. Låt mig, för det andra, slå fast att jag aldrig någonsin kommer att backa från det ansvar som vi politiker har när det gäller att uppmärksamma och försöka åtgärda brister och utmaningar i samhället. Därför är det politiskt motiverat att göra särskilda satsningar på forskning och spridande av information om frågor av central betydelse för historien och vår samtid. Det kan gälla forskning om grön energi för att möta klimathotet. Det kan handla om att fylla ofattbara kunskapsluckor om ett av samtidens värsta övergrepp, där offren fortfarande finns ibland oss. Värt att notera är också att de elever som inte kände till Gulag efterfrågade en informationskampanj lik den som bedrivits om nazismen. Jag är stolt över att i kammaren få representera en regering som satsar på bildning, forskning och kunskap. Bara sanningen om de mörka delarna av historien kan göra oss rustade att säkerställa att de ohyggliga brott mot mänskligheten som skedde under Förintelsen, under nazismen och av kommunistiska diktaturer aldrig får ske igen. Om detta må vi aldrig upphöra att berätta. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 102 () replik: Jag lägger märke till att undviker den egentliga frågan. De forskare som har skrivit på påvisar risken för att historiebeskrivningen blir ett ideologiskt slagfält, att man plockar ut delar av historien för att påvisa något man själv vill visa upp. Det är ingen som på något sätt motsäger det hemska som hände i , och , det som materialet visar. Men att man plockar ut en del av historien som på något sätt ska bevisa en tes för den sittande regeringen är det som ifrågasätts. Det är det som de här debattörerna faktiskt skriver om. Det är det man gör när det gäller just kommunismens historia. När det gäller regeringspåverkan och myndighetspåverkan vet jag att var ute och sade att han mer eller mindre krävde att Forum för levande historia skulle samarbeta med Upplysningen om kommunismens brott, alltså en organisation som ligger utanför. Det är en folkpartistisk minister. Jag skulle vilja veta om inte det är någon slags ministerstyre och ideologiskt slagfält. Vad kommer att bli slutsatsen av det här? Kommer det att bli fler sådana här kampanjer? Kommer man att bryta loss historien, bryta sönder historien i små bitar, för att inte se sammanhanget? Det som hände i , och har något slags skeende som man ska ta hänsyn till. Man måste påvisa vad historien har orsakat. Det är precis likadant som med Förintelsen. Vad hände innan, under och tiden mellan krigen, som gjorde att nazisterna kom fram? Det måste man påvisa. Man måste ha ett historiskt skeende, en helhet och ett sammanhang för att kunna förstå det. Annars blir det bara brottstycken, och då kan det utnyttjas just till att det blir något slags ideologiskt slagfält. Det som de också säger är att om vi sedan byter regering och den regeringen vill ha något annat, ge ett uppdrag till en statlig myndighet som Forum för levande historia att göra något annat, blir det något slags ideologisk kamp om vilken historiebild som vi politiker tycker är viktig. Så får det inte bli. Då är det ingen fri forskning, menar jag. 103 i (fp) replik: Det här var många saker på en enda gång. , förstår jag, skulle gärna skriva världens historia utan att lyfta fram de brott som den ideologi han företräder Jag tycker att det är obehagligt när någon i kammaren avbryter mitt under ett anförande. Är det korrekt att man får göra så? (FÖRSTE VICE TALMANNEN: Varsågod och fortsätt!) Det är trevligt om man lyssnar på varandra i kammaren i alla fall. Jag förstår att det vore behagligt om man kunde skriva historien för världen utan att lyfta fram de ohyggliga brott mot mänskligheten som har skett, i Gulag till exempel, i och i . Det vore trevligt om man kunde stoppa det under mattan, glömma det och gå vidare. Men är inte sanningen sådan. är det så att en av tio elever i högstadiet inte känner till detta. För att det inte ska kunna ske igen behöver man kunskap om det. Jag kan inte förstå att man kan motsätta sig att lyfta fram kunskap om faktiska skeenden i historien. Med vilken auktoritet tar sig denna makt att vilja lyfta ut viktiga delar av världens historia? För egen kunskapsuppbyggnad skulle jag vilja ge ett litteraturtips. Det är tjocka volym som heter Gulag. Med all önskvärd tydlighet visar den vad som har skett under dessa regimer. Det är inget att glömma. Det är inget att stoppa under mattan. Det är ingenting att be om ursäkt för. Somliga människor måste be om ursäkt för det. Kanske är en av dem. Jag vet inte. I alla fall har den ideologi han företräder åsamkat människor död, lidande och fruktan av vår gemensamma historia. Så sker kanske än , vad vet jag. Jag kan inte drömma om att någon regering med självaktning skulle kunna tänka sig att ta bort det utökade uppdraget, de utökade anslagen. Allt är ju gjort i gott syfte för att visa på brott mot mänskligheten under historien. 104 () replik: För det första skulle jag vilja veta på vilket sätt , eller är min ideologi. Har jag någonsin sagt att jag håller med om att det är rätt att göra som man gjorde? I talarstoden stod jag och sade precis tvärtom. Det här är något som ska belysas. Det ska lyftas upp, och man ska ta avstånd från det som har hänt. Det var precis det jag sade. Frågan är vilken ideologi menar i så fall. Är det någon kommunistisk ideologi? Vad är det i sådana fall? Då behöver vi gå in på det. Det andra som naturligtvis dyker upp om man ska skriva om världens historia eller, som var inne på, på något sätt ge en helhetsbild är en massa olika ismer och religioner som på något sätt måste belysas. Det har skett i deras namn också. Jag vet att är en varmt troende . I historien har det genomförts otroliga brott mot mänskligheten i kristendomens namn. Ska det också lyftas fram, tas ut ur sitt skeende och sin historiska bild? Det är fråga om att ta och reagera på de här forskarnas reaktion. Vi kan inte plocka ut historien. Den här regeringen har faktiskt gjort historia till ett kärnämne, vilket är jättebra. Men ska man plocka ut det här och göra det till fragment? Då kommer det aldrig att bli något slags historisk beskrivning av vad som faktiskt orsakar sådana här saker. Det är det som är dilemmat för de här forskarna. Man kan inte plocka ut ett historiskt skeende och tro att man på något sätt kan göra något av det. Man måste se både vad som hände före och efter. Det är det som är kritiken. Jag motsätter mig väldigt mycket beskyllningar för att vara anhängare av något slags ideologi som hyllar våldsbrott. Jag vet vad Gulag var. Jag har också läst historia. Jag vet precis vad som hände där, och jag tar avstånd från det precis lika mycket som jag tar avstånd från förintelseläger och så vidare. Det finns ingen anledning att pådyvla mig något slags kommunistisk ideologi. Jag har över huvud taget inte uttalat mig om det. 105 i (fp) replik: Det hedrar att han inte känner sig tillhöra den kommunistiska ideologin som har åsamkat människor allt detta lidande och denna massdöd. Det hedrar honom, som sagt. Men det finns kolleger i hans parti som fortfarande i denna dag kallar sig för kommunister. Dem behöver vi inte tala om här i kammaren, men nog är det så att var och en av oss politiker i denna kammare företräder en ideologi. Det ska vi vara stolta över att vi gör, att det finns olika ideologier som bryts mot varandra, att man kan diskutera och lära av varandra. Att säga att man är politiker och inte bärs av en ideologi är ett fattigdomsbevis utan tvekan. Nog är det så att historia är det viktigaste ämnet för att kunna forma en framtid, och nog är det så att ungdomar behöver veta vad nazismen har stått för genom historien och vad kommunismen har stått för genom historien för att de ohyggliga brott mot mänskligheten som skedde i deras namn inte ska kunna ske igen. Jag är medveten om att det finns andra man skulle kunna lyfta fram, men magnituden går inte att bortse från. Vad som skedde i Gulag går inte att glömma, går inte att bortse från. De ohyggligheter som bedrevs i kommunismens namn är missklädsamma, så klart. De är plågsamma, och de finns fortfarande djupt inrotade i de människor som tvingades leva under dessa vidriga förhållanden. Om detta tänker åtminstone jag aldrig sluta att berätta. 106 () replik: Jag begärde ordet när sade att det ska vara fria och oberoende museer. Ja, fria och oberoende på ett sätt, men det finns också regleringsbrev för staten inom alla områden, inom alla myndighetsförvaltningar. Det pågår en utredning. I den så kallade ser man över hur det är med målstyrning. Det ingår i regleringsbreven att uppdra det åt det håll man vill ha olika mål och hur man vill beskriva historien, att göra det fritt men också att inte vara tyst om vissa saker. Vi har alldeles hört en tystnadsdebatt här. I betänkandet som vi debatterar var det skäl som angavs till att man avslog kvinnomuseet inte fria och oberoende museer. Det var i stället att man vill vara restriktiv med nya museer. Därför undrar jag vad det verkliga skälet egentligen är. Är det fria och oberoende museer eller är det restriktiviteten? Det finns en historia att berätta. Det kan inte vara bra om vi än är tysta. sade att tystnaden talar ett språk. Men hur ska vi uppfatta det som sade? Ska tystnaden fortsätta? 107 i (fp) replik: Uppdraget att skapa ett nytt museum för kvinnor eller för kvinnohistoria ryms väl inom befintliga myndigheter och institutioner. Vi menar att varje museum måste lyfta fram unga och gamla kvinnor och män och på allt sätt lyfta fram mänskligt skapande genom historien. Jag vill dock lyfta fram den satsning som är gjord en ganska underbar sådan. Det är , som önskade sig att få köpa ett antal konstverk av kvinnliga konstnärer som man hade förbisett under historien. Där har regeringen anslagit flera miljoner jag tror att det är 5 miljoner. Men det var bara grundplåten. Sedan har museet självt lyckats få in ett stort antal donationer genom sponsorer och på annat sätt. Man kommer snart att vara i mål med en stor satsning på att köpa in de konstverk som under historien har gått förlorade. Vad jag ville säga i mitt korta inlägg till var att detta att det fattas viktiga verk av kvinnor eller viktiga epoker i sig är ett tidsdokument som vi måste förhålla oss till. Det är intressant att se vad som fattas i historien. Man kan berätta en berättelse också om det som fattas. Det är alla institutioners uppgift. När det gäller museernas frihet att skaffa in och köpa upp nya verk, bedriva programverksamhet och så vidare tror vi på fria och oberoende kulturinstitutioner som själva förstår att de är där för att lyfta fram kvinnors och mäns historia. Det gäller också barns, gamlas, härfödda och hitflyttade svenskars verklighet och historia. Vi tror att varje institution nu har fått sådana direktiv i regleringsbrevet att de själva skapar sin samtid och sin framtid. Där är kvinnors historia givetvis viktig att flytta fram. 108 () replik: Tack, , för att du ändå säger att det är viktigt att lyfta fram kvinnors historia! Men det räcker inte att göra det i den befintliga strukturen. Forskningschef har uttryckt att genusperspektivet inte automatiskt förs in genom att man lyfter fram det på vissa institutioner eller i vissa projekt. Det krävs också att man på museerna problematiserar den maktrelation som finns mellan könen och mer aktivt tar till sig kunskaper från genusvetenskaplig forskning. Med det behövs det någonting mer. Det var det som vi tyckte var intressant att lyfta fram; det finns ingen motsättning mellan att de befintliga museerna jobbar med att lyfta fram kvinnor genom historien och att man lägger en samordnande funktion på ett museum i den befintliga strukturen. Det finns ett färdigt förslag. Plocka gärna fram det ur byrålådan! Jag var själv på studiebesök på Arbetets museum och tog del av de projekt och undersökningar som har gjorts. Som jag nämnde i mitt huvudanförande har det funnits fler arbetsgrupper som har jobbat länge på det här. Om man nu vill göra särskilda satsningar på det här området räcker det inte med enbart projekt. Det måste också finnas en långsiktighet och ett långsiktigt hållbart perspektiv. Man måste veta från museivärlden att det här kommer att gälla och att det inte är något tillfälligt projekt som lyfts fram just . Är och regeringen med på att det måste finnas en långsiktighet i verksamheten? 109 i (fp) replik: Absolut det måste finnas en långsiktig verksamhet. Men vi tror att det är bättre att alla museer ägnar sig åt detta än att ett specifikt gör det. Då kan de andra stoppa frågan i byrålådan. Vi tar vara på de goda idéerna, men man måste också fundera över hur man bäst ansvarar för de offentliga medlen. Vi tror inte att det är rätt satsning just nu att tillskapa ett nytt museum på det här sättet, utan vi tror att uppdraget måste ges till alla. Jag tror att flera museer kommer att ha nytta av de goda idéer som har lämnat i motionen. De kommer att lyfta fram dem och ha glädje av dem när de jobbar med programverksamhet, seminarier, genusvetenskap och alla de viktiga frågor som tar upp. Jag tror inte att frågorna försvinner för att motionen inte tillgodoses och ett nytt museum tillskapas för offentliga medel när vi redan har så många. Jag vill ändå tacka för hennes engagemang, kraft och goda idéer som jag tror att många kommer att ha nytta av . 110 HANS (): Det ankommer på mig som alliansens andre företrädare här att skrapa upp några av spillrorna som har lämnats kvar i debatten. Det betänkande som vi hanterar handlar om museer. Det handlar om samlingar av vikt och om minnets avenyer som vi kan flanera längsmed. Debattens små smulor som är överlämnade till mig handlar egentligen om två frågor, som delvis också har berörts av i en frågeställning. Det första är det särskilda yttrandet om kirunasvenskar och frågan om varför man har detta begrepp. Jag tycker att det är en intressant frågeställning som lyfts fram i det särskilda yttrande från . Vad jag förstår av det särskilda yttrandet tycker man att det är ett felaktigt begrepp att prata om kirunasvenskar. Jag tycker att det egentligen är värre än så. Det felaktiga begreppet kan man möjligtvis lämna därhän. Det fruktansvärda är det öde som drabbade de så kallade kirunasvenskarna, eller vad vi nu vill kalla dem. Det var människor som av ideologisk nit, ibland genom lock och pock och delvis tubbade, sökte sig till därför att de trodde att de skulle hitta ett ideologiskt lyckorike. De trodde att de skulle hitta framtiden. De hittade död och förintelse. Många av dem kom aldrig hem. Många av dem blev sovjetiska medborgare. Några av dem kom hem och har i efterhand kunnat vittna både om vad de hoppades och trodde på och vad de fick uppleva. Är det då fel att tala om kirunasvenskar? Nej, jag tycker inte det. Det har blivit ett etablerat begrepp. Många av dem kom från . Den historiska forskningen har visat att just det i såvitt jag kan förstå var särskilt verksamt i att på olika sätt göra reklam för att söka sig till . Om man nu ska fundera på och skriva ett särskilt yttrande om kirunasvenskar tycker jag därför att det inte är begreppet som sådant som borde få den stora uppmärksamheten, utan ödet som drabbade kirunasvenskarna. uppmärksammades i att förvånansvärt många skolelever saknade kunskaper om Förintelsen och nazismens brott. Förvånansvärt många ungdomar visste inte vad Förintelsen var. Av den anledningen fattade många kloka politiker i den här ett beslut. Jag kan säga kloka, herr talman, av det skälet att jag på inget sätt var en del av den då. Jag kan se kolleger som var aktiva här från olika partier över blockgränserna eftersom de oroades över det faktum att vi i hade en ungdomsgeneration som inte kände till Förintelsen och nazismens brott mot mänskligheten. Jag delar åsikt om att har gjort en storartad insats för det här landet, både inom och utom , när det gäller att fästa en internationell uppmärksamhet på Förintelsen och nazismens brott mot mänskligheten.