prot · GV0974 · 2008-03-06 00:00:00 — Jag tror fortfarande att om man drev på så att EU upplöstes, eller att gick ur, skulle miljöarbetet tappa fart. Att då ta tag i miljöarbetet, när vi uppnått det som och vill, skulle vara . Då skulle miljön redan vara förlorad. Jag tycker därför att ni tar på er ett stort ansvar. 103 () replik: Det är viktigt att komma ihåg att EU inte kommer att upplösas direkt bara för att lämnar det. Ett svenskt utträde skulle vara ett första steg, eller om man ska vara brutalt realistisk är det mer sannolikt att vi skulle följa i hälarna på . Ett svenskt utträde skulle därför antagligen vara ett andra eller ett tredje steg, och det vore ett steg mot en förbättring. Det är det viktiga. Det skulle förbättra våra möjligheter att jobba för , för världen och för en bra miljö. Det är det grundläggande. 104 (): Vi riksdagsledamöter fick i våra postfack en pocketbok. Jag är inte säker på att alla riksdagsledamöter kastade sig över bokens innehåll. Det var inte riktigt av typen snabbläst och spännande. Det var det så kallade Lissabonfördraget, den nya stadgan för EU. Det omfattar mer än 370 tättskrivna sidor med artiklar och paragrafer som är avsedda att ligga till grund för våra 27 medlemsländers samarbete framöver. Detta fördrag som undertecknades på av ledarna för EU:s medlemsländer är nu tänkt att ratificeras av de parlamentariska församlingarna. sker det för säkerhets skull utan några föregående folkomröstningar som kan strula till det som i och när medborgarna röstade nej. För att fördraget ska antas krävs att det ratificeras i samtliga EU-länder. är det, precis som sade, endast som bestämt sig för att hålla en folkomröstning. Det är grundlagsreglerat. Ett nej i den folkomröstningen skulle sålunda innebära att fördraget inte kan antas. Det gäller förstås om man följer de demokratiska spelreglerna. röstade, precis som sade, för att man inte ska bry sig om hur irländarna röstar. Irländarna är ju vana vid att deras röst inte på allvar räknas i EU-sammanhang. När de i folkomröstningen om röstade fel, det vill säga nej, fick de helt enkelt rösta en gång till. Samma sak inträffade som bekant när röstade nej till . I och är man mer rationell. Där struntar man helt enkelt i att medborgarna röstade nej . Man tar inte risken en gång till att låta folket komma till tals. Ändå talade EU-kommissionären klokt efter de omskakande folkomröstningarna i och om vikten av att stanna upp och lyssna till folket. Hon talade om en plan D som i dialog, debatt och demokrati. Vi måste tänka efter och lyssna på folket. Hon talde om ett pärlband av mötesplatser för information och debatt. Ungefär likartat har vår svenska EU-minister uttryckt det. I förordet till pocketboken skriver hon om hur viktigt det är med en bred debatt om vad det nya Lissabonfördraget innebär för och EU. I alliansregeringens allra första regeringsdeklaration slog man fast att den tidigare Centerparollen om ett smalare men vassare EU också ska vara den nya regeringens politik. Med detta menas att EU ska kraftsamla på de stora gränsöverskridande frågorna, till exempel miljöfrågan, men hålla fingrarna borta från det som de enskilda medlemsländerna lämpligen kan besluta om själva. Hur stämmer då det nya fördragsförslaget överens med parollen smalare men vassare? Sanningen är dessvärre att EU inte på en enda punkt blir smalare med det nya fördraget. Fördraget ger i stället EU nya befogenhetsområden inom till exempel rymdfart, turism och sport, och man ökar sina maktbefogenheter inom andra områden som hälsopolitik, socialpolitik och sysselsättning. För oss som gärna betonar vikten av att stärka demokratin och lägga besluten så nära människorna som möjligt går EU just nu i fel riktning. Ja, men invänder någon, på miljöområdet, som är ett så typiskt gränsöverskridande område, är det väl bra att EU kan agera mer kraftfullt? Så borde det rimligen vara. Men dessvärre är det så att just på miljö- och klimatområdet finns det enbart någon välvillig formulering i detta fördrag men ingen formell ny beslutsmakt i det nya fördraget. är fördraget ute på en bred remissrunda i det svenska samhället. I bästa fall kan det leda till fördjupad kunskap på sina håll om vad som står i fördragstexten. Men remissvaren betyder inte ett enda dugg i sakfrågan. Fördraget är nämligen färdigförhandlat och undertecknat och kan bara antas eller förkastas av de olika medlemsländerna. Det är därför, fru talman, som jag tycker att det klingar så falskt när de som i retoriken bejakar debatt och engagemang så frenetiskt sätter sig emot att låta folket komma till tals på allvar. Om man inte törs släppa fram en folkomröstning av rädsla för att få fel resultat borde det vara en anständighetsgräns att åtminstone låta denna fråga diskuteras i en valrörelse inför ett allmänt val. Det är dessutom så att flera tunga statsvetare och jurister hävdar att fördraget förändrar den svenska ställning på ett så långtgående sätt att det är att betrakta som en grundlagsändring. Då ska det som bekant vara två beslut med ett mellanliggande val. I är vi ett antal riksdagsledamöter som inte delar den okritiska hållningen kring det nya fördraget och dess hantering. Vi har i en motion redovisat detta tydligt. Jag vet att det också i alla andra partier finns kritiska röster som inte har så lätt att komma till tals. Om har vi ett val igen i . Det är valet till . Jag tror att det är många liksom jag som känner en betydande oro för möjligheterna att mobilisera något större intresse för detta val när svenska folket förvägras rätten att säga sitt om de verkligt betydelsefulla frågorna som ett nytt långtgående fördrag om EU. har valdeltagandet varit lågt och sjunkande i de tre val som hållits. Bara var tredje röstberättigad väljare tyckte vid förra EU-valet att det var mödan värt att gå till vallokalen. Detta kan jämföras med valdeltagandet när svenska folket fick vara med och bestämma på allvar i EMU-omröstningen . Då gick fler än åtta av tio röstberättigade till valurnorna. Med detta, fru talman, vill jag komplettera bilden med att det finns kritiska röster i alla partier om detta fördrag. Men jag har inga stora förhoppningar om att det ska ändra något. 105 () replik: Tack så mycket, , för den ärliga exposén med funderingar om EU ! Jag vill ställa två frågor. Den första frågan gäller det som din partikamrat tog upp här som jag tyckte var väldigt spännande om Stockholmsstrategin. Jag skulle vilja att , som också är centerpartist, tar upp det. Hur kommer man från att som regeringsparti driva Stockholmsfrågorna? 106 () replik: Jag vet inte om vi har kommit till rätt debatt och jag. Jag trodde att detta var en EU-debatt och inte i första hand en regional debatt om , , eller så. Jag utgår från att vi som tidigare i kommer att verka för att hela ska ha en chans att leva och utvecklas också i ett EU-perspektiv. 107 () replik: Ursäkta mig, fru talman, men blir jag verkligen förvånad. Er partiföreträdare i debatten som föregick det senaste inlägget tog ändå så tydligt upp att man skulle ha en Stockholmsstrategi. Det var från ditt eget parti som var er företrädare. Han sade här: ska vi driva Stockholmsstrategin! Det var därför jag ville höra: Hur stämmer det överens med den breda debatten om ni inte ens har pratat i ert eget parti om vad det är ni vill? Jag ser nu att du får en fusklapp av . Jag vill slutligen också fråga om en bred debatt och Stockholmsstrategin, som jag hoppas få höra lite grann mer om när du fått en liten fusklapp. Ni har varit med och lagt ned . Den var ett sådant samarbetsorgan där man hade en bred EU-debatt. Varför tryckte då på ja-knappen? 108 () replik: Jag fick fusklappen. Jag tyckte jag lyssnade noga på hela debatten före frågestunden. Men jag lyckades möjligen missa någon bisats i inlägg. På fusklappen står det att han talade om Lissabonstrategin. Jag utgår då från att han också anknöt till det svenska ordförandeskapet . Självklart ska möta de förväntningar som finns på oss att leva upp till parollerna i Lissabonstrategin. har den dessvärre varit ett väldigt misslyckande. Att EU ska bli världens mest dynamiska och utvecklingsbara region har tyvärr skändligen misslyckats. Det är en väldigt angelägen fråga att försöka skapa bästa möjliga förutsättningar för företagsutveckling. Det är klart att vi ska jobba för det. Men talade jag i mitt inlägg om Lissabonfördraget och aktuell EU-debatt. Jag ser gärna att vi tar debatten om de frågorna i första hand. 109 () replik: Statsrådet har lämnat oss. Jag får därför ikläda mig rollen av jourhavande majoritetsrepresentant inför min alliansbroder, som han ju är i övrigt. Först välkomnar jag inspelet om ett smalare men vassare . Jag tycker att det framgick i första delen av debatten att den regering vi har verkar väl i den riktningen. Det sker till exempel genom arbetet inom ramen för budgetöversynen som pågår. Här söker vi och vinner allianser med andra budgetrestriktiva länder. Det är väl bra för oss som vill ha ett smalare men vassare . Vad gäller fördragsfrågan är det välkänt vad vi båda tycker och vad majoriteten här tycker. Men jag är lite nyfiken, och jag skulle vilja fråga om alternativen. Om du inte röstar ja till Lissabonfördraget vad är det då egentligen du röstar för eller står för? Varför är så mycket bättre, tycker du? Själv föredrar jag Lissabonfördraget just för att det ökar öppenheten och makten för nationella parlament och lite till. Är det du är så förtjust i, eller vill du lämna EU helt? 110 () replik: För att undvika missförstånd: Jag tillhör dem som tycker att ska vara kvar i EU. Men vi ska göra något bra av det. Om man får bakläxa igen, som man fick i och , är det klart att det är ett svidande nederlag för dem som har utarbetat förslaget till nytt fördrag och som så skändligen har misslyckats med att göra det just smalare men vassare. Jämför med den amerikanska konstitutionen på några hundra ord som har levt för att inte säga ännu ! Här i krånglar vi till det och gör ett fullkomligt obegripligt och oläsligt fördrag som ingen vanlig medborgare har möjlighet att sätta sig in i i varje detalj. Men principerna kan man följa. Det är därför jag säger att folket likaväl som riksdagsledamöterna borde tillfrågas om det är den här vägen man ska gå. Det råder ingen tvekan om att det är en fortsatt maktöverföring och en fortsatt centralisering. Och på ingen punkt återförs makt till de nationella eller regionala instanserna eller hur, ? Det väl ändå ett nederlag. 111 () replik: En av de mer positiva inslagen i detta är att vi ger ut den som pocketbok, . Det är en början. Jag kan hålla med om att det är snårig materia, men du skulle ha sett hur det såg ut när vi höll på med detaljerna och klippte och klistrade! Fotnoterna täckte hela A 4-sidor, och så var det några rader i början. Det här är ett framsteg i läsbarhet, men framför allt är det ett framsteg vad gäller just det svenska inflytandet och inflytande. Det tycker jag är ett av de viktigaste elementen som skiljer det här fördraget från det som gäller . Med det här kan ju vi här i riksdag påverka bättre dels positivt i form av yttranden om kommissionsförslag, dels negativt genom starkare makt att också bromsa förslag som strider mot närhetsprincipen, som vi båda brukar tycka ganska mycket om. Detta och förslagen om ökad öppenhet även i rådet stärker det nationella inflytandet och det folkliga inflytandet eftersom det är de folkvalda organen som får större makt. Det tycker jag är viktigt, och det råkar missa om han inte följer med mig och röstar ja till Lissabonfördraget. 112 () replik: Jag noterar att inte ens försöker peka på en enda punkt där vi återför makten till de nationella nivåerna. Vi kan bromsa och vi kan be om omprövning; det är rätt. Det är precis vad vi kan göra. Men kan göra precis som den vill i alla fall. Jag är orolig för att hanteringen av frågan om fördraget är så dålig att det kan sluta med att vi bjuder in ännu ett missnöjesparti i protest. Förra gången fick vi in Junilistan. Det skulle inte förvåna mig ett dugg om vi i EU-valet också bjuder in ett nytt missnöjesparti av värre sort att etablera sig först i och sedan kanske till och med i denna kammare. Så illa är den här frågan skött. Och så stor är diskrepansen mellan retoriken om dialog, demokrati och lyssnande och hur man i praktiken hanterar det här. Man är inte ett dugg intresserad av att lyssna till folket. 113 (): Jag är en av 349 ledamöter av riksdag. Egentligen låter det konstigt att jag skulle ha någonting att säga till om över huvud taget och kunna påverka. Jag är ju bara en av 349. Men jag har under mina år i upplevt att det faktiskt finns möjligheter som enskild att driva frågor. En människa kan göra skillnad. Men vad som kanske är ännu viktigare är att det finns möjligheter att göra det i samarbete med andra, framför allt i samarbete i mitt eget parti. Men det finns självfallet också tvärpolitiska frågor som man kan samarbeta om också över partigränserna. Likadant är det i EU. Samarbetet är mycket vad vi gör det till. är ett av många länder i EU, och är ett litet land. Men vi kan påverka. Jag skulle önska att vi lämnar diskussionen om att det inte är lönt. Vi är med i EU , och det har vi varit . Jag tycker att det är dags att vi ännu mer tar de möjligheter att påverka som faktiskt finns. Ett exempel är tjänstedirektivet. Det handlar konkret om fri rörlighet av tjänster inom EU. Det är viktigt att detta regleras. Men detta ledde till att man glömde bort kollektivavtalen. Det skulle drabba bland andra hårt. Då gjorde vi en rejäl insats. Det var i och för sig i elfte timmen, för det här hade glidit igenom så långt att det var nära att det gick igenom. Tillsammans med andra i drev vi denna fråga. Det visade sig att det fanns många andra i de andra EU-länderna som tyckte som vi. Då menar jag framför allt socialdemokratin och fackföreningsrörelsen. Det slutade med en framgång; det blev en förändring i tjänstedirektivet. Jag tycker att detta visar att det finns möjligheter att påverka. Den stora frågan är för det första om man tycker att det är lönt att försöka påverka. Det är det första steget. För det andra handlar det om vad man vill. Skilsmässoreglerna var en sådan fråga som seglade upp här i riksdag. Det var vi, riksdagsledamöter, som slog larm över partigränserna. Det som föreslogs när det gäller skilsmässoregler skulle kunna innebära en minskad möjlighet att få skilsmässa inte minst för svenska medborgare. Det skulle kunna slå hårt i ett jämställdhetsperspektiv. Tack vare att vi satte oss in i frågan och drev den hårt, först gentemot regeringen i där var vi alla överens över partigränserna och sedan på EU-nivå blir det nu inte på det sätt som föreslogs. Det visar att det faktiskt går att påverka. Men frågan är än en gång: Vad vill man? Ett exempel är frågan om allmännyttans roll i bostadspolitiken i . Vi har sagt nej till marknadshyror. Det är viktigt att människor har råd att bo och att de även kan bo centralt inne i städerna. Det får inte bli som i vissa länder, där fattiga människor tvingas bo långt utanför städerna. Här har regeringen haft en annan inställning än när det gällde skilsmässoreglerna. Här avvaktar man nu vad EU ska tycka i frågan och hur man ska tolka juridiken detta trots att det finns många experter på EG-rätt som hävdar att vi mycket väl kan behålla den modell vi har i . Det finns dessutom många andra länder som är intresserade av vår modell. Det här är ett exempel där jag undrar om det verkligen handlar om att man tror att man inte kan påverka. Eller handlar det om att man egentligen inte vill påverka i denna fråga? Man kanske i själva verket tycker att det vore positivt om vi fick marknadshyror i . Det gäller också en annan fråga som min partikollega har tagit upp och som handlar om skatteflykt. Det är en form av ekonomisk brottslighet där bland andra svenska medborgare misstänkts för att ha fört över pengar. Det handlar om skattepengar som skulle ha kommit in. Men det kan även handla om brottslighet; det vet vi inte alls. Det kan vara ligor som på det här sättet för undan pengar. Tyvärr har regeringen legat lågt här trots att man tillsammans med , som driver frågan, hade kunnat gå i bräschen och helt enkelt hindra från att ha dessa hemliga avtal med medborgare från andra länder där de kan placera pengar. Jag tycker att vi ska bli mer drivande och inte bara hänvisa till att frågan inte är mogen för ett avgörande . Tyvärr är det så att ju längre man väntar, desto mindre chans har man att påverka. Det är viktigt att visa öppna kort. Vad vill man egentligen? Det är ytterst det som ändå blir avgörande. När det gäller EU:s ordförandeskap, där vi i ska ta på oss ordföranderollen, minns jag när senast var ordförandeland. Då talade vi om de tre e:na: enlargement, environment and employment alltså utvidgning, miljö och sysselsättning. Det var de frågor vi drev. Det var fantastiskt framgångsrikt. EU har arbetat mycket på de här områdena sedan var ordförande. Man kunde se att vi påverkade redan under ordförandeskapet, och vi har fortsatt att påverka under resans gång. Min förhoppning är självfallet att regeringen även ska påverka. Men jag hoppas att man också tar till sig att det finns brister. Den sociala dimensionen, fackliga rättigheter över gränserna, jämställdhet och välfärdssystem finns tyvärr inte med i regeringens ordförandeprogram. Jag hoppas att man lägger in det och driver det. 114 () replik: EU är inte ett samarbete. Det är en organisation för att producera lagar. Det är en statsliknande organisation. Den innebär att makten flyttas bort från till ett system där det är svårare att påverka. Men EU är också en hävstång i händerna på höger för att driva igenom saker som man annars skulle ha haft mycket svårt att få igenom. Det finns ett handlingsutrymme även inom EU, exempelvis när det gäller allmännyttan eller Vaxholmsfallet. Det är högern som kommer om de väljer att göra det att driva igenom de här sakerna med EU:s hjälp. Kan du inte som socialdemokrat erkänna att EU faktiskt gör det lättare för högern att driva igenom saker som de annars knappt ens hade kunnat drömma om att få igenom? 115 () replik: Det beror ju på vem som har regeringsmakten. När vi socialdemokrater har regeringsmakten, till exempel i samarbete med och , har ju vi möjlighet att på EU-nivå driva igenom det vi tror på. Det ligger i demokratins villkor. Det finns också gränsöverskridande problem som vi inte kan göra något åt på egen hand här i . Man kan fråga sig om det verkligen är bra om vi lämnar över makten till de andra EU-länderna att besluta över huvudet på i de frågorna. Det handlar om klimatfrågan, där jag tror att vi faktiskt har kommit längre i EU tack vare medverkan, även om det självklart också är andra som har varit med. Det gäller också kampen mot knark, där vi har varit väldigt pådrivande. Det är frågor som handlar både om solidaritet med hela och hela världen och om intressen. Sedan är frågan: Vad vill man? Självklart vill man olika saker. 116 () replik: Det är en intressant tid vi lever i när Socialdemokraterna långsamt börjar inse att de inte är det parti som alltid kommer att ha makten i svensk politik. tycker jag att det låter som om ni innerst inne tror att , med undantag för ytterst korta perioder av borgerlig inkompetensregering, alltid kommer att vara socialdemokratisk. Jag tror inte att ni har insett de stora problem det innebär att regeringarna växlar i den moderna tiden. EU-medlemskapet innebär att borgarna får lättare att driva igenom riktigt dåliga förslag som sedan är svåra att rulla tillbaka. Det är ett av våra stora problem. Jag tror att vi kommer att vara tvungna att ta itu med detta . 117 () replik: Jag tror att det som händer i den nationella politiken i vårt land påverkar svenskarna betydligt mer än EU-politiken. Där är det definitivt en stor högervridning. Det är möjligt med ett systemskifte i svensk politik. Det är en del av demokratins villkor. Men det är också möjligt med ett systemskifte åt andra hållet. Självklart påverkas besluten av partifärgen och den politiska sammansättningen bland dem som styr i EU, på samma sätt som det är här i riksdag. Frågan är då: Är lösningen på detta att vi ska vara så rädda för att påverkas av den sammansättningen att vi helt håller oss utanför samarbetet? Då har vi ju definitivt lämnat över makten. Jag vill också säga att var nära att självt ingå i en borgerlig regering ett tag. Så rädda är man väl inte i för en borgerlig politik i alla fall. 118 () replik: Tack, , dels för det sista du sade, dels för det du sade i ditt huvudanförande, där du påpekade att vi från majoritetshåll driver viktiga frågor i , ofta också tillsammans med Socialdemokraterna. Jag vill bemöta två saker du tog upp. Det ena gällde allmännyttan. På det principiella planet kan jag svara att det finns två delar i detta. Det ena är statsstödsreglerna. Jag tycker generellt att det är bra att EU har icke-diskriminerande statsstödsregler. Det är bra att man kan säga ifrån till exempel om en kommun driver ett kommersiellt företag och konkurrerar ut företagare. Är bostadsbolagen sådana? Utredning om detta pågår, och den ska jag inte föregripa. Däremot vill jag gärna ge beskedet att hyressättning i är en typisk fråga för just . Moderatstämman fattade ett av sina många beslut om att säga nej till marknadshyror, precis som vi brukar göra. Jag tar det andra sedan. 119 () replik: Det finns ändå en skillnad här. När det gäller Vaxholmsfallet har regeringen sagt vi får se vad det blir i praktiken att man kommer att göra vad man kan för att behålla de svenska kollektivavtalen. När det gäller frågan om allmännyttan, som inte ens är avgjord av utan tvärtom är långtifrån avgjord, har man i alla fall sagt att man har gjort en tolkning av rättsläget. Allmännyttan är ju inget vinstdrivande företag. Därmed konkurrerar den inte heller med privata bostadsföretag. Det finns också experter hos , till och med på den avdelning som har hand om frågan, som menar att det här över huvud taget inte har någon bäring på EU-reglerna. Det finns möjligheter att behålla den svenska modellen. Det är först när ett bostadsföretag exempelvis börjar sälja lampor eller göra något annat kommersiellt i samband med att man är allmännytta som det blir relevant. 120 () replik: Precis som sade på slutet är det lätt att ge klara besked om till exempel företag som säljer lampor. Det är svårare att göra det just i det här fallet. Jag väljer ändå att avvakta den utredning som pågår, precis som i fallet med Vaxholmsdomen. När politik och juridik ibland krockar är det viktigaste att regeringen och majoriteten väger in alla aspekter och sedan tar tydlig ställning. Det tycker jag är ledarskap och att ta ansvar. Vi ska inte ropa åt ena eller andra hållet innan vi vet exakt vad som gäller. Jag vill hinna kommentera det sade om socialpolitik och välfärd och frågan om det kommer i ordförandeskapet. Nja, inte så mycket. Det står med lite om alkohol. När socialpolitik är gränsöverskridande och där det finns gränsöverskridande problem ska EU vara starkt. Det tycker vi i de sociala frågorna också. Däremot måste hur man lever i sin familj, hur man ordnar sin barnomsorg och många andra sådana frågor få vara nationella, lokala eller till och med upp till den enskilda familjen. Det ska EU låta bli, och ska det heller inte ingå i ordförandeskapet. 121 () replik: Det avgörande är om man är drivande eller inte. Precis som säger är det ett möte mellan politik och juridik. Där vinner ofta politiken. Så har det varit i EU-samarbetet. När det gäller till exempel införandet av euron, EMU:s tredje steg, har faktiskt diplomatin vunnit över juridiken. Man tvingar inte in ett land mot dess vilja. Det finns många sådana frågor. Man kör inte över länder i deras hjärtefrågor, om det går att undvika. Det finns alla möjligheter att försvara allmännyttan om man går in för det. Jag efterlyser ett lobbyarbete från regeringen i de frågor vi tror på, helt enkelt. Om vi ska klara välfärden är det nödvändigt att vi har försörjning. Man talar om arbete, och det talar också själva om.