prot · GW0926 · 2008-11-12 00:00:00 — Jag tycker att vi också ska säga till bankerna att sluta att se ensidigt på att låna ut till privat konsumtion och i stället se att långsiktiga viktiga investeringar runt om i landet är nödvändiga för den fortsatta sysselsättningen, för att rädda jobben och för att se till att det finns lånekapital till investeringar. Detta är bankernas ansvar i samhället som en viktig del av kreditgivningen. Jag vill naturligtvis yrka bifall till den gemensamma reservationen från s och v i betänkandet, reservation nr 1. Diskussionen och förslagen om företagsinteckning eller företagshypotek och vilken förmånsrätt som ska gälla handlar ytterst om vad vi tror är bäst för kreditgivning till små företag som är i behov av riskkapital för sin uppbyggnad samt vilket system som bäst gynnar dessa företags fortlevnad och möjligheter att fortsätta sina verksamheter vid obestånd eller likviditetsproblem. En annan diskussion är hur vi bäst undviker konkurser och i stället stöder bra och för samhället viktiga företag och alla inblandade fordringsägare som oftast är små företag och verksamheter. syn är att reformen om förmånsrättslagstiftningen, som fattades beslut om 2003, i grunden är positiv för att säkerställa krediter till företagen och näringslivet och att en allmän förmånsrätt på har stärkt viljan till företagsrekonstruktioner och minskat antalet konkurser. Detta måste vara en stark drivkraft även för att behålla företagsinteckningen och förmånsrätten på . Den totala säkerheten inom förmånsrätten i lagen om företagsinteckning borde vara gynnsam för att säkerställa krediter till företagen. Problemet här är reglerna inom banklagen där kreditgivaren, oftast banken, inte får se de samlade tillgångarna som en säkerhet, utan kreditgivaren har bara att se till lönsamheten i företaget och möjligheten att omsätta tillgångarna. Om vi vill värna kreditgivningen och särskilt företagen i de delar av landet där tillgångarna är lågt värderade, till exempel låg värdering av fastigheter, måste vi se till att kreditgivarna får vara generösare och ta ett större samhällsansvar för företagens möjlighet att verka och även stödja sysselsättningen i hela landet. Det är helt uppenbart att det borde vara ett samhällsintresse med regionala kreditfonder som får ta ett större ansvar för investeringar och företags livsvillkor i hela landet. Denna roll hade till exempel tidigare och . Vi vet att vissa lokala sparbanker har denna roll och tar ett stort ansvar runt om i landet även . Frågan är också hur staten som ägare agerar i de företag där man borde ta ett ägaransvar som kreditgivare och hur man styr kreditgivningen. Här handlar det om att riskfördelningen måste bli större mellan staten, kreditgivarna och företagen eller företagaren. Vi i tycker att nuvarande lagstiftning är grund för detta. Har regeringen ambitionen att underlätta för nuvarande företag och dem som planerar att starta nya företag bör lagstiftning för kreditgivningen ändras till förmån för en större riskdelning och bättre möjligheter till rekonstruktioner vid obestånd. Jag vill också hänvisa till vårt särskilda yttrande som finns i betänkande CU5, Lag om företagshypotek. Det är en röstförklaring som ytterligare ger stöd för vårt ställningstagande att nuvarande lagstiftning är bra. Men det är också en hälsning till bland annat Småkom som har varit kritiskt till den nuvarande lagstiftningen och har stora förhoppningar på det nya förslaget från regeringen. Vi i konstaterar också att det finns regionala skillnader när det gäller kreditgivning runt om i landet, men vi menar att det inte gynnar dessa regionala skillnader om det skulle bli en återgång när det gäller förmånsrätten och det här lagförslaget skulle träda i kraft. I stället handlar detta om att regeringen måste ta andra initiativ om man har ambitionen att stödja kreditgivning, sysselsättning och en positiv utveckling i hela landet. Då måste man ta till andra åtgärder. Här förväntar vi oss att regeringen tar dessa erforderliga initiativ för att vi ska få en bra kreditgivning, en bra sysselsättning och en bra investeringsvilja runt om i hela . 62 (): I likhet med regeringen har noterat att reform av företagens kreditvillkor när den nu har utvärderats har visat sig göra mer skada än nytta. Vi ser att försämringarna av kreditvillkoren har inneburit stora problem för många, framför allt små och medelstora företag, och som har påpekats här finns också regionala skillnader. Vi har sett det framför allt på landsbygden utanför storstadsregionerna. Det är också särskilt små industriföretag som har stora behov av krediter som har fått dem indragna och i många fall har tvingats avveckla sin verksamhet. I andra fall har man inte kunnat genomföra tänkta satsningar. motsatte sig den här reformen redan vid riksdagsbehandlingen . Förändringen innebar att förmånsrätten i företagsinteckning då sänktes till . Vi har i årliga motioner upprepat kravet på att återställa förmånsrätten, och händer det alltså äntligen någonting på området. Som förväntat har , , noterat att effekten av reformen blev precis så skadlig som hävdade 2003, och regeringen har också fått liknande signaler från näringslivet, vilket inte förvånar oss. Vi tar det här som ett erkännande och som att dessa instanser intygar att analys av förändringen visat sig vara riktig. Vi tycker också att det är positivt att regeringen har tagit till sig de här signalerna och att man nu också tycks inse det olyckliga i reformen . Till stora delar har vi därför samma inställning som regeringen i den här frågan, och vi ser positivt på regeringens förslag till åtgärder. Självklart hade vi hoppats på att man skulle ta till sig förslag fullt ut när det gäller att återställa förmånsrätten. betänkande nr 5 om lag om företagshypotek innebär att regeringen nu accepterar en rätt omfattande återgång till den situation som gällde , vilket vi tycker är bra. Regeringen väljer dock att genomföra en del andra förändringar som komplicerar bilden något. Efter mycket överväganden har vi från sida beslutat att trots att förslaget från regeringen går i rätt riktning, som vi tycker, inte nöja oss med att bara så att säga tacka och buga och ta emot det. Även om vi alltså instämmer i regeringens bedömning att de förändringar som görs innebär väsentliga substantiella förbättringar för små och medelstora företag reserverar vi oss ändå till förmån för vår motion i betänkandet, där vi alltså kräver en fullständig återgång till situationen . Vi är, som jag redan har påpekat, herr talman, fullt medvetna om att regeringens förslag till ganska stora delar innebär en ny konstruktion, och därför är det inte så lätt att göra en rak jämförelse mellan förslaget och situationen , så det kan ju råda lite olika meningar om vad en återgång innebär. Det här tycker vi också gör det lite svårt att bedöma och förutsäga effekten av regeringens förslag. Vi i är i första hand måna om att företagarna återigen ska få rimliga villkor för att bedriva sin verksamhet, och vi hoppas därför att det förslag som har kommit är en bra avvägning. Vi lägger inte någon prestige i att det här måste lösas precis som vi föreslår och att en återgång, som vi kallar det, skulle vara så att säga den enda möjliga vägen. Vi är i första hand måna om att det ska bli en situation som fungerar för företagare. Vi utgår ifrån att regeringen kommer att följa upp effekterna av sitt förslag . Vi i kommer i varje fall att följa upp det. Vi utgår från att regeringen, om det visar sig nödvändigt, återkommer till med nya justeringar av förmånsrätten, om det alltså, som vi menar, skulle visa sig att det här förslaget inte räcker till för att företagen ska få möjligheter att finansiera nyinvesteringar, nya projekt och så. Vi tvivlar alltså inte på att regeringen har bra uppsåt i den här frågan. Vi menar dock att fortfarande har en bättre analys och ett bättre förslag till åtgärder, även om vi ser att skillnaderna inte är så stora. Vidare kan man konstatera att maktkartellens partier säkert senare i debatten kommer att påpeka att oppositionen inte är enig i den här frågan. Det har vi ju inte heller varit tidigare. Vi har från sida full förståelse för de motiv som Socialdemokraterna och använder sig av. Den här reformen har inneburit ett lägre risktagande i företagen och att vi därmed har fått färre riskutsatta jobb, och det är ju i och för sig bra, men menar vi att det har inneburit att många möjliga jobb har uteblivit. Det här handlar om en balansgång där vi uppenbarligen gör olika bedömningar, och vi menar alltså att skadorna är större än vinsterna. Argumentet att tiden för utvärdering har varit lite kort är i och för sig relevant. Det är därför vi också menar att det är viktigt att regeringen fortsätter att följa upp frågan. Man skulle också kunna säga att den här reformen inte har prövats under svåra ekonomiska tider, och vi i är mycket oroade över framtiden, nu när vi är på väg ned i en lågkonjunktur. Vi tror alltså att utvärderingen, trots att den alltså är kritisk till hur reformen har fungerat, i verkligheten är alldeles för positiv. Det är därför vi också håller fast vid vårt ställningstagande i motionen. För oss i är långsiktiga villkor väldigt viktiga. Regelverken för näringsverksamhet bör utformas på ett sådant sätt att de fungerar i både goda och dåliga tider. Både näringsidkare, anställda, långivare, leverantörer och kunder ska kunna känna en trygghet i vilka regler som gäller. Man behöver som parter tid på sig att utvärdera och bygga förtroende, och det underlättas inte om reglerna förändras ofta. Vi beklagar att den här förändringen genomfördes med hjälp 2003, och vi beklagar naturligtvis att man inte nu återgår till de villkor som gällde tidigare. hoppas vi att de regler som införs ska fungera på ett så pass bra sätt att de kan få vara orörda . Men skulle erfarenheterna visa , när vi nu går ned i en lågkonjunktur de flesta bedömare säger väl att det är ditåt vi är på väg att de justeringar som man nu gör från regeringens sida så att säga utgår från att vi ständigt ska leva i goda tider och att det faktiskt behövs mer när vi får svårare tider, ja då hoppas vi naturligtvis att den regering som sitter, oavsett vilka partier som ingår i den, reagerar snabbt. Det är viktigt för många små och, ofta när det gäller finansieringen, svaga företag. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 2. 63 (): Det är viktigt och angeläget för och vår välfärd att det skapas goda förutsättningar för företagen. För var det betydligt enklare att låna pengar, men sedan gick det snabbt. Problemen för de och samt fallet för investmentbanken löste ut det som har blivit en global finanskris. I spåren av denna kris märker många företag att det är både svårare och dyrare att låna pengar. Räntorna fluktuerar och bankerna gör tuffare bedömningar när de ska låna ut kapital. Detta gäller inte minst för de många småföretagare som geografiskt befinner sig utanför storstadsregionerna. Ett led i att förbättra för företagen är det lagförslag vi debatterar , lagen om företagshypotek. Lagförslaget innebär en reformering av det regelverk som gör det möjligt att använda lös egendom i näringsverksamhet som säkerhet för lån. Den nya säkerhetsrätten företagshypotek föreslås ersätta den så kallade företagsinteckningen som infördes . Reglerna om företagsinteckning försämrade säkerhetsrättens värde i jämförelse med det gällande företagshypoteket. Enligt en utvärdering från var försämringen så påtaglig att reformens nackdelar måste anses ha överstigit fördelarna. I allt väsentligt innebär de nya reglerna för företagshypotek en återgång till de regler som gällde . Äldre företagsinteckningar kommer dock att fortsätta att gälla . Syftet med de nya reglerna, vilket efterfrågade, är att förstärka säkerheten för långivare så att det blir lättare för företag att låna pengar. Företagshypoteket föreslås omfatta näringsidkares lösa egendom som hör till näringsverksamheten. Företagshypoteket ska inte omfatta kassa- eller bankmedel, finansiella instrument avsedda för allmän omsättning, egendom som kan intecknas på annat sätt eller egendom som varken kan utmätas eller ingå i en konkurs. Företagshypoteket ska ges särskild förmånsrätt vid konkurs och utmätning. Regeringen föreslår vidare att statens förmånsrätt för återkrav av utbetald lönegaranti avskaffas. Detta innebär dock inga försämringar i det sociala skyddet för arbetstagarna men ökar andra borgenärers möjligheter att få utdelning i konkurs. förmånsrättsreform innebar att företagsintecknings värde som säkerhet försämrades i jämförelse med det tidigare företagshypoteket. Syftet med den reformen var framför allt att ge bättre förutsättningar för rekonstruktion av företag och skapa incitament för att mer beakta lönsamheten än säkerheten vid kreditgivning. Enligt de utvärderingar som gjort av reformen har, som jag sade, företagens kreditvillkor försämrats i sådan grad att reformens nackdelar måste anses överstiga fördelarna. Det har visserligen förflutit sedan de gällande reglerna trädde i kraft, och alla effekter av reformen är i och för sig inte helt klarlagda, men effekterna på företagens kreditmöjligheter framstår som tillräckligt tydliga. I motsats till Socialdemokraterna och anser vi att lagstiftningsåtgärder måste vidtas för att förstärka företagsinteckningens värde som kreditsäkerhet och på så sätt underlätta för företag att låna pengar. Förstärkningen bör ske på ett sådant sätt att säkerhetsrätten får ett värde som motsvarar det värde som den hade före förmånsrättsreformen. ställde ett antal frågor. Syftet med reformen har jag svarat på. Vad som är viktigt att framhålla är att frågan å ena sidan kan ses ur ett insolvens- eller obeståndsperspektiv, å andra sidan ur ett kreditgivningsperspektiv. Om man bara väljer ett av perspektiven blir slutsatsen enkel. Om man mer väljer att betrakta båda perspektiven blir resultatet annorlunda. Om man sedan lägger till frågan om små kontra större företag och storstäder kontra landet i övrigt blir problemet mycket mer komplext. Om , vilket han egentligen säger, anser att problem med att få krediter inte hänger intimt samman med vilken säkerhet kreditgivaren kan få förstår jag att han har problem med sina slutsatser. Men, herr talman, det räcker inte med det. frågar varför det ska ske en höjning till . Om hade läst mer i den proposition som vi diskuterar, i stället för sina gamla papper som han viftade med i talarstolen, hade han känt till vad förslaget i propositionen är. Det var den utredning som föregick propositionen som föreslog en allmän förmånsrätt som gäller i av gäldenärens egendom. Regeringens förslag är i stället en särskild förmånsrätt. Om det är något mer undrar över svarar jag gärna, och det går också bra att låna propositionen. ställningstagande till frågan om företagshypotek är någonting helt annat än och Socialdemokraternas. I sin motion föreslår att säkerhetsrättens värde vid kreditgivningen ska återställas genom att förmånsvärdet återställs till . Att enbart justera procentsatsen till innebär att företagsinteckningens värde skulle bli avsevärt starkare än det tidigare gällande företagshypoteket. Här kan man säga att det i stället finns tydliga fördelar med en säkerhetsrätt som ger särskild förmånsrätt fullt ut i vissa tillgångsslag. Det är också den lösning som majoriteten av de remissinstanser som företräder näringslivet har förordat. Det bästa sättet att lösa de problem vi har sett är att i allt väsentligt återgå till de regler om företagshypotek som gällde . Företagsinteckningen bör därför ersättas av en säkerhetsrätt men även företagshypotek som ska ge särskild förmånsrätt och omfatta näringsidkares lösa egendom i den mån egendomen hör till näringsverksamheten, med undantag för bland annat kassa- och bankmedel. Förslaget om att återinföra företagshypotek med särskild förmånsrätt innebär att utdelningen på oprioriterade fordringar och förmånsberättigade lönefordringar kommer att minska. Förslaget kombineras därför med ett förslag som kompenserar de oprioriterade borgenärerna. Mot den bakgrunden framstår regeringens förslag om att avskaffa förmånsrätten för statens återkrav för utbetald lönegaranti som ändamålsenligt. Den föreslagna ordningen innebär att staten går miste om intäkter. Det bör i sammanhanget nämnas att regeringen i budgetpropositionen för i utgiftsområde 14 föreslagit att anslaget 1:11, Bidrag till lönegarantiersättning, ska ökas med på grund av förslaget om att avskaffa förmånsrätten för statens återkrav för utbetald lönegaranti. Slutligen, herr talman, vill jag säga att de nya reglerna om företagshypotek innebär att ytterligare ett vallöfte infrias. Detta framstår som särskilt viktigt i när företagen står inför svåra utmaningar med en vikande konjunktur. I syfte att förbättra förutsättningarna för företagandet pågår också arbete inom EU och i med tydligt fokus på att minska den administrativa bördan för företagen. Dessutom gör alliansregeringen att det blir billigare att anställa samt minskar bolagsskatten. Det är angeläget för alla att det görs särskilda ansträngningar för företagen. Jag yrkar bifall till propositionen, vilket innebär att motionsyrkandena ska avslås. 64 () replik: Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 1, vilket jag inte gjorde i mitt huvudanförande. Som säger är dessa frågor komplexa, och det är lätt att bolla omkring saker. Eftersom jag inte tycker att jag fick något särskilt bra svar tidigare skulle jag vilja fråga om tror att den särskilda förmånsrätt som regeringen nu föreslår kommer att medföra att kreditgivningen blir bättre. Det gäller framför allt i det perspektiv vi just nu befinner oss, det vill säga att vi har stora problem på den finansiella marknaden. Vore det inte bättre att i stället försöka se till de positiva effekter som reformen gett inom områden som rör rekonstruktion och annat? Vore det inte bättre att försöka vänta lite grann och se vad reformen skulle kunna ge även i en lågkonjunktur i stället för att nu ändra systemet? Jag tror nämligen inte att det kommer att innebära någon som helst förbättring av kreditgivningen. 65 () replik: Jag noterar att antingen lyssnat på vad jag sagt eller läst i propositionen eftersom han nu talar om en särskild förmånsrätt i stället för de som aldrig varit regeringens förslag. En bättre säkerhet leder antagligen till en tryggare kreditgivning som i det här fallet gagnar både den som lånar pengar och den som lånar ut pengar. Har man en god säkerhet för de utlånade pengarna får man väl utgå från att man är beredd att låna ut i många fler fall än annars. Det är med den här lagen som med all annan lagstiftning att den ska hålla lika väl som i andra sammanhang. Lagstiftningens yttersta konsekvenser blir aktuella den dag ett företag går i konkurs eller inte kan betala. Det är också en särskild poäng med den särskilda förmånsrätten. Den gäller inte bara i konkurs som den allmänna förmånsrätten utan också vid utmätning. Så det finns en möjlighet att utmäta den lösa egendomen i näringsverksamheten innan en konkurs. När det gäller den andra sidan, obestånds- eller insolvensperspektivet, tror jag att man ska ha i åtanke att frågan om företagsrekonstruktioner ses över av . Dessutom är det inte speciellt många företag som rekonstrueras på det sättet. Där finns det möjligen också en viss skillnad mellan större städer och landsbygd. Även med beaktande av är de här förslagen väl avvägda. 66 () replik: Ett huvudsakligt syfte med reformen var ju att man också skulle få en förändrad syn på kreditgivningen. Man skulle ha ett större perspektiv kring ett företags lönsamhet snarare än att se till hur mycket fast realkapital man har för tillfället när man ska göra en kreditbedömning. Det var ett av skälen till att man gjorde de här förändringarna. Ser inte att det finns några positiva aspekter med att man flyttar fokus från att det ska finnas realkapital i bolaget i form av maskiner, lokaler eller annat till att ha ett tydligare lönsamhetsperspektiv vid kreditgivning? När det gäller den andra frågan som jag hade finns det ett antal ganska tunga remissinstanser som , och som anser att det har gått alldeles för att man ska kunna dra några som helst slutsatser. Anser att man kan dra slutsatser om hur reformen har slagit? 67 () replik: Ett lönsamhetsperspektiv har förhoppningsvis alla företag och företagare. Det är grunden, själva idén för att man håller på med något. Det har naturligtvis betydelse också för kreditgivningen. Om man är kreditgivare är man betydligt mer återhållsam med krediter när det gäller olika verksamheter som inte framstår som lönsamma eller som innehåller risker. I det sammanhanget kan man säga att det alltid finns andra möjligheter kanske att ställa säkerhet för de lån man tar. En sådan möjlighet är personlig borgen som är en förutsättning för väldigt många småföretagare. Det medför också särskilda nackdelar, framför allt om man inte kan utnyttja den lösa egendomen i näringsverksamheten fullt ut, vilket man kan med regeringens förslag när det är en särskild förmånsrätt. Vilka slutsatser ska man dra? Jag drar väl den slutsatsen att har konstaterat att man kan påvisa vissa negativa effekter. Vad man ska komma ihåg då måste man ha läst propositionen är att det och andra uttalar sig om är utredningens förslag. Det måste man ha i åtanke. 68 (): Att låna ut pengar är alltid en risk. För att minimera risken är det möjligt att kräva säkerhet som motprestation. Att de som har krävt och fått säkerhet för sitt risktagande ska få utdelning vid obestånd före dem som inte har begärt det är egentligen självklart. Det är precis det som propositionen Lag om företagshypotek handlar om. Den nya lagen innebär att de som har företagshypotek som säkerhet för sina krediter kan använda detta fullt ut vid utdelning när ett företag har gått i konkurs. Den nya lagen innebär också att statens förmånsrätt för återkrav av utbetald lönegaranti avskaffas. Det påverkar dock inte rätten för anställda att få ut sin lönegaranti. Följden av detta beslut blir att det blir mer över till andra oprioriterade fordringsägare, ofta mindre företag som inte har fått betalt för sina leveranser. För mig som centerpartist känns det i högsta grad rättvist med turordningen att 1.den som har säkerhet för sin kredit först ska få utdelning, 2. privata fordringsägare får sin del, och 3. staten först därefter får ersättning för utbetalda lönegarantier. har statens förmånsrätt för skatter och avgifter slopats. Staten är ju den som tål en företagskonkurs bäst. Att lyfta fram de privata företagarna framför staten känns verkligen helt rätt. I den reservation som Socialdemokraterna och har lämnat skriver de bland annat att effekterna av den tidigare reformen i allt väsentligt är positiva. De skriver också att företagens överlevnadsgrad har ökat och att antalet konkurser samt arbetslöshet grundad på konkurser har minskat. Jag vågar påstå att det de skriver inte har med den nuvarande lagstiftningen att göra. Förbättringen är enbart en följd av konjunkturuppgången. Att de har hävdat dessa ståndpunkter tidigare under lagstiftningsprocessen kan jag ha en viss förståelse för, men att de gör det förvånar verkligen. Se bara på antalet konkurser och ! Det gäller även deras formulering att bankernas vinster har ökat, vilket innebär att de har god tillgång på kapital. När vi justerade ärendet i utskottet var jag övertygad om att de skulle ändra i texten med tanke på finanskrisen, men uppenbarligen har den av någon outgrundlig anledning gått dem helt förbi. Jag vill fråga er: Står ni fortfarande fast vid era påståenden? Däremot är vi överens om en sak, och det är att bankerna oftare tar initiativ till och medverkar till rekonstruktioner av företag. Jag tror inte att deras arbetssätt kommer att förändras med den lagstiftning som vi nu föreslår. Det är helt enkelt nya tider, och bankerna inser att de tjänar mer på att rekonstruera och gå med på ackord än att sätta företag i konkurs.