prot · GV09114 · 2008-05-19 00:00:00 — Då vår ordinarie ledamot i justitieutskottet har fått förhinder yrkar jag i hans ställe kort och kärnfullt bifall till reservation nr 2. 63 (): Olika EU-beslut, rambeslut, är som en smärre geografisk övning bland städer. Vi har Haagprogrammet, Schengen och Prüm. Det är också en stad där olika beslut har fattats. Det här är, som har sagts, ett godkännande av ett rambeslut. Det är så gången är. Medlemsstaterna i EU gör en politisk överenskommelse som löpande informeras. Det finns saksamråd med utskottet. Oppositionen och majoritetspartierna kan lämna in synpunkter och följa förhandlingarna. fattas en överenskommelse. De olika länderna, däribland , lämnar in någonting som kallas parlamentariska reservationer, det vill säga att man inte har accepterat detta förrän respektive parlament har godkänt överenskommelserna. Det är där vi står , att vi ska godkänna och lyfta fram den parlamentariska reservationen. Sedan ska lagstiftningsarbetet sättas på plats. Men det är inte förrän hela rambeslutet är godkänt av samtliga medlemsländer. En liten bakgrund är just detta med Haagprogrammet. Medlemsländerna har bestämt sig för att de, på grund av den grova organiserade brottsligheten, måste ha ett bättre polissamarbete därför att den grova organiserade brottsligheten inte ser dessa gränser. Detta upplevs som trögt, och det har gått långsamt. Delar av det har förbättrats. talare från Socialdemokraterna har nämnt bland annat som man fattade beslut om och som innebar att man lämnade över viss myndighetsutövning till annan makt. Det var de facto till och med så att den tidigare socialdemokratiska regeringen precis under de sista skälvande sekunderna innan man förlorade regeringsmakten satt och förhandlade om en utvidgning av dessa bestämmelser som kallas en förbättring av polissamarbetet mellan Europeiska unionens medlemsstater, särskilt vid de inre gränserna, och om ändring av konventionen om tillämpning av . Det var förslag som man stöttade och som hade inneburit ytterligare ett överlämnande av myndighetsutövning. gick inte det särskilt bra, vilket innebar att ett antal länder kände att de var tvungna att gå före och skrev en konvention i staden , en konvention som kom att kallas för Prümkonventionen. Fler länder har anslutit sig till den, och det innebär ett mer strukturerat polissamarbete när man också i ett större paket vet vad det handlar om. Detta har senare lett till att EU har intresserat sig för det. Därför är det viktigt att vi inte blandar ihop den här Prümkonventionen med det som vi talar om och som kallas för Prümrådsbeslutet och som är det som vi gemensamt ska fatta inom Europeiska unionens medlemsstater. är frågan: Vad innebär detta? Innebär det att vi nu inför en ny polisstat? Svaret är nej. Jag kan erkänna att många moderata ledamöter vid första titten på detta kände en skepticism eftersom vi i likhet med alltid vill se till att vi har balans i lagstiftningen och också värnar människors integritet. Det är alltid denna balans mellan brottsbekämpning och människors integritet. Vad innebär detta? Jo, det innebär informationsutbyte. Är det fråga om nytt informationsutbyte? Svaret är nej. Det är den typen av information som kan överlämnas, om dna och fingeravtryck. Men det innebär en effektivisering när man via dessa olika datasystem kan slå för att som om man får en träff i ett annat land. Sedan får man begära ut uppgiften. Det är precis som . Skillnaden är att man inte behöver fråga alla medlemsländer i en separat fråga utan direkt kan se om det finns en åtkomst i datasystemet. Det är den enda förändringen, men det innebär en effektivisering. Detta beslut innebär att det ska vara lättare att utbyta uppgifter och information bland annat för att förebygga terroristdåd men också att kunna lämna information när det gäller större evenemang. Det kan handla om trafficking och prostitution vid stora idrottsevenemang. Men det kan också gälla information inför till exempel ett större där odemokratiska krafter har bestämt sig för att motarbeta det. Det innebär ytterligare andra möjligheter till samarbete, till exempel vid gränsområden som gränsområdet mellan och som vi har diskuterat i den här kammaren. Vad jag förstår har vi en enig kammare som tycker att det är bra om vi kan ha gemensamma patruller. Det innebär att vi kan samarbeta enligt den tidigare nämnda artikel 17 vid större idrottsevenemang där förvisso polis från kan se efter sina medborgare eller danska poliser när det gäller danska medborgare. Men det är en möjlighet och ingenting som vi är förpliktade att göra. Detta beslut innebär att vi får en skyldighet att lämna bistånd till andra länder vid stor överhängande fara och vid katastrofer. Det är överlämnande myndighetsutövning eftersom det innebär att man kan ta polishjälp om ett land begär det för att hålla ordning just vid en större katastrof. Artikel 17 handlar om det andra samarbetet som är frivilligt. Vi i behöver inte införa den lagstiftningen om vi inte vill. Och även om vi inför den blir det frivilligt varje gång som vi vill ta den här hjälpen. Det är alltså ingenting som vi måste göra. Det är frivilligt att genomföra det, och sedan är det frivilligt att använda sig av det. Artikel 18 däremot, som också innebär överlämnande av myndighetsutövning, är inte fråga om något frivilligt. Det är någonting som man blir skyldig att göra. Man blir skyldig att ställa upp och bistå andra stater. Värdlandet behöver naturligtvis inte ta emot hjälpen, men det innebär ett överlämnande av myndighetsutövning. Vad händer om vi gör detta nu? Vi minns allihop Göteborgskravallerna. är snart ordförandeland igen. Detta innebär en möjlighet att utbyta information men kanske också att ta hjälp av både tyska och danska poliser för att identifiera eventuella medborgare som kommer hit med det enda syftet att faktiskt störa demokratiska förhandlingar mellan demokratiskt valda ledare. justitieminister har ju berömt sig av att han skickade svenska poliser till . En förutsättning för det var att tyskarna hjälpte till för att se till att svenskarna hade möjlighet att agera. Det innebär att om i likhet med arrangerar ett stort i fortboll ska kunna ge tyska poliser samma möjlighet. Vi skulle då kunna ha gemensamma patruller. Från Socialdemokraternas sida har man nämnt polsk polis och fransk polis. Jag förstår det retoriska knepet, för vad det i första hand är fråga om är väl att vi samarbetar med finsk, norsk och dansk polis i närområdet. Jag är lite frågande till oppositionsrollen, inte från som trots allt inte delar uppfattningen om detta men som ändå har en klar linje. Jag är mer frågande till Socialdemokraterna. Jag ska citera vad sade i . Här argumenterade man då för utökad myndighetsutövning ungefär med innehållet i artikel 17 som man nu är emot. argumenterade här mot en miljöpartist. Han sade följande: Jag kan bara hålla med kommentar: Hon är moderat och kommentar: Hon är folkpartist om att om vi på allvar ska bekämpa internationell brottslighet måste vi ha ett samarbete. Vi stoppar huvudet i sanden om vi inte anser att det bara är till fördel för de kriminella personerna om vi inte ökar det samarbete som finns . De är de enda som tjänar på det. Detta säger , justitieutskottets ordförande och icke närvarande gruppledare för även vid detta arbetsplenum. Jag förstår att han inte närvarar heller, därför att han skulle ha väldigt svårt att förklara de olika turerna. Vad är det egentligen som Socialdemokraterna nu har gjort? Vad jag befarar tyvärr, för del är att man är mer intresserad av att sabotera för den här regeringen inför ett kommande ordförandeskap än att se till att ska ha en möjlighet att bedriva ett konstruktivt samarbete i , och det förlorar vi alla på. Hur kan det komma sig att man nu är emot artikel 17 när man så sent som talade om gemensamma gränspatruller, vilket är just innebörden i artikel 17, och aktivt drev detta arbete i förhandlingarna inom EU? Måhända att just dessa förhandlingar strandade och att Prümkonventionen kom att leda till Prümrådsbeslutet. Men jag har också svårt att följa logiken i den socialdemokratiska motionen. är Socialdemokraterna emot hela rambeslutet man är emot det som vi inte måste införa, men man är för det som vi måste införa, vilket är artikel 18 och innebär överförande av myndighetsutövning. Jag förstår inte hur Socialdemokraterna tänker. Därtill fattade vi ett beslut här i kammaren det var bifall till min motion, vilket jag är glad för om att vi skulle ge ett tillkännagivande till regeringen om att den ska se till att det nordiska samarbetet tar ny fart, vilket är mer långtgående än detta Prümrådsbeslut vad gäller gemensam patrullering. Detta stödde Socialdemokraterna och förvisso Vänstern också. För att riktigt vara motvalls har Socialdemokraterna tidigare i utskottet sagt att detta skulle kräva tre fjärdedels majoritet. För att vara på säkra sidan och för att inte få en mängd konstiga akter i denna kammare remitterades ärendet till . Skam till sägandes lite pinsamt är det väl men ett enigt konstitutionsutskott, även Socialdemokraterna där, insåg att detta inte var tillämpbart. Slutsatsen är kort och gott: Det är inget annat än ren obstruktion från Socialdemokraternas sida. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. I detta anförande instämde och (båda m). 64 () replik: Vi kan konstatera att vi inte är överens. Några saker skulle jag vilja lyfta fram. Ett samarbete mellan olika polismyndigheter till exempel vid är någonting som finns. Också vi har talat om att ta sådan hjälp länderna emellan för att få kunskap om personer som eventuellt åker till och så vidare. Detta har använts också tidigare vid sådana här kontakter. Skillnaden mellan det och eventuellt nu säger jag, precis som jag sagt här från talarstolen, att det är fråga om en frivillig överenskommelse och att regeringen inte har talat om hur man tänker agera är att i det samarbete som finns alltid måste finnas med svensk polis. Dessutom får man inte ha myndighetsutövning. Man är med. Man övervakar, tittar och kan lämna information. Men man får aldrig ha någon myndighetsutövning. Med andra ord får man inte ingripa, inte aktivt gripa någon och så vidare. Det är alltså en stor skillnad. Från sida vill jag betona att vi är väldigt kritiska till möjligheten till myndighetsutövning därför att det blir svårt med möjligheten för medborgarna att följa upp. talar om frivillighet och att det även om vi skulle fatta beslut om att anta artikel 17 är frivilligt när det gäller att begära hjälp eller inte. Ja, den frivilligheten finns ju alltid. Men så kan vi inte diskutera i ett lagstiftningsärende, till exempel när vi beslutar om att polisen ska få möjlighet att använda buggning. Det är givetvis frivilligt när det gäller polisen och hur man använder de olika verktygen. Här måste vi ändå ha en principiell diskussion om huruvida man är beredd att öppna för möjligheten i sammanhanget exakt hur den kommer att användas blir en annan fråga. Där kan vi inte säga att om vi om vi i ett kommande läge fattar beslut om artikel 17 har öppnat för detta. Då handlar det inte längre om frivillighet, utan då handlar det om svensk lagstiftning. 65 () replik: Jag har full respekt för att här lyfter fram farhågor; det är hennes roll som oppositionspolitiker. Men jag kan säga att jag inte riktigt ser samma faror. Vi har ett informationsutbyte. får vi bättre möjligheter till ett effektivare sådant. Vi har ett informationsutbyte därför att det finns vissa frågor där vi så att säga vill stämma i bäcken och få större möjligheter. Jag ser inte detta som ett intrång i integriteten, utan jag ser det som en förbättring och en större effektivitet. Jag har väl egentligen inte hört någon ha någon större invändning mot just de delarna. När det gäller polismän samt artikel 17 och frivilligheten vill jag betona att det är viktigt detta sagt också för att den som lyssnar på denna debatt ska inse det att detta inte är någonting som är tvångsmässigt, inte ens om vi inför bestämmelsen. Det är klart att varken du, , eller jag kommer att stå för verkställigheten av ett beslut. Men det är viktigt att vi följer frågan. Den stora skillnaden är att vi kommer att kunna ha polismän på plats om vi så önskar. Jag som kommer från en gränstrakt har lätt att se möjligheterna där det är glest befolkat. När något händer kan det vara långt till svensk polis, medan finsk polis kan finnas väldigt nära. Då kan möjligheten finnas för finsk polis att gå över på svensk sida för myndighetsutövning. Det är ju så nära mellan länderna uppe vid gränsen att man mycket väl kan tänka sig att finsk polis bevittnar ett pågående brott ett sexualbrott eller annat brott. Då det handlar om överhängande fara och något som går vida över Prümrådsbeslutet kan jag tänka mig att låta det gå ännu längre. Det är ju syftet med det beslut vi tidigare fattat här i kammaren. 66 () replik: Vi ska kanske börja med det nordiska samarbetet. Det var faktiskt ett tillkännagivande från ett enigt justitieutskott också gav sitt stöd. Det handlade om att utreda hur man eventuellt kan utveckla det nordiska samarbetet. Vi ser också en del av den problematik som här tagit upp. Men vi har sett att det här blir en diskussion om förändringar i olika och små steg. Vi vill ha en ordentlig utredning precis som jag pekat på och sagt att jag saknade inför det här beslutet om det nordiska samarbetet för att eventuellt kunna ta ställning till förslag . Det vi stödde var faktiskt detta med att ha en utredning. Vi brukar kräva att det ska vara en ordentlig utredning så att man har ordentlig kunskap innan beslut fattas i de olika frågorna. Det är inte så enkelt som att man har kunnat ha ett utbyte och att det därför inte alls är någonting konstigt med att införa detta med överlämnande av uppgifter. I har vi ordentliga diskussioner om vilka register du får ha, hur du får datalagra dem, vilka som får åtkomst till dem och så vidare. Det är vad vi gör med vår egen sekretesslagstiftning, och det är det som Datainspektionens jobb går ut på. En ny polisdatalag är något som vi saknar. Det finns ju en mängd brister i vår nuvarande polisdatalag, vilka Datainspektionen pekar på i det nya förslag som man arbetar med. Det är alltså stor skillnad mellan hur man har kunnat lämna ut uppgifter och hur man nu öppnar för en helt annan möjlighet att utbyta information. I förslaget sägs det också att det här kommer att vara en omfattande förändring, att det helt kommer att förändra brottsbekämpningsarbetet. Det är, som sagt, ingen enkel förändring. I så fall skulle vi kunna säga det också när det gäller svensk lagstiftning och sekretessen mellan myndigheter. Där är vi ändå väldigt noga. 67 () replik: Visst är det så att det är fråga om en effektivisering av informationsutbytet. Det har tidigare gått till på ett väldigt gammalmodigt sätt. Det som händer är att man ska kunna se om man kan få träff i ett register för att se om det finns spår från en brottsplats, för att lättare kunna genomföra en brottsutredning och för att eventuellt kunna lagföra någon. Syftet är alltså att hjälpa till, att underlätta. Men vi lämnar inte, precis som nämnde, ut personens identitet. Vi konstaterar bara om dna-spåren finns hos någon som redan är känd hos en annan polismyndighet. I det fallet får man göra samma begäran som man gör . Vi har samma åsikt om behovet av en översyn av polisdatalagen, vilket vi tidigare diskuterat. Det arbetet har påbörjats. Det är ett stort och grannlaga arbete. Säkert skulle vi båda önska att det, om det var möjligt, kunde gå fortare. Det viktiga är dock att det blir bra. Den nuvarande regeringen och den nya majoriteten har sett till att det arbetet har startat. Det är först nu som något händer på området. Lite full i skratt blir jag, herr talman, därför att så fort vi pratar om nordiskt samarbete kryper oppositionen ned så att säga. Då kan man tänka sig åtgärderna i fråga. I vårt tillkännagivande till regeringen har vi begärt en utredning. Man begär inte en utredning om man inte vill någonting med den. Syftet med tillkännagivandet och med den begäran är ganska tydligt: Det handlar om att utvidga samarbetet, om gemensamma patruller och om möjligheter vid överhängande fara. Allt det här nämns i utskottets text; så är det. 68 () replik: Jag måste säga att dina retoriska kullerbyttor ibland är lite väl lustiga, ! För mig är det viktigare att bekämpa terrorism, trafficking och allvarlig grov brottslighet än att vara elak mot den borgerliga regeringen. Jag tycker att vi först kan fastslå det. Då behöver vi inte ha en diskussion på sandlådenivå det är vad jag tycker att ditt anförande utvecklades till. Här handlar det alltså inte om att vi vill vara elaka mot regeringen, utan det handlar om att vi är allvarligt oroade över vad ni faktiskt vill med det här beslutet. Du och jag har haft enskilda samtal där jag har frågat och inte fått några svar. Jag har frågat i talarstolen och inte fått något svar. Jag har frågat på och inte fått något svar. får jag höra att vi är emot för att vi vill vara emot. Vi vill vara elaka. Nej, det handlar om: Ska vi lämna över operationella polisiära befogenheter till utländsk polis? Ska de få gripa, förhöra och anhålla svenskar i ? Ska tysk, dansk, fransk, polsk polis få göra det? Jag tycker inte det. Det handlar inte alls om att vara elak mot en borgerlig regering. 69 () replik: Jag uppfattade just ingen fråga. Nej, jag tror inte att man vill vara elak. Jag tror att man vill obstruera. Jag har inte hört några frågor. Det är helt riktigt att du och jag har haft samtal. Vi har läst era motioner och förstod att ni stod ganska nära oss. Vi hade samtal i syfte att se om det fanns någon möjlighet för er att tänka er någon form av skrivningar. Vi vet vad ni har sagt och vad er gruppledare agerat som justitieminister. Det gällde om vi trots allt kunde närma oss varandra, men det var uppenbarligen inte syftet. I stället var syftet att försöka pröva tre fjärdedels majoritet här i kammaren, vilket KU tyckte var en mindre god idé. Om jag nu ska ägna mig åt vad säger är sandlådenivå ska jag åter citera vad den ständigt frånvarande när det gäller kammarens arbetsplenum, ordföranden i justitieutskottet, , sade det är inte så länge sedan och innan han förlorade makten: Jag välkomnar ändringsförslagen i som skulle underlätta brottsbekämpningen och utöka dagens möjligheter att övervaka och förfölja över gräns. Det här är mycket nära det som artikel 17 handlar om. Förslaget innebär för svensk del att ytterligare förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning måste överlåtas till övriga medlemsstater. Det uttalar dåvarande justitieministern . i opposition är det tydligen en helt annan sak. 70 () replik: är en av de få moderater som verkar ha uppfattat våra ombytta roller. Annars brukar ni moderater vara väldigt vana vid oppositionsroll och fortfarande slå på en socialdemokratisk regering. Men det är sant att vi är i opposition , och ni styr. Jag frågar vad ni vill med det här rådsbeslutet. Jag undrar vad följdlagstiftningen blir. Jag har ställt ett antal frågor, och jag har ställt dem återigen. Jag kan läsa upp dem en gång till. Hur vill ni utforma det här samarbetet? Hur ska följdlagstiftningen se ut? Vad kommer JK:s och JO:s roll att bli? Hur kommer det här samarbetet att utvärderas och prövas mot principen om proportionalitet och subsidiaritet? Du har fått frågorna på papper. Du har alla de här frågorna, men du vägrar att svara på dem. Det är du som är svaret skyldig. Precis som du säger är du i majoritet. Svenska folket och vi i oppositionen vill veta: Hur ämnar ni arbeta med det här rådsbeslutet i ett andra skede? Jag vet inte om du lyssnade, men mitt anförande gick ut på att vi socialdemokrater traditionellt har varit för polisiärt samarbete. Men jag vill inte att utländsk polis ska komma till och ha ett våldsmonopol över svenska medborgare utan att vi vet hur lagstiftningen kring det kommer att vara utformad. Utländsk polis ska inte komma till och gripa, anhålla och förhöra svenska medborgare utan att vi vet vad som händer. Det är ganska enkelt. 71 () replik: Det här är lite av jeopardy. Det är faktiskt jag som ställde frågor utifrån er motion, och jag fick inte så många svar. Det här med proportionalitet och subsidiaritet är väldigt viktigt och viktigt varje gång vi från utskottet gör ett utlåtande. Vi har gjort det, och vi har gjort det också när det gäller den här typen av beslut. Det handlar om terrorism. Beträffande JO och JK nämns i både propositionen och betänkandet att det finns ett resonemang om att det finns betänkligheter och svårigheter. Jag hade också gärna sett följdlagstiftning. Ni får naturligtvis ta den roll vi hade i opposition tidigare då vi gärna hade sett den. Det kan vara så att vi då var lite snabba att kritisera det ni då sade om att kunna ha lagstiftning direkt på plats. Den tidigare socialdemokratiska regeringen tyckte inte att JO och JK behövde granska utländsk polis på svensk mark. Regeringen öppnar nu för att kunna införa en sådan granskning, och på det sättet tar vi ett steg närmare en bättre kontroll. Att använda ord som utländsk polis våldsmonopol tycker jag är att föra debatten lite fel. Det här handlar inte om du vill inte nämna våra grannländers polis att polsk polis skulle få våldsmonopol i . Det handlar om att vi ska frivilligt kunna ta hjälp av en stat som vi faktiskt litar på och som är relevant för förhållandet. Vi använder inte ord som gemensam EU-polis, för det vill vi inte ha, inte någon av oss. Jag vill inte använda ordet sandlåda. 72 (): I den första folkomröstningen om EU var jag tveksam till om vi verkligen skulle bli medlem i EU. Men jag liksom väldigt många andra har insett att ska vi kunna lösa frågor och problem inom gränser måste vi ta hjälp från andra och samverka över större områden. När vi i den förra valrörelsen för EU propagerade för ett smalare men vassare EU handlade det om de riktigt stora frågorna miljöhoten, fredsbevarade, gränsöverskridande kriminalitet, terroristhot, människosmuggling och trafficking. Det öppnare som vi försöker skapa och överenskommelsen i innebär att den inre gränskontrollen har försvunnit mellan EU:s medlemsstater. Vi har fått stora möjligheter att röra oss fritt över gränserna, arbeta, studera och resa i varandras länder. Men baksidan av detta är att gränser givetvis är öppna också för dem som vill driva annan verksamhet brottslingar, terrorister och idrottshuliganer. Det känns bra att vi inom alla riksdagspartier är överens om ganska stora delar i det här paketet. Det känns därför väldigt märkligt att s, v och mp har hakat upp sig på artikel 17 i avtalsförslaget om åtgärder som är helt frivilliga för att använda sig av. De vill stjälpa hela förslaget på grund av dessa frivilliga åtgärder. Detta kräver en ny runda i kammare med kvalificerat röstförfarande, en tre fjärdedels majoritet för att ändra i lagtexten innan en sådan utvidgad åtgärd kan komma i fråga. Enligt artikel 17 i utkastet till rådsbeslut kan de behöriga nationella myndigheter som medlemsstaterna utser företa vissa åtgärder. Varje medlemsstat får i enlighet med sin nationella lagstiftning ge tjänstemän från andra medlemsländer vissa befogenheter. Dessa kan och får har betydelse i texten. Det är alltså inte på något vis krävande utan högst frivilligt. Artikel 17 innebär inte en skyldighet för att delta i gemensamma insatser och inte heller att några poliser från andra länder får komma hit och agera på egen hand. Om vi i vill ha hjälp av annat lands polis i samband med ett större idrottsarrangemang, en naturkatastrof eller en terroristattack är det en svensk myndighet som tar beslutet och som tar ansvar för insatsen. För att ha både livrem och hängslen, som i det här förslaget till beslut, är en sådan insats inte är möjlig inom ramen för Prümrådsbeslutet förrän regeringen har återkommit till med ett fullständigt lagförslag som reglerar en sådan eventuell gränsöverskridande myndighetsutövning. För en sådan insats krävs en för ändamålet avsedd nationell lagstiftning.