prot · GV09141 · 2008-09-11 00:00:00 — Åtgärderna inom jobb- och utvecklingsgarantin, nystartsjobben och hänvisning till jobbskatteavdraget löser inte problemet. Däremot öppnar plusjobben för att kunna göra samhällsnyttiga insatser inom skola, förskola, föreningsliv, bibliotek, gatukontorsverksamhet, skötsel av natur med mera. Man gjorde en samhällsnyttig insats till avtalsenlig lön. Kombinationen av mindre pengar till arbetsmarknadsåtgärder och avskaffande av verkningsfulla åtgärder är definitivt inte bra. Många före detta plusjobbare hamnar nu utanför. De hänvisas till a-kassa, till socialbidrag eller en arbetsmarknad där man med dåliga odds får slåss med andra om lågavlönade arbeten. Framför allt är det äldre som drabbas. Ett annat exempel: Är det rimligt att en före detta klassmorfar i ska anvisas att söka jobb i och börja pendla för dyra pengar när han kan göra en insats på , där han mer än väl behövs och där man vill ha honom kvar som klassmorfar? Dessutom befinner sig denna person i en ålder som gör att det till och med i är svårt att få ett nytt arbete, även om man på Arbetsförmedlingen hänvisar honom dit och vill att han ska söka arbete där. Ministern må försöka gömma sig bakom statistik och olika teoretiska beräkningar, men det finns en vardag och verklighet i detta. Avskaffandet av plusjobben har försatt många människor i en svår situation. De får en a-kassa som motsvarar av lönen och ska ta arbeten med en lön som motsvarar av denna låga nivå. Många drivs ut i ett låglöneträsk om de får ett jobb. Så ser det ut. Är ministern medveten om detta? Inget av dessa vardagens problem löses av ministerns uppräknande av procentsatser. Var finns strategin för alla dem som regeringens åtgärder inte är verkningsfulla för? Framför allt, var finns strategin för de äldre före detta plusjobbarna? 47 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig först säga att jag håller med i grunden. Det är viktigt att kunna arbeta, att ha en lön att leva på, att ha en arbetsgemenskap och en framtid att se fram emot även om man råkar vara 55, 60 eller . Därför är det glädjande att vi har så många äldre på svensk arbetsmarknad. Jag fick Employment Outlook i brevlådan . Den visar att har det högsta arbetskraftsdeltagandet av alla , undantaget , i åldersgruppen . av alla i den åldersgruppen är med på arbetsmarknaden. Det är mycket glädjande. Vi ser också att sjönk arbetslösheten i denna åldersgrupp med en halv procentenhet till . Det är väsentligt lägre än den totala arbetslösheten i ålderskategorin . Den är enligt det sätt som man räknar i OECDEmployment Outlook. Det är naturligtvis glädjande. Plusjobben kan man säga mycket om, men en sak kan vi konstatera i statistiken. av dem som lämnade plusjobben fick inget jobb att gå till i andra ändan. Det ska ställas i kontrast till dem som har lämnat jobb- och utvecklingsgarantin eller mindre. Där var det som fick ett jobb att gå till. Jag vill också påminna om det tredje steget i jobb- och utvecklingsgarantin. Vi räknar med att ungefär 7 000 personer kommer att finnas där . Där finns det möjlighet att göra just det som efterlyste, nämligen att inte bli hänvisad till öppen långtidsarbetslöshet eller till förtidspension vilket var Socialdemokraternas bästa recept för att bli av med arbetslösheten under förra mandatperioden då vi fick 140 nya förtidspensionärer . Där finns det möjlighet att hjälpa till som klassmorfar, i en idrottsförening eller vad det nu kan vara som man har möjlighet att göra. i tredje steget ska man ha kontinuerlig kontakt med sin jobbcoach på Arbetsförmedlingen för att se om det finns möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Det finns inget annat mål än full sysselsättning, och det är dit vi måste sträva. Vi måste hitta de bästa instrumenten för att komma dit. Jag hör återigen använda ett begrepp som vi har hört , nämligen låglöneträsket som vi skulle medverka till. Jag vill påminna om att av löntagarna på svensk arbetsmarknad omfattas av kollektivavtal. Där kan inte låglöneträsket finnas. Tittar man på statistik efter lönerörelsen , som var den största , är det inte direkt låglöneträsk som man ser i spåret av den, eller hur? Det är snarare precis tvärtom. Det låglöneträsk Socialdemokraterna varnar för hittar vi bland förtidspensionärerna som lever på i ersättning. Det var där ni parkerade dem, inte på arbetsmarknaden. 48 (): Antalet nyanmälda lediga platser har i jämförelse med blivit 26 000 färre. Antalet varsel har fördubblats. 15 000 färre fick arbete . var arbetslösheten högre än . Det kommer att börja kärva ordentligt . Arbetslöshetstalen kommer att öka successivt. Regeringen kan inte längre leva på internationell högkonjunktur och effekten av den ekonomiska politiken under Socialdemokraternas regeringsperiod. har halva mandatperioden gått. Effekterna av regeringens politik ska märkas enligt finansminister , och då står vi här med en arbetslöshet som kommer att öka. Högerns arbetslinje havererar. Så är det, Littorin. Detta lär inte muntra upp de före detta plusjobbare i , eller någon annanstans i landet, som kände sig nyttiga och behövda men som står utan arbete och i just utanförskap. Jag talar utifrån direkta kontakter med existerande människor. De har blivit av med sina plusjobb och inte fått något nytt. Det är en verklighet som finns i vardagen. Vad hjälper det en äldre finsk invandrare som fortfarande har språksvårigheter och som genom plusjobben en gång lagade staket på dagis men inte gör något att ministern talar om att de som fyllt kan få skatteavdrag om de arbetar vidare? Vad hjälper nystartsjobb där arbetsgivaren ska betala lön, försäkring och sociala avgifter honom? Han blir inte erbjuden något nystartsjobb. Ministern bör ge sig ut och träffa dessa personer och se att de existerar. Då kanske han inser att det var ett misstag att ta bort plusjobben som var en fungerande åtgärd. Att ta bort plusjobben innebar för många direkt utanförskap, direkt arbetslöshet, direkt socialhjälp eller a-kassa. Jag vet inte om det var någon lösning på något problem. Oavsett hur ministern ser det är det ett faktum att med de förändringar som har skett i a-kassesystemet är man tvungen att ta ett jobb av a-kasseersättningen på av den gamla lönen. Det ingår i systemet. Ministern har själv varit med och föreslagit dessa nya regler. Varför skriver Arbetsförmedlingen av en yngre man som inte anses uppfylla de krav som ställs på arbetsmarknaden? Han hänvisas till passivitet och socialbidrag. Ministern talar om utanförskap och att det behövs samarbete mellan olika aktörer. I vardagen ser det inte ut att fungera på det sättet. Där görs försök att stjälpa över problem på andra delar av den offentliga sektorn. Så är det, även om ministern inte riktigt vill inse det. Jag har här en tidningsartikel med rubriken går till socialen. Den handlar om en arbetsförmedling som har slut på pengar och vänder sig till socialförvaltningen och frågar om den kan finansiera utbildningsinsatserna. Arbetsförmedlingen har fått mindre pengar till aktivitetsstöd. kan man nästan bara hjälpa de ungdomar som har jobbgaranti. Man har fått fler långtidsarbetslösa och börjar konjunkturen gå ned. Fler förväntas bli arbetslösa. Vi skulle i större utsträckning vilja kunna erbjuda arbetsmarknadsutbildning och praktik även till andra. Det säger chefen för en arbetsförmedling. Det är inte ordning i systemet. Det var ett onödigt misstag att ta bort plusjobben. Är det inte dags att inse detta misstag och ge möjlighet att återinföra dem, framför allt för de äldre som jag har träffat och som drabbats av er politik? 49 Arbetsmarknadsminister (): Vem parkerade dem i långtidsarbetslöshet och utanförskap? Ni hade på er. Se vad det ledde till! Var femte svensk i arbetsför ålder stod utanför. Ni hade ingen jobbpolitik för att få tillbaka människor i arbete. Det visade er egen valanalysgrupp direkt efter valet. ska jag säga att de rapporter vi har fått om omprövning i socialdemokratin är rätt glädjande eftersom ni närmar er vår politik alltmer. Det välkomnar jag, men då kan ni kanske också rösta för den i . Lägsta nivån i a-kassan är , inte , . Då är det sagt. Lön på den nivå som talar om finns inte på svensk arbetsmarknad. Det blir bara ett hypotetiskt räkneexempel. Det finns inte. Det kan vi tacka kollektivavtalen för. av löntagarna på svensk arbetsmarknad har kollektivavtalsmässiga löner. Det är alldeles utmärkt. Vi har viktat om insatserna i arbetsmarknadspolitiken. Det har jag redovisat och diskuterat här oändligt . Vi har valt att lägga mest resurser på dem som står längst från arbetsmarknaden. Det är helt i sin ordning. Vi vill se till att för den som har i arbetslöshet har vi en arbetsförmedling som inte är 21 myndigheter med 40 delmål, som det var när vi tog över, utan är en myndighet med ett mål, nämligen att förmedla arbete. I övrigt ska vi se till att de resurser vi har läggs på dem som verkligen behöver vår gemensamma hjälp att ta sig tillbaka de som har varit borta allra längst. Därför är det oerhört glädjande att av de nästan 17 000 nystartsjobbare som finns har varit borta från arbetsmarknaden och har varit borta från arbetsmarknaden . Det är precis de som behöver vår gemensamma hjälp för att ta sig tillbaka. Det är reguljära jobb. Det är som vilka jobb som helst. Det är bara det att vi säger att vi avstår från att ta in arbetsgivaravgifter som man har varit långtidsarbetslös. Det är en billig åtgärd som ger väldigt mycket tillbaka. Det är inte i kostnadsersättning till kommunerna, som det ju i huvudsak var när det gäller plusjobben. Det är kanske i nedsatta intäkter till staten. Det är oerhört glädjande. Sedan valet har 173 000 personer lämnat utanförskapet. De har fått jobb, en lön att leva på, en arbetsgemenskap att känna trygghet i och en framtid att se fram emot. Jag har träffat rätt många av dem, . Det är ju inte socialdemokratisk politik som de jublar över, eftersom det var på grund av den som de satt där de satt: i smeten som ni lämnade efter er. De är ganska nöjda och glada över att ha fått möjlighet att komma tillbaka. Utanförskapet fortsätter att minska trots det vi ser runt omkring i världen med finansoro och inflation på grund av ökade matpriser och oljepriser. Vi kommer inte att ge upp. Antalet långtidsarbetslösa har minskat med 18 000 personer. Vi kommer inte att ge upp. Vi kommer att fortsätta att arbeta för att var och en som har möjlighet att arbeta och som vill vara med på arbetsmarknaden ska kunna göra det. Jag är benhård på det målet, men jag är rätt osentimental när det gäller verktygen. Det som fungerar ska vi använda oss av. Det som fungerar mindre bra ska vi ändra på. Vi måste se till att arbeta mot rätt mål. 50 (): Jag kan konstatera att i det som ministern säger finns det inte något svar till de plusjobbare som jag har träffat och diskuterat frågor med. Det finns inte något besked att ge. I det du säger kan jag inte skönja någon lösning så att de här äldre personerna kan få en ny plats på arbetsmarknaden. För dem blir det här bara luft. Det är ett reellt faktum. Det finns inga förslag. Man skulle från er sida möjligen kunna inse att det finns ett glapp och att det här problemet finns. Det finns en rad människor, framför allt äldre, som har haft plusjobb och som står utan någonting. Ni skulle kunna göra en omprövning, inse att det var ett misstag och återinföra plusjobben. får man backa tillbaka ett steg när man har gjort ett misstag. Inte tror jag att situationen blir särskilt mycket bättre för de här människorna nu när lågkonjunkturen slår igenom. Ni har dragit ned på arbetsmarknadsresurserna och arbetsförmedlingarna går till och med på och söker socialhjälp. När det är på det sättet tror jag inte att man har någon större beredskap så att den verklighetsbild som ministern försöker måla upp av en ljusnande framtid i lågkonjunkturens kommer att vara den relevanta uppfattningen om verkligheten . Jag gör en annan bedömning än ministern på den punkten. Det kan bero på att det är olika delar av verkligheten som påverkar våra liv och våra intryck. Jag har en uppmaning till ministern. Titta på den här gruppen äldre människor som har haft plusjobb. Där finns det problem. Där finns det mycket att göra. De åtgärder som regeringen har att presentera hjälper inte i den gruppen. Ta till dig detta. Var så pass ödmjuk. 51 Arbetsmarknadsminister (): Om man ska hårdra det var plusjobben ett slags slutförvaring med 90 procents sannolikhet att bli arbetslös efter det att plusjobbet var avslutat. Jag kan inte säga att det var alldeles utmärkt som arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Min åsikt är att en kombination av tredje fasen i jobb- och utvecklingsgarantin och nystartsjobben är en betydligt mer effektiv åtgärd för de personer som avses. I grunden delar jag naturligtvis uppfattning, nämligen att även om man har varit borta länge från arbetsmarknaden och även om man är äldre ska man ha möjlighet att vara med, känna sig behövd, ha en arbetsgemenskap att gå till och en framtid att se fram emot. Ni levererade ju inte det. Ni levererade ett stort utanförskap som stod på perrongen och väntade när vi tillträdde . Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2007/08:843 om stärkt skydd för de anställda och deras fackliga företrädare vid tecknande av kollektivavtal 52 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ för att stärka skyddet för anställda så att inte hot förekommer när de kontaktar sin fackförening. Vidare har frågat om jag avser att stärka skyddet för fackliga företrädare så att inte hot eller skada förekommer när de utför sitt uppdrag. Slutligen har han frågat om jag avser att stärka de fackliga organisationernas möjligheter att teckna kollektivavtal. Vad gäller hot mot anställda när de kontaktar sin fackförening, så är sådant beteende naturligtvis oacceptabelt. Om hot förekommer är detta en fråga för polisen och rättsväsendet, precis som hot i andra situationer. Vi har även bestämmelserna om föreningsrätt i medbestämmandelagen. Föreningsrätten innebär en rätt att tillhöra en arbetsgivar- eller arbetstagarorganisation, att utnyttja medlemskapet och att verka för organisationen. Föreningsrätten får inte kränkas. Beträffande fackliga företrädare gäller lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, den så kallade förtroendemannalagen, som förbjuder en arbetsgivare att hindra en facklig förtroendeman från att fullgöra sitt uppdrag. Enligt lagen ska förtroendemannen också ges tillfälle att disponera en lokal eller ett annat utrymme på den egna arbetsplatsen som krävs för det fackliga uppdrag som ska fullgöras där. En facklig förtroendeman har vidare rätt till den ledighet som krävs för det fackliga uppdraget. En arbetsgivare som åsidosätter sina förpliktelser enligt lagen ska ersätta uppkommen skada. Jag anser att dessa regler är bra och finner ingen anledning att vidta några ytterligare åtgärder. Enligt min mening finns det enligt svensk rätt mycket goda möjligheter för de fackliga organisationerna att teckna kollektivavtal. De fackliga organisationerna har i sista hand rätt att vidta stridsåtgärder och sympatiåtgärder för att kräva att en arbetsgivare tecknar kollektivavtal. Jag avser inte att vidta några ytterligare åtgärder i denna fråga. 53 (): Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret. Anledningen till den här interpellationen är att vi har sett ett antal exempel på hur det i värsta fall kan gå till på svensk arbetsmarknad. Jag vill betona att det naturligtvis är undantag att det är på det här sättet och att svensk arbetsmarknad i normalfallet kännetecknas av goda förhållanden mellan parterna arbetsgivare, anställda och deras fackliga organisationer. Som tur är gäller det väl för alla samhällsföreteelser att brottslighet, misskötsamhet och allmänt dåligt uppträdande är ett onormalt tillstånd. Icke desto mindre finns det anledning för lagstiftare och myndigheter att ha beredskap för den här typen av situationer. Oavsett om det gäller arbetsmarknaden eller andra delar av samhället accepterar vi ju inte att man obstruerar samhällets funktioner på det här sättet. Den här typen av beteende förstör den svenska arbetsmarknadens funktionssätt på ett allvarligt sätt. Ministern har sagt att han tycker att det är bra att det finns kollektivavtal på många arbetsplatser, och han har nämnt att de flesta arbetsplatser har det. Om man tycker att det är bra måste man ju skapa en situation där det här tillståndet förbättras och inte försämras. Om om nu den siffran stämmer har kollektivavtal ska man naturligtvis sträva efter om man tycker att kollektivavtal är bra. Då måste man vidta åtgärder mot allt som eventuellt motverkar den situationen. Att det finns lagstiftning mot hot och våld är jag medveten om. Det verkar inte hjälpa eftersom den här typen av situationer uppkommer tid efter annan. Då tycker jag inte att det är konstigt om man ser över möjligheten att skärpa lagstiftningen. Det förekommer ju i många delar av samhället när man ser företeelser som inte är önskvärda att man justerar, skärper eller tar initiativ till att stämma i bäcken. Jag tycker inte att det räcker att ha den attityd som arbetsmarknadsministern har och säga att det är förbjudet att hota och att det är förbjudet att ta till våld. Det vet vi ju. Om man tycker att kollektivavtal är viktiga och att den svenska arbetsmarknadsmodellen är värd att kämpa för måste man också vara beredd att tid efter annan se över de regler som finns och se om de stämmer med dagens verklighet. Har verkligheten utvecklats på ett sätt som gör att man kanske behöver stärka de fackliga organisationernas och de anställdas ställning? Jag tog upp två exempel i interpellationen. Det finns naturligtvis fler. var tidigare i en interpellationsdebatt inne på andra avarter på arbetsmarknaden. Man måste konstatera att det sker nya saker på arbetsmarknaden och att man måste ha beredskap att förändra och hantera saker. Man kan inte bara tro att verkligheten är som den en gång var när dessa regler skapades. Man måste vara beredd och förändringsbenägen och följa upp saker. Det är den ena delen av min invändning mot detta svar, det vill säga att det finns någon sorts uppfattning om att verkligheten ser ut som den alltid har gjort och att vi då inte behöver ändra på någonting. Finns det ingenting som oroar arbetsmarknadsministern när fackliga företrädare till exempel blir påkörda med vilje när de utför sitt fackliga uppdrag? 54 Arbetsmarknadsminister (): Jo, det oroar mig. Det är förbjudet. De konflikter som vi har sett är gudskelov inte så många. Men det har varit några uppmärksammade. De har gällt salladsbaren och . Det finns fler. De visar, tror jag, i huvudsak på bristande förtroende mellan arbetsgivarorganisationer och arbetstagarorganisationer, mellan arbetsgivare och arbetstagare. Det har också förekommit oerhört många överord från alla möjliga håll i den här debatten som jag har försökt att ta avstånd från. Det är inte onaturligt att när två sidor förhandlar om ett avtal, lönevillkor och andra anställningsavtal, har de olika ingångsvärden och tycker olika saker. Det är också därför som vi på huvuddelen av svensk arbetsmarknad har väl fungerande institutioner för hur man löser konflikter i förtroende för varandra. Det är en grundpelare i den svenska modellen. Men man kan inte lagstifta fram förtroende. Det är lika komplicerat som att försöka lagstifta fram sunt förnuft. Det går inte. Förtroende bygger på någonting annat. Därför sätter jag naturligtvis mitt hopp i detta fall till den lagstiftning som finns på området och som handlar om allt från förtroendemannalagen till de lagar och regler som vi har när det gäller hot och annat. Dessutom sätter jag mitt hopp till just huvudavtalsförhandlingarna som pågår och där det bland annat handlar om att titta på sådana saker som hur man uppträder mot varandra, vilka konfliktregler som gäller och hur man på olika sätt hanterar situationer där man inte är överens. Jag tror att det är precis så som det ska gå till. Avtal är bättre än lagar. Det nu gällande huvudavtalet, , har gällt . Det finns ingen arbetsrättslig lagregel som har fungerat . Därför tror jag att uppmaning till förändringsbenägenhet snarare ska riktas till parterna än till lagstiftaren. 55 (): Den svenska modellen består av en kombination av avtalskonstruktioner och lagstiftning. bygger naturligtvis avtalskonstruktionerna på en lagstiftning. Jag ser kanske inte någon motsatsställning på det sättet. Det finns ett ansvar hos lagstiftarna, och det finns ett ansvar hos parterna. Självklart ska vi fördela detta ansvar på ett bra sätt. Självklart utgår jag från att man från parternas sida också tittar på hur man ska komma till rätta med den här typen av arbetsgivare som även om de inte är så många är ett problem på svensk arbetsmarknad. För de fackliga företrädare som blir påkörda eller hotade om våld eller annat är det en realitet som de befinner sig i i sin vardag. Då tycker jag att det är lite nonchalant att säga att den här typen av konflikter bara beror på bristande förtroende. Bristande förtroende kan uppstå även i en normal partsrelation där man helt enkelt av olika skäl inte har förtroende för varandra. Men därmed inte sagt att man på något sätt skulle gå till den typen av ytterligheter att man hotar eller på något sätt försöker förvägra människor deras medborgerliga rättigheter. Det är alltså inte en fråga om brist på förtroende, utan det handlar om en liten grupp arbetsgivare som vägrar att finna sig i samhällets normer och regler. Jag tycker inte alls att det finns någon motsättning i att man ser över om det skulle gå att stärka skyddet för de medborgerliga fri- och rättigheterna. Det är det som det handlar om. Det finns ingen motsättning i att parterna reglerar sin förhandlingsordning sinsemellan. Så långt kan vi vara överens, arbetsmarknadsministern och jag. Jag tycker att de olika exempel som kommer fram har varit så allvarliga att de ändå förtjänar en genomlysning och en utredning eller en diskussion så att man skulle kunna hitta ett sätt att hantera detta. Sedan vet jag i och för sig att all form av lagstiftning på alla områden är en komplicerad historia. Det har jag respekt för. Men den första förutsättningen för att lösa ett komplicerat problem är att man åtminstone erkänner det och tittar på det. Sedan finns det en annan del i denna debatt. Om arbetsmarknadsministern i försvaret säger att han inte avser att ta några initiativ till några som helst förändringar och inte avser att vidta några åtgärder i dessa frågor kan jag tycka att det är synd eftersom detta är ett reellt problem. Jag skulle vilja vidga frågan till arbetsmarknadsministern lite grann eftersom han tycker att dagens regelverk är ett bra skydd för föreningsrätten, för den enskildes möjlighet att vara med i en fackförening och för de fackliga företrädarnas möjligheter att utföra sitt uppdrag. Det finns faktiskt starka krafter inom borgerligheten som ifrågasätter dagens rätt för fackföreningsaktiva att till exempel sätta en arbetsplats i blockad eller för medlemmar att kräva kollektivavtal. Man tycker att denna rätt ifrågasätts. Det är inte okänt att det finns starka krafter även inom regeringen som tycker att fackföreningarnas rättigheter när det gäller att kräva kollektivavtal tvärtom skulle minskas i förhållande till dagens situation eller att man skulle försvåra för facken att teckna kollektivavtal. Det har till och med varit medlemmar i den nuvarande regeringen som har sagt att man ska eftersträva arbetsplatser där det inte finns kollektivavtal. Kan ministern möjligen kommentera det? Även om ministern inte vill svara på frågan om att man vill öka dessa möjligheter kanske han åtminstone kan vara en garant för att de krafter som vill nedrusta möjligheterna för facket stoppas. 56 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig återigen påpeka att hot och våld naturligtvis är förbjudet. Vägrar man att finna sig i de lagar som gäller ska man lagföras och bestraffas för detta.