prot · GV09121 · 2008-06-03 00:00:00 — Vid ett samtal med ansvarig utredare vid polisen framkom att det finns ytterligare ett åttiotal anmälningar av arbetsmiljöbrott att utreda. Risken är uppenbar att den anmälan som gjorts inte kommer att hanteras förrän hotellbygget är avslutat och de anställda gått vidare till andra arbetsuppgifter. Flera av de anställda på bygget har dessutom bara tillfälliga arbets- och uppehållstillstånd i , vilket naturligtvis gör det mer angeläget att anmälan hanteras skyndsamt eftersom personerna kanske tvingas lämna och därmed blir svåra att nå. Andelen anmälda arbetsmiljöbrott har ökat mycket kraftigt , och polisanmäldes 1 102 arbetsmiljöbrott. Vi ser alltså en dramatisk ökning. Därför har jag ställt frågan vilka åtgärder justitieministern är beredd att vidta för att polismyndigheter i hela ska kunna göra det här. I svaret återkommer justitieministern och pekar på Utvecklingscentrum och vikten av att prioritera frågan på och höja kompetensen. Jag tycker att det är jättebra att det ingår i grundutbildningen vid det ska jag poängtera. Men hur är det med själva prioriteringen? Den signal som kom jag har kollat upp det, och det ser likadant ut nu var att arbetsbördan på poliserna när det gäller arbetsmiljöbrott är jättehög. Jag blir jätteorolig att den här frågan då inte blir prioriterad. Det kan ju vara en försvårande omständighet att sedan utreda om det leder till åtal därför att man inte får tag på personer som befinner sig i andra länder och så vidare. I svaret poängterar justitieministern att man gör en rekordsatsning på polisen. Om jag kommer ihåg rätt jag är ny i kammaren, så jag kanske inte har koll på alla siffror tror jag att vi från den socialdemokratiska regeringen under förra mandatperioden satsade ca 5 miljarder på Polisen. Det är väl lite mer än 1,3 miljarder. skulle jag vilja veta av justitieministern hur polismyndigheterna på ett effektivt och rättssäkert sätt ska kunna utreda den här anmälan. Jag ser inte det i svaret. Man pratar om ett utvecklingsarbete, men just det som jag försöker beskriva är att polisen säger att de inte hinner med. Jag får också signaler om att antalet civilanställda minskar hos polisen. Jag beskrev i förra interpellationen att åklagarna har mindre resurser, att polisen har mindre resurser och att Arbetsmiljöinspektionen inte har tillräckligt med resurser. Då kan inte den här frågan anses vara prioriterad. Det är därför jag vill veta hur de ska kunna jobba för att kunna komma i kapp med anmälningarna. Med all respekt för att jag har fått ett svar förstår jag inte riktigt hur justitieministern menar att polismyndigheterna nu ska kunna prioritera det. Det polisen svarar, förutom att det finns ett antal anmälningar före att utreda, är att de här frågorna inte är första prioritet. 10 (m): Det är helt riktigt att den här typen av brott inte är första prioritet. Vi prioriterar grova våldsbrott från regeringens sida, eftersom vi har haft en allvarlig ökning av sådana under den socialdemokratiska regeringstiden. Om man ska titta på pengarna har vi med alliansregeringen satsat mer på polis och rättsväsen än vad den socialdemokratiska regeringen klarade av under en hel mandatperiod. Det är ett faktum som talar för sig självt. Med tanke på den rapport som vi får från kan man fråga: Behövs det eller behövs det inte fler poliser? Det är väl alldeles uppenbart att det har varit för lite resurser. Man har inte hunnit med alla viktiga ärenden som behöver hanteras. Jag tror att det är helt nödvändigt att vi får mer kraft ute i myndigheterna för att hantera olika typer av brott. Arbetsmiljöbrott är en sådan sak. Det är också väldigt illa när man får höra att det ligger ett åttiotal ärenden och att man kanske inte hinner med att hantera det viktiga ärendet för att kunna ingripa. Jag håller med om att det är väldigt allvarligt. Därför tror jag att det är en väldigt bra sak att nu åklagare, polis och arbetsmiljöverk pratar med varandra. Man kan göra prioriteringar i ärendena så att nyckelärenden och sådana som kan ge praxis i hanteringen faktiskt lyfts fram så att man agerar tillsammans. Då får man mer kraft och kan uträtta mer. Det är ett arbete som jag tror är oerhört betydelsefullt. Ökningen av antalet ärenden kan vi se av statistiken. Jag förstår att har tittat på det. Vi ser en ökning av antalet arbetsmiljöbrott. Vi har botaniserat ganska mycket kring vad som är skälen till det. Huvudskälet är att vi har ändrat de polisiära avrapporteringsrutinerna. lades väldigt många arbetsmiljörelaterade ärenden in som arbetsolyckor utan misstanke om brott. gör man en betydligt noggrannare kategorisering, vilket är viktigt. Om man bara bestämmer sig för att det inte finns någon misstanke om brott blir det inte upprioriterat på det sätt som sker. Men det här gör att vi får in fler ärenden som är intressanta att titta på. En annan sak som vi faktiskt ser och som jag tycker är väldigt bra är att det finns en ökad benägenhet att anmäla den här typen av brott. Det tror jag är oerhört bra. Det betyder att man åtminstone har ett visst förtroende för att myndigheterna och statsmakterna tar tag i den här typen av frågor, att man också har den inställningen att det är allvarligt med arbetsmiljöbrott. Det är något som man inte ska beklaga. Även om det naturligtvis kräver mer av polis och myndigheter tycker jag att det är väldigt bra. Vi kan se att det för uppklaringsprocenten i ärendena är en viss uppgång. Det är inte särskilt mycket, men åtminstone hanterar man ärendena någorlunda bra. Jag vill gärna se en utveckling av våra utredningar och annat så att vi faktiskt reder ut fler av de här brotten också. Det är viktigt. När det gäller har vi en nivå på 5060 ärenden som är hänförda till de brottskoder som hanterar arbetsmiljöbrott. Det är mycket, och det är allvarligt. Det är väldigt illa om man inte lyckas hålla en bra utredningskapacitet hos polisen där. Men jag tror att den satsning som vi gör på polisen, de utbildningsinsatser som vi nu har fått på plats, inte minst när det gäller nya poliser, är oerhört betydelsefulla. Vi har ju inte haft det tidigare. Det måste ändå vara något som välkomnar att poliser i sin grundutbildning får en liten duvning i regelverken och hur man ska arbeta med den här typen av arbetsmiljöbrott. 11 (): Det håller jag med om. Jag sade, tror jag, i mitt förra inlägg att jag välkomnar att man lägger in det här i grundutbildningen vid . Det finns andra saker också som jag anser borde vara obligatoriska, men det får vi återkomma om vid ett annat tillfälle. Det jag försökte beskriva i min förra interpellation och även i den här är att det finns olika saker som samverkar i samhället. Skyddsombuden som är de som ska agera ute på en arbetsplats känner att de inte har stöd, för Arbetsmiljöinspektionen har inte tid att prioritera frågan för att regeringen har valt att dra ned anslaget hos dem. Skyddsombuden får inte stöd i sin verksamhet. Ett antal av de anmälda fallen kommer aldrig upp till åtal. Vi ser också att även om de kommer upp lägger åklagaren ned åtalen. Det är möjligt att det är en dramatisk ökning som beror på att man tidigare inte gjorde anmälningar av allting som var arbetsmiljöbrott. Men det är ju ännu allvarligare om de som anmäls sedan inte på något sätt blir straffsanktionerade. Då blir signalen: Visserligen ökar antalet arbetsmiljöbrott, men Arbetsmiljöinspektionen har inte tid att åka ut och kontrollera vad som har hänt. När polisen ska utreda anmälningarna blir de liggande på hög. När de väl kommer till åklagaren läggs de ned. Det blir inget åtal. Vad blir signalen då? Begå arbetsmiljöbrott, arbetsgivare! Det är ändå ingen som bryr sig. Det är därför jag har skrivit de här två interpellationerna. Jag har också skrivit en till arbetsmarknadsministern, för jag tycker att de här frågorna samverkar. Jag har i alla fall uppfattat att den här regeringen, precis som den förra regeringen, hade ambitionen att ha ett signalsystem som talar om vad som är rätt och vad som är fel. Om det nu via riksdag blir en bild utåt att man kan begå arbetsmiljöbrott för att det inte händer så mycket då, varför ska arbetsgivarna prioritera frågan? Varför ska de förebygga arbetsskador? Varför ska de prioritera arbetsmiljön över huvud taget? För sedan kommer det en sjukförsäkring som gör att om man har blivit skadad på jobbet blir man lätt att säga upp. Hela er politik samverkar. Det är det jag har försökt lyfta upp i olika delar. Det är viktigt att man får en effektiv och rättssäker process. Jag blir orolig när vi har rättsprocesser som drar ut så som det här fallet har gjort. Det är jättebra att man satsar på utbildning för poliserna, men det måste också till en prioritering av de här frågorna. 12 (m): säger att olika saker samverkar. Jag kan inte annat än hålla med. Det är just därför som myndigheterna och de olika rättsinstanserna måste samverka med varandra, vilket jag nu i flera inlägg har påpekat äntligen sker. Man bedriver ett samarbete mellan , polisen och åklagarna för att bli bättre när det gäller arbetsmiljöbrott. Det är väldigt bra. Interpellanten undrar vad det blir för signal om man skickar en signal att man inte bryr sig. är det som skickar signalen att fackets ombud ska känna att ingen bryr sig, när sanningen är precis den motsatta. Jag har visat att vi har 24 särskilda miljöåklagare. De har fått särskild utbildning. Vi har återkommande seminarier och konferenser tillsammans med arbetsmiljöverk och andra instanser. Jag har visat att poliserna blir fler och att vi också i den grundläggande polisutbildningen plockar upp de här frågorna. Vem är det då som skickar signalen till facket att det inte är någon som bryr sig? Det är interpellanten och den typen av argumentation. Jag tycker att det är väldigt viktigt att vi berättar att här sker det nu förbättringar och att de är substantiella. För det är ett stöd och en kick för de arbetsplatsombud som faktiskt gör ett väldigt bra jobb. Det ligger i sakens natur att fack, arbetsgivare, rättsinstanser och olika inblandade i varje ärende kan göra lite olika bedömning. Inte jag och inte riksdagsledamöterna heller ska i slutändan ha synpunkter på hur rättsväsendet landar. Möjligen ska vi ha synpunkter på att vi har fel lagar eller något. De gör nog sitt jobb om de har förutsättningar. Man ska vara klar över att bara för att någon inte fick sin åsikt stadfäst som sanningen behöver det inte betyda att samhället inte tar dessa frågor på allvar. Däremot är det så att om vi har högre ambitioner än när det gäller arbetsmiljöbrott måste vi se till att polis, åklagare och andra har den kraft och förmåga som krävs för att utreda dessa mycket besvärliga brott. Arbetsmiljöbrott ska utredas grundligt. Det gäller i synnerhet sådana som har lett till dödsfall så att vi kan lära inför fortsättningen. Tyvärr är det oerhörda svårigheter att reda ut hela händelsekedjan och ta reda på vad som faktiskt hänt. Det kräver samverkan så att man också lär sig metodiskt hur man ska hantera det. Det är också viktigt att vi får en bättre brottsutredande verksamhet om vi ska få fler anmälda ärenden att leda till åtal. Där pågår ett intensivt utvecklingsarbete inom polisen generellt och när det gäller dessa frågor. Det är mycket bra. Man kan säga att det borde ha gjorts tidigare, men då var jag inte justitieminister, så det kan jag inte göra något åt. Men vi lägger mycket kraft på metod- och kvalitetsutveckling här. Det är viktigt att från talarstol säga att arbetsgivare är skyldiga att anmäla olyckor som har lett till dödsfall, svårare personskada eller allvarliga tillbud till . Det är oerhört viktigt. På det sättet får både och andra en möjlighet att ha ingångar i vad som har hänt och klarlägga sambanden och annat. Det gör också att polis och åklagare får experthjälp på detta område. Det är otroligt viktigt att skicka besked om detta till alla de fackliga ombud som är engagerade i arbetsmiljöfrågor och gör sitt för att folk ska känna sig trygga på jobbet. 13 (): Jag började mitt första anförande med att peka på ett fall i där ett antal byggnadsarbetare blivit utsatta för asbestexponering. Många kommer ihåg de människor som utsattes för asbest och hur de drabbades av cancer. Det är klart att det är allvarligt. Det är bra att justitieministern i sitt senaste inlägg pekar på att man ska utreda de allvarliga brotten. Men utreder man inte arbetsmiljöbrott av en lägre skala kommer det att få konsekvenser, för det är när man inte tillämpar arbetsmiljölagen och tar bort alla farligheter som konsekvensen kan bli dödsfall. Det är det jag försöker poängtera. Det är viktigt att man utreder dödsfall, men utreder man inte de fall där både skyddsombud och Arbetsmiljöinspektionen är överens om att man stoppar jobb får det konsekvenser . Jag har inte uppfattat att jag och justitieministern har någon annan uppfattning än att det ska utredas. Vi är måna om det. Jag försökte lyfta fram att detta ökar. Jag ser att det är en utveckling där Arbetsmiljöinspektionen har fått mindre pengar, åklagare säger att frågan inte är prioriterad och poliserna säger att detta får man lägga åt sidan för att man har annat att göra. Då försöker jag poängtera detta i talarstolen för att lyfta fram ett problem som jag ser. Men jag har ingen annan uppfattning än att vi ska ge en tydlig signal att arbetsmiljöbrott ska beivras. 14 (m): Det är härligt att man nästan blir överens i slutet av en interpellationsdebatt i en sådan här viktig fråga. Det är naturligtvis viktigt att man utreder alla typer av ärenden. Det ligger mycket i att man måste utreda också enklare brott för att kunna förebygga de allvarliga. Problemet är att vi måste ta tag i de riktigt allvarliga frågorna, och då handlar det inte bara om ärenden där dödsfall har inträffat utan också allvarligare händelser. Det finns en skala där. Jag tror ändå att man kommer ganska långt. kan vi inte prioritera och hantera alla brott. Det är ännu svårare om det är enkla ärenden att kunna leda i bevis och få lagföring. Här finns en avvägning som måste göras. Jag tror, återigen, på samarbete mellan polis, åklagare och arbetsmiljöverk. Även facket ofta i form av anmälare och annat som kan bidra med sin kompetens behövs naturligtvis i det arbetet. När det gäller påståendet om ökningen av antalet ärenden och att det blir mer och mer vill jag varna lite för den uppfattningen av det enkla skälet att vi inte kan konstatera en sådan stor ökning. Går vi igenom de ärenden som är anmälda handlar huvuddelen av förändringarna statistiskt om ändrade avrapporteringsrutiner. Vi ser en något förhöjd anmälningsbenägenhet, vilket bara är att välkomna. Detta betyder inte nödvändigtvis att det har blivit sämre ute på arbetsplatserna. Men det är klart att man alltid ska vara vaksam på att det kan inträffa och att vi har ett ansvar för att se till att vi inte hamnar i det läget. Dessa frågor har betydelse och är svårhanterliga, men polis och åklagare bidrar till att vi ökar tryggheten på arbetsplatserna. Med det utvecklingsarbete som pågår kan det bli ännu mycket bättre framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2007/08:690 om 15 (m): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att lägga fram förslag med anledning av SOU 2007:6 Målsägandebiträdet Ett aktivt stöd i rättsprocessen. Regeringens ambition är att alla rättsväsendets myndigheter ska arbeta utifrån ett tydligt brottsofferperspektiv och att alla brottsoffer ska få ett professionellt bemötande. Lagen om målsägandebiträde infördes . Sedan lagen infördes har antalet förordnanden ökat. har antalet förordnanden mer än fördubblats. Ökningen kan till stora delar förklaras av att frågan om målsägandes behov av biträde har fått ökad uppmärksamhet inom rättsväsendet. I betänkandet som hänvisar till redovisas en genomgång av domar . Genomgången ger stöd för att målsägandebiträde förordnas vid grova brott, att lagstiftningen ger ett relativt omfattande utrymme för att förordna målsägandebiträde vid många olika typer av brott och att begäran om biträde i princip alltid bifalls. En granskningsrapport från och tyder på att rutinerna när det gäller förordnanden av målsägandebiträde har förändrats . Rapporten visar en kraftig ökning av andelen förordnanden i våldtäktsmål 2006 och 2007 jämfört med . Betänkandet om målsägandebiträde har remissbehandlats. Det bereds inom . Det saknas dock utförlig och aktuell statistik angående målsägandebiträden. Därför övervägs ett uppdrag till att analysera bland annat hur användningen av målsägandebiträde ser ut . Regeringen vill ta ett samlat grepp kring de frågor som aktualiseras i betänkandet. Jag är därför beredd att ta ställning till förslagen i betänkandet först när jag har ett fullständigt underlag. 16 (): Jag tackar ministern för svaret. Jag har tittat lite i den verksamhetsplan som finns . Något konkret när det gäller brottsoffer finns inte med såvitt jag kan se. Det står i svaret att betänkandet har remissbehandlats och att det bereds i men att det saknas utförlig aktuell statistik angående målsägarbiträden. Ett uppdrag övervägs. Är det meningen att det ska komma något över huvud taget, för då brukar man väl säga att det ska komma och att man ska återkomma med ett uppdrag till ? Man kan också ifrågasätta hur det kommer att ta. När skulle vi kunna se åtgärder när det gäller målsägandebiträden? Jag kommer ihåg en del diskussioner före valet där brottsoffer ofta var aktuella i debatten. Det är att man konkret får reda på när det ska komma något som förbättrar deras situation. 17 (m): Skälet till att vi har beslutat att vi behöver ta reda på lite mer är att det finns väldigt dåligt med statistik. En rad frågor besvaras inte i betänkandet. Jag tror, men det är en hemlighet, att vi ska besluta om direktiven . Svaret från den utredaren ska komma , så det är ganska skyndsamt. Det visade sig och det förvånade mig ganska mycket, eftersom målsägandebiträden är något vi diskuterar ganska mycket, som har väldigt stor betydelse och som också kostar väldigt mycket pengar att det inte fanns någon statistisk analys. En rad frågor som jag ställde när vi skulle gå igenom det här ärendet fanns det inga svar på. Med tanke på att detta är ett viktigt område fanns det anledning att faktiskt efterfråga det, och det är därför Brå ska få ett sådant här uppdrag. Det försenar hanteringen och diskussionen kring de förslag som finns lite grann, men jag tror ändå att det ligger ett värde i att ha detta underlag på plats. Det är ju väldigt svårt att ta ytterligare steg eller göra något på löpande räkning, om jag får uttrycka mig så, utan att veta vad det är vi prioriterar och på vilket sätt. Min ambition har alltså varit att vi tar fram de svar som inte riktigt finns så att vi kan ta ett samlat grepp kring detta. I sammanhanget kommer vi också att arbeta med frågor om skadestånd och annat som inte heller riktigt fungerar för brottsoffren som det ser ut . Detta är skälen till att jag inte har några besked att ge när det gäller den här utredningen. Men får vi svar från Brå är det bara att räkna framåt ungefär vilken tid det tar. Det är alltid olyckligt med fördröjningar, men är min erfarenhet så här långt att det är bättre att göra hemläxan innan man går till provet än efter. Vi får alltid en massa bekymmer när vi inte har alla fakta på bordet när vi fattar viktiga beslut, och det är viktigt med det stöd man ger i form av målsägandebiträden och annat. Den utredning vi har innehåller väldigt många viktiga faktorer och synpunkter i frågan, men det saknas som sagt en del, och det är det vi vill rätta till. 18 (): Tack, ministern, för svaret! Det verkar som om saker och ting händer relativt snart på det här området, och det är bara att tacka och ta emot. Man kanske kan förvänta sig att det finns ett förslag till åtgärder för detta . Det finns många bra förslag i den här utredningen som skulle förstärka brottsoffrens ställning. Jag är nöjd med svaret och vill tacka så mycket! Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2007/08:691 om situationen inom kriminalvården 19 (m): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till någon av de åtgärder som Kriminalvårdens generaldirektör föreslagit i massmedia. har vidare frågat mig om jag avser att ta initiativ till andra åtgärder som på ett påtagligt sätt kan förändra bilden av platsbehovet inom kriminalvården. Kriminalvården fick hantera ett ökande antal intagna på landets fängelser. Ökningen hade bland annat sin förklaring i den slopade halvtidsfrigivningen och hade med säkrare prognosinstrument kunnat förutses och därmed hanteras på ett annat sätt. har beläggningen minskat något. Den ligger nu på en nivå som Kriminalvården efter de senaste årens tillskott av anstaltsplatser kan hantera. För att förebygga att liknande situationer uppstår har regeringen gett rättsväsendets myndigheter i uppdrag att med stöd av samordna och utveckla prognosarbetet för att förbättra möjligheterna att bedöma rättsväsendets kapacitetsbehov. Mindre variationer i fångpopulationens storlek och sammansättning kommer naturligtvis alltid att förekomma. De måste hanteras inom ramen för den befintliga strukturen genom en flexibel användning av befintliga enheter, inte genom kösystem. Regeringens utgångspunkt är därför att anstalterna ska bestå av färre och större enheter som medger en flexibel användning i fråga om beläggning och säkerhet. Detta utgör också huvuddragen i regeringens uppdrag till Kriminalvården om den framtida platsutbyggnaden. Att återinföra halvtidsfrigivning är inte aktuellt. En förbättrad och mer strukturerad övergång till livet i frihet är en mer verksam åtgärd än tidigarelagd villkorlig frigivning om man vill att fler dömda ska klara sig i samhället utan att återfalla i brott. Regeringen införde utökade möjligheter till utslussning för kriminalvårdens klienter. Tillsammans med åtgärder för att underlätta för dömda att få arbete efter avtjänat straff ges fängelsedömda möjligheter att redan innan tidpunkten för villkorlig frigivning påbörja en anställning. Regeringens satsning på fler poliser, vilken man också bör nämna, kan naturligtvis tillsammans med den pågående utredningen som syftar till att markera en skärpt syn på allvarligare våldsbrott leda till ett ökat beläggningstryck för kriminalvården. Det är därför angeläget att rättsväsendet kan grunda sina bedömningar på väl underbyggda prognoser om framtida kapacitetsbehov. Regeringen har vidare tillsatt en särskild utredare med uppgift att följa upp Kriminalvårdens arbete med att effektivisera resursutnyttjandet inom myndigheten. Uppdraget att utveckla rättsväsendets myndigheters prognoser som jag inledningsvis nämnde kommer, tillsammans med resultatet av denna utredning, att ge underlag för regeringens fortsatta bedömning av behovet av ytterligare åtgärder. 20 (): Jag får tacka justitieministern för svaret, men jag känner att detta egentligen inte ger något svar på hur man ska lösa problemen inom . Justitieministern säger i sitt svar: har beläggningen minskat något. Den ligger nu på en nivå som Kriminalvården efter de senaste årens tillskott av anstaltsplatser kan hantera. Den åsikten delar uppenbarligen inte generaldirektören för Kriminalvården. I Kriminalvårdens budgetunderlag säger man att man kommer att behöva en ökning av anslaget med nästan ½ miljard 2009 för att kunna klara de behov som finns. kommer man att behöva ungefär 1,7 miljarder mer än årets anslag. Att Kriminalvården kan hantera situationen nu stämmer alltså inte med vad man själv beskriver i sitt budgetunderlag. Jag vet att justitieministern och jag inte delar synen på halvtidsfrigivning, och jag har full respekt för att man har olika politiska inriktningar på hur man ska möta problematiken. Däremot tycker jag inte att justitieministern ger något svar på hur man ska möta de problem Kriminalvården nu står inför. har en utredare som haft i uppdrag att titta över antalet öppna anstaltsplatser i norra presenterat sitt förslag.