prot · GV0974 · 2008-03-06 00:00:00 — Jag tror att det är viktigt att man använder alla kanaler. Jag har pekat på att och ingår i alliansen , Alliansen liberaler och demokrater för . Det är 103 medlemmar i den partigruppen. Där har vi ju parlamentariker. Där har vi kontakter. De kommer till oss, och vi träffar dem. Vi måste också förvänta oss att de här partigrupperna agerar. Det är vill jag understryka, liberalerna som tillhör den här gruppen, som driver på mot abortförbud i . Därför har ett särskilt ansvar att också hantera den här frågan. Jag förväntar mig av att EU-minister , som på ett väldigt positivt sätt deltog i i för att stödja HBT-frågorna, visar samma civilkurage och också lever upp till det hon själv har talat om som EU-parlamentariker nu när hon är i regeringsställning. Jag vill att som representant för vår regering åker till andra sidan och framför våra uppfattningar. Vi har sagt att vi ska prioritera Östersjösamarbetet och att vi då ska lyfta fram vår tydliga syn på abortfrågan. Jag vill att hon åker dit och står upp för den svenska hittillsvarande tydliga linjen. Jag ser det som en del av vår väg till det svenska ordförandeskapet att vi tar upp detta i samarbetet med och , i den här trojkan. Vi har ett ansvar att driva på inom de ramar som vi kan. Här finns faktiskt en hel del möjligheter. Jag tycker att deltagandet i är ett exempel på att man också som statsråd kan agera på lite okonventionella sätt. Men man kan också träffa sina partivänner. Man kan träffa sina motsvarigheter, NGO:er och aktiva kvinnor som verkligen efterfrågar och önskar vårt stöd. Jag blev oerhört besviken när jag fick svar från som inte tog till sig den här frågan och visade på någon form av aktivitet. Men jag hoppas att kollegan , vår EU-minister, känner ett större ansvar och att vi får se det här som en del av vårt arbete inför och under ordförandeskapet. 137 () replik: Statsrådet kunde inte vara kvar här längre, och jag kan inte representera henne i alla delar men väl ge ett kortare svar från majoritetshåll. tar förstås upp en angelägen fråga. Det är viktigt för oss och för mig att är ett jämställt land. Vi har världens näst mest jämställda parlament. Det är en placering för dåligt, kan jag tycka . Jämställdheten är kort och principiellt inskriven i Lissabonfördraget. Det tycker jag att den ska vara. EU ska inte i för mycket detalj reglera exakt hur man arrangerar sin familjepolitik. Däremot är det viktigt att vi säger ifrån när det gäller förslag som går åt fel håll på EU-nivå. Det har också den moderata justitieministern gjort med en enig riksdag bakom sig när det kom förslag på att förhindra rätten att skilja sig. På det principiella planet, utan att vara specialist i frågan, skulle jag vilja säga att jämställdhet är viktigt. Den principen ska gälla i hela unionen. Vi ska stå tydligt och starkt upp mot försök att inskränka familjens och kvinnans rättigheter. 138 () replik: Jag vet inte riktigt hur jag ska tolka högerföreträdarens inlägg här. Ska jag uppfatta att vi är överens om att EU-minister som jag tidigare personligen har talat med ska åka till och framföra budskapet på ett lämpligt sätt inom de ramar som en minister kan agera? Om vi är eniga om det är jag tacksam att den här debatten har lett till konkret resultat. Då skulle vi stå starkare både i dialogen inför ordförandeskapet och i de viktiga frågor vi för fram om att hävda kvinnors rättigheter. De ska ha samma tyngd som mäns rättigheter. Det handlar om mänskliga rättigheter. Det handlar om kvinnors hälsa. Kvinnor ska inte behöva vara könsflyktingar. Jag är tacksam för att vi har fått till stånd en lagstiftning där kvinnor från andra länder, till exempel från och , kan komma till för att få abort. Men det här löser inte problemet fullt ut. Vi måste se till att kvinnor också kan få behålla och i praktiken få aborträtt i sina egna länder. Det handlar om legal och säker abort i hela och att driva frågan internationellt. 139 () replik: För mig är det en självklar grundläggande viktig mänsklig rättighet att ha fri abort. Det är viktigt i . Men jag tycker fortfarande att vi inte ska reglera sjukvårdssystem och sociala lagstiftningar hos andra länder i detalj på EU-nivå. Däremot deltar jag gärna i opinionsbildande aktiviteter. Jag har själv gått i Prideparader, och jag har deltagit i i . Opinionsbildning är viktig för att ligga på sina partikamrater i den utsträckning de ändå inte tycker som vi. Det gör jag gärna inom EPP-familjen. Jag vill inte ge mig in i enskilda Litauenresor i det här fallet. Däremot kan jag gärna understryka att hela alliansens regering har varit för att göra det möjligt för utländska kvinnor att få abort här. Vi ska ha en tydlig och liberal abortlagstiftning i . Vi ska ha en tydlig och liberal jämställdhetsrätt på EU-nivå men inte ha en alltför detaljerad sociallagstiftning på EU-nivå. Vi vill inte att andra ska försöka göra så med oss. 140 () replik: Då hamnar vi vid den punkt som jag befarade var regeringens, den borgerliga alliansens, ståndpunkt, nämligen att man låter andra länder driva en antiabortlinje och man står passiv vid denna sidan . Det är inte så djärvt att våga gå i en Prideparad i och tycka något i den här talarstolen. Det handlar om att framföra detta till kollegerna och inte minst visa stöd för de kvinnor som är djupt oroade i men också i flera andra länder. De förväntar sig vårt stöd, och de förväntar sig att vi ska ta initiativ till ordförandeskapet. Svaret är passiviteten, som jag varnade och oroade mig för i valrörelsen. Annars får du komma tillbaka efter den här debatten, som strax är slut, och tala om vad ni konkret tänker göra. Det räcker inte att säga att uppfattning är känd från riksdags horisont. Den måste framföras i dialog när man träffar företrädare, när man träffar malteserna, irländarna och inte minst litauerna. Det görs inte . 141 (): Jag begärde ordet med anledning av förslag om att Lissabonstrategin ska byta namn till Stockholmsstrategin. Det är väl ingen större hemlighet att det finns flera länder som gärna vill att när Lissabonstrategin förnyas att den ska få namn efter deras huvudstad. Både och är med i leken. Det kan säkert se jättebra ut i en kvällstidning att kräva att den ska döpas till Stockholmsstrategin, eller varför inte till Göteborgsstrategin eller Jönköpingsstrategin eller vad man vill. Men är det verkligen en seriös politik? Borde inte så länge vi är kvar i EU jobba för att uppnå sakpolitiska framgångar i saker som verkligen betyder något och inte sträva efter att uppnå inrikespolitiska framgångar och driva krav som säkerligen ser vackra ut i Stockholmspressen men som inte betyder så mycket i sak? 142 () replik: Om inte hade varit med i EU hade debatten inte kunnat föras och då hade Stockholmsstrategin inte kunnat födas. Jag kan förstå att andra länder kan tänkas vilja ha sitt namn på denna strategi. Det är en viktig strategi. Jag tycker att ska vara glad och positiv. Det är bra att vi samarbetar i för att utveckla konkurrenskraft, tillväxt och jobb. Det är bra att vi har en Lissabonstrategi. Det är bra att den ska vässas, förnyas och laddas med ännu mer innehåll eftersom den inte har lyckats så bra som den borde. Detta ska upp på agendan under ordförandeskap. Det här är inte den viktigaste politiska frågan i EU för . Men något måste strategin heta. Varför ändå inte när vi är ordförande och har förhandlingar i döpa den till Stockholmsstrategin? Det är väl inte så mycket begärt. Det är roligt att engagerar sig i frågan. Jag hoppas på hans stöd i den lilla namnfrågan. 143 () replik: Det finns frågor i EU som det är otroligt mycket viktigare att lägger sina begränsade resurser på att få igenom. EU:s politik i klimatfrågan måste skärpas till betydligt. Det finns länder som driver symbolfrågor som är ytliga och inte påverkar så mycket i verkligheten, till exempel att ha sitt namn på en strategi eller ett fördrag. Så länge är med i EU ska vi jobba med sakfrågorna, inte med populistisk ytpolitik. Vi ska se till innehållet. 144 () replik: tycker jag att är lite njugg och elak mot mig. Jag håller fullständigt med om att sakfrågorna är viktiga för att utveckla , och världen. Jag pratade mycket om klimat och miljö i mitt inlägg, och jag oroade mig för att om EU monteras ned och lämnar EU tappar vi den internationella kraften vilket tyvärr vill. Som en liten punkt på två meningar sade jag att det är viktigt med tillväxtfrågorna inom EU. Vi ska jobba med konkurrenskraften internationellt och att vi vässar oss ytterligare. Jag tillät mig att vidarebefordra Centerbeslutet från fjolårets stämma att vi också kan ha ett namn som anknyter till . Jag beklagar att tycker att det är onödigt. Vi kan väl ha Budapeststrategin också men varför? 145 () replik: Det var inte min mening att låta njugg. Jag ville bara notera att i det här fallet driver ett förslag i en substanslös fråga som säkerligen passar utmärkt om man är i opposition, men det är inte en vettig prioritering om man befinner sig i regeringsställning. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2007/08:402 Till Interpellation 2007/08:402 Neddragningar i tullverksamheten i och negativa miljökonsekvenser för av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är andra åtaganden som inte har gått att ändra på. () Enligt uppdrag och rättschef 10 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2007/08:63 till miljö- och jordbruksutskottet /08:71 till försvarsutskottet /08:80 till miljö- och jordbruksutskottet Motion 2007/08:Fi7 till finansutskottet Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2007/08:UbU6 Studiestöd. 146 (): skiljer ut sig vid en jämförelse med andra länder genom att fler börjar på högskolan. Högskolan fungerar mer än i övriga länder som en andra chans för dem som har varit ute på arbetsmarknaden . besökte jag i . Det är den skola som har flest av dessa elever. Jag träffade studentkåren och lyssnade på hur de såg på studiestödet och hur de fick livet att gå ihop. Vi hade då inte sett LO:s rapport om hur mycket studiemedlet har förlorat i värde i jämförelse med industriarbetarlönerna, men deras tydligaste budskap till mig var att studiemedlet måste vara så högt att man kan leva på det. Socialdemokraternas syn på studiestödet är att alla människor ska ges reella möjligheter att delta i utbildning och kompetensutveckling. Utbildning stärker människor och skapar kraft att möta förändringar i ett alltmer kunskapsintensivt samhälle. Utbildning är inte längre en avgränsad fråga för ungdomar utan en del av en livslång process. Steget att börja utbildning och ta studielån kan upplevas olika stort för olika människor. Tyvärr spelar fortfarande samhällsklass och bakgrund en stor roll för synen på utbildning. Rapporten från LO som jag pratade om, som egentligen undersöker förutsättningar för ett mer jämlikt samhälle, visar att den avgjort viktigaste åtgärden är att ge möjlighet att studera och att klass avgör utbildningens nivå mer än något annat. Ett generöst och flexibelt studiestödssystem har en central roll för att bryta dessa mönster. som universitetsstudier förväntas vara en heltidssysselsättning måste många studenter skaffa sig ett extrajobb. Det är viktigt att detta inte påverkar kvaliteten på utbildningen negativt eller förlänger den mer än nödvändigt. Därför vill vi höja studiemedlet. Fribeloppet kan också behöva höjas. Det är inte bara nivåerna på studiemedlet som spelar in i den studerandes situation. Bostadskostnaderna står för över hälften av de räkningar som ska betalas . Vi socialdemokrater har med oro kunnat konstatera att den borgerliga regeringen tagit bort det statliga stödet för byggande av hyresrätter och studentlägenheter. A-kassan är kraftigt försämrad; studerandevillkoret är borttaget. Studenterna riskerar att utförsäkras, och det blir ett glapp mellan studieliv och arbetsliv. Bron är borta. Något av det första regeringen gjorde var att också ta bort rekryteringsbidrag, korttidsstudiestöd och stöd för uppsökande verksamhet. Det här var exempel på sådant som vi gjorde för att ge människor som stod långt från arbetsmarknaden och hade låg utbildningsnivå en reell chans att ta steget att börja studera. Vi socialdemokrater tycker att det behövs politiska verktyg och system för att göra något åt den sociala snedrekryteringen till studier. Det tycker uppenbarligen inte den borgerliga majoriteten. Är det inte ett problem över huvud taget? ska vi debattera ett motionsbetänkande som rör flera studiestödsfrågor. Den borgerliga majoriteten i utskottet avstyrker samtliga yrkanden genom att i många fall hänvisa till den pågående studiesociala utredningen. Att den är pågående är kanske lite överdrivet att påstå eftersom första sammanträdet ännu inte har ägt rum. När vi behandlade budgeten här i kammaren redogjorde ansvarig minister för orsakerna till att direktiven hade blivit så försenade. uppmanade också samtliga partier att snabbt inkomma med nomineringar så att vi skulle kunna göra en rivstart på nyåret. Jag vet inte hur definierar rivstarter men att komma i gång tycker i alla fall inte jag är någon sådan. Under förra mandatperioden drev ni tillsammans med igenom denna utredning. Vi motsatte oss den eftersom vi tyckte att det redan fanns en utredning och att en ytterligare skulle riskera att försena det förslag som behövs för att studenterna ska känna trygghet under sin studietid. är det som bekant som det är, och jag är glad över att det finns åtminstone en parlamentarisk utredning på utbildningsområdet. En enig riksdag beslutade att införa en samordningsbestämmelse mellan studiemedelssystemet och sjuk- och aktivitetsersättningen. Ingen förutsåg då att personer med funktionshinder som studerar vid folkhögskolor skulle få sina möjligheter att utbilda sig väsentligt försämrade. Den ekonomiska situationen för dessa studenter måste lösas. Jag återkommer till . sade han här i kammaren att frågan ska lösas innan den studiesociala utredningen blir klar. Den relativt lilla frågan, inte för individerna, men antalsmässigt, ska ju inte begravas i en statlig utredning som ska pågå till 2009. Likafullt hänvisas frågan i detta betänkande till just denna utredning och till en annan om översynen av aktivitetsersättning, som ska vara klar . Dessa ungdomar kan inte vänta, och frågan är om utbildningarna över huvud taget kommer att finnas kvar om frågan ändå begravs i statliga utredningar. Jag besökte Kjesäter i min hemkommun . Där har man erfarenhet av att utbilda ungdomar med lättare begåvningshandikapp. Just nu går det 21 ungdomar mellan där. Kursen är allmän med kärnämnen, men man jobbar också med att lära ut hur man skaffar och sköter en bostad, sköter sin hushållsekonomi och får ett jobb. finns möjlighet att praktisera, antingen på skolan eller på något av de fantastiska företag i som tar emot dessa ungdomar. Det är inte en slump att kursen heter Växa, för det är just det eleverna gör. Efter kursen kan en del få ett enklare jobb. Andra klarar sig mer på egen hand, kanske i eget boende, vilket är en vinst för både samhället och individen. Dessa studenters aktivitetsersättning ligger mellan 5 500 och . Kursen är naturligtvis statsfinansierad, men deras egna kostnader uppgår till . I den summan ingår enkelrum, mat, förbrukningsartiklar, kopiering, tidskrifter, studieresor och fritidsaktiviteter på skolan. Ekvationen går inte ihop. Förmodligen vill de också åka hem eller köpa sig ett par nya jeans. Det ska inte vara så att man måste ha rika föräldrar för att få en utbildning. Några av studenterna har hoppat av, och några har inte sökt. Rektorn på skolan funderar över om de kan fortsätta med utbildningen över huvud taget. Det är problemet uppmärksammades. Låt oss bifalla motionerna om vi är överens om att vi måste lösa detta. Det finns mycket mer att anföra om betänkandet. Vi står självfallet bakom samtliga våra reservationer, men jag yrkar bifall till endast reservationerna 1, 3 och 8. 147 (): När vi stod här och debatterade denna fråga aviserade , precis som föregående talare sade, att en studiesocial utredning var på gång. Den har, som också har sagts, varit lite segstartad. Men kör det i gång. För del kommer vi att fortsätta att driva frågan att studiemedlen måste höjas. För detta behövs ingen utredning; alla vet att den ekonomiska situationen för studenter är usel. Efter debatten presenterade en enkät som gjorts bland ledamöter. Den visade att tre av fyra ledamöter tyckte att studiemedlen borde höjas. Men här i kammaren har vi bara fått höra bortförklaringar till varför studiemedlen inte har höjts. Det vanligaste svaret från de borgerliga representanterna är att man inte kan göra allt på en gång. Nej, det är klart att de redan välbeställda måste få sitt först med borttagande av förmögenhetsskatten, skattesänkningarna, vårdnadsbidrag och avdrag för överklassnära tjänster innan studenterna kanske kan närma sig ens den undre gränsen av fattigdomsgränsen. Det här är såklart hyckleri, men jag ser fram emot den här utredningen och förväntar mig att den landar i förslag om höjda studiemedel, men allra mest hoppas jag att regeringen föregår utredningen och gör slag i saken mycket tidigare. Jag vill här lyfta fram något som aktualiserades när och presenterade sina planer angående sfi. Det är skrämmande hur man kan basera förslag på hörsägen. I de av regeringen lagda förslagen är det de invandrade som får klä skott för den undermåliga sfi-utbildningen. Man far med osanningar om att de sfi-studerande bara sitter och sitter för att kunna bli försörjda, som uttryckte det. Det ligger i allas intresse att alla som bor i ges möjlighet att lära sig det svenska språket. Dåliga kunskaper i svenska handlar inte om ovilja utan om brister i systemet. Det råder problem med dagens sfi-utbildning. Systemet behöver reformeras. Vi måste förbättra möjligheterna för alla som kommer till att lära sig svenska. För att förbättra sfi-undervisningen behövs en tydligare individualisering och fler undervisningstimmar . Sfi ska kunna läsas i kombination med praktik, arbetslivsorientering, validering, annan utbildning eller förvärvsarbete. Kvaliteten på sfi och de ekonomiska förutsättningarna för att studera kan inte lastas på den invandrade. Det finns inga som helst belägg för att invandrade använder sfi-utbildningen som försörjning. Däremot vet vi att sedan timersättningen togs bort har många tvingats välja bort svenskundervisningen av ekonomiska skäl. Regeringen borde i stället se över hur många som, även för kortare perioder, tvingas avbryta sina studier och börja arbeta för att kunna behålla sin försörjning. Ett tilläggsdirektiv om detta till den studiesociala utredningen vore på sin plats. När vi talar om en likvärdig skola är det väldigt viktigt, särskilt för de borgerliga företrädarna, att understryka att det inte betyder att allt ska vara likadant. När det kommer till användningen av ordet rättvisa är det dock exakt lika som avses. Rättvisa handlar för mig om att utjämna skillnader. Vi vet att det finns skillnader i förutsättningar när man väljer att studera vidare. För en del är steget väldigt stort, för andra väldigt enkelt. Här har bland annat rekryteringsbidraget för lågutbildade haft en utjämnande effekt och betydelse för att öka den generella kunskapsnivån och för att öka dessa personers möjligheter på arbetsmarknaden. När man ser på den samlade utbildningspolitik som regeringen har presenterat ser man att det inte handlar om att man är intresserad av rättvisa. Politiken går ut på att begränsa möjligheten till bildning för vissa människor. Jag avslutar med att yrka bifall till reservationerna 5 och 8. 148 (): Vi har många bra motioner som vi förhoppningsvis ska fatta beslut om . Jag ska börja med att bemöta potentiella motargument mot motionerna. Det har äntligen tillsatts en studiesocial utredning. Vi lyckades att, tillsammans med de borgerliga partierna, driva igenom det under den förra mandatperioden. Det känns bra att vi är på gång med frågorna. Jag hoppas givetvis att resultatet blir bra. Om jag hade suttit i kammaren och varit tvungen att föreslå avslag på de motioner som vi debatterar nu skulle jag ha gått ut med argumentet att vi har tillsatt en utredning. Det är så jag skulle ha försökt försvara inlägget. Jag utgår ifrån att det är det man kommer att göra. Varför ska man då bifalla motionerna när utredningen är tillsatt? Man kan också fråga varför man ska avslå dem. Det finns väldigt många bra initiativ i dem, och det är väldigt viktigt för studenterna att det kommer bra beslut fort. Det är intressant att höra vad vi tycker i de här frågorna, om det inte bara hänvisas till utredningen. Jag hoppas att vi är beredda att göra något när vi som är här och debatterar sedan sitter i utredningen. När det gäller sakfrågorna vill jag säga att nivån på studiemedlen är oerhört viktig. Studenter lever under existensminimum. Man har inte ens rätt till socialbidrag för att kompensera det. Det borde givetvis inte handla om socialbidrag. Studiemedlet borde givetvis vara på en sådan nivå att det går att leva på, och det borde ligga över existensminimum. Rent teoretiskt skulle man kunna tjäna pengar på att sluta studera och börja gå på socialbidrag i stället. Det är ett uselt incitament som jag tycker att det är illa att vi har som en del av beslut som vi har fattat här i . Jag kan påpeka att vi i vår budgetproposition ville lägga extra på bidragsdelen. Vi anser att skuldsättningen är ett stort problem för många studenter. När det gäller hur studiemedlet är utformat är det en oerhörd detaljstyrning från kammaren. Vi styr antal terminer och antal veckor som man kan få ut det, hur gammal man måste vara när man ska få det, maxgränsen och mycket annat. Vi föreslår att man i stället har ett mer flexibelt system som är mer anpassat efter individens möjligheter. Det ska givetvis vara ett totalbelopp och ett antal regleringar, men man ska som student till exempel kunna få ut mer pengar och studera snabbare. Vi borde anpassa det och låta människor välja själva i stället för att i besluta om detaljregleringar. När det handlar om åldersgräns är det konstigt att vi berömmer oss om ett livslångt lärande medan vi i det här fallet säger att man inte får några studiemedel om man är över en viss ålder. I svaret på vår motion i den här frågan hänvisas till att den höjdes under den förra mandatperioden. Det är riktigt. Vi lyckades driva igenom en höjning av gränsen, men vi menar att det inte är nog utan att det är rimligt att man avskaffar åldersgränsen och låter alla människor studera oavsett ålder. Vi menar också att den undre gränsen är väldigt konstig. Man har till exempel inte möjlighet att studera på komvux med studiemedel om man är . Det är ett väldigt konstigt system. Jag vill också instämma i det som har sagts angående rekryteringsbidraget till exempel. Det var något oerhört bra som vi hade förut och som tyvärr är borttaget. Det borde givetvis återinföras. Vi har även finansierat det i vårt budgetförslag. Studenter kan faktiskt bli sjuka. Man skulle inte tro det, men det är sant. Vad händer då? Trygghetssystemet är riktigt dåligt. Vi har någon form av skydd där man får lånedelen avskriven efter 30 dagars karenstid 30 dagars karenstid har ingen annars. Det gäller om man anmäler det . Men vem kommer på att anmäla när man har 30 dagars karenstid? Det kanske blir 40 eller 50 dagars karenstid. Jag har försökt utläsa om karenstiden gäller vid vård av sjukt barn. Då kanske man inte är hemma i rad. Jag förstod inte det. Det kan också bero på att reglerna är oerhört krångliga och inte särskilt flexibla. Jag tror inte att den möjligheten utnyttjas särskilt mycket. Det för mig också in på delen om föräldraskap. Vi har studenter som, tro det eller ej, har barn i det här landet. De har sämre villkor därför att det är låga ersättningar, och man tar ingen större hänsyn till det. Det finns också problem på högskolorna med att planeringen ligger långt efter och många andra saker.