prot · GW0945 · 2008-12-09 00:00:00 — Ungefär hälften av landstingen har fattat beslut medan andra inte har gjort det eller det är otydligt vilka regler som gäller. I , där beslut har fattats, har överklagat beslutet, och dom väntas . Man har alltså antagit en policy om subventionerad vård till gömda flyktingar. Enligt hälso- och sjukvårdslagen, precis som ministern sade, har man rätt till akut och omedelbar vård som inte kan anstå. Men så som det fungerar är situationen inte tillfredsställande. Är det inte rimligt att kunna få övergångsregler för de allra mest utsatta? 90 (): Diskussionen om vård för alla människor i på lika villkor är en väldigt viktig diskussion. Det är en viktig fråga som tar upp. Den hör naturligtvis också samman med allmänna flyktingpolitiska frågor. Min och utgångspunkt när det gäller asylfrågor är att vi ska ha en rättssäker ordning. Men när en person får nej på sin ansökan om uppehållstillstånd i efter möjlighet att överklaga och så vidare får vi också acceptera att en del människor måste lämna landet och i värsta fall mot deras egen vilja. Detta är inte samma sak som att inte alla människor har vissa grundläggande mänskliga rättigheter. Man har inte alla medborgerliga rättigheter om man vistas i illegalt. Men man har rätt till liv och hälsa. Därför är det enligt och min personliga uppfattning en stor human skandal att inte har tagit tag i dessa frågor. Vi ser många exempel på oacceptabla konsekvenser. Jag träffar till exempel engagerade människor från Röda Korset som har berättat om hur personer med diffusa trötthetssymtom inte har blivit mottagna på mottagningar men återkommit senare med en redan utvecklad cancertumör. Andra har nekats vård vid diffusa smärtor som visat sig vara blindtarmsinflammation som leder till komplikationer. Det är ständigt en mängd sådana situationer där människor i receptionen tvingas fatta beslut: Ska vi ta emot den här människan som inte har en patientbricka, eller ska vi inte ta emot henne? Läkare vittnar om att dessa beslut bryter mot den grundläggande läkareden och det som över huvud taget alla som jobbar i vården utgår ifrån, nämligen att rädda liv. är ett av de få länder som inte ger gömda och papperslösa vård. , FN:s sändebud i de här frågorna, nämndes i interpellationen. Han konstaterar att är dåligt på just den här punkten. Han konstaterar också att det inte vore förenligt med några större kostnader om denna lilla grupp fick större möjligheter till vård på samma villkor som svenskar och övriga boende i . är utgångspunkten för den här diskussionen av det under tolv års socialdemokratiskt regerande inte har hänt någonting. Både och har under den tiden agerat för en förändring. Men det har man inte lyckats åstadkomma. Alla vet att allianspartierna har haft delvis olika utgångspunkter i flyktingpolitiken. Men vi har samarbetat väldigt bra. Vi har till exempel tillsammans med infört arbetskraftsinvandring och öppnare gränser. Jag är väldigt glad över att det i årets budgetproposition finns ett löfte om en utredning om vård för gömda och papperslösa. Det är ett steg framåt som är betydligt större vad den gamla regeringen tog . Jag ser fram emot att vi inte ska behöva dröja alltför . Jag har stora förhoppningar om att socialministern nu ser till att det kommer bra direktiv och att vi får ett bra förslag . 91 Socialminister (): Jag tänkte börja där slutade. Jag vill påminna om historien. Jag vill minnas att ni brukar säga att ni samarbetade om elva budgetar eller så mellan era tre partier. Vad jag kan påminna mig fanns det aldrig någonting som antydde att ni var på väg att förändra den förfärliga situation som många människor befinner sig i. har vi bland annat från mitt parti arbetat för att få en förändring till stånd. I budgetpropositionen kunde man läsa: Regeringen avser att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda frågan om hälso- och sjukvård för personer som undanhåller sig verkställighet av avvisnings- eller verkställighetsbeslut, inte sökt nödvändiga tillstånd för vistelse i samt asylsökande. Utredaren ska fästa särskild vikt vid barns behov. Jag är väldigt glad över att vi har kommit dithän. pågår det arbete med att utforma direktiven för utredningen. Jag räknar med att det arbetet ska kunna slutföras . säger: Vore det inte lämpligt med någon typ av övergångsregler? Jag antar att det ska vara som komplement till utredningen. Men nya regler kan inte införas utan att man har ett beredningsunderlag. Det är vad regeringsformen kräver. skulle kritisera regeringen om det var så att vi struntade i att bereda frågan. Vi behöver alltså bereda frågan. Det är också anledningen till utredningen. Problemen med nuvarande lagstiftning är uppenbara för de flesta av oss. Det handlar om att människor som lever i en osäker tillvaro kanske inte vågar att söka sig till vård som vore lämplig för att man ska kunna sätta in insatser . utvecklas sjukdomar eller skador på ett sådant sätt att människor far verkligt illa. Ett annat problem är de etiska dilemman som personal inom svensk hälso- och sjukvård utsätts för när de själva sätts att avgöra dessa svåra frågor som ytterst kan vara en fråga om liv eller död. Jag tycker inte att det är tillfredsställande att politiken retirerar och inte reder ut hur regelverket ska se ut. Precis som säger i sitt anförande har också flera landsting utfärdat riktlinjer och bestämmelser för sin personal. Jag tycker att det är bra. Personalen ska kunna känna trygghet i att den vet vad som är rätt eller fel att göra från arbetsgivarens synpunkt så att den i varje fall slipper det dilemmat. Jag är angelägen om att åstadkomma nationella regler som innebär lättnader för personalen. Men det är inte det mest väsentliga. Det väsentliga är naturligtvis att vi kan tillgodose rimliga krav på en god hälso- och sjukvård också för människor som finns i vårt land med oklara papper. Man ska veta att just sjukvård är en del av de mänskliga rättigheterna som upprätthålls i vårt land. Jag tycker att det är genant att av FN:s rapportör prickas på den här punkten. Han konstaterar att vi hör till bottenskiktet i när det gäller gällande lagstiftning. Det är några av skälen till att jag är angelägen att få utredningen till stånd och att utredningen presenterar ett underlag som är möjligt att använda som grund för lagstiftning så att vi kan få dessa saker reglerade på bästa möjliga sätt. 92 (): Enligt hälso- och sjukvårdslagen har alla personer som vistas i rätt till akut och omedelbar vård som inte kan anstå. Men som reglerna fungerar ska man också betala vården med egna pengar. Det betyder ofta att gömda flyktingar inte får någon vård alls, eftersom som de i regel inte känner sig trygga med att söka vård. De kan inte vara säkra på att hälso- och sjukvårdspersonalen ens tar emot dem i luckan. Men det betyder också någonting annat. Vi får ett samhälle där plånboken avgör vem som får sjukvård. En sådan ordning tar kraftigt avstånd från. Vi vill därför att det fattas beslut som i att ge subventionerad vård även till gömda flyktingar. Ingen flykting ska behöva leva gömd och dessutom plågas av smärtor och sjukdom. Som tidigare var inne på här handlar det inte om några stora kostnader. I har man räknat med ca . I räknade man med . Det är totalt inte speciellt stora kostnader. Som vi har varit inne på har ett av de striktaste regelverken över huvud taget i . Gömda barn har rätt att få hälso- och sjukvård som svenska barn. Men det är också en tolkningsfråga. Det kan bli så att barn vilkas föräldrar inte har sökt asyl inte självklart har rätt till hälso- och sjukvård, vilket försätter dem i en fruktansvärd situation. Begreppet omedelbar vård kan tolkas olika beroende på om ens föräldrar har sökt asyl eller inte. Det är inte acceptabelt. I finns det en heltäckande lagstiftning för hälso- och sjukvård, och staten betalar. Alla barn har rätt till fullständig hälso- och sjukvård. I har gömda rätt till omedelbar vård enligt lag . Där bedömer den enskilda läkaren vad som innefattas i begreppet omedelbar vård. Alla har rätt till akutvård, och alla barn har rätt till hälso- och sjukvård. I har gömda rätt till akutvård, och staten betalar. Så det finns många andra exempel. Jag vill också visa på att det finns två olika grupper. Den första gruppen är de som har fått avslag på asylansökan och gömmer sig för att undgå att avvisas. I den andra gruppen finns det människor som har kommit hit för att söka jobb, besöka familj eller vänner och stannat efter att deras visum har gått ut. Många har befunnit sig i länge och försörjer sig på jobb i den informella sektorn som nästan är en värld för sig. I den gruppen finns också kvinnor som sålts eller lurats till på falska premisser. har tagit fram en rapport där de tar upp ett exempel med en flicka och hennes pappa som följde med till barnakuten. I receptionen visade pappan flickans utgångna för att bevisa att flickan var gömd. Han ombads då att betala , trots att den normala avgiften på barnakuten är . Så ser det ut. Den frustration jag känner gör att jag tycker att det är angeläget att hitta en lösning även för de barnen. Jag har förståelse för att det finns ett beredningstvång, men i den här situationen tror jag ändå att det skulle vara värdefullt att göra ytterligare en insats för de här barnen. 93 Socialminister (): Jag är tacksam för att har tagit upp den här frågan, för det är en fråga som behöver diskuteras och beröras. Ingen av oss vet egentligen hur många som finns här på oklara grunder. Men det är många människor som finns här som inte är berättigade till den vård som jag tror att de flesta av oss tycker är rimlig att vi ska ge. Det handlar, som säger, om relativt små kostnader. Att inte göra något kan i vissa fall leda till ännu större kostnader. Jag kan försäkra om att mitt engagemang i den här frågan är betydande. Utan det tror jag inte att vi hade varit där vi är . Jag betonar än en gång att regeringen arbetar med direktiv. Direktiven kommer att publiceras och utredare namnges. I direktiven kommer det att framgå hur utredaren har på sig. Denna utredning är avsedd att ligga till grund för en ny, bättre lagstiftning än den nuvarande. 94 (): Jag tackar för att ambitionen finns att få till en bättre lagstiftning. Men jag vill rätta på en punkt. Vi samarbetade inte med Socialdemokraterna i regeringsställning. Det var faktiskt . samarbetade med Socialdemokraterna . lyckades vi få igenom en viss regularisering, alltså att människor fick stanna i , med en ny utlänningslagstiftning också som jag tycker var väldigt bra. Men den här frågan orkade vi inte ända fram med. Det beklagar jag naturligtvis. Jag tror att socialminister har en ärlig ambition i det här. Men jag har inte fått svar på frågan vad det är som kärvar, varför direktiven inte är klara. När vi diskuterade det här var det både kristdemokratiska och folkpartistiska representanter i debatten som sade att det här är färdigt . har snart hela höstterminen också gått. Även om man skrev det i budgeten visste man det . Vad är det i det här arbetet som kärvar? Jag skulle vilja avsluta med att överlämna en tröja till som gör att han inte glömmer rätten till sjukvård. 95 Socialminister (): Till protokollet vill jag säga att jag ännu inte har hunnit ta på mig tröjan. När det gäller varaktigheten i samarbetet med Socialdemokraterna från sida tror jag att jag sade elva budgetar, men det må vara. Vi har sett att har den här frågan varit olöst. Det känns nu som att vi är ganska nära en lösning. Vad är det som kärvar? Det är naturligtvis många aspekter, synpunkter och tankar som kommer in från olika departement och olika partier när vi formulerar direktiven. Så ska det vara. Så ska ett samarbete fungera. Jag räknar med att den här utredningen ska kunna tillsättas . Då ska det kunna komma i gång ett arbete som syftar till att få en lösning på den här långvariga frågan. Det är rätt att enskilda personer har uttalat sig för utredningen. Mitt parti har länge arbetat för att den ska åstadkommas. Det var först i budgetsammanhang som partierna kom överens om den formulering som jag läste upp tidigare. Därmed har vi kunnat sätta i gång arbetet med direktiven som jag hoppas ska vara en viktig milstolpe i arbetet för att åstadkomma rätt till vård för människor som tillhör vårt samhälles mest utsatta. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2008/09:130 om diskriminering av lesbiska par vid assisterad befruktning 96 Socialminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta med anledning av det som anförts om landstingens diskriminering av lesbiska par när det gäller assisterad befruktning. Enligt hälso- och sjukvårdslagen är målet för hälso- och sjukvården en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Vårt sjukvårdssystem är uppbyggt enligt principen att det är sjukvårdshuvudmännen som ansvarar för att erbjuda invånarna en god hälso- och sjukvård. Det är sjukvårdshuvudmännen som självständigt finansierar och beslutar hur de organiserar och bedriver vården inom sitt område. De bestämmer hur mycket resurser som ska avsättas för exempelvis behandlingar av ofrivillig barnlöshet och under vilka förutsättningar sådan vård ska ges. Det kan därför, precis som för andra vård- och behandlingsmetoder, se olika ut i olika delar av landet. Exempelvis kan kostnaderna för assisterad befruktning och reglerna om antal erbjudna behandlingar variera mellan olika sjukvårdshuvudmän. Hur bör då prioritering av dessa behandlingar ske inom hälso- och sjukvården? Enligt hälso- och sjukvårdslagen ska den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ges företräde till vården. I samband med att dessa principer infördes i hälso- och sjukvårdslagen redovisade regeringen vissa allmänna riktlinjer för prioriteringarna som har ställt sig bakom. Riktlinjerna utgår från patientens behov av vård. Bedömningen av vem som ska få tillgång till assisterad befruktning ska, liksom andra prioriteringar inom hälso- och sjukvården, göras med utgångspunkt i dessa riktlinjer. Grundtanken är att det är huvudmännen som är mest lämpade att göra de prioriteringar av resurserna som behövs för en bra vård. Enligt lagen om förbud mot diskriminering är diskriminering som har samband med sexuell läggning förbjuden inom hälso- och sjukvården. Den som anser sig ha blivit utsatt för diskriminering kan vända sig till Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning, HomO. Ombudsmannen ska se till att reglerna följs och ska genom bland annat rådgivning medverka till att den som utsatts för diskriminering kan tillvarata sina rättigheter. Ombudsmannen kan också föra talan i domstol för en enskild som anser sig ha blivit diskriminerad. pågår två processer i domstol som rör insemination. Jag förutsätter att sjukvårdshuvudmännen noga följer utgången i dessa mål och i förekommande fall vidtar relevanta åtgärder. 97 (): Jag ber att få tacka ministern för svaret. Det är ingen hemlighet att och står väldigt långt ifrån varandra i synen på homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter. har såvitt jag kan minnas varit emot varenda reform som har syftat till att undanröja diskriminering av homosexuella, bisexuella och transpersoner. Så var det också den gången som vi här i 2005 beslutade att lesbiska par skulle få rätt till assisterad befruktning. Då var parti ute och argumenterade med ett väldigt stort engagemang för att den rätten inte skulle ges till lesbiska par. Dessbättre var i minoritet den gången, och lagen gick faktiskt igenom. är högste ansvarige ministern för hälso- och sjukvården en kristdemokrat. Det kanske är en förklaring till att svaret på min fråga ser ut som det gör, men jag tycker knappast att det är någon ursäkt. Det var nämligen en uttalad ambition med den här lagstiftningen att lesbiska par skulle beredas möjligheter till assisterad befruktning på samma villkor som heterosexuella. Lagen antogs dessutom, som ministern också påpekar i sitt svar, i samband med att förbudet mot diskriminering på grund av sexuell läggning i hälso- och sjukvården infördes. Att det nu visat sig att flera landsting, tvärtemot lagstiftarens ambitioner, tillämpar helt olika regelverk och taxor för heterosexuella och lesbiska borde faktiskt få den ansvarige ministern att reagera. Det är inga små skillnader vi pratar om. Vi talar här om en prisskillnad för en och samma behandling vid en och samma klinik på mellan 1 000 och 2 . Medan ett heterosexuellt par betalar en patientavgift på för en assisterad befruktning betalar ett lesbiskt par för exakt samma behandling. Att ansvarig minister väljer att bemöta en så flagrant och systematisk diskriminering med att hänvisa till att det går bra att göra en anmälan till HomO får mig att undra om det ändå inte är personliga åsikter om lesbiska föräldrar som spökar. Det här handlar faktiskt om att landstingen är skyldiga att följa lagen. Om det hade uppdagats att ett antal landsting i tillämpar högre taxor för att behandla exempelvis afrikanska invandrare, synskadade eller medlemmar av har jag väldigt svårt att tro att ministern hade förhållit sig så här passiv. Jag misstänker faktiskt att den högste ansvarige ministern hade sagt ifrån på ett kraftfullt sätt att det är helt oacceptabelt och otillåtet med diskriminering i den svenska sjukvården. Jag är nästan säker på att han hade sagt att han ska ingripa och göra allt vad han kan för att se till att den här diskrimineringen upphör. Varför anser inte att han har något ansvar för att bekämpa diskriminering i den svenska sjukvården när det rör lesbiska? 98 FINN (): Jag hade ursprungligen inte tänkt ge mig in i den här debatten, men eftersom mitt hemlän figurerar tyckte jag att det fanns anledning att göra en kommentar. När jag hörde interpellantens muntliga redogörelse för sin interpellation till socialministern fanns där en del ordval och insinuationer som jag tycker är tråkiga att ha i den här kammardebatten. Vi har olika åsikter i olika frågor, och man behöver inte misstänkliggöra ett så bra svar som har getts av socialministern för att vara något annat än just ett svar och rekommendationer under rådande betingelser. Det är det vi har att arbeta utefter. Jag läser här att interpellanten har noterat att lesbiska par i får betala för maximalt två inseminationsförsök medan detta inte gäller för heterosexuella par. Det är en alldeles korrekt iakttagelse, men låt mig, fru talman, också få påpeka att detta beslut är taget i full parlamentarisk enighet i mitt hemlandsting. Även partikamrat har alltså varit med och fattat beslutet. Uppenbarligen måste man göra lite arbete på hemmaplan först. Man har faktiskt möjlighet att påverka en sådan här åtgärd i ett län. Om vänsterpartister ute i landet är med och accepterar sådana här beslut kan det inte vara rimligt att stå och skälla på en socialminister som faktiskt har betonat just möjligheten för varje landsting att självt välja detta. Det är inte en riktigt sjyst debatt. En annan fråga som väcks i samband med det här är naturligtvis kostnaden i sig och de prioriteringar vi har att göra i sjukvården. Jag vill gärna betona, fru talman, att har varit ett ledande parti för att lyfta fram prioriteringsfrågor och se dem ur en strikt synpunkt. Man har bland annat fört fram en prioriteringsutredning så att hälso- och sjukvårdslagen ska kunna utvecklas och vi kan göra sunda prioriteringar vid svåra avvägningar. I det här fallet är vi i alliansen glada att vi har högt ställda krav inom för att driva just prioriteringsdiskussionerna vidare, och jag räknar med att vi kan återkomma till en mer generell diskussion om prioritering just med tanke på att socialministern ofta leder det resonemanget här i kammaren. Man kan fundera lite på om det här med att få barn är en så självklar rättighet. Vi är alla överens om att ett barn har rättigheter en rättighet till föräldrar. Men det är inte säkert att föräldrar har rättigheter till barn. Därur springer ytterst en diskussion om prioriteringar. När det gäller kostnaden på i mitt hemlän vill jag minnas att resonemanget bland annat fördes utefter att det ändå är en kostnad att ha barn. Jämfört med kostnaderna för ett barn är en försumbar kostnad. Man kan säga att detta inte är ett beslut som självt fattar, utan man funderade i förarbetena till beslutet hur man skulle ställa sig till insemination över huvud taget och ansvar för barn, såväl hos heterosexuella som homosexuella par. Avslutningsvis kan man också fundera lite över kostnaderna. De beskrevs i hisnande procentsiffror. Jag vet inte vad har för idealsamhälle, men när det gäller de oftast totalitära samhällen som har haft ideologi, har man där varit ledande för att komma närmare något slags möjlighet till den här typen av rättvisa mellan homo- och heterosexuella par? , fru talman, kan det löna sig att fundera lite grann innan man stiger fram till talarstolen och ger sig på en socialminister och en alliansregeringspolitik som jag bedömer är mycket ansvarsfull när det gäller att titta på prioriteringsdiskussionen i sjukvården till vilket detta problemkomplex hör. 99 Socialminister (): använder tiden till att kasta sig över mig i både det ena och det andra avseendet. Det låter jag svepa förbi just nu för att i stället återigen konstatera att landstingen är ansvariga för att organisera hälso- och sjukvården. Det är landstingen som bestämmer om avgifterna. Det pågår två rättsliga processer som det vore direkt olämpligt om jag gav mig in i. Den ena handlar om ett par i , och den andra handlar om ett par i län. Dessa rättsliga processer ska rimligen ha sin gång för att man ska se vilken frihet landstingen har och vad de har att rätta sig efter. Jag får väldigt frågor om skillnader mellan landsting för olika saker eller skillnader mellan olika landsting för samma sak. Vi har den ordningen att vi på den nationella nivån bestämmer vissa saker. Till dem hör inte avgifterna, utan avgifterna är en fråga för landstingen att hantera. Det är enbart på det sättet jag kan välja att besvara denna interpellation. Den rättsliga processen måste ha sin gång. 100 (): handlar inte den här debatten om huruvida olika landsting har olika avgifter för olika sorters behandlingar. Det här handlar om att man inom ett och samma landsting har olika avgifter för en och samma behandling och att den enda skillnaden mellan den som får betala och den som får betala är att den ena har en manlig partner och den andra har en kvinnlig partner. Det här handlar om diskriminering, inte om frågan om landstingen själva avgör vilka avgifter man har för olika typer av behandling. Vi hörde Finn säga att det inte är någon rättighet att få barn. Ingen rättighet för vem? Saken är den att om det inte är en rättighet att få barn är det inte en rättighet för någon att få barn. Landstingens prioriteringsverksamhet handlar om huruvida man ska tillhandahålla assisterad befruktning eller inte, i vilken grad man ska göra det och vad det ska kosta. Ministern säger här att det är landsting eller regioner som bestämmer hur mycket resurser som ska avsättas. Det är de som bestämmer under vilka förutsättningar vården ska ges. Så är det. Det är alldeles riktigt. Men det finns faktiskt en laglig begränsning för landstingens rätt att göra detta. Den begränsningen är att det är förbjudet att diskriminera människor i . Det är förbjudet att diskriminera någon på grund av etnicitet, på grund av religiös övertygelse eller funktionshinder och på grund av sexuell läggning. Det vi debatterar här , fru talman, är huruvida landstingen, utan att socialministern lyfter ett finger, ska ha rätt att med vett och vilja faktiskt diskriminera lesbiska par som i lagstiftningen har fått en uttalad rättighet att få samma slags hjälp med assisterad befruktning som heterosexuella par och att man bryter mot intentionen i den lagstiftningen.