prot · GW0932 · 2008-11-20 00:00:00 — I artikel 42:2 förtydligar man ytterligare att EU:s säkerhets- och försvarspolitik skall omfatta den gradvisa utformningen av unionens gemensamma försvarspolitik. Det kommer att leda till ett gemensamt försvar när med enhällighet har beslutat detta. Upprättandet av ett EU-försvar omnämns alltså inte längre som en möjlighet utan har förvandlats till en tidsfråga om när beslutet ska ske. I artikel 42:1 skrivs också att EU:s säkerhets- och försvarspolitik ska tillförsäkra unionen en operativ kapacitet som stöder sig på civila och militära resurser. Om man vill kunna säga nej till förslaget om en EU-armé måste man agera , innan principbeslutet skrivs in i . anser att varje EU-land självt ska förfoga över sitt försvar. Därefter kan länderna ställa sina kapaciteter till FN:s förfogande i de fall FN anser sig ha anledning att ingripa militärt. Utvecklingen inom EU har lett till att en stående EU-armé kommer allt närmare ett förverkligande. Framväxten av EU:s utrikespolitik och den gradvisa övergången till en försvarsallians visar på en uppenbar statsbildningsprocess inom EU. Det nya artikel 42:7 innebär att EU omvandlas till en försvarsallians. Jag citerar: Om en medlemsstat skulle utsättas för ett väpnat angrepp på sitt territorium, är de övriga medlemsstaterna skyldiga att ge den stöd och bistånd med alla till buds stående medel i enlighet med fördraget. Detta skall inte påverka den särskilda karaktären hos vissa medlemsstaters säkerhets- och försvarspolitik. Skrivningen om den särskilda karaktären är ett fikonlöv för den militära alliansfriheten, men den förmår inte dölja vart utvecklingen är på väg. anser att den svenska alliansfriheten urholkas med Lissabonfördraget och att varje enskilt medlemsland i EU självt ska förfoga över sitt försvar. EU-grundlagen fastslår också att medlemsstaterna förbinder sig att gradvis förbättra sin militära kapacitet. EU-grundlagen förbjuder med andra ord nedrustning och påbjuder till och med motsatsen. Det är både en dålig politik och en fullkomligt absurd sak att skriva in i en grundlag. har krävt att den ska agera för att få detta struket ur EU-grundlagen, men regeringen har inte ens velat lyfta fram frågan. anser att det naturligtvis ska vara tillåtet för ett medlemsland i EU att militärt nedrusta. Den nya EU-grundlagen utvidgar möjligheterna till militära operationer i EU:s namn. Medlemsstaterna ska bidra till de mål som fastställs av ministerrådet genom att ställa civila och militära resurser till unionens förfogande. Jag citerar: De medlemsstater som tillsammans upprättar multinationella styrkor får även ställa dem till förfogande för den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken. Det finns ingen begränsning, till exempel minröjning eller liknande icke kontroversiella insatser. Inte heller krävs beslut i för att EU-trupp ska kunna skickas utomlands. I stället öppnas för fullfjädrade EU-interventioner av samma slag som angrepp på . Inget land ska kunna tvingas delta i en militär operation mot sin vilja. Däremot kan ministerrådet anförtro genomförandet av ett uppdrag åt en grupp medlemsstater som så önskar och som förfogar över den kapacitet som krävs för ett sådant uppdrag inom unionens ram för att, som det heter, bevara unionens värden och tjäna dess intressen. Denna grupp av medlemsländer ska samråda med EU:s utrikesminister och informera ministerrådet om hur uppdraget fortsätter. Risken, herr talman, är dock uppenbar att medlemsstaterna inte garanteras verklig insyn och politisk kontroll över de militära insatser som genomförs i EU:s namn. Det faller utanför rimlighetens ram att ett land inom EU skulle kunna kalla sig alliansfritt som andra länder inom EU utför militära interventioner just i EU:s namn. Länder utanför EU lär ha uppfattningen att alla länder i EU deltar i den militära aktionen. Som om detta inte vore nog kommer också att bindas av den så kallade solidaritetsklausulen, artikel 222. Jag citerar igen: Unionen och dess medlemsstater ska handla gemensamt i en anda av solidaritet om en medlemsstat utsätts för en terroristattack Unionen ska mobilisera alla instrument som står till dess förfogande, även militära resurser som medlemsstaterna tillhandahåller, för att förhindra terroristhot på medlemsstaternas territorier. Eftersom definitionen av terroristhot är ytterst luddig och ger möjlighet till väldigt öppna och vida tolkningar är den föreslagna formuleringen minst sagt oroväckande. Definitionens otydlighet kan illustreras av det bedrövliga faktumet att den första organisation som dömdes utifrån en lag som anpassats till EU:s terroristdefinitioner var , som hade genomfört en fredlig protestaktion mot genmanipulerad mat i . Med det vill jag yrka avslag på punkterna 9 och 10. I detta anförande instämde (). 183 () replik: Eftersom apostroferade mig vill jag givetvis ta chansen och svara honom. tyckte att jag raljerade lite över att medlemmar nu har sagt ja till att man ska slopa kravet på utträde ur Europeiska unionen. Jag tror att vi är ganska många som trots allt frågar oss hur det kan vara möjligt när partiets ledning uppenbarligen inte är beredd att nämnvärt ändra på politiken. Jag är väldigt inspirerad av De gröna i . De är federalistiska, framtidsinriktade och på många sätt fantastiska när det gäller att utveckla Europeiska unionen, inte minst inom miljöområdet, djurskydd, jämställdhet, flyktingpolitik och annat. Där har de gjort ett fantastiskt arbete. Därför ställer jag mig frågan hur i det svenska parlamentet gång på gång har en så annorlunda uppfattning mot De gröna i . Låt mig läsa upp vad den gröna gruppen sagt om Lissabonfördraget. De säger följande: Detta Lissabonfördrag är inte slutet på resan utan snarare en början på ett steg till ett förnyat . Demokratisering av unionen här kommer att göra det möjligt att möta utmaningar. Det är ord som vi som sysslar med Europafrågor är vana att höra från inspirerande gröna politiker. Varför har det inte trängt in i den svenska kammare? 184 () replik: Varför ändrar vi inte vår politik frågar . Det gör vi väl . Det är fantastiskt när det gäller hela denna konstitution, Lissabonfördraget, att ingen utom en person i denna kammare, nämligen , har kritik mot det. Alla andra köper det med hull och hår. Det är för mig helt obegripligt. Det finns massor i Lissabonfördraget som man kan kritisera, men lyfter inte upp en enda punkt. Hon accepterar allting. Då måste man ställa sig frågan: Menar på fullt allvar att hon köper precis allt? och andra har tagit upp massor med kritiska punkter i just Lissabonfördraget. Vi har sagt att vi ska fortsätta att vara med i EU, men det betyder inte att man inte kan vara kritisk mot Lissabonfördraget och försöka göra förändringar. Det är väl det som är politikens kärna, att peka på det som vi tycker är dåligt och ta fram det som vi tycker är bra. Det är väl det politik går ut på? 185 () replik: Det är intressant att inte med ett enda ord nämner den gigantiskt annorlunda syn på som hans partikamrater i har. Det är sorgligt. Jag tror att många av oss skulle önska att deras fantastiska federalistiska engagemang även nådde miljöpartisterna i . Naturligtvis är inte varenda del av Lissabonfördraget perfekt i alla punkter, men vi har två fördrag att välja mellan. Vi har och vi har Lissabonfördraget. Av debatten verkar det ibland som om man i sista timmen kunde få fram något slags nytt fantastiskt fördrag ifall man röstar nej till Lissabonfördraget . Men något sådant alternativ finns inte. Ja, jag tycker att man kunde ha gått vidare exempelvis när det gäller flyktingpolitiken och gett den en ännu mer generös inriktning. Det är bra att fler länder ska dela på ansvaret för att ta emot flyktingar, men naturligtvis kunde man ha gått vidare där. Jag som folkpartist tycker också att man kunde gått ännu längre i en del federalistiska aspekter, men där får jag anpassa mig eftersom vi i vårt parti kanske är extra radikala på den fronten. Det är också sorgligt att flera talare i denna kammare ägnar sig åt skrämselpropaganda som inte stämmer beträffande Lissabonfördraget. Gång på gång hör vi antydningar om att det ska skapas en EU-armé om man röstar ja till Lissabonfördraget. Det stämmer inte. Någon sådan armé finns inte och kommer heller inte att införas med ett nytt fördrag. Däremot kommer man att skärpa och stärka den civila och militära krishanteringen. Vidare är det trist att man vill skapa bilden av att ger upp sin alliansfrihet om man säger ja till Lissabonfördraget. Jag skulle gärna vilja att gjorde det i ett annat sammanhang, nämligen att vi gick med i Nato, men det är en annan debatt. Det är inte det vi diskuterar . Och kom ihåg att varje land fortsatt har kvar sin vetorätt när det gäller att utveckla ett gemensamt försvar. Det är något som kommer att besluta om i enhällighet. Alla länder måste alltså i så fall vara med. 186 () replik: Jag vill inte kommentera De gröna i . Jag representerar i , och respekterar vad De gröna i har för uppfattning. Jag förstår inte varför ni, , påpekar att De gröna i är för fördraget och frågar varför vi inte är det. Frågan är fullkomligt ointressant. Jag representerar i . Vi har en politik, och den framför vi. Vår huvudkritik var den som jag tidigare framförde, nämligen att vi mer och mer går mot en statsbildning. Sedan bildandet av EU har dessa steg successivt tagits, från fram till . Jag håller inte med om att det inte blir något gemensamt försvar. Det är precis åt det hållet man vill gå. Sedan krävs det, som jag också nämnde, enhällighet. Alla måste tycka likadant, men trycket kommer naturligtvis att bli oerhört hårt när det väl kommer till ett skarpt läge. måste väl åtminstone hålla med om att man tagit flera steg i den riktningen. På något annat sätt kan man inte tolka det. Det är just det vi kritiserar. Vi har en annan typ av politik. Lissabonfördraget kan leda till ett gemensamt försvar, vilket inte är till gagn för världsfreden som helhet. Det är ett steg bakåt. 187 () replik: Även jag reagerade när talade om en militärallians som en effekt av Lissabonfördraget. Därför måste jag än en gång ställa frågan var i detta fördrag det står att det ska bli en militärallians. Står det inte att den nationella säkerheten också i fortsättningen ska vara varje medlemsstats eget ansvar? Står det inte att förutom enhällighet i fråga om beslut om försvar det också krävs ett nationellt beslut i enlighet med de konstitutionella grunder som varje land har? Det finns ingenting av det jag läst, herr talman, som stöder påståendet att det fördrag vi nu ska ta ställning till innebär att vi går in i en militärallians, snarare tvärtom. Det skapar förutsättningar för civil och militär krishantering i enlighet med principer och möjligheter att lösa frågor gemensamt i stället för var och en. Om vi tar som exempel är det ingenting, tycker jag, som borde vara rädd för. Det borde i stället bejakas, för det handlar om fred, frihet och säkerhet för människor inom vår union men också i andra delar av världen, herr talman. 188 () replik: Som jag sade i min förra replik går vi åt det hållet. Jag sade att det krävs enhällighet, men det är ganska klart åt vilket håll det går när det gäller synen på ett gemensamt försvar. Det skrevs in redan i , och det har fortsatt att följa med. Det är målsättningen. Något annat kan man inte tolka ur denna skrift. är naturligtvis med på . Det vet om. Vi deltar där, men det gör vi utifrån att vi får propåer från FN som vill att vi ska hjälpa till lite här och där i världen. Vi tar ställning från gång till gång. Det jag försöker säga är att Lissabonfördraget har en klar inriktning mot att det militära försvaret kommer att öka mer och mer ju går. Det är helt uppenbart. Jag hoppas naturligtvis att det inte blir någon enhällighet i , men det är solklart att vi är på väg åt det hållet. Det är det vi säger nej till och det vi vill stoppa. 189 () replik: Jag tror att det är uppenbart för alla som lyssnar att tal om att det fördrag vi ska ta ställning till skulle innebära att vi tar ställning för att gå in i en militär allians saknar all grund. Det finns en regelbok som pekar ut de regler som ska gälla om den frågan kommer upp. talar om civil och militär krishantering och att det i så fall ska ske med kapacitet som tillhandahålls av medlemsstaterna. Som jag nämnde talar den om att den nationella säkerheten är en angelägenhet för varje enskilt medlemsland. Det här är regelverket. En annan sak är vad olika politiska företrädare vill fylla det med för innehåll. Den debatten ska vi ta inför Europaparlamentsval och andra val. Men det här är ingenting som säger att vi tar ställning och gör EU till en militärallians. Detta är struntprat, herr talman. 190 () replik: Nej, det är inte struntprat. Jag försökte säga till att hon måste vara väl medveten om vad som stod i Maastrichtsfördraget och 80-talet. Vi följer den processen framåt. EU har haft en otroligt tydlig roll; vi ska bilda en militärallians. Det var det debatten handlade om 1994 i EU-valet. sade att vi när det gäller en eventuell militärallians ska fatta ett eget beslut. Det stod i Maastrichtsfördraget. Debatten 1994 handlade väldigt mycket om att vi ska bilda en gemensam stat med gemensamt försvar och allt det här. Då sade : Nej, det kommer inte att bli fallet. Sedan förklarade han sig. Debatten har handlat om detta . har man förtydligat detta gång på gång, år . Vi kommer närmare och närmare. Jag är orolig över utvecklingen. Det är det vi ger uttryck för här. 191 (): Jag vill börja med att yrka bifall till motionen U258, skriven under den allmänna motionstiden. Jag ska läsa upp motiveringen till att jag yrkar bifall till motionen. Vi är ett antal personer som har skrivit på, alla byggnadsarbetare. Grunden för vårt EU-medlemskap var att den svenska modellen skulle lämnas orörd. Detta var också utgångspunkten för den majoritet av svenska folket som röstade ja till medlemskapet. I och med dom är dessa förutsättningar rubbade. Det krävs nu snabba förändringar i den svenska lagstiftningen för att garantera att svenska löner och övriga sociala villkor ska gälla för allt arbete i . dom i LavalVaxholm-målet var ett hårt slag mot den svenska modellen med ansvarstagande fackföreningar och starka kollektivavtal. Domen har gjort att det nu är oklart om svenska kollektivavtal gäller för utländska företag på den svenska arbetsmarknaden. Domen riskerar att undergräva de fackliga rättigheterna och bidra till social dumpning, inte bara inom byggbranschen i , utan inom stora delar av arbetsmarknaden i hela EU-området. Detta är fullständigt oacceptabelt. Eftersom Lavalmålet kan tolkas så att den fria rörligheten har högre status än fackliga rättigheter driver fackföreningsrörelsen i , EFS, kravet att det nya ska kompletteras med en särskild social klausul om fackliga rättigheter. Mot denna bakgrund är det angeläget att kräver en social klausul för att hindra social dumpning på den svenska arbetsmarknaden, kräver att ska kompletteras med en social klausul. Det är jag , , , och som undertecknat denna motion. Vi ville att skulle tillkännage för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en social klausul i . visar det sig att samtliga partier har yrkat avslag på den. Jag är inte så orolig för socialdemokratin, eftersom denna i sin reservation 1 skriver om både ett socialt protokoll och den sociala klausulen. Men man kan undra hur ni andra har resonerat när ni aktivt yrkat avslag. Ni vet att det handlar om både och Vänstern, plus den borgerliga alliansen. Det är något förvånansvärt. Jag trodde ändå att man skulle försöka fånga upp den på något sätt. Jag vill också säga att motionen inte är obekant för förbundsledning, som vi har haft möjlighet att diskutera med. Frågan om och har ivrigt diskuterats här. Jag vill också göra klart om det är någon som tror på någon annan variant att vår partigrupp, den socialdemokratiska riksdagsgruppen, har sitt regelverk, precis som alla ni andra. Jag avser att följa det. Men det hindrar inte att vi yrkar bifall till denna motion. Vad är grunden till att det har blivit som det har blivit? Detta får nästan läggas i knät hos och den borgerliga regeringen. Ni kunde när diskussionen seglade upp från början mer aktivt ha tagit fatt i utredningen och direktiven och tillsatt utredaren, , som kom i gång först . Det är mycket därför som det har skapats ett politiskt vakuum som har inneburit att mycket har florerat. Var står den borgerliga regeringen? Jag har hört EU-ministern. Jag har hört . Vi är många som har interpellerat honom också. Han för sin del säger: Ja, så långt vi nu kan gå med tanke på EG-rätten. EG-rätten handlar också om de fyra friheterna för varor, tjänster, människor och kapital. Jag har uppfattat EU-ministern som representant för den regering som styr och ställer i . Ni kommer att göra allt som står i er makt för att säkerställa att svenska kollektivavtal ska gälla på svenska arbetsplatser i . Finns det någon annan mening föreslår jag att ministern går upp och tar replik och säger: Så är det inte! Annars utgår jag från att det verkligen är på detta sätt. Det har varit en långdragen diskussion om utredning och vad den innebär. Är det en allmängiltig förklaring av kollektivavtal? Nej, förmodligen inte. Handlar det om att säkerställa att svenska kollektivavtal ska gälla på svenska arbetsplatser? Ja, det är det som är inriktningen. Inte någon här har än så länge berört . Det är oerhört märkvärdigt att en hel debatt jag har suttit här inte har berört dem som har ställt upp och sponsrat att Lavalfallet kommit till . Hur kan det komma sig? Vilket uppträdande har i utredning? Det kan inte jag svara på, för jag sitter inte med där. Men det skulle vara roligt om man öppnade på förlåten lite grann och lade fram de fakta som borde ligga till grund för diskussionen. Detta är jättemärkvärdigt. Det är en del som försöker putta den här frågan till oss socialdemokratiska riksdagsledamöter som exempel på hur det kan vara sprickor i arbetarrörelsen. Nej, så är det icke! Jag ska inte gå åt de inledande talarna från och Vänstern för hårt. Eftersom jag inte namnger dem behöver de inte heller ta replik på mig. Men dra inga ramsor om arbetarrörelsen och vi tillsammans och att vi sedan kanske ska jobba ihop efter 2010. Börja inte med sådana varianter! Ni ska inte gå ut här dagen efter och säga: Det är vi som är hjältarna! Jag säger någonting annat. Jag bara säger det, för jag kan arbetarrörelsens historia, alltifrån 1917 då vi delade på oss. Jag har läst böcker också som jag inte ska åberopa här och . Jag bara vädjar till er. Jag vill inte varna er, men jag säger vad som gäller. Ursäkta, , men när man ska landa någonstans i de här olika resonemangen är den enda garantin en socialdemokratisk regering. Vi kommer alltid att stå upp för att göra allt som står i vår makt för att säkerställa att det ska vara svenska kollektivavtal, precis som vi alltid har gjort. Vi är för EU. Personligen röstade jag för EU. Personligen röstade jag för EMU också. Varför det då? Jo, för att vi är medlemmar i två faser av tre i den ekonomiska och monetära unionen vad gäller både konvergenskriterier och andra kriterier. Så är det. Man skulle önska att den här debatten också speglade detta faktum, när man pratar om ekonomi eller den globala ekonomin eller vad det nu handlar om. Vi socialdemokrater är inte ensamma om att driva kravet på en social klausul. Tillsammans med 54 miljoner medlemmar i den europeiska fackföreningsrörelsen driver vi kravet om just en social klausul, och det hade varit rimligt om ni också hade ställt upp på det. Detta har Socialdemokraterna fångat upp i sin reservation 1 som jag kommer att bifalla. Varför sade ni nej? Det kan man undra. Jag vill också i den här inledningen säga att jag understryker vad och har sagt om den svenska modellen med starka och fria fackföreningar. Det är arbetsmarknadens parter som ska träffa kollektivavtal med det regelverk som finns här och , men vi lever också i en värld som heter EU. Någonstans var det någon som sade: Arbetare i alla länder, förena er! Det är faktiskt det vi har gjort när vi har sagt ja till EU och ja till utvidgningen. Det var faktiskt inte bara att stå på första maj och sjunga, utan vi har med entusiasm och kraft sett till att påverka det nya och fina EU. Men där finns svagheter. Det är i mitt tycke alldeles för många blå regeringar i EU. Vi står dock inför ett EU-val. Med gemensamma krafter kanske vi kan ändra på det, för det såg inte ut så 1995. Då var det ett rött EU. har det seglat iväg, eftersom det är så många som inte tycker att det är intressant att gå och rösta. Det måste vi ändra på. Jag ber om ursäkt, herr talman, för det jag ska läsa nu kommer att ta tid. Men det är så pass angeläget. Jag har bett som brukar åberopas i alla möjliga sammanhang att ta reda på vad det egentligen var som hände i Lavalmålet. Någon talade tidigare om öppenhet. Det har ministern också gjort, och jag delar den åsikten. Transparens heter det på finare språk. Det handlade om att öppna de slutna rummen och så vidare. Jag frågade alltså om dokument, för jag var nyfiken på hur den borgerliga regeringens företrädare egentligen har agerat nere i EU. Vad har de sagt? Vad har de krävt? Vi har fått signaler från våra vänner där nere att det inte sägs så mycket, inte vad gäller Lavalmålet i alla fall. Då blev jag nyfiken och bad utredningstjänsten kolla upp detta. När det gäller dokumenten skriver man: En del material om Lavalmålet är inte offentligt. I Lavalmålet deltog förutom parterna 17 regeringar inklusive och , Europeiska kommissionen samt Eftas övervakningsmyndighet. När det gäller dom, C341/05, lämnar enligt inte ut yttranden från vare sig kommissionen eller Efta. vill inte gå emot denna policy. Andra länders inlagor omfattas av utrikessekretess. kan uppmärksammas de huvudsakliga ställningstaganden av kommissionen, Efta och enskilda länder som framgår av dom. lämnade inte något yttrande i målet. Det finns alltså inga rådsarbetsgrupper eller arbetsgrupper inom Coreper som har behandlat Lavalmålet. Inte heller lämnar något yttrande. Inte vet jag. Såväl som olika arbetsgrupper under rådet har däremot uttalat sig om Lavalmålet i olika sammanhang, inte minst i anslutning till frågor om utstationering av arbetare. Inför förhandsavgörande bjöd den in till ett informationsmöte med ett antal EU-länder. Regeringen träffade exempelvis danska och finländska regeringsföreträdare inför den muntliga förhandlingen i . Enligt finns emellertid inte några protokoll eller rapporter från dessa möten. Diarieförda dokument rör endast mötesinbjudningar, närvarolistor och liknande. Vi måste när vi pratar om transparens och öppenhet ha funderingar på detta. Men släpper jag det. När det gäller läser jag: dom innebär i korthet att godtar att har valt att överlämna fastställandet av arbets- och anställningsvillkor till arbetsmarknadens parter. Domstolen underkänner däremot att det gästande företaget måste genomföra förhandlingar från fall till fall för att få vetskap om vilken lön som ska betalas ut för de arbetstagare som de utstationerar. Domstolens resonemang innebär inte att några krav på att vidta åtgärder i form av lagstiftning automatiskt kan riktas mot regeringen. Det är å andra sidan klart att den förhandlingsordning som tillämpas av parterna inte godtas av domstolen. Av detta kan man dra slutsatsen att regeringen åtminstone är skyldig att göra något för att se till att den nuvarande förhandlingsordningen, som bygger på att även företag som är etablerade i andra medlemsstater från fall till fall ska förhandla om lönerna för sina i stationerade arbetstagare, måste ändras. Domstolen lämnar emellertid öppet hur detta ska ske. Då för man ju in tankarna på , utstationeringsdirektivet och så vidare och naturligtvis även utredning. Med detta vill jag ha följande sagt: Ni har ett stort ansvar för att den här diskussionen har uppstått. Ni agerade nämligen för långsamt. Ni skulle ha tagit fatt i det och satt fart på det och varit klara.