prot · GV0992 · 2008-04-09 00:00:00 — Avslutningsvis vill jag, när jag ändå är inne på ämnet trafikolyckor, också nämna handläggningen av trafikskadeärenden. Vi vill att regeringen ska se över försäkringsbolagens handläggning av trafikskador, därför att trafikskadade drabbas hårt. Den skadade personen hamnar ofta i ett underläge gentemot försäkringsbolaget. Det beror på att det uppstår ett lojalitetsförhållande mellan personen som är drabbad i förhållande till försäkringsbolaget och dess konsultläkare, , som är en part som till största delen företräder försäkringsbolaget. Det är en av orsakerna till att vi i vill att regeringen ska titta närmare på och försöka komma till rätta med dessa problem. Här måste det naturligtvis också bli en fullständig rättvisa mellan de skador som inträffat 1976 och de som inträffat efter 1976. Det här är en lagändring som behövs och som ger alla trafikskadade rätt till omprövning, oavsett när olyckan inträffat. 56 (): betänkande om försäkringsrättsliga frågor omfattar motioner från allmänna motionstiden, närmare bestämt 27 yrkanden. Jag kan börja med att säga att jag instämmer i vad som har sagts av de två tidigare talarna här ifrån talarstolen. Under beredningen av vårt betänkande har utskottet haft besök av Skadeståndskollegiet, som har redogjort för problem för de skadelidande, framför allt i samband med trafikskador. Jag avser att i mitt anförande i huvudsak eller enbart hålla mig till en av de aspekter knutet till trafikskadeersättningar som berörs i betänkandet. Jag börjar därför med att yrka bifall till reservation nr 9 som handlar om ersättningar för barn som skadas vid trafikolyckor. Vi lever i ett land där vi förutsätter att alla föds med samma rättigheter. Vi säger väldigt ofta när vi debatterar att det är viktigt att alla får samma förutsättningar från starten och likartade möjligheter att utvecklas. I har därför till exempel skolväsendet, barnhälsovården och bostadspolitiken varit väldigt tydliga uttryck för att alla ska ha samma möjligheter att utvecklas. Visionen om ett rättvist samhälle innebär att alla ska ges likvärdiga möjligheter. Den visionen faller ganska platt när det sedan visar sig att det rättvisa samhället tillåter försäkringsbolagen att betrakta det som att det vore rättvist att inte behandla alla barn lika. De tillåts betrakta det som rättvist att utgå från att barn inte har likvärdiga möjligheter i livet. Det får de göra trots att verkligheten kan uppvisa till synes ganska bisarra exempel. Det finns å ena sidan exempel på ungdomar från förorten med till synes inte särskilt goda förutsättningar som redan har rappat eller rockat ihop en förmögenhet som för de flesta är fullständigt ouppnåelig. Det finns å andra sidan exempel på barn från så kallade välartade bakgrunder som lever på sina föräldrar långt efter och kanske aldrig lyckas få ihop en egen inkomst. Trots att det kan se ut så i verkligheten envisas försäkringsbolagen med att ta den statistiska sannolikheten att ett skadat barn från en högutbildad familj förväntas få en högre livsinkomst än den från en familj där föräldrarna har en låg utbildning och använda det som grund för sina ersättningsnivåer. Är inte det att utgå från att samhällets ambitioner inte kan eller kanske inte ska lyckas? Innebär inte det att utgå från att skillnader ska bevaras? Är inte det att påstå att individen förutsätts vara en statistisk medelmåtta i stället för just en individ? Den kanske smartaste nybörjareleven blir stämplad som misslyckad redan innan han eller hon har börjat skolan om olyckan inträffar på väg dit den första skoldagen. Att samhället fortfarande tillåter organiserad diskriminering på osaklig grund, vilket en sådan bedömning måste anses vara, förvånar mig. Även när det gäller den här frågan gör majoriteten som vanligt. Man hänvisar till en utredning och avstyrker förslagen. hoppas verkligen att förslaget från regeringen kommer så att vi får någon form av rättvis hantering. När får vi se förslag på det här området? Det får inte bli så att det spelar roll om den skadade blir påkörd av en rik eller fattig, av en man eller en kvinna eller av en stor eller liten bil. Lika självklart är att det inte får spela roll om den skadade är rik eller fattig, man eller kvinna, stor eller liten. Om principen om full kompensation ska vara något värt i ett jämlikt samhälle där alla verkligen ges samma förutsättningar kan inte ersättningar utgå från att den med en välutbildad förälder kommer att ha en högre livsinkomst än den som inte har det. Ofta är det bra med statistik. Men ibland har en statistisk sanning ingenting att göra med den verklighet som gäller för den enskilde. I stället för att döma barn på osaklig grund är det bättre att utgå från allas likvärdiga förutsättningar och att fullt ut betrakta kompensation som något som är lika för alla. Personligen vill jag tillägga att även när man kommer högre upp och det finns inkomster att basera en full kompensation på bjuder det mig emot. Vi människor är mer än bara ekonomiska bokslut. För övrigt anser jag att regeringen bör ge i uppdrag att starta bygget av ett dubbelspår mellan och . 57 (): I betänkandet Försäkringsrättliga frågor behandlas närmare 30 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden. Jag ska beröra några av de frågeställningar som kommit till uttryck i vissa av motionsyrkandena och då i första hand ersättningsnivån i rättsskyddsförsäkringar, rättsskydd i förvaltningsrättsliga tvister, trafikförsäkringen , handläggning av trafikskadeärenden och frågan om trafikskadeersättning till barn. När det gäller yrkandena som anknyter till frågan om ersättningsnivån i rättskyddsförsäkringar kan man fundera på om ersättningsnivåerna är för låga. Spannet ligger mellan och . Enligt uppgift från ligger mediannivån för de 18 största försäkringsbolagen såvitt jag har kunnat bedöma på som tak för rättsskyddet. Det är en nivå som ganska väl korresponderar med huvudregeln i rättshjälpslagen om 100 timmars rättshjälp med en timkostnad av lite . Problembilden är också lite mer komplicerad än vad som framgår av oppositionspartiernas texter som berör frågan. Det finns skäl att påpeka att rättshjälpssystemet och försäkringsbolagens rättsskyddsmoment har samma grundläggande syfte. Rättshjälpen eller rättsskyddet ska utgöra ett bidrag till den enskildes processkostnader. Avsikten har aldrig varit att täcka kostnaderna fullt ut. En viktig allmän samhällelig utgångspunkt är också att motverka tvister där det inte finns rimliga möjligheter att nå framgång. Av det skälet ser rättegångskostnadsregler ut så att enligt huvudregeln ska den förlorande parten betala den vinnande partens rättegångskostnader. I sådana fall där exempelvis en trafikskadad har goda skäl för att processa mot ett försäkringsbolag är förutsättningar för att själv gå skadeslös ur en process naturligtvis mycket bättre än om man har en svag talan. Det innebär att varje part som tänker sig att föra en talan mot någon måste göra en bedömning av hur stora förutsättningarna är att nå framgång. När det sedan gäller det så kallade frivilliga åtagandet ska försäkringsbolag normalt betala ombudskostnader under själva skaderegleringen av en personskada. Såvitt jag har erfarit verkar försäkringsbolagen i de allra flesta fall ha insett värdet av att stå för ombudskostnader under skaderegleringen. Skälet till det är att det är till fördel för försäkringsbolagen om någon med relevanta kunskaper hjälper försäkringstagaren att ta fram de uppgifter som är av betydelse för skaderegleringen. När det gäller själva ersättningsnivån för rättsskyddet är det en del av själva avtalet mellan försäkringstagaren och försäkringsbolaget. Utskottsmajoriteten i civilutskottet uttalade att det inte var aktuellt att ställa sig bakom en ordning som skulle innebära att ersättningsnivåerna regleras i lag. Självriskens storlek och beloppsbegränsningar måste därför även fortsättningsvis vara en del av försäkringsavtalet, vars innehåll inte kan regleras genom lagstiftning. Jag konstaterar här att även Socialdemokraterna har skrivit i sin reservationstext att ersättningsnivåerna inte bör regleras i lag. Däremot finns det naturligtvis skäl för att försäkringsbolagen i rimlig utsträckning är lyhörda för försäkringstagarnas önskemål om ändringar i försäkringsvillkoren även när det gäller ersättningsnivåerna. Det bör också nämnas, vilket även gjordes av här tidigare, att har fått i uppdrag att göra en allmän översyn av rättshjälpslagen. I det uppdraget ingår även att analysera utvecklingen av rättskyddsmomentet i de försäkringar som marknaden erbjuder. Vidare utreds ersättningssystemet vid trafikskador. Beträffande frågan om rättsskydd vid förvaltningsrättsliga tvister är det riktigt att rättskyddsförsäkringar inte gäller vid tvister som prövas vid förvaltningsdomstolar och av andra administrativa myndigheter. Inom förvaltningsprocessen prövas typiskt sett frågor mellan det allmänna och det enskilda. Processformen är skriftlig, och i den mån muntlighet förekommer är det ett komplement till den skriftliga handläggningen. Förvaltningsprocesslagens regler innebär att en förvaltningsdomstol har en omfattande egen utredningsskyldighet, vilken i sin tur innebär att samtliga relevanta omständigheter och rättsregler ska beaktas självmant av domstolen. Typiskt sett ska en part med en sådan processordning inte vara i behov av ombud. I den mån rättegångskostnader förekommer ska vardera parten normalt bära sina egna kostnader. Vilka tvister som ska omfattas av en rättskyddsförsäkring utgör också en del av själva avtalet mellan försäkringstagaren och ett försäkringsbolag och kan inte regleras genom lagstiftning. Det är därför svårt att förstå logiken i Socialdemokraternas uttalanden om att ersättningsnivåerna i rättskyddsförsäkringen inte bör regleras i lag. De förordar ju i det här sammanhanget att förvaltningsrättsliga tvister bör omfattas av försäkringsvillkoren i rättskyddsförsäkringar och att det bör ankomma på regeringen att ta erforderliga initiativ för att verka för att få en sådan ändring till stånd. Jag kan inte se annat än att man i det här sammanhanget förordar lagstiftning. Av artikel 2.1 i rättskyddsdirektivet kan inte utläsas att en rättskyddsförsäkring måste ersätta ombudskostnader som uppstår i förvaltningsrättsliga tvister. Beträffande frågan om trafikförsäkringen pågår utredning. gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att utforma ett förslag till lagstiftning som innebär att trafikförsäkringens ansvar utvidgas på så sätt att ersättningar för skador som omfattas av den försäkringen ska undantas från den allmänna försäkringen. Vad som är viktigt att påpeka i sammanhanget är för det första att det allmännas ansvar för sjukvårdskostnader inte ska förändras. En utgångspunkt i arbetet är vidare för det andra att trafikskadelagens tillämpningsområde inte ändras. Trafikförsäkringen ska alltså, liksom tidigare, ersätta skador som uppkommer till följd av trafik. Vidare ska för det tredje som utgångspunkt gälla att ersättning från trafikförsäkringen även fortsättningsvis ska utges enligt principen om full ersättning. I utredningens arbete ska det slutligen läggas särskild vikt vid att skyddet för dem som drabbas av trafikskador inte försämras. I direktiven till utredaren har angetts att representanter för försäkringsbolagen, och bör knytas till kommittén för att biträda den i arbetet. Utredaren ska också samråda med övriga berörda myndigheter och organisationer. Utredaren har begärt att utredningsuppdraget ska förlängas till , vilket kan vara lämpligt också av det skäl som Socialdemokraterna har anfört, nämligen att det här av flera olika anledningar är en ganska omfattande fråga. Ett motionsyrkande om vikten av att trafikförsäkringen behålls som en generell försäkring behandlades av . Redan då redovisade civilutskottets majoritet sin uppfattning i frågan. Vi moderater och övriga partier i alliansen välkomnar regeringens initiativ att överföra statens kostnader för trafikskadades sjukpenning och sjukersättning till trafikförsäkringen. Vår utgångspunkt är att en reform av trafikförsäkringen kommer att medföra stora samhällsekonomiska vinster i form av ökad trafiksäkerhet, förbättrad rehabilitering och minskade skadekostnader. Vår bedömning är att både staten och fordonsägarna tjänar på att trafikförsäkringen tar över ansvaret för skadekostnaderna. Genom att försäkringsbolagen hanterar hela skadekostnaden premieras försäkringstagare med lågt riskbeteende som premierna kan hållas nere. När det gäller möjligheterna till rehabilitering har civilutskottet som bekant för alla härinne studerat frågan i , där man har den ordning som vi utreder. Möjligheterna att ta ett samlat ansvar med en effektiv och snabb rehabilitering av trafikskadade lyftes fram som en klar förbättring för skadelidande. Det kan knappast vara negativt om man även i kan tillskapa en ordning där man snabbt sätter in effektiva och tillräckligt omfattande rehabiliteringsinsatser. En sådan ordning minskar påfrestningarna för de skadelidande, förbättrar möjligheterna att återgå till arbete och ger också andra samhällsekonomiska vinster även om man betraktar dessa vinster enbart ur ett rehabiliteringsperspektiv. Den utredning som håller på med sitt arbete har till uppgift att föreslå regler som innebär att ersättningar för skador som omfattas av trafikförsäkringen ska undantas från den allmänna försäkringen. En sådan överflyttning av vissa kostnader till trafikförsäkringsområdet måste fungera såväl lagtekniskt som administrativt och är därför en uppgift som inte lämpar sig för en parlamentarisk kommitté. Frågan är inte så dramatisk som socialdemokrater och vänsterpartister vill göra gällande. Jag noterar att hitintills inte har haft några invändningar mot vad jag och utskottsmajoriteten anser i denna fråga. Det pågående utredningsarbetet bör inte föregripas med några ställningstaganden från sida. När det gäller motionsyrkanden om handläggning av trafikskadeärenden har tittat på hur sådana utredningar sköts hos försäkringsbolagen och lämnat en rapport . Rapporten har följts upp 2005 och 2007. Det hela har mynnat ut i att rättsliga råd ska få möjlighet att göra en expertvärdering av försäkringsläkares medicinska bedömningar, vilket i sig skulle innebära en förbättrad rättssäkerhet för de skadelidande. Man har också sagt att man bedömer att det här är ett bättre alternativ än att försäkringsläkare ställs under tillsyn. Det pågår också arbete med frågor som gäller tvistlösning. I direktiven till anges att när sådana skador som omfattas av trafikförsäkringen undantas från den allmänna försäkringen kommer trafikskadades grundtrygghet att avgöras av vilken ersättning de får från trafikförsäkringen. Det måste säkerställas att den som anser att ett försäkringsbolag har fattat ett felaktigt beslut i ett sådant ärende har goda möjligheter att få till stånd en sakkunnig och opartisk prövning av sitt anspråk, i sista hand av domstol. Utredaren ska också utreda och överväga i vilken ordning tvister om ersättning ska prövas och om särskilda processregler bör införas. Det finns mycket man skulle kunna säga om utredningarna och om hur handläggningen av ärendena ska gå till. Det nämndes av att tittar på frågorna. Den har att överväga frågan om till exempel sakkunniga läkare och tandläkare som anlitas i försäkringsärenden samt om försäkringsläkarna ska stå under statlig tillsyn. Man tittar alltså på frågan i ett annat perspektiv. Jag ska också säga något om trafikskadeförsäkring för barn. har gett uttryck för en felaktig beskrivning av verkligheten, menar jag. En skadads det gäller också ett skadat barns rätt till ersättning är inte begränsad till något schablon- eller standardbelopp. Grundprincipen är att ersättning fullt ut ska täcka förlusten. Man brukar säga att den skadelidande ekonomiskt ska försättas i samma situation som om olyckan inte hade inträffat. Detta innebär att alla som skadas vid en trafikolycka inte får lika mycket i ersättningen från försäkringen. Rättvisan i systemet ligger i stället i att alla drabbade har rätt till full kompensation för sina förluster. Vilka metoder som ska användas för att närmare beräkna inkomstförlusten har inte slagits fast i lagstiftningen, utan har utvecklats i rättspraxis. Det är svårt att beräkna framtida inkomstförluster. När det gäller barn är det i praktiken en schablonersättning som gäller. Det finns enskilda fall där det har utgått högre ersättning av skälet att något barn till exempel har uttalat starkt att när jag blir stor ska jag bli det ena eller det andra. Då har det också funnits stöd för det på annat sätt. Det här innebär att man har svårt att säga någonting om framtiden. Utrymmet för individuella bedömningar när det gäller barn är mycket mindre än för vuxna personer. Även när det gäller vuxna personer är det väldigt svårt, trots att de har ett relativt långt yrkesliv bakom sig. Vad skulle de ha gjort i fortsättningen? Det här är också till stora delar bevisfrågor. Innan jag slutar ska jag också säga att beträffande överfallsskyddet i hemförsäkringen behöver det inte finnas en fällande dom för att man ska få ersättning från . I övrigt är det förslaget egentligen att övervältra kostnader från skadevållaren på andra. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till riksdagsbeslut, vilket innebär att samtliga motioner avslås. 58 () replik: Jag uppfattade att tyckte att en förlängd tid för utredaren som utreder trafikförsäkringen skulle vara bra och behövlig. Precis som jag sade i mitt anförande är det en stor och omfattande fråga. Men jag uppfattade aldrig om regeringen hade beslutat om förlängd tid . Det skulle jag vilja ha svar på. Jag kanske var lite ouppmärksam. Anledningen till att vi tycker att det är viktigt att få det här beskedet är, precis som jag sade i mitt anförande, att det är flera frågor i betänkandet som man hänvisar till . Vi tycker att det är viktiga frågor som väl skulle kunna brytas ut ur utredningen. Man behöver inte föra allting till den säck som utgör. Det handlar bland annat om ersättning till barn som skadas i trafiken. Jag förstod inte riktigt påpekande att jag hade felaktiga uppgifter. Det kom ju en utredning som visade på att barn som växer upp med föräldrar som inte har akademisk utbildning får lägre skadestånd. Är det jag påstod felaktigt? 59 () replik: Jag vill börja med frågan om förlängd utredningstid. Det är riktigt att det är ett antal andra frågeställningar som också prövas inom ramen för utredningen. Det framgår ju med önskvärd tydlighet av utskottsbetänkandet. Jag har inget dagsaktuellt besked om regeringen har bifallit utredarens begäran om att förlänga utredningstiden. Men som det hänvisas till i utskottsbetänkandet var den frågan föremål för beredning. Jag utgår från att om utredaren begär förlängd tid för utredningen så finns det naturligtvis goda skäl för det. Ett av de skälen är att han inte kan avge ett sådant betänkande som svarar på alla de frågeställningar som omfattas av direktiven. När det sedan gäller frågan om barn kan jag säga att det är många här som har gjort sig till talesmän och taleskvinnor för verkligheten och beskriver hur den ser ut. Jag vill väl påstå att jag har ganska god inblick i det eftersom jag har jobbat inom rättsväsendet och även dömt i ett antal mål som gäller trafikskador, relationsrelaterat våld och annat. I det här sammanhanget vet jag inte vilken utredning som hänvisar till. Men vid kontakter i andra sammanhang, till exempel med , hävdas det i alla fall att det är absoluta undantag där man gör en individuell bedömning. Det är en schablonbedömning som gäller. Jag har svårt att se att det skulle vara på ett annat sätt, därför att jag vet hur svårt det är att avgöra hur en inkomstförlust för framtiden skulle se ut, även om det är fråga om en vuxen person. 60 () replik: Jag vill börja med att säga att när jag ställde frågan på vårt utskottsmöte då vi behandlade de här ärendena och tog upp frågan när ska lämna sitt förslag och om utredaren hade fått förlängd tid eller ej fick jag beskedet från majoriteten att det väl inte var något konstigt med att ta reda på det. Det var bara att lyfta luren och ringa till regeringen. undrar jag om har ringt till regeringen och fått något besked, för det vill vi gärna ha. Jag har full respekt för yrkesutövning. är det så att jag är här som förtroendevald och ska företräda medborgarna ute i samhället, och jag lyssnar på dem. Har det då visat sig att det har förekommit fall där man har blivit behandlad på ett sådant sätt som jag beskrev i mitt anförande tycker jag faktiskt att det är allvarligt nog. 61 () replik: Åter till frågan om förlängd tid till utredning. Javisst, det är mycket enkelt att lyfta på luren. Det hade kunnat göra. Precis som jag sade har inte jag någon anledning att ifrågasätta att utredaren behöver . Jag har också full tilltro till att regeringen behandlar den här frågan på ett bra sätt. När det gäller frågan som ursprungligen hänför sig till försäkringsersättning till barn vill jag säga, herr talman, att jag också är förtroendevald. Möjligen är det så att jag har med mig lite annat i just det här avseendet. Vi har ju alla olika yrkesbakgrund och kan möjligen tillföra någonting. Det är ju inte en nackdel att vi har jobbat ute i verkliga livet. Vi behöver inte enbart vara språkrör för det som andra säger. Det är väl bra om man kan värdera saker och ting själv. Någonting som är lätt att göra annars är att man tar till sig vad någon säger och sedan gör man det till en sanning. Det blir ett väldigt ensidigt förhållningssätt. Jag kan väl säga att jag tyvärr ser det ganska ofta i riksdagsarbetet, och det strider väldigt starkt mot de utgångspunkter som har gällt i min yrkesutövning, nämligen att man tar reda på hur det förhåller sig från båda sidor. Först då kan man göra en bedömning, kanske också i förening med att man vet vilka regler som gäller på området. 62 () replik: Att vi representerar olika verkligheter, jag som riksdagsledamot för och som riksdagsledamot för , står ju med all önskvärd tydlighet klart i den här debatten och i andra debatter också. Det är en intressant principiell fråga vilka vi representerar, vilka erfarenheter vi har med oss och vilken verklighet vi beskriver. Det finns helt klart mer än två verkligheter. Jag tycker att det finns skäl att hänvisa till individer som blir drabbade av orättvisa system, av en bristande rättssäkerhet och av en byråkratisk samhällsapparat som tjänar de starkas och besuttnas intressen. Det finns alltid skäl att som motvikt representera utsatta grupper som drabbas i de här systemen, som drabbas av en bristande rättssäkerhet och som drabbas av en ambition som lagstiftaren har. Det är väl helt klart att det är det som diskussionen handlar om. Det blir så symboliskt när håller sitt hyllningstal till den nya trafikförsäkringen och hur den kommer att utformas . Det är här motsatserna finns. Vi diskuterar i det här motionsbetänkandet flera fall av nuvarande brister på grund av ett bristande rättsskydd. Det handlar om att människor inte har råd med de processer som krävs. I det här systemskiftet för man över ännu mer från de generella systemen till processrätten och de kostnader det medför. Det gör att redan utsatta grupper kommer att bli ännu mer utsatta, och det är det som är frågan till : Hur tänker ni för att det här verkligen ska fungera? 63 () replik: betraktelse utmynnade slutligen i en fråga. Jag ska börja med att säga att jag tror, till skillnad från , att verkligheten alltid är densamma. Vad som möjligen skiljer sig åt är analysen av verkligheten och också förslagen till åtgärder. Om det brister i analysen blir förslagen till åtgärder mer verklighetsfrämmande. Jag tror inte att det för utvecklingen framåt att man grundar olika förslag till åtgärder i floskler de besuttnas intressen och sådana saker. Jag är mer intresserad av att lösa verkliga problem, sådana som människor faktiskt drabbas av. Det handlar också om att se dem i ett helhetsperspektiv.