prot · GW0926 · 2008-11-12 00:00:00 — Se till att det blir ordentliga ansvarsförhållanden och att det blir sanktioner när det gäller dem som har ansvaret! Då kan vi få ett bra arbetsmiljöarbete, och då vänder vi trenden. Antalet olyckor kommer då att gå ned igen. går ju antalet olyckor upp. 34 () replik: säger att varannan byggnadsarbetare är orolig. Jag förstår att man är det, men jag tror inte att man blir mindre orolig om hembageri ska byggas till och ska ta ansvar för arbetsmiljön i samband med det bygget. Jag skulle vara mycket oroligare om jag var byggnadsarbetare där. frågar också hur man ska kunna dra gränser. Ja, det är just därför som man har avtal. Avtal är till för att man ska kunna anpassa sig efter varje situation. Det är skillnad mellan om ett av de största svenska fastighetsbolagen uppför en hyresfastighet i och om bygger till sitt hembageri. Det är viss skillnad däremellan. Självklart ska en enskild näringsidkare inte komma undan ansvaret för sina anställdas arbetsmiljö, i det här fallet på bageriet. Om har en medarbetare som är med och bakar bullar har hon självklart ansvar för arbetsmiljön på bageriet. Men hon ska inte ha ansvar om NCC kommer dit och bygger till bageriet. Då ska NCC självklart ha ansvar för sina medarbetare. Detta ska det självklart vara möjligt att konstruera genom ett avtal. Jag tycker att det är fullständigt självklart, så jag förstår inte reservationen. 35 (): Jag hade ett manus för mitt anförande, men efter min kollega eminenta inlägg här tidigare finns det väldigt lite att tillägga. Precis som säger är det i detta betänkande fråga om tydligare och enklare regler om en väldigt viktig arbetsmiljöåtgärd. Det är nya och tydligare regler, och det är ju vad man efterlyser. Vi talar här också om minimikrav för säkerhet och hälsa. Vi har alltså, precis som sagt, alla möjligheter att utöver detta i de avtal som sedan ska tecknas exakt ange vilka krav vi vill ställa. Det är naturligtvis inte vi här som kan upprätta de skriftliga avtalen. Vi talar här egentligen om byggarbetsplatser, även om det sväller ut och börjar bli alla möjliga arbetsmiljödiskussioner. Jag måste börja med att säga att är ett säkert land jämfört med andra EU-länder. Vi har väldigt låga olyckstal i arbetslivet. Men även om det är så är naturligtvis varje olycksfall som inträffar en olycka för mycket. Siffrorna för visar att det var 35 dödsfall i arbetslivet en ökning jämfört med halvåret . Majoriteten av dödsfallen sker på byggarbetsplatser. Vi vet att det är fråga om fall, höga höjder och ras. Det har varit ett par väldigt olyckliga fall i min hembygd, i , som inte är utredda men där det är ganska tydligt vad det gått ut på. Byggbranschen är, skulle jag vilja säga, väldigt speciell. De av oss som har erfarenhet av byggarbetsplatser vet att det finns en stämning som är sådan att man som arbetare på arbetsplatsen tar lite lätt på detta med säkerheten. Eftersom jag har arbetat med säkerhetsanordningar vet jag att det ofta heter att man ska bara. Man ska bara rätta till den där lilla pannan längst ut, så man anser sig inte behöva någon säkerhetsutrustning. Det är alltså väldigt mycket också fråga om ett attitydproblem. Vi pratar om det här direktivet, men vi kommer aldrig till ett ställe där situationen är sådan att alla lagar finns som behövs för att skapa förändring. Det handlar om ett opinionsarbete. Där är vi i allra högsta grad de som ska driva den frågan. Företagsledningar behöver utbildning. Unga killar och tjejer som kommer ut på byggarbetsplatser behöver också utbildning. Inga direktiv i världen kan rätta till detta, utan det här är i allra högsta grad en utbildningsfråga. Regeringens förslag innebär också att , om det finns särskilda skäl, får flytta ansvaret i båda riktningarna. Det är inte så att man kan friskriva sig från ansvar, precis som sagt. Uppgifter och ansvar för olika aktörer fastställs också, så även om en byggherre utsett någon annan än sig själv till att vara samordnare befrias vederbörande inte från ansvar. Allt detta har vi också tidigare gått igenom. Inte heller jag förstår riktigt vad oppositionen är så bekymrad för. Vi har ju fått ett direktiv som under en mycket efterlysts och där vi tydligt fastställer de regler som ska gälla. Vi har därmed ett skriftligt avtal där det fastställs vilka som har ansvaret. Över huvud taget har vi tagit detta på allvar och inte förhalat det har ju varit förhalat. Jag måste säga att jag efter tidigare inlägg här är fullständigt trygg med detta direktiv. Men jag vill återigen för sakens skull säga att detta bara är en liten del av allt ytterligare arbete som behövs. Jag är trygg och är väldigt tacksam för den samsyn vi har när det gäller arbetsmiljöarbetet. Dock vill oppositionen säga att vi inte vill ta detta på allvar. Men vi har en arbetsmarknadsminister som har tagit initiativ till ett samråd där vi ska diskutera och där alla parter får ta sitt ansvar. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet i sin helhet. 36 (): Det här EU-direktivet, som vi måste implementera i svensk lagstiftning, förhandlades fram under den socialdemokratiska regeringens tid. Det betyder inte att det behöver vara ett dåligt direktiv. Vi tycker i stället att det är ett ganska bra direktiv just när det gäller att tydliggöra arbetsmiljöansvaret ute på våra byggarbetsplatser. Kommissionen har, som sagts här, varit lite sur över att Socialdemokraterna inte har implementerat det här direktivet på ett bra sätt. Vi måste göra mer man har ju gett oss en reprimand. Därför har regeringen nu tagit initiativ till en lagstiftning i enlighet med det förslag som föreligger. har det varit en stor debatt om det ökade antalet dödsolyckor på arbetsplatser runt om i . Antalet dödsolyckor har ökat, om än från en låg nivå. Men i har vi mycket låga siffror jämfört med övriga EU. var det 48 dödsolyckor i , och var det 75 dödsolyckor. Antalet dödsolyckor har ökat , medan antalet förvärvsarbetande har ökat . Självklart ska vi ha en nollvision och göra allt för att minska antalet dödsolyckor. Det är så många som drabbas av en sådan tragisk händelse. De branscher som är mest drabbade är jordbruket, skogsbruket och byggbranschen. Vanligtvis är det maskinolyckor eller fallolyckor som orsakar dödsfallen. Det finns egentligen inga enkla förklaringar till att olyckorna blir fler. I debatten och i olika forskningar anges lite olika förklaringar. Stress och tidspress anges ofta som orsaker, liksom att chefer struntar i arbetsmiljöarbetet. Andra ser att det kommer in fler egenföretagare som underentreprenörer som kanske inte bryr sig lika mycket om uppsatta regler. Med det här direktivet vill vi ändra på det. Vissa anger språksvårigheter för personer som kommer hit från andra EU-länder och gör jobb här och som därför inte kan ta till sig alla arbetarskyddsregler på samma sätt som andra. Alla de här olika faktorerna tycks samverka; det är lite olika i olika branscher. Det finns, som jag ser det, många olika anledningar att återigen sätta arbetsmiljöfrågorna på dagordningen. Vi vet att det ofta är män som drabbas av dödsolyckor, att personerna ofta är och att det är i branscher med många egenföretagare. De är sina egna chefer men ska ändå ofta arbeta tillsammans med andra, exempelvis på ett bygge i ett arbetslag. Då är det viktigt för allas säkerhet att man arbetar på liknande sätt och på ett säkert sätt. I och med det byggplatsdirektiv som vi ska diskutera kommer flera förbättringar till stånd som förhoppningsvis kan öka tryggheten på arbetsplatser som är utsatta, då särskilt byggarbetsplatser. EU vill att ska implementera det regelverk som tagits fram enligt direktivet. I direktivet anges att den som låter utföra byggnads- eller anläggningsarbete, alltså byggherren, ska beakta arbetsmiljösynpunkter under varje skede av planeringen och projekteringen samt utse en lämplig byggarbetsmiljösamordnare, dels för planering och projektering, dels för utförande av arbetet. Både samordnarna och byggherren har ett ansvar för att uppgifterna blir utförda i enlighet med direktivet. Det som här sedan följer är att byggherrens arbetsmiljöansvar kan gå över till en självständig uppdragstagare, då i princip en total- eller generalentreprenör, men bara om denne verkligen tar över uppgifter som motsvarar ansvaret. Det betyder i princip det som vi har i arbetsmiljölagen om delegering av arbetsmiljöansvar. Jag förutsätter att oppositionen känner till hur ansvarsdelegeringen går till. Man kan delegera nedåt i organisationen om underchefen har befogenheter att ta emot ansvaret och också har resurser för att ta över ansvaret. Det framgår att ansvaret ska delegeras skriftligt för att det ska vara tydligt vilket ansvar en underleverantör i så fall tar över. I de rättsfall som finns när det gäller arbetsmiljöansvar är det den som lämnar ifrån sig ansvaret som måste förvissa sig om att den som tar emot delegeringen har förutsättningar att ta emot den. Då blir den som skriftligt tagit emot delegeringen ansvarig enligt lagen. Vi anser det betryggande i lagtexten att har rätt att fatta beslut om eventuella ändringar av ansvaret. Om exempelvis skyddsombud ringer till och säger att det är otydligt vem som har ansvar för vad kan gå dit och ta reda på hur det ser ut med befogenheter och resurser för att ta ansvaret. Har en underentreprenör tagit emot ansvaret är det han som ska ställas till ansvar i domstol och som kan riskera straff och böter. Han kan inte vara ansvarslös. Han måste följa arbetsmiljölagen i alla delar. kan, om särskilda skäl föreligger, flytta över ansvaret mellan uppdragstagaren och byggherren. Verket har således sista ordet om vem som har det formella ansvaret. Likaså gäller förstås den vanliga arbetsmiljölagen. Den anger att man ska ha en arbetsmiljöplan, ett systematiskt arbetsmiljöarbete med riskbedömningar, man ska förebygga ohälsa och olycksfall och så vidare. Därvidlag ändras inte ansvaret enligt arbetsmiljölagen. kommer dessutom att, som brukligt är, ta fram föreskrifter för hur man ska tillämpa denna lag. Det brukar vi aldrig göra i samband i lagstiftningen, utan det är som tar fram föreskrifterna om hur det här ska tillämpas. Vi kristdemokrater anser att det är viktigt att vi har goda arbetsmiljöer som ger trygga arbeten. Alla arbetsplatser som har fler än fem anställda ska ha skyddsombud som är med och förebygger olyckor på arbetsplatser. Vi har ett stort antal skyddsombud runt om i landet som har ganska långtgående rättigheter. De har exempelvis rätten att stoppa arbetet på en arbetsplats som de anser farligt för de anställda. Det gäller även en underleverantör som har fler än fem anställda. Där ska det också finnas skyddsombud som kan stoppa arbetet om arbetet är farligt. Samverkan mellan arbetsgivare och anställda är viktig för att hitta effektiva sätt att förbättra arbetsplatsen. Det finns flera sätt att förbättra arbetsmiljön ute på våra arbetsplatser. Ett sätt är att som i ha ett särskilt system för certifiering av arbetsplatserna när det gäller arbetsmiljön. Oppositionen har ibland skojat med det och tycker att det är lite kul fast det inte setts så positivt. Jag tycker att det är lite synd, för det handlar om en godkändstämpel för att man klarar arbetsmiljökraven och kan sin arbetsmiljölag. Det är bra för arbetstagaren att veta att det är en seriös arbetsgivare. Det är viktigt att vi arbetar vidare med att utveckla arbetsmiljön på olika sätt. Vi har en till stora delar bra arbetsmiljölagstiftning. Det har flera aktörer sagt, senast när vi hade en utfrågning om arbetsmiljö och dödsolyckor i arbetslivet. Detta byggplatsdirektiv välkomnar jag, eftersom det tydliggör arbetsmiljöansvaret i en bransch som förändras och där många olika entreprenörer kommer in. Därför är det bra att vi får denna lagstiftning på plats. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottsbetänkandet. 37 () replik: Det är lätt att halka in och prata arbetsmiljö i dess helhet med anledning av det här betänkandet. Men jag ska försöka att bara prata utifrån ärendet i betänkandet och inte gå in i de övriga delarna, dem får vi ta i ett annat sammanhang. Det är mycket som vi är överens om, men det är också väldiga skiljelinjer när det gäller arbete. Vi har sagt det är mycket som är bra i betänkandet, men vi menar att regeringens tolkning av byggplatsdirektivet leder till en onödigt omfattande lagstiftning. Det borde väl alliansregeringen ta åt sig. Regeringen föreslår att en regel införs i första stycket arbetsmiljölagen om att den som låter uppföra byggnads- eller anläggningsarbete, i direktivet kallad byggherre, kan överlåta sitt ansvar beträffande arbetsmiljön på uppdragstagare, i direktivet kallad ställföreträdare. Hade man inte haft det här med överlåtande med hade det varit väldigt bra. Då hade det varit tydligt. Vad innebär det här? Vad ger det för otydliga signaler? Vad är det egentligen som händer med detta? Därför ställer jag frågan till : Vem är det som är ansvarig för en olycka? Ett grundläggande krav måste väl ändå vara att det råder stor tydlighet när man har regler som skjuter över ett straffrättsligt ansvar. Här framkommer ingenting i förarbetena om hur det ska se ut. Anledningen till att vi har reservationen är att vi vill få en tydlighet ute på byggarbetsplatserna, och det är dem vi talar om, inte om andra arbetsplatser, i det här direktivet. Det skulle jag vilja att förklarar. 38 () replik: Att överlåta ansvar är något som sker naturligt på alla arbetsplatser. Man ska delegera ansvaret till dem som är närmast medarbetarna. Därför blir jag förvånad. Vi har en sådan byggbransch och jag har inte uppfattat att ni tycker att det är det stora problemet att vi har olika underentreprenörer. Är det då inte jättebra att underentreprenörerna, som känner sin personal, som kan jobba med tydligt arbetsmiljöarbete, får ta över ansvaret så att inte någon byggherre långt borta har ansvaret utan den som står nära arbetarna och som vet hur arbetsmiljön ser ut på den arbetsplatsen? Jag tycker att vi snarare tydliggör ansvaret. De föreskrifter som förmodligen kommer att ta fram kommer också att tydliggöra hur det här konkret ska gå till. Jag blir lite förvånad. Socialdemokraterna verkar inte riktigt känna till hur en delegering av arbetsuppgifter går till och varför det inte skulle kunna ske inom en byggbransch. Det är lite förvånande. Jag tänker bara på fallet . Han tror jag inte riktigt hade tänkt sig att han skulle råka ut för en process i domstol. Han hade väl inte tänkt sig att han exakt skulle behöva veta hur arbetsmiljöarbetet skulle gå till. Precis som sade här tidigare är det självklart att entreprenören är den som bäst vet vad som behöver göras i säkerhetsarbetet och som också ska ha det rättsliga och juridiska ansvaret. Och det är det som jag anser att direktivet tydliggör. 39 () replik: Helt tydligt är det en otydlighet, för det är det som vi tvistar om och det är också det som kritiseras i reservationen och av en rad olika remissinstanser. Som det nu är upplagt kan alltså en byggherre och en uppdragstagare tvista länge om vem som är ansvarig. Det får förseningar och förluster till följd för den som har lidit skada. Vad gäller för ett sådant här avtal? Det har jag också försökt få förklarat tidigare men inte lyckats. Regeringens förslag anger enbart att avtalet ska vara skiftligt mellan den som låter uppföra byggnads- eller anläggningsarbetet och uppdragstagaren. I förarbetena står det inte någonting om vilken partsbildning som krävs för att sluta ett sådant avtal och inte heller någonting om kontroll av uppdragstagarens förmåga att utifrån arbetsmiljölagens regler genomföra avtalet. Jag inser att det här är krångligt. Det är svåra ord, det är svårt att få en helhetsbild av detta. Men avsikten är ändå att göra det så tydligt som möjligt för att se till att direktivet blir ännu bättre. Det är därför som vi tycker att just den här delen är överarbetad. Man borde ha kunnat lösa det här på bättre sätt utan att överlåta arbetsmiljöansvaret. Då hade det kunnat bli tydligt och man hade inte behövt hamna i sådana tvister som man nu har hamnat i. 40 () replik: Det var synd att jag inte i min förra replik ställde frågan till : Varför, tror hon, har kommissionen hört av sig och sagt att och Socialdemokraterna inte har implementerat den här lagstiftningen på ett bra sätt? kan hon inte svara på den, eftersom inte har någon replik kvar. Du sade att byggherrarna tvistar om vem som har ansvaret. Ja, och det är just ansvaret som vi vill försöka tydliggöra. Vi vill ha mindre tvister. Det ska vara tydligt. Eftersom jag själv har jobbat med arbetsmiljödelegeringar, visserligen inom offentlig sektor, vet jag att det ska tydliggöras vilket område man tar ansvar för. Sedan har man fått det ansvaret och har då också bekräftat att man kan och har resurser för att klara uppdraget. Ur vår synvinkel blir det färre tvister framöver, och det kommer att vara tydligare vem som har arbetsmiljöansvaret för den som är anställd. Det är inte någon byggherre långt borta, om det är en stor arbetsplats, utan det är de närmast ansvariga, de närmaste cheferna. Det är oerhört viktigt att byggplatsdirektivet kommer på plats. Jag tycker att regeringen har lagt fram ett bra förslag, och jag tror att med vidare föreskrifter kommer det här att bli tydligt och bra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 22 §.) 10 § Ränta vid återkrav inom arbetslöshetsförsäkringen m.m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2008/09:AU5 Ränta vid återkrav inom arbetslöshetsförsäkringen m.m. (prop. 2008/09:3). 41 (): står vi återigen här i kammare och diskuterar arbetslöshetsförsäkringen. Det har hänt , och det är sällan någon särskilt trevlig diskussion. Men det är så, och vi får ta de diskussioner som uppstår. Förhoppningsvis kommer det under nästa mandatperiod att vara betydligt trevligare att diskutera arbetslöshetsförsäkringen, eftersom förslagen då kommer att gå i en helt annan riktning än de gjort med den här regeringen och den här majoriteten. Regeringen har sedan den tillträdde genomfört ett antal försämringar av arbetslöshetsförsäkringen. Resultatet är att en halv miljon medlemmar har lämnat försäkringen och står oförsäkrade. Alla ni som vet hur det ser ut på arbetsmarknaden i , som läser tidningar och ser på tv, inser att en halv miljon oförsäkrade personer i av varsel i dagens lågkonjunktur är ett svårt problem. vill man genomföra ytterligare förändringar av försäkringen, och förändringarna riktar sig i vanlig ordning mot den enskilde medlemmen. Det är den enskilde medlemmen som man har jagat sedan man kom till makten, och man fortsätter att göra det . Reglerna i arbetslöshetsförsäkringen är komplicerade. De har ändrats . Den enskilde har ofta svårt att bedöma vad som är rätt ersättning. Möjligheten för a-kassorna att efterge krav på återbetalning är viktig, eftersom enskilda kan hamna i en svår ekonomisk situation om de tvingas återbetala medel som felaktigt har betalats ut. Mot denna bakgrund motsätter vi oss den skärpning av reglerna om eftergift som finns i regeringens förslag och i betänkandet. Vi vänder oss också mot att reglerna om ränta är ensidigt utformade. Man ställer alltså bara krav på den arbetslöse om det skulle ha uppstått något fel. Men det kan ju också vara så att den arbetslöse får felaktiga utbetalningar, och då skyddas inte den arbetslöse på något sätt. Genomgående i allting som den borgerliga majoriteten och regeringen gör är att man ensidigt riktar sig mot den arbetslöse och jagar enskilda människor. Men att tillvarata den arbetslöses rättssäkerhet eller behov är ingenting som bekymrar den här majoriteten och regeringen. Det framstår till exempel som orimligt att människor ska betala dröjsmålsränta till arbetslöshetskassan om återkraven inte betalas i rätt tid, medan man inte får någon ränteersättning när handläggningen av ett ärende tar orimligt . Det är vårt konstaterande i motsats till majoritetens. Vi finner det anmärkningsvärt att man, trots kritik från flera remissinstanser, har missat att samordna förslagen med utredningen om enhetliga regler för återkrav. Det pågår alltså en sådan utredning. Det hade därför varit lämpligt att man hade samordnat förslagen i betänkandet med utredningens förslag. Vad man riskerar nu är att förslagen till förändringar kan bli temporära. Man kanske behöver riva upp eller ändra dem snart. Varje sådan förändring innebär omfattande och kostsamt arbete. Det är a-kassorna och a-kassornas medlemmar som naturligtvis kommer att få betala det, och det tar den borgerliga majoriteten i riksdag och den borgerliga regeringen inget som helst ansvar för. Återigen riktar man sig mot de enskilda, mot de arbetslösa och mot de arbetslösas a-kassa. För att se och förstå konsekvenserna av förslagen i betänkandet, som visserligen kanske kan ses som en smärre bagatell jämfört med de stora katastrofer som har drabbat a-kassan tidigare, måste man, som jag försökt att göra här, se detta i ett sammanhang med den borgerliga synen på arbetslösa i allmänhet och a-kassorna i synnerhet. Synen är att arbetslösa inte bara är lata utan också bedrägliga, och därför är det viktigt att jaga de arbetslösa. Vi hade en debatt här i kammaren om varslen. Och, som sagt, det sker mycket ute i samhället . Är det så att man har missat vad som har hänt med arbetslöshetskassan man kanske inte har följt med så mycket i samhällsdebatten och inte riktigt har förstått vilka försämringar regeringen infört kommer massor av människor runt om i landet att drabbas hårt och skoningslöst av den politik som regeringen har fört. När det gäller varslen, när det gäller arbetsmarknadspolitiken och näringspolitiken gör regeringen ingenting. Vi har hört regeringens företrädare här, arbetsmarknadsminister , på frågor från oppositionen och svara att man inte tänker göra någonting i den situation som uppstått. Men när det gäller att jaga de arbetslösa är man väldigt pigg. Då har man många förslag, då är man väldigt på, då är man beslutsmässig, då är man snabb. Men när det gäller att ta sitt ansvar för den situation som uppstått ute i landet är man i bästa fall saktfärdig, men oftast gör man faktiskt ingenting. Det betänkande som vi diskuterar nu handlar alltså om återkrav. I någon mening kan man naturligtvis förstå att det kan vara rimligt att betala tillbaka något som har blivit felaktigt utbetalat. Med tanke på den bakgrund som jag har försökt beskriva är frågan om man inte åtminstone i debatten skulle kunna fundera på om det kanske är a-kassan och de arbetslösa som skulle ställa återkrav på den borgerliga majoriteten och regeringen. Många av dem som kommer att tvingas ut i arbetslöshet har trott på regeringen. Det är naturligtvis farligt när man har en borgerlig regering, men det kan ändå vara mänskligt att göra det. De har trott att de kommer att få i arbetslöshetsersättning. Jag träffar många när jag reser ute i landet som faktiskt tror att de kommer att få . Det har ju arbetsmarknadsministern sagt. De har kunnat läsa att gäller. När man nu drabbas av arbetslöshet inser man att det kanske i bästa fall är . Det blir givetvis en fruktansvärd chock för den enskilde som hamnar i en förtvivlad situation och känner sig grundlurad. Frågan är om det inte är där det skulle ställas ett krav på återkrav alltså att man uppfyller det man har lurat människor att tro, det vill säga att de har i a-kassa. har den borgerliga majoriteten och regeringen visserligen backat på vissa punkter när det gäller arbetslöshetsförsäkringen. Man har tvingats under tryck från verkligheten och opinionen att ta tillbaka en del förslag som har varit väl vassa och hårda. Det finns även i detta betänkande ett sådant inslag. I den ursprungliga promemoria som låg till grund för propositionen föreslog man att så kallad strikt återbetalningsskyldighet skulle införas. Det innebar att den som fått en felaktig ersättning skulle betala tillbaka oavsett vem som orsakat felet. Det är inte bara det att räntekravet är helt ensidigt i jakten på den arbetslöse.