prot · GV09111 · 2008-05-14 00:00:00 — Vapenproduktionen har naturligtvis en lång historia i vårt land men också i andra länder. Skälet till detta är att vi har önskat självbestämmande och möjlighet att hävda vår egen politiska linje i försvarssammanhang och i utrikespolitiska sammanhang. Det har gjort att vi inte har sett att vi kan stå utan vår egen förmåga att producera. Det kan man tycka bra om, man kan tycka illa om det, och det finns de som helt vill avveckla all produktion. Mot den bakgrunden är det naturligt att också fundera på följande. Om vi nu har en produktion som ska vara något så när effektiv och ekonomisk medborgarna är ju de som ytterst betalar för försvaret måste man ställa sig frågan: Är vi beredda att betala för att över huvud taget inte sälja något av de vapen som vi producerar till länder runt omkring oss? För oss är det självklart att vi ska ha möjlighet att exportera vapen. Det har varit en förutsättning och är en förutsättning för att vi ska kunna ha en produktion. Jag tycker att det är viktigt att lyfta fram att vi från svensk sida har gått före när det gäller att ha en kontroll över vapenexporten genom den prövning som sker av länder, genom de beslut som har tagits från angående regelverket. Man kan ha olika synpunkter på regelverket, och det noterar jag att det finns här i kammaren. Men jag har inte hört i de tidigare inläggen annat än att man följer regelverket. Man kan naturligtvis värdera och tolka, så är det alltid, men den redovisning som regeringen gör visar att vi följer regelverket som det har beslutats om i den här kammaren. Här är vi en förebild för andra. Vi har verkat för att få en ökad öppenhet, precis som beskrev, både i EU och i FN för att göra systemet mer transparent, överblickbart och inte hotfullt utan snarare till en del i en fredsfrämjande struktur. Man kan fundera, fru talman, om inte den del som vi väntar på i utredningssammanhang eller i lagstiftningsförnyelse, nämligen att lyfta in också importen i systemet, vore någonting viktigt för framtiden, inte bara för oss utan också för andra länder. Det är en del av det hela i ett läge där vi är självförsörjande utan i allt större utsträckning blir beroende av import. Jag tycker att i många stycken lyfte fram de centrala punkterna. Det gäller vapenkonvention som det ju pågår en översyn av i FN-systemet. Det beslut som togs och där var mycket pådrivande syftade till att få ett juridiskt avtal som reglerar klustervapen. Det är avgörande för att nå framgång här, precis som när det gäller landminorna. Osloprocessen ska ses i ljuset av att vi via Osloprocessen vill försöka underlätta för en framgång i FN-systemet. Om Osloprocessen inte får det resultatet har vi inte agerat riktigt. Det är centralt och viktigt att vi får fram ett resultat av Osloprocessen som främjar och underlättar en framgång i FN-systemet för att få en reglering av klustervapen, något som i sin tur leder till att vi inte får de följder som vi har sett . Vi har många exempel från och andra länder där klustervapen, precis som landminor, har skadat människor efter själva kriget. Jag vill betona det som utskottet framhåller och det som beskrev, nämligen att vi från svensk sida ska vara pådrivande i den här processen för att få till stånd ett heltäckande internationellt förbud mot klustervapen. Det är ingen hemlighet att den frågan bereds i regeringen. Det framgick också av de tidigare replikskiftena. Från vår utgångspunkt kan inte vår egen bombkapsel 90 få stå i vägen för ett framgångsrikt resultat. Det centrala är att nå framgång som vi hoppas på i när man slutar den processen en framgång som förstärker FN-systemets möjligheter att nå ett förbud mot klustervapen. Med det yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 64 HANS () replik: För att tydliggöra ståndpunkt: Vi säger nej. Dagens vapenexport ligger inte i alla delar inom ramen för svensk lagstiftning. Vi tycker att vi behöver vara oerhört tydliga med det. Svensk lagstiftning säger att vi inte ska exportera vapen till länder som befinner sig i väpnad konflikt. Jag har svårt att se att de tolv stater som befinner sig i med väpnade trupper och som vi exporterar vapen till inte skulle befinna sig i en väpnad konflikt. Därför tycker vi från sida att man ska upphöra med exporten till dessa länder. Eftersom det är en väpnad konflikt i tycker vi inte att man ska skicka tillbaka flyktingar dit. Jag har en fråga till . anser uppenbarligen att dagens vapenexport ligger inom ramen för den svenska lagstiftningen. Är inte , dit vi exporterade vapen för 858 miljoner, ett land som befinner sig i väpnad konflikt? Vad befinner sig annars i? Det vi har att debattera är trots allt skrivelsen om 2007. I de här debatterna blir vi ofta framåtblickande. Jag vill ändå ställa en fråga om det som hände 2007. När vi debatterade här i kammaren var vi helt eniga i utskottet om att skulle vara drivande bakom ett internationellt förbud mot klustervapen. Nästan efteråt gick försvarsminister ut och sade: Det omfattar inte de svenska klustervapnen bombkapsel 90. Sedan följde tre möten inom ramen för Osloprocessen. Först var det i . Där deltog inte . Sedan följde och dit den åkte och förhandlade för att få till undantag, långa övergångsperioder och ett så urholkat förbud som bara var möjligt. Jag skulle vilja fråga om hon anser att regeringens agerande har varit förenligt med det som vi i stor enighet sade i utskottet , nämligen att skulle verka för ett internationellt förbud mot klustervapen . 65 () replik: funderar i form av att skulle vara ett land som befinner sig i väpnad konflikt. Man kommer in på tolkningar där och jag har lite olika värderingar. Om vi befinner oss i för att stötta regimen där och bygga upp ett land som har härjats av talibaner eller om man, som , befinner sig i för att man ombeds och också har FN-stöd för att säkra och skapa förutsättningar för fred och försoning kan man från vår horisont inte dra de slutsatser som gör. Vi gör helt enkelt olika bedömningar. Jag kan bara konstatera att den bedömning som jag gör delas av dem som har att pröva export av vapen enligt vårt regelverk. När det gäller Osloprocessen som har varit väldigt central i debatten kan vi konstatera att regeringen agerar för att åstadkomma ett internationellt förbud mot klustervapen. Man kan ha synpunkter på vilka som åkte eller inte åkte till olika möten. Det kan man ha olika mening om. Jag är inte nöjd i alla delar, ska jag säga. Jag hoppas och förväntar mig att vi ska komma fram på ett bra sätt i den slutförhandling som ska ske i . Det jobbar vi för från vårt parti. Jag hoppas och tror att vi där ska nå en framgång som blir grunden för en framgång i FN-systemet som jag hoppas och tror att vi är överens om är det centrala. 66 HANS () replik: Det är uppenbarligen så att och jag gör helt olika tolkningar av begreppet väpnad konflikt. Det vore intressant att av få höra hur man tolkar begreppet väpnad konflikt. Vad befinner sig i om inte i väpnad konflikt? genomförde trots allt fem gånger fler bombanfall än 2006. Hur många stater i världen som befinner sig i fred, som alltså inte befinner sig i konflikt, genomför massiva bombningsanfall på andra länders territorium? Det skulle vara intressant att få ett svar från på den frågan. För att återgå till frågan om klustervapen är det uppenbarligen så att utskottets majoritet inte har varit riktigt nöjd med sin regerings agerande eftersom man skärpte skrivningen och gick från ett internationellt förbud till ett heltäckande internationellt förbud. Det måste trots allt ha funnits ett syfte med att man godtog det förslaget till skrivning. inleds slutförhandlingarna i inom Osloprocessen. Vilket medskick gör vi till den ? Vilken kommer att bli den praktiska betydelsen av att vi nu i utskottet har skärpt skrivningarna? talade tidigare om att det är två delar. Det heltäckande internationella förbudet mot klustervapen rör både antalet stater och olika typer av klustervapen. Den naturliga frågan, som vi nog alla i ställer är: Vad händer med bombkapsel 90? Vad kommer att hända med bombkapsel 90 ? Vad kommer det att stå i skrivelsen när vi debatterar den ? Kommer det heltäckande förbudet också att omfatta de svenska klustervapnen bombkapsel 90? På den frågan skulle jag och många med mig i fredsrörelsen vilja ha ett ja eller ett nej från den borgerliga alliansen. 67 () replik: Vi har helt klart olika värderingar. Det är inte så konstigt. har ju inte för inte sin historia, och vi har vår. Det är helt olika värdegrunder den kommunistiska och liberala när det gäller hur vi värderar världen. Det medskick som riksdag gör till regeringen handlar om det som nämnde, nämligen att vi ska agera pådrivande för att åstadkomma ett heltäckande förbud. Jag hoppas att vi kan se det resultatet när vi får skrivelsen och diskuterar det i . Som jag har sagt tidigare får bombkapsel 90 inte stå i vägen för en sådan lösning. 68 () replik: Jag vill återföra diskussionen till frågan om väpnad konflikt. sade att ingen påstår att det bryts mot reglerna. Om man inte bryter mot reglerna måste det väl ändå bero på att reglerna är väldigt fluffiga och har väldigt stort tolkningsutrymme. Trots allt har 4 000 amerikanska soldater dött och mellan 100 000 och en miljon det är väldigt oprecisa beräkningar irakiska civila avlidit till följd av konflikten. Om man kan påstå att det inte är en militär konflikt har man en väldigt liberal definition av vad som inte utgör en väpnad konflikt. Den kanske borde preciseras. exporterade krigsmateriel till 57 olika länder. har vi exporterat vapen till länder som , också inblandat i , , , , , , , , , , , , , , , , . Många av de här länderna är inblandade i konflikter. Många av de här länderna har problem med brott mot mänskliga rättigheter. Är inte reglerna lite väl fluffiga? 69 () replik: Man kan ha synpunkter på reglerna. Det har jag respekt för att man har olika meningar runt omkring. Men de facto har tagit ställning för dagens regelverk. Det har prövats utifrån det regelverket i den nämnd som har den uppgiften. Jag har uppfattningen att man har fått en acceptans i den exportbeslut som har tagits. Det är ingen som har påstått något annat heller. Jag vet att man vill ändra reglerna. Från vår sida har vi sagt att vi måste få med import. Det är den spännande delen, fru talman. som räknar upp många länder som han tycker att man inte ska få exportera till skulle man kunna fundera på vem vi ska få importera från. Jag misstänker att anser att vårt svenska försvar har anledning att ha några vapen i sin hand om de ska kunna sköta den uppgift som vi förväntar oss att de ska göra. Det fanns inte med i den här uppräkningen. Är det som vi ska importera från, eller vad ser för land framför sig? 70 () replik: Skälet till att inte fanns med på listan är väl att vi inte har exporterat särskilt mycket vapen eller kanske inte några vapen alls till . Jag är inte expert på det här området. Jag har för mig att det när det gäller någon form av jaktammunition kan finnas någon liten export till rätta mig om jag har fel. Men jag tycker nog inte att det skulle vara acceptabelt om exporterade vapen till heller. Tänk bara på ! Det kanske inte försiggår någon väpnad konflikt där heller, enligt definition av saken. Vad vet jag? Den fråga som jag tänkte ställa nu handlar om bombkapsel 90. Hörde jag rätt? Jag vill ändå tolka allting till det bästa. Men hörde jag rätt när jag tyckte mig höra att vill ha en hårdare linje än vad regeringen velat när det gäller bombkapsel 90, att man väldigt gärna vill att de svenska klustervapnen också ska förbjudas som ett resultat av den här processen? Hörde jag rätt när inte vill säga att man tänker bättre än vad man gjorde i går men åtminstone vill låta antyda att man har tagit ett steg i rätt riktning? Det är trots allt inte bara och som driver den här linjen. Vi har även fått med oss Socialdemokraterna, vilket man väl får tolka som ett tecken på att i opposition är bra för ett partis moraliska ryggrad. De har insett att de hade lite fel förut, och har de lite mer rätt. Är och majoriteten i denna kammare på väg att tycka samma sak, att bombkapsel 90, svenska klustervapen, är lika dåliga eller nästan lika dåliga som alla andra klusterbomber och att vi därför borde förbjuda dem? 71 () replik: Jag noterar att vi inte får någon bild av vilka länder vi ska få importera vapen från. Det är ju den andra motbilden som vi måste kunna föra resonemang runt omkring. Enligt verkar det som att vi inte får importera från en lång rad länder, inte heller från våra grannländer misstänker jag, inte om de nu skulle ha producerat. Där blir svaret skyldig. Är det , eller vem är det som står kvar? Jag vet att inte har någon ytterligare replik, men jag noterar ändå den slutsatsen av förra repliken som hade. När det gäller bombkapsel 90 var jag tydlig. Jag konstaterar att det centrala är vad vi säger. Vi ska få till stånd framför allt en framgång i FN-processen, för det är då som det kan göra verklig skillnad. Vår utgångspunkt är att Osloprocessen ska vara en bra grundplatta för det, inte ett hinder för att nå framgång i FN-processen. För då har vi misslyckats. Vi måste kvalitetssäkra Dublinresultatet och Osloprocessen genom att kunna bedöma att resultatet främjar en framgång i FN-systemet. Utifrån det värderar vi de olika insatserna. Vår hållning är det sade jag också att bombkapsel 90 inte får stå i vägen för en framgång. Sedan får vi se vad resultatet i slutändan kommer att bli för bombkapsel 90. Det får vi kanske anledning att återkomma till, fru talman. 72 (): Krig, kris och konflikter. Vid en utblick världen över kan vi krasst konstatera att våld snarare än fred, försoning och förståelse överskuggar alltför många konflikter. , , , högintensiva, lågintensiva konflikter gör det ganska lätt att misströsta över att mänskligheten inte kommit längre i sin utveckling. Nästan en tredjedel av alla länder i världen har upplevt just våldsamma konflikter . I diktaturen , där cyklonen just dragit fram och redan 62 000 personer dött, satsar militärjuntan av sin bnp på militära utgifter, men läggs på områden som hälsa och utbildning. För varje krona som satsas i bistånd världen över går ytterligare till militära utgifter. Men sker oerhört mycket positivt i fredens tecken världen över. markerade faktiskt utan konflikter mellan världens stormakter, vilket är den längsta perioden i historien utan våld på den nivån. Antalet allvarliga väpnade konflikter i med fler än 1 000 döda har minskat från tolv till tre . Och har omkring 100 väpnade konflikter världen över faktiskt avslutats. 1963 genomfördes 25 kupper eller kuppförsök. 2004 genomfördes tio stycken. Ett av världens mest förödande vapen som vi diskuterar intensivt denna dag är klustervapnet. Enligt dödar förstås mestadels dessa civila, varav är barn. Men pågår en intensiv process världen över för att utrota dessa klustervapen, på samma sätt som personminorna förbjöds via den internationella . Denna fråga är högaktuell. Just nu som vi står och har denna debatt i kammaren sitter allianspartiernas förhandlare och diskuterar om strategin inför . Från sida har vi varit glasklara när vi har gått in i förhandlingarna. Vi tycker, som vi har sagt i denna kammare, att bombkapsel 90 bör fasas ut och försvinna. Regeringen är dessvärre inte en folkpartistisk enpartiregering. Då hade det varit något enklare. Men det har varit vår utgångspunkt, vilket både jag som utrikestalesman och som försvarspolitisk talesman har lyft fram i diverse debatter . Det kommer också att vara väldigt svårt för om vi får till stånd ett heltäckande förbud att få undantag för BK 90. Det tror jag alla parter i denna debatt är ganska överens om. Man kan ändå konstatera krasst att har varit det blodigaste århundradet i mänsklighetens historia. Vi har haft två världskrig med miljontals offer. Under skedde en upprustning som kunde ha förintat hela jordklotet. Då kan man fråga sig: Finns det något som talar för att inte upprepar 1900-talets förödande krig? Det mest positiva tecknet är att världens demokratier tror mer på samarbete . Det finns ju inget bättre skydd mot krig än ömsesidigt samarbete, solidaritet och beroende mellan demokratiska länder. Europeiska unionen är ett lysande exempel på hur samarbete mellan demokratier kan bygga en kontinent som faktiskt präglas av fred. Men innebär då talet om fred att vapnen spelat ut sin roll i världen nu ? Som liberal vill jag betona tre saker: För det första: Jag är inte pacifist. För det andra: Jag är inte mot vapenexport i sig. Som liberal tycker jag att det är självklart att demokratiska länder ska få försvara sin frihet med vapen. Polisen behöver ibland vapen för att skydda människor i brottssituationer. På samma sätt behöver världens demokratier gemensamt och i ett nära samarbete kunna stå upp med vapen i hand mot demokratins fiender. För det tredje: Jag tror att vi alla måste vara mycket medvetna om att man ibland måste försvara det fria ordet, rösträtten, demokratin, kvinnors rättigheter och till syvende och sist det mänskliga livet med vapenmakt. Så var det under de allierades kamp mot under . Få av oss vågar tänka tanken på, eller skulle ens själva ha fått leva , hur det hade varit om mänsklighetens grövsta brott, Förintelsen, hade fått sin slutgiltiga lösning. Fascismen, nazismen och totalitarismen hade utan de allierades vapenmakt genomsyrat vartenda hörn av än . Skydd med vapen behövs ännu . Jag skulle önska att fler pågående folkmord, folkfördrivningar och massvåldtäkter kunde stoppas med vapen och inte bara få fortsätta under diskussionen tyst och passiv diplomati. Det stora problemet i global politik är inte att omvärlden ingriper för ofta utan tvärtom alldeles för sällan när blodiga konflikter pågått mitt framför ögonen på oss. Bara under har det varit fruktansvärda händelser världen över. Folkmordet i skördar fortfarande nya offer . Under folkmordet i mördades nästan en miljon människor under 1994. I mördades tusentals muslimska män 1995. I Halabja gasade 1988 ihjäl 5 000 kurder. Det är en skam för mänskligheten i den fria världen att vi faktiskt inte ingrep med vapen för att stoppa de här blodiga massmorden. Det som debatten här i kammaren i grunden handlar om är kanske att det inte går att hålla sig neutral mellan frihet och förtryck. För mig som liberal är det här de stora utmaningarna inom svensk vapenexport. Vi ska alltså försöka forma en vapenexport som ligger närmare våra utrikespolitiska ambitioner. Flera talare har utifrån olika ideologiska utgångspunkter lyft fram detta här , även om vi kanske inte alltid landar i samma ståndpunkt. Måhända är den här diskussionen fortfarande i sin linda. Men kravet på ett demokratikriterium är oerhört centralt på den här fronten. Vi ska exportera vapen till demokratier, och vi ska undvika vapenhandel med diktaturer. Ett sådant här krav skulle kunna innebära att exporten vägs mot tydliga krav på demokratisk utveckling. Då kan man som ett första steg förhindra vapenexport till rena diktaturer. Vi i har i diskussionen lyft fram tre länder som vi anser vara extra centrala. Framför allt och först och främst handlar det om , och också . I de två senare länderna har man nu förvisso haft val. Jag tror att vi alla hoppas att det går i rätt riktning. Men människorättsövergreppen är fortfarande omfattande. Jag är ändå nöjd med att alliansregeringen frös nya vapenexportavtal med när bråken var som allra tydligast. Jag är också nöjd med att den borgerliga alliansregeringen inte skrev under ett militärt ramavtal med mycket tack vare att mitt parti, , tydligt satte ned foten. Vidare är jag väldigt nöjd med den nya nyckelmening som förts in i betänkandet på s. 16: Utskottet anser att sannolikheten är liten för att tillstånd ska beviljas för krigsmaterielexport till diktaturer. Alla vi i denna kammare som vill ha en mer restriktiv vapenexport till diktaturer bör flitigt använda sig av denna nyckelmening i kommande debatter. Men det här är absolut inte tillräckligt. Jag tycker att det är positivt att och den här gången faktiskt också väljer att lyfta fram begreppet demokratikriterium i sina reservationer. Men som liberal frågar jag mig om det är samma demokratikriterium som det vi har drivit . Så är det ingalunda på väldigt många fronter. och förespråkar att ska avbryta vapenexporten till några av våra närmaste demokratiska grannländer , , och . Det där skiljer sig markant från syn. Jag tycker att det är väldigt cyniskt att straffa de baltiska länderna, som för bara två decennier sedan led under Sovjetkommunismen, genom att de inte ska kunna få bygga upp en modern militär så att de kan försvara sina nyvunna demokratier. I debatten förordas också att ska avveckla sin krigsmaterielexport till , även demokratiska sådana som till exempel . Det om något är väl en form av imperialism, alltså att säga att folkvalda u-landsregeringar inte själva ska få säga hur de vill satsa sina finansiella medel. Måhända är det inte klokt det instämmer jag i att investera i vapen. Men det måste ländernas demokratiska regeringar få bestämma. Vidare krävs det att ska ta hem militärattachén från . Det är förvisso regeringen som ansvarar för de här placeringarna. Men jag tycker att det rimmar illa med ett demokratikriterium att vilja ta bort en försvarsattaché som är placerad i enda demokrati, , som för övrigt firar sin 60-årsdag. Ett stort grattis, ! För övrigt handlar det när det gäller attachén mest om engagemang i Mellanösternfrågor och i krishanteringsfrågor i allmänhet, inte specifikt om . Gärna ett demokratikriterium, men först måste vi kunna enas om begreppet demokratikriterium. Den svenska utrikespolitiken har länge vägletts av en neutralitetspolitik som kanske förr vilade på realpolitiska hänsynstaganden. Dessa finns inte här . Det är dags för oss att göra upp med den här traditionen. Vi i tycker att ordet neutralitet borde ersättas av ordet demokrati i den svenska säkerhetspolitikens inriktning. Frågan om ett svenskt Natomedlemskap är inte aktuell . Den frågan får vi ta upp i en annan debatt. Avslutningsvis: Frihet, demokrati och mänskliga rättigheter måste ibland försvaras med vapen. Men att understödja diktaturer med vapen är både omoraliskt och olämpligt. 73 HANS () replik: Ja, det stämmer att både och i alla fall är eniga om ett demokratikriterium i svensk krigsmateriellagstiftning. Men sedan är det väl alldeles uppenbart det framgår när man lyssnar på att och har olika syn på vad som är demokrati och på vilka krav på mänskliga rättigheter vi ska ställa. Ska vi bara stirra oss blinda på de politiska friheterna, eller ska vi se till hela deklarationen om mänskliga fri- och rättigheter som också inkluderar kulturella och sociala rättigheter? Den frågan ligger kanske lite utanför diskussionen , men vi har all anledning att i vårens debatter återkomma till den i ytterligare betänkanden. Vi i har sagt att vi inte bara vill ha ett demokratikriterium. Vi vill också ha ett tydligt kriterium som säger att inte ska exportera vapen till länder som befinner sig i konflikt. Ställer sig bakom ett sådant kriterium? Anser att vi inte ska exportera vapen till länder i konflikt? I så fall är det oerhört märkligt att nu här står på barrikaderna och är för att vi ska exportera vapen till länder som , och som har trupp på plats i och som är mitt uppe i en väpnad konflikt. Jag vill gärna lyfta fram också en annan fråga. Jag var en av dem som gladde sig när deklarerade att man hade fryst vapenexporten till . Men den glädjen grumlades när man från , som är de som har kontraktet med just , sade: Vi har ett kontrakt och en leveransplan som vi fullföljer. Vi finjusterar systemen men har en affär som rullar på. Den affär som åsyftades var den Erieye-affär som vi tidigare diskuterat. Så hur var det egentligen, ? Lyckades du och egentligen frysa vapenexporten? Det man hör när man lyssnar på tyder inte på det och inte heller när vi ser Erieye-affären mellan och . 74 () replik: Den första frågan rörde detta med ett demokratikriterium.