prot · GW0946 · 2008-12-10 00:00:00 — Men om man tittar på vad detta ger i kronor, om vi till exempel läser på s. 19 i er proposition, framgår det att den som tjänar med ert jobbskatteavdrag får drygt 18 000 i skattesänkning, medan den som tjänar hälften så mycket absolut inte får lika stor skattesänkning. Den tabellen talar sitt tydliga språk, oavsett vad ni framför i er retorik. Vi har också framfört kritik mot att såsom ni utformar er inkomstskattepolitik innebär det också att det är männen som får de högsta skattesänkningarna på kvinnornas bekostnad. För det andra: Er skattepolitik bidrar till orättvisa mellan olika grupper. Ni har olika skattesatser för olika inkomster. Ni vill öka skillnaden mellan dem som har ett jobb och dem som inte har ett jobb. Den som blir sjuk, arbetslös eller går i pension får inte bara lägre inkomst utan dessutom en höjd skatt. Såsom det ser ut kommer ni helt enkelt att straffbeskatta människor som går ut i arbetslöshet och har a-kassa. Dessutom har er politik lett till att människor som går ut i arbetslöshet inte har a-kassa. medgav i går i en intervju i tv att de nog gick lite för långt. Arbetsförmedlingen har konstaterat två nya trender i lågkonjunkturen, nämligen att en större andel av dem som varslas hamnar också i arbetslöshet jämfört med tidigare och att andelen som blir arbetslösa och som inte har någon a-kassa har fördubblats. För ungdomar mellan handlar det om en siffra . För det tredje: Er inkomstskattepolitik begränsar möjligheten att investera i välfärd, jobb och infrastruktur. Det är nog så viktigt i det läge som ekonomi befinner sig i just . verkar det som att skattesänkningar är ett projekt i sig för er i högeralliansen. Vi menar att höga skatter har inget egenvärde. De ska kopplas till de välfärdsambitioner man har. Vid högkonjunktur är det viktigt att sänka skatter, men precis samma argument använder ni nu i lågkonjunktur. Det är på något sätt mirakelmedicinen oavsett vilken ekonomisk situation landet befinner sig i. För det fjärde: Er inkomstskattepolitik innebär enbart att vi tar flera steg bort från en likformig beskattning. Ni inför helt enkelt ett systemfel i skattepolitiken. Det blir råddigt och krångligt för den enskilde att följa med och förstå varför olika inkomster ska beskattas olika. När det gäller beskattning av pensionärer förstår jag att regeringen har lyssnat på den starka kritikerkör som bland annat har talat om att pension är uppskjuten lön. Vi står bakom det ni gjort för pensionärerna med höjda grundavdrag. Det vi kritiserar er för är att ni inte har gått längre. tycker att i den mån skatter ska sänkas ska man i första hand använda sig av höjning av grundavdrag. Det har vi föreslagit bland annat för den gruppen. Det skulle i så fall innebära att med politik får pensionärer en större skattesänkning än med högeralliansens politik. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 1 i SkU12. 7 (): är det tänkt att vi ska sänka skatten för höginkomsttagare igen. är det inte så regeringen lägger fram förslaget, utan man lägger fram förslaget som att både det tredje steget i jobbskatteavdraget och den höjda gränsen för statlig inkomstskatt är till för att öka sysselsättningen. Det är sällan som vi går riktigt på djupet i den här frågan, i vilken utsträckning de här åtgärderna verkligen ökar sysselsättningen, så det tänkte jag ägna lite tid åt. I sin mest vulgära form brukar resonemanget gå ungefär så här: Okej, vi har fler jobb nu än vad vi hade vid regeringsskiftet alltså har regeringens politik ökat sysselsättningen. Det är ungefär som om konjunkturen inte spelade någon som helst roll. , i takt med att konjunkturen försämras och jämförelsen med antalet jobb vid regeringsskiftet med tiden kommer att bli allt mindre smickrande för regeringen, misstänker jag att man kommer att bli mer mån om att försöka skilja ut vad som beror på regeringens politik och vad som beror på konjunkturen. Det är inte . Tyvärr är det inte helt lätt att räkna på, särskilt inte eftersom jobbskatteavdraget och de andra åtgärderna har funnits så pass . Mig veterligen, enligt det som finns att tillgå, är det olika simuleringar av hur det här borde ha verkat enligt nationalekonomisk teori. Om vi tittar lite grann på den ekonomiska teorin bakom jobbskatteavdraget ser vi att den är lite mer komplicerad än det enkla slagordet det ska löna sig att arbeta. Grundtanken med jobbskatteavdraget är att det gör det mer lönsamt, eller kanske snarare ännu mer lönsamt, att arbeta jämfört med att inte arbeta och att fler människor då väljer att arbeta. tycker jag att det är en lite förenklad bild av verkligheten att människor bara väljer att arbeta eller att inte arbeta beroende på hur lönsamheten ser ut, men även om verkligheten är komplex är incitamenten för arbete inte betydelselösa. Om vi nu köper att fler väljer att arbeta med ett jobbskatteavdrag har vi ändå inte rakt av ökat sysselsättningen. Det vi har gjort är att vi har ökat arbetskraftsutbudet, alltså antalet människor som är villiga att arbeta. Om vi ska öka sysselsättningen måste dessa människor också få jobb det räcker inte att de bara söker jobb. En idé skulle kunna vara att man genomför åtgärder som ökar efterfrågan på arbete, men det har det i ärlighetens namn varit lite si och så med från regeringens sida. I stället är tanken ungefär att när det blir mer lönsamt att arbeta jämfört med att inte arbeta kommer de som söker arbete att vara beredda att acceptera lägre löner. De får då också behålla en större andel av den lönen, ska man säga i ärlighetens namn. När det blir lägre löner blir det lägre lönekostnader för företagen, och då kan sysselsättningen öka ungefär. Med det här resonemanget i åtanke har i en rapport konstaterat att man kan anta att regeringens jobbskatteavdrag har ökat sysselsättningen. Det är regeringen förstås väldigt mån om att framhålla i propositionen. Däremot talar man lite tystare om andra slutsatser från rapporten, till exempel att större delen av sysselsättningsökningen efter regeringsskiftet beror på konjunkturen och inte på regeringens åtgärder. Några av slutsatserna från rapporten är direkt relevanta för den diskussion vi har . Till att börja med måste vi vara på det klara med om syftet med åtgärderna i första hand är att få människor som inte har ett arbete att börja arbeta, att människor som redan har ett arbete ska arbeta mer eller att det inte spelar någon roll så länge det totala antalet arbetade timmar ökar. Är syftet att öka sysselsättningen menar att det är bättre att rikta jobbskatteavdraget direkt till låginkomsttagare, där man kan anta att drivkrafterna för ökat arbetskraftsdeltagande är störst. Tycker man däremot att det är viktigare att människor som redan har jobb ska jobba mer menar att det är mer rättframt att höja gränsen för statlig inkomstskatt för dem så att det lönar sig att arbeta mer för dem som redan har jobb. Däremot ska man vara medveten om att en höjd gräns för statlig inkomstskatt minskar progressiviteten i skatteskalan, vilket inte bara har negativa fördelningspolitiska konsekvenser utan också kan minska sysselsättningen genom den lönedrivande effekten av att man får mer pengar av en ökad lön. Om man försöker förhandla sig till högre lön skulle det minska sysselsättningen. Från sida tycker vi inte att ett ökat antal arbetade timmar i sig är ett mål. Världen blir inte nödvändigtvis lyckligare av att den som jobbar i stället jobbar . Tvärtom tror vi att många människor, och för den delen miljön, skulle må bättre av ett något lugnare tempo. Däremot är det ett väldigt viktigt mål att människor ska kunna stå på egna ben och känna tryggheten och stoltheten i en egen försörjning. Vår gröna arbetslinje handlar inte om att de som har jobb ska jobba ända in i väggen utan om att alla som har möjlighet ska kunna vara med och arbeta. Med den inriktningen föreslår vi, i linje med Finanspolitiska rådets resonemang, att jobbskatteavdraget ska inriktas på de grupper där det gör mest nytta och därför trappas ned vid inkomster från . Vi säger också nej till höjningen av gränsen för statlig inkomstskatt utöver den årliga inflationsuppräkningen. Det ger inte bara ett bättre fokus i jobbpolitiken utan också en mycket bättre fördelningspolitik, där skattesänkningarna prioriteras till låg- och medelinkomsttagare inte bara i retoriken utan också i verkligheten. I regeringens verklighet ger man ju de största skattesänkningarna till dem som redan tjänar mycket. Jag tycker att man kunde vara ärlig och säga det. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservation nr 2 i skatteutskottets betänkande nr 12. Vi ska inte bara sänka skatten för höginkomsttagare , utan vi ska också sänka skatten för pensionärer. Äntligen ser vi ett förslag från regeringen där alla fördelningspolitiska staplar ser riktigt snygga ut. Plötsligt har vi skattesänkningar som i första hand går till dem som tjänar knapert, och för en gångs skull är det faktiskt kvinnor som får en större del av skattesänkningen än män, för omväxlings skull. ska vi vara ärliga med att anledningen till att staplarna ser så snygga ut är att det är en grupp med låga inkomster som man tidigare helt uteslöt från skattesänkningar men som får vara med och ta del av kakan. Och visst kan jag tycka att man skulle kunna göra mer, att man skulle kunna höja garantipensionen för de sämst ställda pensionärerna också. Men det är inte riktigt en fråga för skatteutskottet, så det ska jag inte orda mer om. I stället ska jag bara vara glad och konstatera att regeringen äntligen gör någonting för en grupp människor som har ett långt och säkert i många fall slitigt arbetsliv bakom sig, som kan vara värda värdiga och anständiga villkor på ålderns höst. 8 (): Det känns kul att få fortsätta där slutade, med de vackra orden att hon tycker att det är väldigt positivt med vår skattesänkning för pensionärer. Det tackar vi för. Vi ska nu ta ställning till ett betänkande som handlar om omfattande skattesänkningar för vanliga människor. Det handlar om att öka friheten för den enskilde, vilket också är ett bra sätt att möta den stundande lågkonjunkturen, i form av att det ger mer utrymme att spendera pengar på konsumtion. Vi ger skattesänkningar till pensionärer, som sagt, i synnerhet till dem som är sämst ställda. Vi sänker skatten för alla som arbetar så att det blir mer lönsamt att arbeta. Det är viktigt att fortsätta att bejaka just arbetslinjen i tider av oro. Vi står, som alla vet, inför med den kanske största globala lågkonjunkturen i modern tid. Vi kan här i se hur varslen ökar, hur våra traditionella industrier är hotade och hur exportindustrierna är satta under stor press. finns det ovanpå detta en bristande tilltro till det globala finansiella systemet, vilket medför att upplåningen inte fungerar som den ska och bromsar den ekonomiska ruljansen i vårt land och i världen i övrigt. Trots det detta tror jag är viktigt att framhålla står väldigt väl rustat för att möta denna lågkonjunktur. Om man jämför till exempel med krisen och står vi väldigt väl rustade att möta denna globala lågkonjunktur när finanskrisens globala svallvågor slår in mot vårt land. Det är ingen slump att vi står väl rustade, utan det finns en mycket tydlig och enkel förklaring. Det beror på att vi i har fört en ansvarsfull ekonomisk politik som går ihop och har återupprättat arbetslinjen. har vi kunnat se en utveckling där fler och fler människor hamnar i utanförskap, där fler och fler inte får möjlighet att stå på egna ben, och där färre och färre har ett arbete att gå till så att de får känna att de bidrar till samhället och får vara delaktiga i en arbetsgemenskap och just känna att de står på egna ben och att de så att säga bär sig själva, vilket är någonting otroligt viktigt för självkänslan. I stället har vi, som sagt, kunnat se hur just den grupp av människor som inte får göra det har blivit större. Under tid vid makten ökade antalet förtidspensionärer med 140 per dag, människor som ofta blev dömda till att leva i ett livslångt utanförskap utanför arbetsmarknaden. När den borgerliga regeringen tillträdde hade vi en situation där uppemot en och en halv miljon människor inte hade ett jobb eller inte fick arbeta så mycket som de skulle vilja. Den här utvecklingen har vi nu brutit. Vi har brutit med den politik som tidigare gick ut på att avskaffa arbetslinjen och som gick ut på att ersätta arbetslinjen med bidragslinjen. Vi har sett till att bryta den utveckling som trots en enorm ekonomisk tillväxt inte har ökat sysselsättningen. Vi har haft en jobblös tillväxt. Denna utveckling har vi nu brutit. Sedan regeringen tillträdde har 175 000 fler människor fått jobb. Enligt de flesta bedömare står vi inför en ökad arbetslöshet. Det handlar om ungefär 150 000 jobb. Det innebär att vi trots denna globala historiska lågkonjunktur faktiskt kommer att ha fler människor i arbete 2010 än vi hade när den socialdemokratiska regeringen klev av 2006. Förklaringen till det där får vi medhåll från alla seriösa politiska bedömare, till exempel , , , är i stor utsträckning, men inte enbart, just inriktningen på regeringens politik, där vi har ersatt bidragslinjen med arbetslinjen, och där vi har gjort det mer lönsamt att arbeta. Vi fortsätter nu med den inriktningen. Vi har att ta ställning till skattesänkningar av tre olika slag egentligen. Det handlar om att sänka skatten för pensionärerna, att höja taket för den statliga inkomstskatten och att sänka skatten för alla som arbetar. Sänkningen av skatten för pensionärer är någonting som vi inte gör för att öka sysselsättningen och egentligen inte för att få ekonomins hjul att snurra snabbare men självklart är alla skattesänkningar positiva eftersom de ökar konsumtionen utan detta är en skattesänkning som vi gör primärt därför att vi vill visa solidaritet med dem som tillhör samhällets mest utsatta. Jag tror att det är viktigt att påpeka att alla pensionärer inte är lika. Jag skulle kunna gå så långt som att påstå att det vore åldersdiskriminering att utmåla pensionärerna som en stor homogen grupp. Det finns pensionärer som har det mycket gott ställt och som har fått ta del av våra skattesänkningar i form av borttagandet av fastighetsskatten och förmögenhetsskatten. Men det finns också pensionärer som lever på extremt små marginaler våra fattigpensionärer. Det finns pensionärer som är otroligt pigga och som kan jobba långt efter att de har fyllt , och det finns pensionärer som i ett tidigt skede efter att de har fyllt behöver samhällets stöd. Den skattesänkning som vi nu presenterar och som ska ta ställning till handlar om att ge stöd till just dem som har det sämst ställt. Jag tycker att från argumenterade mycket väl för den frågan. Till vill jag påpeka att detta är en skattesänkning som inte handlar om att kompensera för inflation det ska finnas med i den årliga uppräkningen av pensionerna, vilket borde känna till utan det handlar om ytterligare ett extra tillskott framför allt till de pensionärer som har det sämst ställt. Vi höjer också taket för den statliga inkomstskatten. Det gör vi därför att det finns många människor i som upplever att det inte lönar sig att jobba extra och att det inte lönar sig att slita lite hårdare. Vi har en situation där det inte går att påstå att det bara är höginkomsttagare som betalar statlig inkomstskatt, utan det är lärare och vanliga tjänstemän. Det kan vara taxichaufförer som sliter extra hårt och jobbar på obekväma arbetstider, och det kan vara lokförare. Dessa människor upplever just att de har väldigt lite för dessa ansträngningar, och det tycker vi är fel. Vi tycker också att det är fel att det inte lönar sig bättre att utbilda sig och ta studielån och att man inte får något för dessa ansträngningar. Därför vill vi höja taket för den statliga inkomstskatten för att återgå till den ambition som fastslogs i den skatteuppgörelse som gjordes , nämligen att av befolkningen ska betala statlig inkomstskatt. Detta är en skattesänkning som kommer även pensionärerna till del. Det är viktigt att framhålla. Viktigast av allt är däremot den skattesänkning som handlar om att förstärka jobbskatteavdraget och att göra det ännu mer lönsamt att arbeta. Den här gången gör vi det genom att uteslutande höja så att säga bottenavdraget i jobbskatteavdraget, eller, som man också skulle kunna uttrycka det, genom att höja grundavdraget till för dem som arbetar. Detta innebär att de första som man tjänar är skattefria. För ungdomar handlar det oftast om att kunna sommarjobba skattefritt. För vanliga inkomsttagare innebär det i sänkt skatt , eller . Detta är någonting som framför allt , som verkligen har efterfrågat skattesänkningar riktade till låginkomsttagare, borde uppskatta. Därför är jag väldigt förvånad över att nu står i talarstolen och så kritiskt markerar att våra skattesänkningar skulle handla bara om att sänka skatten för höginkomsttagare, när den viktigaste beståndsdelen i detta skattesänkningspaket handlar just om att höja detta tak så att de som har det sämst ställt och som har de lägsta inkomsterna verkligen får ta del av skattesänkningen. Detta gör det mer lönsamt att arbeta och skapar fler jobb. Det håller till och med LO med om. Detta ger större möjligheter till konsumtion för vanliga medborgare. Socialdemokraterna anklagar oss för att göra för lite, trots att vi nu kommer att sänka skatten med 32 miljarder. Vi gör ett extrainsatt paket för 8 miljarder. Vi gjorde inte det i all hafs, utan regeringen gjorde noggranna överväganden av vad man skulle göra och kom fram till ett stimulanspaket på just 8 miljarder. Då kan man fråga sig: Vad gör Socialdemokraterna? Vad är alternativen i svensk politik? Först och främst kan man konstatera att de är emot våra skattesänkningar. De är emot alla de pengar som ska strömma in till vanliga inkomsttagare och som ska ge ett ökat utrymme och bättre förutsättningar för att möta lågkonjunkturen. I stället vill de chockartat höja skatterna och höja bidragen. Säg mig, : På vilket sätt får vi fler människor i arbete genom att vi höjer bidragen och gör det mer lönsamt att inte arbeta? Jag vill också poängtera en tydlig idémässig skillnad mellan den borgerliga regeringen och socialdemokratin. Vi tror inte på den keynesianska ekonomiska teorin. Vi tror att det är framför allt penningpolitiken som ska vara det som balanserar låg- och högkonjunkturer. Därför genomför vi i huvudsak satsningar som är av mer permanent karaktär och inte tillfälliga lösningar. Det kan också vara intressant att påpeka att samtliga i oppositionen stod här och krävde att vi skulle elda på ekonomin ännu mer. Jag kan säga att om vi hade gjort det hade vi varit i en väsentligt värre situation än vad vi är i . Det är tack vare en ansvarsfull politik som vi nu kan möta lågkonjunkturen på ett bra sätt. Det är också intressant att påpeka att det ständigt är arbetsmarknadspolitiska åtgärder som är oppositionens alternativ, nu i lågkonjunktur som tidigare i högkonjunktur. sade att vi ser skattesänkningar som den ständiga mirakelmedicinen för att förbättra ekonomin. Ja, det gör vi. Skattesänkningar är bra. Det visar sig att har man låga skatter stimuleras tillväxt i förhållande till om man har höga skatter. Däremot kan vi konstatera att oppositionens mirakelmedicin är arbetsmarknadspolitiska åtgärder arbetsmarknadspolitiska åtgärder i högkonjunktur, arbetsmarknadspolitiska åtgärder i lågkonjunktur. Det är oppositionens mirakelmedicin, som historiskt sett har visat sig inte fungera. Jag skulle avslutningsvis vilja säga att vi i och med skattesänkningen tydligt här tror jag att de flesta håller med har infriat vallöftet om mer . Vi hörde i inledningen av mandatperioden från Socialdemokraterna höga skrik och rop om att alla skattesänkningar äts upp av avgiftshöjningar. De här ropen hörs inte längre. Vi tystade dem därför att det nu står bortom allt tvivel att vi inte bara sänkte skatten, som vi lovade, vi gick mycket längre. Vi fortsätter på den inriktning som vi har slagit an, att det ska bli mer lönsamt att arbeta. 175 000 människor har fått jobb. Det innebär att när vi är klara med lågkonjunkturen kommer vi att ha fler människor sysselsatta än när den socialdemokratiska regeringen klev av. Vi har klarat av att göra detta som vi fört en ansvarsfull ekonomisk politik där vi har kunnat minska statsskulden och satsa på välfärden, någonting som har sagt inte går. Men vi har visat motsatsen. Vi har visat att det går att föra en ansvarsfull politik, sänka skatten och också satsa på välfärden. Jag tycker att Socialdemokraterna i synnerhet borde rannsaka sig själva och fråga vad de gjorde för välfärden som de styrde. Vad är det bestående minnet av den regeringens insatser för välfärden? Vi kan räkna upp långt fler satsningar. Med de orden yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 9 () replik: Det var många stolta uppräkningar från . Vi har brutit bidragslinjen, vi har återupprättat arbetslinjen, vi kommer att ha fler sysselsatta än efter den tidigare regeringen när vi kliver av, sade . Vi i s, v och mp hoppas att ni kliver av . I går kom det prognoser från Arbetsförmedlingen. De befarar att vi kan ha över 400 000 öppet arbetslösa. Vi kan ha en öppen arbetslöshet på . Man befarar att den kan stiga. Hur stämmer det med utfästelser? Jag skulle vilja ställa en fråga till angående de människor som drabbas av arbetslöshet, som blir utförsäkrade och tvingas till socialbidrag. På vilket sätt ökar er skattepolitik friheten för den enskilde och för dessa människor? Det var det du inledde ditt anförande med. Du sade att er skattepolitik ökar friheten för den enskilde. 10 () replik: Jag gjorde många stolta uppräkningar därför att jag är stolt över den politik vi för. Men jag är faktiskt inte nöjd, jag tror att vi kan göra mycket mer. Jag tror att de skattesänkningar som vi nu genomför kommer att fortsätta att bidra till den enormt positiva utveckling som har haft under den här borgerliga regeringen. Vi har fått minskat utanförskap 175 000 personer har lämnat utanförskapet och fått jobb. Åter vill jag påpeka för att det innebär att i lågkonjunkturens djupaste dipp kommer vi att ha fler människor i jobb än när ni styrde. Det tycker jag om något ger er anledning till självrannsakan. Jag skulle vilja ställa en fråga till . Jag tittade nämligen på protokollen från de tidigare debatterna om jobbskatteavdragen och kunde konstatera att den bärande och viktigaste argumentationen för och även för alla andra i oppositionen var att vi sänkte skatten inte för låginkomsttagarna utan för höginkomsttagarna. Det är en argumentation som i och för sig är ganska så vansinnig därför att de skillnader som har funnits har varit ytterst marginella. Procentuellt sätt har avdragen varit kraftfullt riktade till låginkomsttagare. De som är höginkomsttagare betalar mycket mer i skatt. Sedan var argumenten att fördelningsprofilen var för dålig. gör vi en jobbskatteavdragsförstärkning som enkom riktar sig till låginkomsttagare ja, höginkomsttagare får också ta del av dem. Men höginkomsttagare får inte mer jobbskatteavdrag än låginkomsttagare. Har ni ljugit i talarstolen ? 11 () replik: Jag vet inte vilken värld som lever i. Vi får rapporter om varsel . Människor slås ut i arbetslöshet. Det finns väldigt många som står utanför a-kassa. Människor tvingas till socialbidrag. Dessutom kommer människor som har haft sjukförsäkring att slängas ut i den turbulenta verkligheten . Det är den verkligheten som i varje fall jag och mitt parti pratar om. pratar om någonting helt annat vad vet jag inte. Uppenbarligen har han inte märkt vad som pågår. Så till innehållet i inkomstskatterna. I mitt anförande kritiserade jag ert inkomstskatteupplägg ur en rad olika perspektiv. Det är fördelningspolitiskt orättfärdigt. Det räcker med att läsa er proposition, jag hänvisar till en del tabeller. Det bidrar till orättvisa mellan olika grupper. Stora skattesänkningar begränsar möjligheterna att göra nödvändiga investeringar.