prot · GV0972 · 2008-03-04 00:00:00 — 82 Socialminister (): hänger sig kvar i resonemanget om ett politiskt ansvar och ett formellt ansvar. Det är självklart så att när är över ska väljarna summera vad som har sagts och vad som har gjorts av den regering som man har valt. Man ska också granska vad oppositionen har sagt och gjort och vad oppositionen presenterar för politik för perioden och framåt. När det gäller det politiska ansvaret överlåter jag med varm hand till väljarna att göra det avslutet när vi närmar oss valet . Då tror jag att man kommer att se resultat. Vi har en regering som inte är bakbunden av de ideologiska låsningar som har gjort det svårt för Socialdemokraterna att komma till rätta med sjukvårdens problem på många håll i landet. Jag tror att vi har goda möjligheter att åstadkomma rejäla förbättringar när det gäller tillgängligheten och åstadkomma ett lyft när det gäller kvaliteten också. När det gäller det formella ansvaret har jag självklart ansvar för vissa saker som jag har gått igenom tidigare, och det ansvaret tar jag fullt ut. Men i det ansvaret ingår inte att utifrån tidningsartiklar gripa in och överpröva de beslut som fattas av förtroendevalda personer som skyddas av det kommunala självstyret. Jag kan säga att det ibland när jag läser artiklar kliar i fingrarna i fråga om vad jag skulle vilja göra. Men likafullt har vi den arbetsfördelning som vi har. : Har någon som har lyssnat på detta blivit särskilt mycket klokare när det gäller framåtsyftande förslag för den svenska hälso- och sjukvården? Jag tror inte det. Men jag hoppas att vi får återkomma till en diskussion under lite lugnare former där vi diskuterar vad den nationella sjukvårdspolitiken bör eftersträva och vad som bör vara målen. Det är det som är det intressanta och som jag tror att väljarna kommer att ha som grund när de kommer att utdöma ansvar för den här mandatperioden. Och det som vi genomför hade ni inte varit mäktiga att klara. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2007/08:377 om 83 Socialminister (): har frågat mig vilka initiativ jag kommer att presentera för att förändra inställningen till kroppsliga bestraffningar av barn. Kroppsliga bestraffningar av barn förekommer tyvärr fortfarande i efter agaförbudet som infördes . Situationen har uppmärksammats, och har på regeringens uppdrag genomfört en kartläggning av förekomsten av kroppslig bestraffning. Kartläggningen understryker att det svenska agaförbudet har visat sig vara effektivt. Både den kroppsliga bestraffningen av barn och de negativa attityderna till kroppslig bestraffning har minskat reellt . kartläggning visar dock också att förekomsten av kroppslig bestraffning inte längre fortsätter att minska. Det är oroande om detta är ett tecken på att den negativa synen på våld mot barn är på väg att förändras. Kartläggningen visar på en tydlig koppling mellan fysisk bestraffning av barn samt föräldrars trötthet, stress och alkoholbruk. Det är därför viktigt att sätta in problemen i ett bredare samhällsperspektiv. Vi ser att barn i förskoleåldern är mest utsatta för kroppslig bestraffning. Barn med funktionshinder och barn med kroniska sjukdomar löper större risk än andra barn att bli utsatta för olika former av kroppslig bestraffning. Vi ser också en tydlig ökning av antalet fall av barnmisshandel som polisanmälts . Kartläggningen har gjort att även på nytt har lyft upp frågan om förekomsten av kroppslig bestraffning och uppmanat regeringen till konkreta åtgärder. agerande har också inspirerat till en ökad uppmärksamhet på frågan även här i kammaren. Jag har svarat på en skriftlig fråga med i princip samma innehåll som denna interpellation. Jag uppskattar denna uppmärksamhet. Som ansvarigt statsråd för barnpolitiken är jag bekymrad över förekomsten av kroppslig bestraffning av barn. Jag är oroad över tendenser till en förändrad mer tillåtande attityd till aga. En sådan utveckling är inte acceptabel. Min och regeringens utgångspunkt är att barn har rätt till skydd mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld. Staten ska garantera denna rättighet för varje flicka och pojke. Jag håller med om att våra barn ska känna till sina rättigheter, inklusive rätten att slippa att utsättas för våld och kränkande behandling. Jag är också mycket väl medveten om behovet av att alla yrkesgrupper som arbetar med barn har relevant utbildning och kompetens att uppmärksamma och stödja de barn och familjer som behöver stöd. har varit med i regeringens delegation till om en värld anpassad till barn, vilket ägde rum i . Hon har säkert hört mitt anförande inför generalförsamlingen. Då uppmärksammade jag FN:s studie om våld mot barn och välkomnade på vägnar det beslut som hade tagits om att utse en särskild representant för FN:s generalsekreterare i arbetet med att motverka våld mot barn. Jag uppmanade också vid samma tillfälle det internationella samfundet att arbeta för nolltolerans mot våld mot barn. Vi ska föregå med gott exempel, tycker jag. Regeringen avser att presentera en skrivelse om barnpolitiken som innehåller bland annat vissa åtgärder för att motverka våld mot barn. Jag vill dock inte föregripa redovisningen av de planerade åtgärderna. intresse för frågan gör mig glad. Det är viktigt att vi har samma syn på barnets rätt till respekt och till fysisk och psykisk integritet. På det sättet skapas de bästa förutsättningarna för samordning av våra ansträngningar i ett ständigt arbete för att motverka förekomsten av kroppslig bestraffning eller annan form av våld mot våra barn. 84 (): Tack så mycket för svaret, socialministern! Jag blir dock inte övertygad. Socialministern säger att han är bekymrad. Visserligen är han glad över att vi har samma uppfattning, men jag upplever ett slags trötthet, ett slags passivitet, från ministern det går att prata sig ur detta. Jag tyckte mig höra ministern antyda att han har svarat på några interpellationer så det här löser sig säkert. Men att man svarar på interpellationer betyder inte att detta löser sig. Det finns också ministrar som brukar skryta och säga: har jag svarat på hundra interpellationer om den här frågan så nu bjuder jag på tårta. Men det betyder inte att frågan är bra. Ju fler interpellationer som finns om samma sak, desto mer är det ett oroande tecken på att det är något som är allvarligt i samhället. Det är mycket allvarligt att barnmisshandeln ökar. Bland annat har , och även gjort undersökningar som visar att antalet anmälningar om barnmisshandel har ökat . Jag vet att det i en så här allvarlig fråga definitivt inte går att dra paralleller till att vi har bytt regering. Det här är sådant som vi tillsammans måste jobba med. Men jag vet att regeringen brukar skryta om sådant som är bra. När jobben kommer säger man: Det är vår förtjänst. Men när det gäller dåliga saker det kan gälla sjukvården säger man: Nej, det hinner vi inte rätta till . Den borgerliga regeringen brukar ta åt sig äran av det som är bra. Då heter det att sossarna inte gjorde någonting under förra mandatperioden. Det som är dåligt är bara sossarnas fel. Så brukar det vara i retoriken. Jag hörde det alldeles . Jag beklagar att man inte ser mer seriöst på de olika frågorna. Här kommer larmrapport efter larmrapport. Det gäller inte bara barnagan som om det skulle vara bara som ökat. Det gäller också barn som utsätts för sexuella övergrepp, liksom människosmuggling och barn som på många olika sätt far illa. Barn som får bevittna våld räknas inte som brottsoffer. Där har regeringen inte gjort någonting. En varningsflagg borde lysa på alla ställen för i barnfridsfrågan. Man måste vidta åtgärder. Det gäller då informationsinsatser och att se till att alla föräldrar får veta vart de ska vända sig när de känner en oro över att inte klara av föräldraskapet. På ett tidigt stadium gäller det att upptäcka detta. Vidare ska alla barn ha möjlighet att till exempel gå till förskolan så att man upptäcker hur det förhåller sig. Det går inte att dra in fina lekparker. Det ska ju ske till exempel här i . har socialdemokrater besökt . Jag har besökt Bandhagens fina parklek. Vi har också varit på många andra ställen i samband med vår välfärdskampanj. Jag har, som sagt, besökt bland annat Bandhagens fina parklek. Där träffade jag anställda, föräldrar och barn. Verksamheten är jättefin. Jag och många andra av oss saknar en barnpolitik från regeringen. Att man väljer att skjuta på barnskrivelsen och att man så länge står handfallen därför att man inte vet vad man ska göra är oerhört tragiskt, tycker jag. säger att han har talat i FN. Ja, snacka går ju. Men handlar det om att gå från ord till handling, herr minister! 85 (): Jag vill tacka för interpellation. Den är oerhört viktig. Men jag blir oerhört bekymrad över tonfall. Barnfrågorna är mycket riktigt inte en politisk fråga som kan handhas på ett respektlöst sätt. Jag tror att det tvärtom är viktigt att vi debatterar barnfrågor här i kammaren. Alla vi riksdagsledamöter får rapporter från våra barnrättsorganisationer. Jag tänker till exempel på den senaste rapporten från , Barnens rätt i samhället, som anser sig vara ett språkrör ut till politiker och beslutsfattare som bestämmer i olika frågor och även till personal. Den enskilt största frågan som får rapporter om från barn är den om familjekonflikter. kan nog hålla med om att är det parti som vågar diskutera familjen och då den öppna familjen. När vi pratar om mer tid för barnen handlar det också om att våga lyssna på barnen. Det säger i sitt inlägg här tycker jag inte alls stämmer med den politik som regeringen för. Regeringens ambition är att följa upp . Det är också regeringens politik att uppmuntra familjecentraler och utbildning för familjer. Men en fråga som jag tror att Socialdemokraterna och är väldigt eniga om är alkoholpolitiken. Det är få som vågar lyfta in alkoholen och vad den gör när det gäller misshandel av barn. Vi pratar om och om kvinnofrid. Vi ska komma ihåg att alkoholmissbruk är en stor fråga. Jag tror att det är viktigt att vi vågar erkänna problematiken, att vi ska kunna diskutera värdegrundsfrågor och även så känsliga frågor som stöd till familjer och inte död åt familjer, som var aktuellt här i kammaren. 86 FINN (): Låt mig först få tacka socialministern för svaret men även interpellanten för denna viktiga interpellation. Jag tycker precis som föregående talare att här har flera regeringar verkligen ett helt annat perspektiv när det gäller att fundera över hur vi gemensamt bäst närmar oss den här frågan. Det som jag blev lite störd av var samma sak som föregående talare, nämligen att direkt säger att regeringen här är trött, står handfallen och inte tar detta på allvar. När man får svaret uppläst hör man hur socialministern som barnansvarig engagerar sig. Det är väl inte så helt oväsentligt att föra fram kritiken i rätt forum, nämligen i FN, och få ge röst åt syn på saken. I stycket därefter säger socialministern: avser att presentera en skrivelse om barnpolitiken som innehåller bland annat vissa åtgärder för att motverka våldet mot barn. Det är väl att gå från ord till handling, och det ska vi vara väldigt glada över. Att göra politik av allting och skylla på en regering som i det här fallet, tycker jag, tagit över stafettpinnen från Socialdemokraterna på ett bra sätt är väl inte att inte vara konstruktiv för dem det gäller, nämligen barnen. Anledningen till att jag begärde ordet är att jag sitter i socialutskottet och att vi där konfronterades med en utredning som pågår och som gjorde mig väldigt ledsen och upprörd, som det är väldigt bra att den pågår. Jag kommer inte ihåg namnet på utredningen, men den handlar om barnhemsplacerade barn som har utsatts för oerhörda övergrepp. Genom djupintervjuer försöker man nu ta reda på hur missgreppen har kunnat ske med samhällets goda minne. Jag vill inte göra politik av detta genom att påstå att det är Socialdemokraternas fel. Men det som kommer att redovisas av den här utredningen är något av det allra hemskaste som barn har råkat ut för när deras fosterföräldrar har utövat våld. Det har varit våld av det allra hemskaste slag som man knappt orkar höra och än mindre läsa om. När sådant har pågått, under vilken regering det vara månde, får vi naturligtvis inte göra enkel polemisk retorik av det och beskylla varandra för att ha gjort ditt eller datt. Jag tror att den tidigare regeringen inte hade möjlighet att se det som pågick. Jag tror inte heller att en borgerlig regering hade gjort det. Men jag vill för den sakens skull inte säga att den förra regeringen har varit inaktiv, trött och handfallen och inte tagit det på allvar. Man har ju faktiskt tillsatt den här utredningen, och den fortsätter nu under den nya alliansregeringen. Det är inte anständigt att gå upp i en sådan här fråga och säga att regeringen är trött, står handfallen och inte tar frågan på allvar, när svaret gör väldigt tydligt att ansvarig minister för barnpolitiken både har talat i internationella sammanhang för betydelsen av denna viktiga frågas belysning och även avser att komma med en skrivelse där just den fråga som interpellationen reser kommer att finnas med. 87 Socialminister (): Tack för alla kloka inlägg . Jag tror att det är viktigt att man närmar sig den här frågan med ett visst mått av ödmjukhet, att vi först tar reda på vad det faktiskt är som inträffar innan vi kommer med de självklara lösningarna på ett problem som vi inte riktigt vet hur det ser ut . Denna mening som jag stakade mig på i mitt inledande svar är korrekt återgiven i det skriftliga svaret: Både den kroppsliga bestraffningen av barn och de positiva attityderna till kroppslig bestraffning har minskat reellt de senaste tre decennierna. Alltså: har kroppslig bestraffning minskat. Dessutom har synen på kroppslig bestraffning av barn blivit mer negativ en väldigt positiv utveckling. Vad undersökning säger sade att det inte är den nytillträdda regeringens fel, vilket är klädsamt, särskilt med tanke på att undersökningen gällde och alltså inte 2007 är att man har frågat föräldrar om deras attityder till kroppslig bestraffning av barn och om deras syn på frågor om barnuppfostran. Det visar sig att trots att nästan alla föräldrar har en negativ attityd till att använda fysisk bestraffning mot barn gör vissa det ändå. Man har tittat närmare på skälen, och föräldrarna ger själva svaret att trötthet, stress och alkoholbruk gör att man inte har klarat att behärska sig i vissa situationer. Då kan det vara lätt att säga: Gör någonting nu! Ja, men då behöver vi tänka efter vad som kan vara effektivt att göra för att nå dessa föräldrar som förstår och delar vår uppfattning att det är fel att slå barn men ändå hamnar i den situationen att de gör det. Den som har den enkla lösningen på det problemet ber jag att få gratulera. Jag har det inte. Jag tror att vi behöver arbeta på många olika plan för att kunna möta det här. Det gör också regeringen. kommer vi med en skrivelse där vi ytterligare kommer att beskriva detta. Men situationen är inte fullt så enkel som man ibland vill göra den till. Jag tycker att det är viktigt att analysera det här noggrant för att vi ska göra rätt sak. Vi kan också se att antalet fall av barnmisshandel som polisanmäls har ökat. Det kan bero på att fler misshandlas, men det kan också bero på att det är ett större medvetande i samhället runt omkring som gör att man anmäler i större utsträckning. Om det är det senare fallet är det något som är väldigt positivt. Om det är det förstnämnda fallet är det något som är jättedåligt. Då måste vi kanske hantera frågan på lite olika sätt. Jag tror att det här väldigt mycket handlar om att barn och föräldrar har en möjlighet att vara mer tillsammans under förhållandevis lugna former, att lära känna varandra, att föräldrarna kan växa tillsammans med barnen och att barnen kan växa tillsammans med föräldrarna. Det stryks också under av , , och så vidare att barn och ungdomar upplever att de har för lite tid tillsammans med vuxna, och möjligen är det där som svaret på frågan finns. 88 (): Jag blir lite förvånad över att det finns politiker i den här kammaren som tycker att politik är något fult som vi inte ska ägna oss åt, att vi ska vara neutrala därför att det är så fult med politik. Vi är riksdagsledamöter, vi är politiker, och vi ska hantera även de här svåra frågorna. Det tycker jag är viktigt att vi gör och att vi är medvetna om att vi är demokratiskt valda och att politik är bra mycket bättre när det gäller att lösa problem än till exempel krig och våld, som ju är motsatsen till politik och demokrati. Politik är alltså något fint. Det vill jag verkligen poängtera. har hänvisat till en skrivelse . Ja, det låter ju bra när han står här nu och säger att det snart kommer en skrivelse. Problemet är bara att skrivelsen skulle ha lagts fram . Den har legat på regeringens bord, och jag vet inte riktigt vad man har gjort med den. Det fanns en färdig barnskrivelse som skulle ha levererats. Men regeringen har valt att inte lägga fram den. Det är någonting som ni bakar in där som ni inte vill berätta för oppositionen. Den skrivelsen var färdig, men det finns något skäl som gör att ni inte vill gå från ord till handling med en gång. Jag beklagar att man har valt att vara utan barnpolitik . Jag tror att vi har tittat på många olika undersökningar. Bland annat finns den här Upp till 18 fakta om barn och ungdomar som har gjort. har också gjort en. Och även har gjort en undersökning, och där visade det sig att det ökade ännu mer . Det ökade mer än 2006. Visst ökar barnmisshandeln. Det är möjligt att fler vet att det är fel och att man därför anmäler det. Men det är likväl ett mycket stort problem. Man kan inte komma undan med det och försöka skyla över det på det sättet. Det har en del gjort när det gäller kvinnomisshandel och sagt att det var för att vi hade ett stort mörkertal tidigare. Man måste ta det på lika stort allvar i alla fall. I handlingsplanen för att bekämpa mäns våld mot kvinnor saknas det ett barnperspektiv bland annat för barn som har bevittnat våld. Vi ska se helheten, sade i något av inläggen. Det var kanske någon mer som kommenterade att vi behöver se helheten. Jag håller med om det. Det handlar om att över huvud taget ha en bra politik för samhället med en tillåtande attityd till barn. Vi måste se till att vi har en bra förskola som inte monteras ned, vi måste ha möjlighet att upptäcka barnmisshandel , vi måste ha informationsinsatser och stödja föräldrar som ännu inte talar det svenska språket. Det måste göras stora informationsinsatser där. De ska också ha möjlighet att skicka sina barn till förskolan så att de inte lever i en isolerad värld, som ju kan riskeras med det vårdnadsbidrag som ska införas. Det blev i alla fall så i . Det finns många saker man kan göra. Vi kan se till att vi har jämställdhet i hemmet där pappor och mammor tar lika stort ansvar så att man känner att man har ansvar för sina barn. Vi måste också se till att samhället griper in i ett mycket tidigare skede. Visst går det att göra mycket. 89 (): Socialministern nämnde i svaret att det är viktigt att analysera. Jag tror att det är oerhört viktigt att man vågar göra det och tar de analyserna på allvar. tittade på mig när hon sade att det är fult med politik. Jag kände det som om det var till mig hon sade det. Jag menar att det inte finns så stora skillnader i så viktiga frågor, men däremot kan man använda politiken och politikens konst för att lösa många av de här frågorna. Hade jag tyckt att det var fult med politik hade jag inte stått här. Jag har engagerat mig i barnfrågorna . Det är någonting som lyfter fram i interpellationen som jag tycker är oerhört viktigt. Det gäller det förebyggande arbetet. Hon skriver att det förebyggande arbetet måste bli tydligare, bredare och kraftfullare. Kända riskfaktorer i barnens hemmiljö måste uppmärksammas av dem som finns i barnens närhet och av samhället i stort. Jag såg det stycket också som ett erkännande att man inte har gjort tillräckligt och att vi måste göra mycket mer. Det förebyggande arbetet är oerhört viktigt. Socialministern kanske också kan svara på hur han ser på det förebyggande arbetet och vad som ingår i regeringens politik när det gäller att förebygga att barn utsätts för misshandel så som trots allt sker. Vi får inte heller glömma den psykiska misshandel som också är ett stort orosmoment. Till slut vill jag säga att sedan jag kom in i 1998 har det sett ungefär likadant ut när det gäller larmrapporter om barn och deras möjligheter och miljö. Vi ska fortsätta att jobba på detta. 90 FINN (): Som jag sade i mitt förra inlägg blev jag väldigt glad när jag läste den här interpellationen. Det är en viktig fråga som lyfts fram. Jag blev också glad när socialministern svarade så konkret på de frågor som ställdes i interpellationen. Såväl interpellationen som svaret andas just en övergripande ambition att hitta det gemensamma politiska ansvaret. Det är därför som man blir lite förvånad när kläder interpellationen i ord och har en politisk ingång i detta och vill ta fram en polemik som jag tror är väldigt olycklig för dem det handlar om, nämligen barnen. Jag ska inte beskylla för att ha en flackande blick, men jag kände mig också tittad på, precis som föregående talare, när sade att politik är något fint. Jag kan inte annat än hålla med om detta. Just därför tycker jag att vi ska respektera att svenska folket för ett drygt år sedan ville ha någonting annat innefattande ett annat ansvar för barnpolitiken. Det ansvaret har socialministern tagit på sig. Eftersom vi har överläggningar med socialministern, som inte tillhör mitt parti, kan jag berätta för att jag upplever socialministern som synnerligen engagerad i barnpolitiken och långt ifrån vare sig trött eller inte engagerad i dessa frågor såsom det framfördes i retoriken här. Jag tror kort sagt att det inte handlar om att beskylla den tidigare regeringen för att vara trött, handfallen eller inte ta frågan på allvar lika lite som att nu ska göra det med socialministerns utspel eftersom socialministern i sitt svar också har varslat om att det kommer en skrivelse där man tar upp dessa frågor. Se det goda i politiken! Se att vi också kan samsas kring vissa frågor! Försök inte göra allting till en polemisk diskussion där förlorarna är de svagaste, i det här fallet barnen. 91 (): Våld mot barn förekommer i alla slags familjer. Det kan vara precis var som helst, även i de familjer där det på ytan ser ut som om allt är väl. Samma sak gäller kvinnomisshandel. som detta är sagt kan det ändå finnas speciella riskfaktorer som kan öka risken för våld. En sådan riskfaktor är föräldrar som är under stark stress och som själva mår väldigt dåligt. Det gäller inte minst stark ekonomisk stress. Man vet inte hur man ska klara den här månaden, och sedan kommer problemet tillbaka . Det kan självfallet även handla om missbruk och andra former av stress och press. Det kan öka risken för att även barnen blir utsatta. Därför tror jag att det är viktigt att man ser det här i ett bredare perspektiv. För att förebygga våld mot barn ska man också förebygga att föräldrarna mår dåligt och känner sig stressade och pressade. Sedan finns det också ett inslag av barnuppfostran i detta. Det finns föräldrar som helt enkelt inte ser någon annan väg, som inte har fått lära sig något annat sätt att uppfostra sina barn. De har kanske själva blivit utsatta för våld i sin barndom. Det var inte så länge sedan som vi här i såg det som ett helt accepterat sätt att uppfostra barn. När lagen mot barnaga kom var det många som tyckte att det var en självklarhet att det var föräldrarnas rättigheter och att det dessutom var nödvändigt för att över huvud taget kunna uppfostra barnen. Där kan man se en revolution i medvetandet hos föräldrarna efter att den här lagen har tillkommit. tycker de allra flesta att det är oacceptabelt. Man ser en väldigt stark reaktion när människor bevittnar våld mot barn. De anmäler det och säger ifrån mycket skarpt.