prot · GV0968 · 2008-02-20 00:00:00 — För alla oss demokrater känns det nog rätt märkligt att fri- och rättigheter kan inskränkas även om vi kan förstå att det ibland är nödvändigt, till exempel under krigstid. Det viktiga för oss är förmodligen att begränsningar sker med återhållsamhet, på ett väl reglerat sätt och utan att diskriminera. Vi kräver naturligtvis att det inte ska få finnas någon godtycklighet i beslutsfattandet utan att begränsningar ska vara väl förankrade i en demokratisk process genom lagregler. Självklart anser vi att begränsningarna ska vara godtagbara i ett demokratiskt samhälle, och nyttan ska stå i proportion till begränsningen. Det är dessutom en fördel om det i lagtexten går att läsa sig till vad som gäller. Som texten ser ut är det svårt även för dem som har vana att läsa lagtext att faktiskt förstå vad som gäller. När det gäller utlänningar har de nästan samma rättigheter som vi andra. Skillnaden är att de kan begränsas utan att det är godtagbart i ett demokratiskt samhälle och utan att nyttan behöver stå i proportion till begränsningen. Det är märkligt att tänka sig att vi i ett demokratiskt samhälle som det svenska ens kan tänka oss att agera mot någon människa på ett sätt som inte är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Det strider mot det allmänna rättsmedvetandet och alla demokratiska principer enligt mitt sätt att se det. Att vissa begränsningar kan göras är inte problemet. Däremot är det ett problem att en stor grupp människor tillåts diskrimineras i förhållande till en annan grupp och att det dessutom är grundlagsfäst att så får ske. Orsaken till att det inte kommit ett förslag om ändring tidigare är till stor del att vi i en krigssituation kan behöva ha manöverutrymme. Men det manöverutrymmet har vi genom kap. 13 i regeringsformen och bestämmelser i . Hur som helst utgår jag från att även i en krigssituation inte kommer att agera på ett sätt som inte är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Människor måste väl ändå behandlas utifrån sina gärningar, inte utifrån medborgarskap. Det är till och med svårt att förstå vad vi skulle kunna hitta på för hemskheter mot utländska medborgare i en krissituation som faller utanför de demokratiska principer som i övrigt är heliga här i landet och som därför rättfärdigar att vi har denna diskriminerande grundlagsregel kvar. Jag anser att den regeln strider mot , eftersom regeringsformen inte får avvika från konventionen, dessutom mot den allmänna rättsuppfattningen och det demokratiska samhällets grundvärderingar. Jag hoppas därför att Grundlagsberedningen tar tag i frågan och att vi äntligen kan få en förändring av den här diskriminerande grundlagsregeln. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §.) Föredrogs betänkande 2007/08:KU14 Författningsfrågor. 8 (): Först av allt vill jag yrka bifall till reservation 1 och 2. Regeringens utförsäljning av vår gemensamma egendom har mötts av kritik från många grupper och enskilda i vårt land. En av de många instanser som har framfört kritik är . Revisionen kritiserar regeringen med starka skrivningar och anser att beredningen av utförsäljningen inte fyller de krav som regeringsformen ställer, bland annat genom att inte inhämta den kunskap som finns tillgänglig åt rikets egna myndigheter. Det är besynnerligt att riksdagsmajoriteten inte vill gå med på att man bygger in en tröghet i systemet när det gäller att med en knapp politisk majoritet bjuda ut så stora gemensamma värden. För mig är detta sorgligt. I detta mitt korta anförande vill jag också lyfta fram motion vad gäller rösträtt och rösträttsålder. Den har jag lyft fram tidigare, och den motionen har alltid blivit avslagen. , som ofta beskylls av högeralliansen för att vara odemokratiskt och ibland nära nog ondskan personifierad, försöker gång på gång att utvidga demokratins möjligheter. Några saker som vi har svårt att se ska vara så kontroversiella är att utvidga rösträtten enligt de motioner som vi har lämnat in. Det borde vara möjligt för den som fyller valåret att få rösta. Man borde inte behöva avstå ytterligare en valperiod bara för att man är född sent . Lika självklart borde det vara att de personer som lever och verkar i , som uppfyller de kriterier vi har kommit överens om som ska gälla för deltagandet i kommunala val även ska kunna vara med och styra över landet vi lever i genom att kunna rösta i riksdagsval och i folkomröstningar. Detta, mina vänner, är demokrati. 9 (): Motionsbetänkandet från är faktiskt ett utmärkt tillfälle att uppmärksamma kammaren på de samtal, överläggningar och diskussioner som förs inom ramen för arbete. Det är den utredning som har till uppgift att se över den kanske främsta grundlagen: vår egen regeringsform . tillsattes av den tidigare socialdemokratiska regeringen, och utgångspunkten är att har förändrats sedan det 1970-tal då vår nuvarande författning i huvudsak skrevs. Vårt land har blivit mer internationaliserat, vilket är uppenbart genom vårt medlemskap i . Det är också mer individualiserat. Det rymmer en större mångfald av olika livsstilar och olika religioner samt fler människor med bakgrund i andra länder. Den traditionella organiseringen, mätt till exempel i antalet medlemmar i politiska partier, har fallit ordentligt sedan vår nuvarande författning skrevs. Förutsättningarna för vår demokrati har med detta förändrats. Den arbetande ska ta hänsyn till dessa förändringar så att vår främsta grundlag, regeringsformen, blir en samlande symbol för vår demokrati . I ett samhälle med större mångfald, större heterogenitet och större skillnader i livsstilar blir det än mer angeläget att värna skyddet för alla människors lika rättigheter. När vi nu lämnar det som ofta beskrivs som ett land präglat av homogenitet blir det ännu viktigare att regeringsformens garanti för grundläggande fri- och rättigheter, till exempel religionsfrihet och skydd mot diskriminering, får ett effektivt skydd. Det är centralt att grundlagsutredningen söker formerna för att med stark lagprövning kunna göra vår främsta grundlag till mindre av allmän politisk retorik och till mer av juridisk realitet för den enskilde. Vad ett starkare skydd för allas grundläggande fri- och rättigheter handlar om är att stärka den rättsliga kontrollen så att också politiker och den lagstiftande makten håller sig inom de konstitutionella spelregler de själva satt upp. Även den offentliga makten ska utövas under lagarna. Detta blir allt viktigare och alltmer angeläget i takt med att samhället blir alltmer komplext, alltmer föränderligt och alltmer mångfasetterat. Låt mig påminna och kammarens ledamöter om att det var millenniets första utredning, den stora och omfattande under ledning av den förre socialdemokratiske kulturministern , som pekade på att tempot i det politiska beslutsfattandet har ökat. Samhällsmaskineriet har blivit alltmer svåröverskådligt. Detta stärker ytterligare skälen för att öka kontrollen i efterhand av politiska beslut till skydd för medborgarnas rättigheter. Det fanns i en majoritet för stärkt författningsprövning. Det är viktigt att kunna pröva om en lag strider mot vår egen grundlags fri- och rättigheter. Att makten själv kontrollerar detta är knappast en garanti för en rättssäker prövning. Därför ser vi också runt omkring oss att författningsprövning och författningsdomstolar har införts i de allra flesta europeiska länder. Vilken form av möjlighet till lagprövning vi ska välja återstå att se, men klart är att skulle normaliseras i förhållande till vår omvärld om även vi fick ett starkare skydd för allas fri- och rättigheter. Detta är viktigt för demokratins legitimitet hos hela folket, för rättsstatens legitimitet och för att värna rättssäkerheten för alla. Vi vet att maktdelning och minoritetsskydd minskar risken för maktmissbruk och stärker legitimiteten och förtroendet för folkstyret. Det yttersta minoritetsskyddet är skyddet för den enskilda människans grundläggande fri- och rättigheter. Just detta, legitimitet och förtroende, måste alltid värnas . Ska grundlagen bli en samlande symbol för vår demokrati måste den också bli ett effektivt verktyg för alla människors lika rättigheter. Låt oss hoppas att samtalen, diskussionerna och överläggningarna i på detta centrala område bär framåt! 10 (): Jag vill inledningsvis instämma i det som lyfte fram i sitt anförande. Detta handlar om 50 motionsyrkanden varav många särskilt förtjänar att lyftas fram. Jag sätter stor tilltro till det arbete som nu gör och att de tankar som finns i många av motionerna kommer till sin rätt i dess slutbetänkande. Att stärka makt och inflytande, att stärka väljarens makt genom ett ökat personval, att se över valkretsindelningen samt att se hur vi bäst kan gagna medborgerliga fri- och rättigheter genom utökad lagprövningsrätt är frågor som jag tycker är högst intressanta. Jag kommer att lägga min betoning på förtroendeuppdrag och utnämningar. I centrum för debatten hamnar då regeringsformen 11 kap. 9 § andra stycket om att tillsättning av statlig tjänst ska ske på sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet, det vill säga på objektiva grunder. Den har verkat svart på vitt sedan 1974 års regeringsform och har väl använts både bra och mindre bra . För mig och allianspartierna är det en självklarhet att utnämning av högre statliga tjänster ska ske med öppenhet som ledstjärna. I detta betänkande har vi en reservation från Socialdemokraterna och om ett tillkännagivande till regeringen om att man ska återkomma till med ett samlat förslag om hur utnämningspolitiken ska bedrivas. Det är roligt att se att man är så pass handlingskraftig och ovanligt samspelt i denna fråga i opposition. har bland annat i uppgift att se över regeringsformen och kommer med sina förslag i slutet av detta år. Att föregå det arbetet, såsom reservationen kräver, vore djupt anmärkningsvärt med tanke på den praxis vi brukar i motionshanteringen. Regeringen har också markerat i budgetpropositionen både att utnämningsmakten måste ses över, att vi måste skapa ett förtroendefullt utnämningssystem och att rekryteringsprocessen måste bli öppnare och mer väldokumenterad. Kravprofiler har upprättats tidigare, men ska de också läggas till akten så att man i efterhand kan granska vad som legat till grund för utnämningen. Ett antal genomförda rekryteringar har föregåtts av annonsering och ett öppet förfarande under det året alliansregeringen har suttit vid makten. Det gäller exempelvis chefen för , chefen för , chefen för , , och folkminnen, , och så vidare. Vid rekryteringsprocesser har också rekryteringskonsulter använts för att bistå regeringen med att hitta och utvärdera kandidater. Steg för steg kommer man nu ifrån den praxis av slutenhet och dålig insyn som varit känd i en socialdemokratisk utnämningspolitik. Allianspartierna talade om vad man ville göra innan valet, och vi har lagt om mot en ökad öppenhet och därmed ett ökat ansvarsutkrävande. Arbetet fortgår med att införliva detta i praktisk bemärkelse. Arbetet mer konstitutionellt fortgår i arbete. Jag vill under denna debatt också tala om vikten av ett utökat personval. Den kompromiss som nåddes vid den svenska personvalsreformen har en släng av en gyllene medelväg. Om kandidaten lyckas samla ihop av partiets totala röster får väljarna något att säga till om, annars är det den interna partiordningen som gäller. Men i kommunerna och kommunvalen får väljarna lite mer att säga till om där räcker det med enbart . Det är min starkaste övertygelse att personvalssystemet måste ses över, reformeras och ge mer makt åt medborgarna, åt väljarna. För vems skull finns egentligen politiken? Är det de enskilda partiernas eller är det medborgarnas? Och vem ska fälla den avgörande rösten? Avslutningsvis vill jag markera mot det maktfullkomliga resonemang som återfinns i Socialdemokraternas motion 2007/08:K404 där man titulerar den nuvarande majoriteten som tillfällig och att den nuvarande majoriteten enbart ska ses som ett undantag från det dryga halvseklet av socialdemokratisk maktdominans. Jag vill också markera mot reservationen gällande det offentliga ägandet där man säger mot de 178 står 171 ledamöter som helt saknar inflytande och rättigheter i sammanhanget. Det är precis det som kallas demokrati majoriteten styr och sätter dagordningen. I den diskussionen kommer att ta vid. Vi ska ha ett samhälle som stärker demokratin. Demokratin stärks inte genom att man lutar sig tillbaka och låter allting vara precis som det alltid har varit. Genom att utveckla och framför allt sätta in människan i det centrala objektivet och lägga fokus här skapas en mer aktiv demokrati. Jag sätter stor tilltro till arbete och hoppas att man vågar och vill tänka nytt, tänka om så att makten och inflytandet kommer närmare den enskilde och att vi får ett samhälle som bygger just på ledorden ansvarsutkrävande och öppenhet. Härmed vill jag yrka bifall till förslagen i betänkande. 11 (): Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till förslagen i betänkandet. Jag vill koncentrera mitt anförande till att kommentera Socialdemokraternas och reservation om det offentligas äganderätt. Bakgrunden till deras reservation är de bemyndiganden som den nuvarande regeringen har fått av för att kunna sälja sex statliga bolag. Det socialistiska blocket ogillar starkt detta beslut och vill nu ha särskilda regler för sådana bemyndiganden. Vad de vill ha är ingenting mindre än en grundlagsändring som fastställer att en kvalificerad majoritet ska krävas för dessa bemyndiganden och inte den vanliga majoritet som krävs när stiftar lagar och gör sina tillkännagivanden. Det socialistiska blocket vill helt enkelt göra det svårare att sälja statlig egendom. Man kan kanske tycka att det är föga förvånande att socialisterna kräver detta eftersom de är just socialister och gillar det kollektiva ägandet och kollektivismen över huvud taget. Men, herr talman, detta stämmer inte riktigt, åtminstone inte för de socialdemokratiska socialisterna. De har egentligen ingenting emot att man säljer statlig egendom. Vad de är emot är att andra än de själva gör det. En sammanställning från visar att socialdemokratiska regeringar vid makten sålde statliga bolag för totalt . Jag upprepar, herr talman, . Men då krävdes inga grundlagsändringar, och ingen talade med darrande röst här i kammaren om det förkastliga i att sälja statlig egendom. Då var Socialdemokraterna tysta därför att det var de som regerade. Men klagar de inte bara för att andra vill göra precis det de gjorde utan de klagar också på formen. De har gjort ett stort nummer av att den nuvarande regeringen inte har inhämtat synpunkter från myndigheter med expertkunskap. Socialdemokraterna påstår att alliansregeringen på detta sätt har brutit mot grundlagens beredningskrav och gjort något lagvidrigt. I mer än 20 separata fall begärde socialdemokratiska regeringar bemyndiganden från om att få sälja statliga bolag utan att dessa först varit föremål för remissbehandling. Jag upprepar, herr talman, i mer än 20 fall gjorde de själva det som de numera anser vara ett brott mot grundlagen. jag kan bara komma på ord för att kommentera ett sådant beteende: Hycklare, ta först bort bjälken ur ditt öga, så kan du se klart och ta bort flisan ur din broders. Ja, herr talman, hycklare var ordet som i detta fall måste användas om Socialdemokraternas indignationsnummer vad gäller försäljningen av statliga bolag. Mer än socialister är Socialdemokraterna opportunister, maktopportunister. De vill ha vissa regler för den egna maktutövningen och andra regler för andra partiers maktutövning. Denna opportunism är begriplig för ett parti som kunde ha som valspråk Makten framför allt, men den är djupt skadlig för landet. Att försöka ändra på våra konstitutionella spelregler, som Socialdemokraterna i detta fall vill göra bara för att de inte sitter vid makten, är förkastligt och visar på ett parti som förblindats av sitt omättliga maktbegär. Men så kan vi inte ha det. Grundlagarna finns för att ge stadga och stabilitet åt vårt demokratiska system, inte för att tillfredsställa socialdemokratins maktbegär. Men, herr talman, låt oss för leka med tanken att vi ändrar grundlagen och skärper majoritetskravet för att bemyndiga att statliga bolag säljs. Då borde vi, i konsekvensens namn, ge ett motsvarande skydd åt det privata ägandet, ditt och mitt ägande, det ägande som kommer från vårt arbete och vår kreativitet, det ägande som är grunden för vår frihet och vårt oberoende. Ett sådant ägande borde inte betraktas som mindre värt i jämförelse med det statliga. Men sådant vill inte socialisterna höra talas om, och här är socialdemokrater och vänsterpartister enade socialister av samma skrot och korn. Här vill jag påminna om att statens ägande utvidgas varje gång som till exempel skatterna höjs. Varje gång detta händer tas en del av vår egendom ifrån oss; lite mer av frukterna av våra ansträngningar, av det som vårt arbete har åstadkommit, socialiseras på det viset. Ska vi ha särskilda majoritetsregler för denna kollektivisering av vårt arbetes frukter, undrar jag. Borde inte folket skyddas från en eventuell socialdemokratisk majoritet som skulle vilja chockhöja skatten för dem med lägst inkomster och minst ekonomiska marginaler? Det borde vi faktiskt överväga innan vi överväger att ge extra skydd åt det statliga ägandet, ett ägande som alltid kommer från vårt enskilda ägande som har förstatligats. Detta kommer socialisterna aldrig att ens fundera på. De lever i det land som kallade Monismanien, landet där respekten för det enskilda arbetet och det enskilda ägandet kan vara så obefintlig att skatterna kan höjas till . Som tur är, herr talman, finns det inte bara en utan tusentals Pomperipossor, goda liberala , för att hindra socialisterna att i solidaritetens och gemenskapens namn ta allt ifrån oss, för det skulle de göra om de bara fick. 12 (): Det var ett tänkvärt anförande som den tidigare talaren höll, i alla fall delar av det. Framför allt kan tittaren eller läsaren fundera lite grann på vad det är vi politiker gör och vad det är vi politiker säger. Jag tyckte att historien och nutiden var bra speglade. Sådana kanske vi är, och de här frågorna är lite komplicerade. Det kan vara lite det ena eller det andra. Vi har exemplet med utförsäljningen, alltså om vi ska ha speciella regler för hur en utförsäljning ska gå till. Just i det aktuella fallet handlar det om de statliga bolagen. Då kan det vara så att vi ska frångå den demokratiska principen att det är majoriteten som alltid bestämmer. Det är ett sätt att se på det hela. Sedan kan vi naturligtvis också se det på det sättet att det här är någonting som vi medborgare och staten tillsammans har byggt upp och skaffat oss. Då kanske det ska finnas en tröghet så att medborgarna, var och en av väljarna, tydligt kan säga ifrån i de här frågorna, till exempel om vi ska göra oss av med en del av de stora statliga bolag som är aktuella för försäljning. har vi haft diskussionen om utförsäljning av sjukhus. Där resonerade vi från sida om att vi kanske skulle ha tröghetsregler just för detta, att det skulle vara ett val emellan. Väljarna skulle få avgöra frågan ute i landstingen och tydligt veta vad de olika partierna har för syn på vilka sjukhus som ska säljas ut eller göras av med. Det är svåra frågor. Det går inte att entydigt säga ja eller nej. I utskottsbetänkandet, som jag står bakom, hänvisar man till att det är som ska titta på det här. Det är rimligt att de får jobba med det. De har inte alltför på sig. Det är också de som gör den grundliga analysen av för- och nackdelar. Frågan om utnämningar, alltså att regeringen utser en generaldirektör, en landshövding eller en myndighetschef av något slag, är inte heller helt enkel. har tidigare tryckt på för en öppnare tillsättningsprocedur utifrån kritiken mot de tidigare regeringsinnehavarna, . Tillsättningsproceduren har inte varit riktigt så öppen som den borde vara. Efter det senaste valet har det inte hänt så mycket i praktiken, det vill säga att den nuvarande moderatledda regeringen inte har varit så öppen som jag trodde att vi kunde förvänta oss och som också den moderata nuvarande statsministern och flera andra ledande politiker bland de borgerliga gav uttryck för, att det skulle vara en öppnare process. Vi är nog inte riktigt nöjda med det. Återigen hävdar jag ändå att vi kan godta ståndpunkten att det är som ska se över det här och eventuellt komma med ett förslag. Jag utgår från det. Jag tänkte ta upp en annan komplicerad, inte helt enkel fråga om detta att redovisa partibidrag. Det har funnits kritik under ganska många valrörelser mot att vissa partier inte har haft samma öppna attityd när det gäller att redovisa var eventuella partibidrag kommer från. Då kan man återigen fråga sig om det ska lagstiftas om att så här och så här ska det göras och vara. Då säger en del att det går och andra från experthåll att det nog kan krocka med andra lagstiftningar, att det kan bli problem med grundlagen. Sedan kommer partierna ändå frivilligt överens om att det ska vara väldigt tydliga och hårda regler för vad som ska redovisas. Då kanske vi ska vänta och se hur det fungerar innan vi bestämmer hur vi vill ha det, om vi vill ha en lagstiftning trots de svårigheter som kan förekomma eller om vi kan leva med överenskommelsen och faktiskt se om den efterlevs. Det är oerhört viktigt. Efterlevs den inte av oss politiska partier behöver vi kanske fundera över en lagstiftning. Det här är inte helt lätta saker. Jag har som sagt inga reservationer utan står bakom utskottets förslag. 13 () replik: pratar om att det kanske vore lämpligt att ge det statliga ägandet ett speciellt skydd. Han kallar det för tröghet. Det ska vara svårt att avyttra statligt ägande. Jag antar att du vill ha det så också för att anskaffa statligt ägande. Det borde vara en motsvarande regel och tröghet i båda fallen. Det vore ganska konstigt om det skulle krävas enkel majoritet för att skaffa egendom och mycket stor majoritet för att avyttra den. Det vore inte logiskt. Du säger att det är stora värden och att det tog tid för staten att bygga upp dessa. Men ska vi inte skydda det personliga ägandet som tar mycket tid och som är av stort värde, inte för staten men för den individ som vi har tagit oss rätten att ta ifrån ägandet? Hur är det möjligt att du tillåter att vi i denna kammare med enkel majoritet skulle kunna höja skatterna utan att tänka på att det är något märkligt med det? Det personliga ägandet borde skyddas i första hand. Om vi gör det på ett speciellt sätt kan vi gå vidare och skydda det ägande som är delegerat, för det är vad det statliga ägandet är på ett speciellt sätt. Men när man bara betonar det statliga ägandet och vill ändra reglerna för avyttring men inte för att skaffa egendom och inte säger emot när det gäller det personliga ägandet, då brister man i respekt för individens ansträngningar och för det liv som det tar att bygga upp något som är värdefullt för dig och för mig som enskilda personer. 14 () replik: hävdar vi inte att vi ska ha tröghetsregler för utförsäljningarna. I konsekvensens namn hävdar vi heller inte att vi ska ha det i samband med köpande, om vi av något skäl nu skulle köpa in egendom från statens sida. Vi tycker att det ska vara majoritetsbeslut. Däremot har vi åsikter om vad som ska säljas eller köpas, men det ingår i den normala demokratiska proceduren. Om vi nu ska följa den demokratiska spelregeln att majoriteten bestämmer ska vi göra det även vad gäller till exempel skatter, om vi ska höja eller sänka skatter. Det är den tydliga politik som vi går till val på som ska gälla, den politik som vi lägger fram och förklarar för att få väljarnas stöd för. Utifrån den plattformen kan vi göra de förändringar vi vill göra. Om det handlar om att sänka vissa skatter, höja vissa skatter, sälja eller köpa eller lägga fram andra förslag över huvud taget, så är det majoriteten som bestämmer. Det är som bestämmer.