prot · GV09102 · 2008-04-24 00:00:00 — Vi måste komma förbi den och säga att kunskap behövs inte minst när det gäller metodutveckling. Där har vi stått rysligt stilla. Det är det som saknas, nämligen de handfasta metoderna som vi vet har både god kvalitet och leder till avsedd effekt när vi använder dem. De är en trygghet att den typen av metodstöd finns för handen för alla medarbetare och för frivilligorganisationen. Där behöver göras mer arbete som har sitt ursprung och sin grund i tillgänglig forskning. 105 () replik: Kunskap behövs, inte bara om metoder utan också om förståelsen. Vad ska dessa metoder bygga på? Om jag tolkar ministern rätt har ministern ingen könsmaktsförståelse utan hon söker metoder som grundar sig på något helt annat. Jag tar mitt fulla ansvar. Det är därför jag ber mina egna att väcka interpellationer till de ansvariga så att frågan lyfts upp på dagordningen. Det är kanske inte riktigt ministerns område, men eftersom ministern ändå är minister vill jag fråga om vården. Det finns många kvinnor som snurrar runt i vårdsystemet. Förmågan att upptäcka dem i vården är dålig. Vi har föreslagit screening inom mödravården. Där har den borgerliga alliansen sagt nej. Jag undrar vad ministern har för uppfattning om att den borgerliga majoriteten har sagt nej. 106 Statsrådet () replik: Inga könsmaktskunskaper jag får tacka för den betygssättningen. Jag tror dock att den är något förhastad, även om vi inte har tid att fördjupa den diskussionen här. Det är naturligtvis alltid intressant att ha en kunskapsgrund som har sitt ursprung i någon form av samhällsanalys. Det är en nödvändighet för att fatta politiska beslut. Det är naturligtvis den grund vi alltid ska gå tillbaka till. Jag hoppas verkligen att vi båda har gjort den hemläxan. För egen del kan jag svara att jag har gjort den. Sedan var det vården och screeningprogram. När något så omfattande som screeningprogram ska införas måste det finnas en bra vetenskaplig grund, det vill säga att det är en framgångsrik metod. Det är inte direkt mitt ansvarsområde, men där har vi inte funnit att det finns tillräckligt mycket underlag för att sätta i gång den typen av verksamhet. 107 () replik: Tack, minister , för att du har kommit hit! Det är roligt. Det är bra att hedersrelaterat våld är med i handlingsplanen. Jag brukar träffa dem som jobbar med hedersrelaterat våld på då och då. Jag har fått med mig att de efterlyser nationella riktlinjer för hur man ska jobba med hedersrelaterat våld i . får varje socialtjänst uppfinna sina egna riktlinjer. En del blir bra, de lånar av varandra, en del har inga alls. Det blir alltså lite av ett lotteri vilken hjälp man får och vilka kunskaper som finns. Kan ministern ta initiativ till riktlinjer när det gäller arbete med hedersrelaterat våld? Jag vill ta upp en grupp som inte har nämnts alls i handlingsplanen, nämligen de gömda och papperslösa kvinnorna. De är utsatta. De har fått nej på asylansökan eller befinner sig här utan tillstånd. De har alltså inte möjlighet att jobba och få en inkomst. De blir lätt sexuellt utnyttjade och utsatta för våld och övergrepp. De har då ingenstans att gå annat än till Röda Korsets läkarmottagning eller de mottagningar som jobbar ideellt. vet jag att kd har varit aktivt när det gäller flyktingfrågor. säger att han tycker att papperslösa gömda ska ha rätt till hälso- och sjukvård, men det har inte alliansregeringen sagt. Jag har pratat med dem som jobbar på Röda Korsets mottagning. De säger att de träffar många utsatta kvinnor. Det är kvinnor som lever i ett kaos. De har det svårt eftersom de lever gömda. De är utsatta för hot, våld eller övergrepp, och de har ingenstans att vända sig. Det är inte bara sjukvård dessa kvinnor behöver, utan de skulle behöva ha en där de kan bryta en våldsrelation och faktiskt få leva skyddat och ta ställning till vad de kan göra med sina liv. 108 Statsrådet () replik: Det är ungefär som när jag presenterade missbrukarstrategin . Den innehåller en rad olika åtgärder. Samma sak gör denna handlingsplan. Men det finns alltid ett intresse att titta efter vad som saknas och vad som ändå inte finns med. Handlingsplanen pekar tydligt i riktning framåt. Vi tar många viktiga steg som jag tror kan bli betydelsefulla. Sedan återstår naturligtvis alltid saker att göra, och man får återkomma till en del saker. Riktlinjearbetet pågår ständigt. Vi använder oss ständigt av vår myndighet för att ta fram nya riktlinjer för delar av arbete. Det är alldeles riktigt att det inte finns några riktlinjer för det hedersrelaterade våldet. Det beror naturligtvis delvis på att det här är ett problem som vi talade lite om i kammaren . Det är ett problem som säkert har funnits men som vi politiskt dröjde länge med att uppmärksamma. Det gör naturligtvis att tillgången till statistik, kunskap om hur det ser ut och vad som kan vara verksamma metoder, vilka metoder som har prövats och vilken forskning som finns är begränsad. När man utarbetar riktlinjer tar man spjärn i tillgänglig forskning. Man använder sig av den beprövade erfarenhet som finns på fältet. Utifrån den kan man göra riktlinjerna. Det är anledningen till att det inte finns några riktlinjer. Det har funnits för lite att hämta kunskap och erfarenhet ur. Jag tror inte att vi är riktigt framme vid det kunskapsläget när det faktiskt är möjligt att ta fram riktlinjer . När riktlinjerna kommer på plats ska man veta att om man använder sig av dem ger det både god kvalitet och avsedd effekt. Tyvärr är vårt kunskapsläge inte där än där det är möjligt. Papperslösa flyktingar är ett stort problem. Här kan rymmas våldsproblem, och här kan rymmas andra problem. Här handlar det naturligtvis om att arbeta politiskt med frågan och att arbeta som medmänniskor för att erbjuda hjälp och stöd till dem som finns runt omkring oss i vår närhet. 109 () replik: Vad gäller riktlinjer kan jag kort säga att till exempel socialkontor i länge har haft kvalificerade riktlinjer och stor kunskap. Det finns på sina håll, men det finns många ställen där det brister i hur man jobbar. Det vore bra om det kom i gång ett sådant jobb. Jag vill återkomma till de papperslösa gömda kvinnorna. Jag tycker att det är viktigt att gömda och papperslösa barn har skolan som . Jag tycker att vi politiskt skulle kunna enas om att papperslösa gömda kvinnor som har blivit våldtagna, misshandlade och lever under hot skulle kunna ha en kvinnojour som . De kan inte vända sig till myndigheterna utan att riskera att bli utvisade. För mig är det inte viktigast om det står med i handlingsplanen eller inte. Det är bra om vi kan hitta en gemensam politisk vilja att nå dit. Röda Korset säger att när dessa kvinnor lever under hot och i kaos kan de inte ta ställning till någonting. De kan inte ta ställning till om de ska återvända eller inte, och det kan vara barn inblandade. Då blir hela livet en snurr. De skulle behöva lugn och ro, få veta att de lever i trygghet och kunna börja ta ställning till vad de ska göra av sitt liv. Det är egentligen den frågan jag vill ställa: Är det inte dags att vi tar en sådan politisk inriktning? Sedan skulle jag naturligtvis vilja fråga varför det inte finns konkreta åtgärder när det gäller mäns våld mot äldre kvinnor i handlingsplanen. Det finns pengar avsatta för utbildning för andra personalgrupper när det gäller våld mot kvinnor med funktionsnedsättning men inte inom äldreomsorgen. Vi vet att äldre kvinnor är utsatta för våld, mer grövre våld och mer sexualiserat våld än män, men också att flera kvinnor har trauman efter att tidigare i sitt liv ha varit utsatta för våld. Det skulle verkligen behövas avsatta pengar för att ge kunskap till äldreomsorgens personal så att de kan ge stöd, ta tag och agera. 110 Statsrådet () replik: Äldre kvinnor finns med i uppdraget till att möta behovet av kunskapsstöd i . När det gäller de papperslösa kvinnorna som har behov av stödinsatser finns det en särskild poäng i att vi uppmanar kommunerna att samarbeta med frivilligorganisationerna i fråga om våld mot kvinnor, nämligen att kvinnor ska kunna ta kontakt med en kvinnojour, därför att det är inte någon myndighet. Man kan ha en direktkontakt med en kvinnojour, men man har naturligtvis inte alltid kunskap om att sådana finns tillgängliga. Att bygga upp särskilda kvinnojourer i det här avseendet låter sig inte riktigt göras ur geografisk synvinkel. Jag tror att det är väldigt centralt att kommunerna arbetar tillsammans med frivilligorganisationerna. Vi vet att många kvinnor, såväl papperslösa flyktingar som svenska kvinnor, i ett första skede drar sig att ta kontakt med en myndighet. Det är därför vi är så tydliga med att säga att det samarbetet är nödvändigt och ska vara en förutsättning också för de 109 miljoner som finns anslagna. 111 ELISEBEHT () replik: Välkommen, folkhälsominister ! Vår debatt har pågått , och vi är glada att du har kunnat komma nu efter frågestunden. En hel del av de åtgärder som det talas om i handlingsplanen ryms under folkhälsoministerns ansvarsområde. Man kan säga att bland annat socialtjänstlagen hör dit, även om ni är fler på området. Det talas om att också anhöriga och närstående ska kunna få stöd och hjälp. Såvitt jag vet är det få kommuner om ens någon som har utvecklat stöd åt anhöriga eller närstående till brottsoffer. Det är egentligen så det står, och det är brottsoffer vi talar om . Jag tror att det skulle vara väldigt välkommet att ministern tar ett initiativ och försöker få kommunerna att utveckla det stödet, antingen på egen hand, i egen regi, eller tillsammans med frivilligorganisationerna. Kring varje familj där det förekommer våld finns det ett antal personer som far illa och som lever i osäkerhet. Det kan naturligtvis gälla både föräldrar och utflugna barn och så vidare. Jag tror att ministern förstår vad jag menar. Det är det ena. Det andra är barnperspektivet. Det finns med som ett övergripande anslag, men jag saknar de konkreta åtgärderna i handlingsplanen. Det är inte så att bara för att vi säger barnperspektiv blir det ett barnperspektiv. Också där skulle jag vilja höra några ord från ministern: Hur har ni tänkt att barnperspektivet verkligen ska lyftas fram i det här arbetet? 112 Statsrådet () replik: Jag tycker att barnperspektivet har tydliggjorts väldigt mycket genom att vi i lagtexten skriver in att insatserna ska omfatta också barn som bevittnar våld. Det har över huvud taget inte funnits med innan. Det är verkligen att tillföra barnperspektivet till socialtjänstlagen. Jag vill verkligen hålla med Elisebeht om vikten av att se situationen runt den drabbade kvinnan, att se de anhöriga som en del av det som har skett. Över huvud taget tror jag att vi måste ha mycket mer av det här betraktelsesättet när det gäller flera av våra samhällsproblem. Det är anledningen till att vi är på gång att skärpa lagstiftningen när det gäller äldre och anhörigvård, därför att den är så central. Det är anledningen till att vi i den missbrukarstrategi som vi har lagt fram tydligt säger att vi i högre grad måste uppmärksamma de närstående. De är ofta en del av lösningen. De kan vara i behov av stöd och hjälp på ett tydligt sätt. Jag tycker att det här ska genomsyra varje insatsområde inom , att se den nära omgivningen både som i behov av stöd och hjälp ibland och som någonting som kan vara en del av lösningen. Här handlar det väldigt mycket om barnen och barnperspektivet. Jag känner mig väldigt glad för att precis den här skärpningen och den här skrivningen har kommit till. Den ger en tydlig signal ut till kommunerna och skapar förutsättningar för att barnen som finns runt omkring, som har bevittnat våld, som har funnits med och som naturligtvis har tagit skada av det också inräknas i dem som ska få stöd och hjälp. 113 ELISEBEHT () replik: Vi har fört fram en idé, som vi egentligen har norpat från förra mandatperiodens opposition, nämligen att barn som bevittnar våld borde vara målsägande. Vi vill att den frågan utreds. Vi säger inte att det ska vara så, men vi vill att det utreds. Det beror naturligtvis på att vi vill flytta fram barnets position. Vi gjorde en rad förändringar på det här området under förra mandatperioden, men det har visat sig inte vara tillräckligt. Det är fortfarande så att barn som upplever våld inte uppmärksammas, inte i rättsprocessen och inte av personal som arbetar med barn jag tänker närmast på anmälningsplikten i skolan, förskolan och så vidare. Det krävs kraftfulla insatser för att få det här att fungera. Vuxnas behov tränger sig ofta före barns, och det är så tydligt just när det gäller den här gruppen barn. Det är många kommuner som fortfarande inte har något strukturerat arbete för barn som har bevittnat våld. Det kan finnas när det gäller barn till missbrukare och barn till psykiskt sjuka föräldrar, men den här gruppen barn är fortfarande osynliggjord. Det behövs verkligen initiativ på det här området. Jag är glad att folkhälsoministern har samma perspektiv, men det saknas fortfarande konkreta åtgärder som går att stämma av. En annan fråga som jag vill ta upp, även om sekunderna tickar, är frågan om behandling av män. Ministern har redogjort för IMS uppdrag att utvärdera de behandlingsformer som finns för män. Det är inga konkreta åtgärder. Hur ser utbyggnadsplanerna ut när det gäller möjligheterna att starta och driva samtalsmottagningar för män som ännu inte har begått brott? Vi vet alla att det finns inom kriminalvården, men de flesta män finns utanför kriminalvården och det är där behovet är stort. 114 Statsrådet () replik: Jag ska försöka hinna besvara bägge frågorna. Ja, barnperspektivet har stärkts, och det har tagit ett konkret uttryck i lagtext. Jag vill mena att det har betydelse, återigen. Det har den betydelsen att också tillsynsmyndigheten måste följa upp det här. Vi har gett ett utökat tillsynsuppdrag till länsstyrelserna att titta på hur situationen ser ut för våldsdrabbade kvinnor och också när det gäller barn som bevittnar våld. Att låta barn som bevittnar våld bli målsägande skulle vara att skapa en helt ny juridisk konstruktion, eftersom det endast är den som har blivit direkt utsatt för ett brott som kan vara målsägande i svensk lagstiftning. Det är naturligtvis en inte alldeles enkel förändring, och inte en alldeles enkel utredning och prövning, som i så fall skulle behöva göras. Det har vi inte ansett möjligt. Jag tror att det kanske inte är där som den största problematiken ligger. Jag är övertygad om att skärpningen i skrivningen, tillsammans med en väl fungerande tillsyn, kan åstadkomma en förändring ur barnperspektivet. Sedan var det frågan om män som har behov av behandling. Ja, jag skulle önska att vi hade kommit mycket längre, att mer hade gjorts av den tidigare regeringen, att vi hade haft en större kunskapsbank att ösa ur och att vi hade varit framme vid att kunna iscensätta evidensbaserade metoder som vi visste var väl fungerande i varje län. Tyvärr är vi inte där heller än kunskapsmässigt. Det har skett en del utvecklingsarbete, en del projektarbete. Det är ofta tidsbegränsade projekt som sedan har lagts ned, även om de har haft positiva resultat. Då får vi ta det stegvis. har vi tagit det första steget, och det finns anledning att återkomma till fler steg. Det är min övertygelse att det är en av de viktigaste åtgärderna framåt att se till att vi får en fungerande verksamhet för att förhindra att män som slår slår . 115 i (fp): Den misstänkte har vid aktuellt tillfälle dragit omkull målsägaren genom att dra henne i håret och ruska hennes huvud så att hon har ramlat till marken. Nere på marken har den misstänkte sedan fortsatt att ruska målsägarens huvud så att smärta uppstått. Den misstänkte har också jagat målsägaren med ett hundkoppel i handen. Vid aktuellt tillfälle var målsägaren gravid och skulle föda . Den här hemska berättelsen är vardagen för en kvinna i . Det är taget från en polisanmälan. Jag tycker att det är viktigt att vi som deltagit i den här debatten har belyst enskilda fall. Vi har talat om mängden kvinnor som utsätts för våldet. Det gäller att komma ihåg den fruktansvärda vardag som många kvinnor lever i, att jagas av sin man med ett hundkoppel, skakas så att smärta uppstår. Det här är ett otroligt allvarligt samhällsproblem. Våldet mot kvinnor fortsätter . Mörkertalet är stort. Det här är en allvarlig kränkning av kvinnors rättigheter, och det är ytterst ett uttryck för det ojämställda samhälle som vi lever i. Vi måste få ett stopp på detta. Jag är så glad att regeringen har presenterat den här handlingsplanen. Det är en unik bred handlingsplan med ett samordnat helhetsgrepp som griper över många olika samhällsområden för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer. Hela 56 åtgärder ingår i planen. satsas i planen. Det handlar om att höja medvetenheten och kompetensen hos alla aktörer som jobbar med detta, både offentliga myndigheter och frivilliga organisationer, både på nationell nivå och på lokal nivå. Här i har vi också velat visa när vi har behandlat den här planen hur viktigt det är att alla jobbar tillsammans. Därför har vi behandlat denna handlingsplan tillsammans i justitie- och socialutskottet. Planen tar upp det hedersrelaterade våldet. i som är en resurs för hela landet beräknar att upp till 2 000 flickor lever i förtryck av hedersrelaterad natur och att 200 av dem behöver skyddat boende. Planen tar upp våldet i samkönade par också. Där vet vi väldigt lite. På vår hearing kom det fram att i en undersökning bland 2 000 HBT-personer var det som hade varit utsatta för våld. Men det finns inget skyddat boende för män som utsätts för våld. Handlingsplanen är också väldigt tydlig med att särskilt utsatta grupper som funktionshindrade kvinnor, missbrukare och äldre kvinnor är viktiga att beakta inom alla handlingsplanens områden. Just vad gäller våldet mot äldre kvinnor har min kollega varit oerhört engagerad. De finns definitivt med i den här handlingsplanen, trots det som försöker påstå. Vi har från FN fått beröm för handlingsplanen för att den är så bred och strategisk. De 56 åtgärderna har fått 57 reservationer. Jag måste säga att en del av de här reservationerna förstår jag inte. Det känns som att på något sätt vill oppositionen påvisa ett större engagemang genom antalet reservationer. Jag tycker att ni målar upp en del onödiga motsättningar. Vi är eniga i den här kammaren om att vi måste bekämpa detta våld mot kvinnor. Många reservationer slår in öppna dörrar. Ta reservation nr 1 till exempel som säger att vi inte utgår från ett könsmaktsperspektiv. Men det är mycket tydligt i inledningen till handlingsplanen att vi utgår från FN:s deklaration om mäns våld mot kvinnor. Den deklarationen säger mycket tydligt att våldet mot kvinnor beror på den historiska ojämlikheten mellan män och kvinnor, den ojämlika maktrelationen. Vi är eniga på den punkten. Låt mig, fru talman, gå in på några specifika områden i planen. Den är ju väldigt bred, men jag vill ta upp några områden som rör rättsväsendet. var inne på att vi nu gör en kraftsamling från alliansen för att öka antalet poliser för att kvinnor ska känna större trygghet i att deras brott kan utredas och att det finns en polis att vända sig till. Men det handlar förstås också om att inte bara öka antalet poliser utan att se till att polisen gör rätt åtgärder och har kompetens att bemöta kvinnor på rätt sätt och att utreda brott. Planen säger att det ska finnas familjevåldsenheter på samtliga polismyndigheter i landet. Då blir jag lite förvånad över reservation 51 från , där man säger att man vill ha familjevåldsenheter i hela landet. Det är ju det vi nu genomför. Jag vet inte om har några problem med att vi nu genomför det i hela landet. En annan viktig åtgärd är att har ett projekt, Våld i nära relationer. Det ska se till att det finns nationella riktlinjer för polisens arbete ute i polismyndigheterna. Här har vi också en reservation, från Socialdemokraterna, som slår in öppna dörrar. Det är en reservation som säger att hot- och riskbedömningar måste vara rutin i polisens arbete. Jag håller med. Det är precis det vi nu genomför i projekt i nära relationer. Riktlinjer som gäller hot- och riskbedömningar finns med i det arbetet. En annan viktig sak som jag vill ta upp, fru talman, är insatserna vad gäller de våldsamma männen. För det första gäller det att män som begår grova kvinnofridskränkningar också straffas. Vi vet att straffet är från upp till , men i genomsnitt, visar en undersökning, är det som utdöms elva månaders fängelse. har vi en utredning som ser över straffskalorna. Det är definitivt bedömning att grov kvinnofridskränkning bör ge fängelse. Det är också väldigt viktigt att vi nu gör tydliga insatser i och med handlingsplanen att behandla män som slår för att hindra våldsspiralen. Lyckas en kvinna ta sig loss från en man ska inte en ny kvinna bli slagen. Vi måste få männen att sluta slå. Här gör vi väldigt viktiga markeringar. Kriminalvården har redan dubblerat antalet män som får behandling i olika program. tog beslut om att förbjuda porr på anstalter för dessa män. Det är viktigt, tycker jag, att skicka med till Socialdemokraterna att det kan bli problem att finansiera de här programmen om man vill dra ned på Kriminalvården i årets budget. Det är 200 behandlingsplatser det handlar om. Det är också väldigt viktigt, precis som sade, att fokusera på att behandla män som inte är dömda. De kan gå i samtal av olika slag. Där har vi en insats i handlingsplanen som innebär att ska förstärka de metoder som används i kommuner och i frivilligorganisationer. Här tycker jag att reservation 42 slår in öppna dörrar. Talartiden går väldigt fort. Den här planen är, som sagt, väldigt bred. Jag tycker att den är väldigt bra. Många av oss har varit ute och träffat folk inom olika verksamheter. Jag vill poängtera vikten av samverkan. Jag har varit med bland annat i starten när i drog ihop 300 aktörer för att få till stånd en samverkan. Jag tror väldigt mycket på detta. När olika organisationer, frivilliga som myndigheter, jobbar separat får man inte samma effekt. Det har vi sett vad gäller det lokala samverkansprogrammet i till exempel. Där har man jobbat med samverkan, och det har gett resultat: dubblerad anmälningsfrekvens från kvinnorna och dubblerat antal män som åtalas. En sista sak jag vill ta upp rör tvångsäktenskap. Handlingsplanen ger i uppdrag till att kartlägga arrangerade äktenskap som sker mot en persons vilja. Jag tycker att detta är oerhört viktigt! Precis som sade var hon och jag på en hearing om detta i . Det var väldigt intressant att lyssna på de olika invandrarföreningarna som redovisade hur situationen var. Jag kommer särskilt ihåg en syriansk man som pekade på att gränsen mellan arrangerade äktenskap och tvångsäktenskap är väldigt flytande. Det är svårt att stå emot övertalningsförsök från släkten. Släktlojaliteten kan vara väldigt stark. Har ens föräldrar planerat ens äktenskap och rest fram och tillbaka till det forna hemlandet för att investera i att hitta en man åt en ska det oerhört mycket till innan en kvinna vågar säga nej. Jag tycker att det är bra att det kom en utredning i går som vill kriminalisera föräldrar som arrangerar äktenskap för barn . Från vill jag framföra att det är viktigt att också skydda 17-åringar och 18-åringar. Jag tycker också att det är något för tidigt att stänga dörren, som utredaren vill, för att också införa en explicit lag mot tvångsäktenskap. En sådan lag kan många unga flickor behöva luta sig mot! Avslutningsvis, fru talman: Det här är en bred handlingsplan 56 åtgärder, . Det är unik satsning på ett samlat grepp för att komma till rätta med våldet mot kvinnor. Kvinnor ska inte behöva utsättas för våld. De ska inte behöva jagas med hundkoppel av sina män. Jag hoppas att våldet har minskat när vi gör uppföljningen 2010. Det finns en risk att statistiken pekar uppåt, och då hoppas jag att det inte beror på att våldet ökar utan på att fler kvinnor vågar anmäla.