prot · GW0925 · 2008-11-11 00:00:00 — Men det finns en tillförsikt om att det här kommer att lösa sig och att vi delvis är inne i en läroperiod som innebär att de administrativa rutinerna kommer att kräva mindre och att fördelarna med reformen kommer att bli allt tydligare i takt med att vi lär oss att hantera systemet i praktiken. Och fler och fler personer kommer att kunna genomföra de tandvårdsåtgärder som de under socialdemokratiskt regeringsinnehav aldrig hade råd att genomföra. 93 (): 3 miljarder kostade reformen. 80 miljarder har skatterna sänkts med under de här två åren. Politik handlar om att välja, och visst hade man kunnat välja att sänka skatterna med 79 miljarder och göra en bättre reform för tänderna. Det valet har man alltid som politiker. valde inte detta alternativ. Det var inte jag som kände att jag hade behövt information om hur reformen skulle kunna användas av mig när jag gick till tandläkaren, utan det är naturligtvis alla de som har gått till tandläkaren och är besvikna över att man inte har fått det man trodde att man skulle få. Innan reformen genomfördes var på en konferens för Kommuner och Landsting och pratade om det som skulle komma. Då sade han som följer: Regeringens kommande tandvårdsreform innebär en omfattande förändring för tandvården och ska förberedas noga. Införandet ska ske ordnat och på ett sätt som gynnar både patienter och vårdgivare. Han sade också vid samma tillfälle: Det övergripande målet är att komma bort från dagens situation som innebär att många avstår från tandvård av ekonomiska skäl det är hälsovådligt och helt orimligt. Det är vackra ord. Åtta av tio har fått dyrare eller lika dyr tandvård som tidigare, och reformen har enligt dem som jobbar i branschen skapat kaos. Tycker verkligen att han har lyckats med de målsättningar som han så målande beskrev inför Kommuner och Landsting före ? 94 Socialminister (): Ja, det tycker jag. Det är oundvikligt när man genomför en stor reform, en reform som har varit efterlängtad , att det uppstår ett eller annat inkörningsproblem. Vi arbetar mycket medvetet med att ta itu med de bekymmer som uppstår, och jag är säker på att det här kommer att kunna lösa sig. Man genomför knappast en reform av den här omfattningen utan att det uppstår ett eller annat problem av administrativ karaktär. läser upp en del formuleringar som jag lär ha gjort mig skyldig till. Jag står för de formuleringarna, att vi ska komma bort från en situation där människor avstår från tandvård av kostnadsskäl. säger att det för åtta av tio är lika dyrt eller dyrare. Jag bestrider de siffrorna, för jag tror mig kunna belägga att han har fel. Men även om det skulle vara så gäller det att komma ihåg: Vår idé har varit att framför allt se till att de personer som har de riktigt höga kostnaderna ska kunna gå till tandläkaren och få de här åtgärderna genomförda. Och de här åtta av tio, eller två av tio om vi vänder på det jag menar att siffror är felaktiga varierar. Det är inte samma personer över tiden. är det jag som kommer att behöva gå till tandläkaren. En annan dag är det , och en tredje dag kanske det är Finn . Och så har vi som är tandläkare, som förmodligen kommer att kunna åtgärda sig själv. Vi drabbas av detta , och då kommer det att vara väldigt värdefullt att känna att vi har det här stödet. Vi har gått från en situation där människor känner det alldeles övermäktigt, där de på grund av räkningar på flera i sikte har avstått från att göra det. Vi har genomfört en reform som gör det möjligt för människor att gå igenom de åtgärder som behövs för att de ska kunna ha en god tandhälsa. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2008/09:46 om allvarliga arbetsmiljöbrott 95 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag är beredd att verka för skärpta sanktioner och straff och om jag är beredd att verka för tillgång till bättre utredningskapacitet vid överträdelser av arbetsmiljöregler och vid arbetsmiljöbrott. Arbetsmiljön kan påverkas genom olika styrmedel. Det handlar om ett samspel mellan information, tillsyn av , straffrätt och andra styrmedel. Det arbete som pågår med en förnyad arbetsmiljöpolitik har som utgångspunkt dels att stödja åtgärderna mot utanförskap, dels att nyttja arbetsmiljöns potential för ökad konkurrenskraft. Som en del i detta arbete föreslår regeringen i budgetpropositionen en satsning med för att förstärka insatser. Detta syftar bland annat till att skärpa verkets information och kunskapsspridande insatser. Jag har vidare tillsatt en utredning för att utreda frågan om sådana styrmedel som innebär att arbetsmiljöstandarden på olika verksamheter bedöms och att verksamheter med ett bra arbetsmiljöarbete eller en god arbetsmiljö pekas ut. I fråga om byggnadsarbete har regeringen framlagt en proposition som kommer att ge bättre grund för arbetsmiljöarbetet. När det gäller skogs- och jordbruk har regeringen initierat en omfattande informationssatsning för att motverka arbetsskadorna. Jag anser att vid sidan av andra styrmedel har fortfarande ingripande med tvångsmedel av liksom straffrättsliga sanktioner en viktig roll att fylla. När det gäller de straffrättsliga sanktionerna har ett mångårigt arbete bedrivits för att stärka insatserna. Bland annat har i allt större omfattning särskilda åklagare och utredare avsatts för arbetsmiljöbrott. Arbetsmiljöbrott kan bestraffas med fängelse . Straffskalan ger alltså redan utrymme för stränga straff. Ansvarsbilden vid arbetsmiljöbrott är ofta komplicerad med många inblandade. Det är därför väsentligt att regler om företagsbot ger möjligheter att rikta sanktioner mot det företag som svarar för verksamheten. Mot denna bakgrund avser jag inte att ta något särskilt initiativ när det gäller lagföring av arbetsmiljöbrott. 96 (): Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Svaret gör mig inte särskilt förvånad. Jag hade faktiskt hoppats att jag skulle bli åtminstone lite överraskad av ministern, men det blev inte så. Det är lite tråkigt, men så är det. Det kan faktiskt bli ett problem att man inte kan bli överraskad. I min interpellation tar jag upp det ökande antalet olyckor på arbetsplatserna. Vi ser en oroväckande utveckling. I den hearing som genomfördes konstaterades att det vardagliga seriösa arbetsmiljöarbetet är centralt för en bra arbetsmiljö. Problemet är att många står utanför denna typ av seriöst arbetsmiljöarbete. Det finns alltså inte kunskap om problemen. Arbetsmiljöolyckor är också överrepresenterade på arbetsplatser utan kollektivavtal. Det visar hur viktigt det är med ordning och reda på arbetsmarknaden för att undvika ohälsa och olyckor. Det finns ett antal exempel på att kurvan går åt fel håll. I tidningen nr 11 och 12 det här året jag tror att det också har varit infört i andra fackliga tidningar också kan man läsa att allt fler byggarbetare dör i fallolyckor från tak. Det är en specifik uppgift som finns, och det går att verifiera. Enligt är det ofta samma arbetsgivare som brister i säkerheten. Regeringen har i ett antal beslut nedvärderat arbetsmiljöarbetet, både direkt genom nedskärningar på men också indirekt genom olika åtgärder som framför allt har försvagat facket och minskat möjligheterna att arbeta seriöst med arbetsmiljö och följa upp de brister som finns. De pengar som förs till i budgetar och så vidare räcker inte på långa vägar. I svaret på min interpellation tar arbetsmarknadsministern återigen upp detta att belöna de goda arbetsgivarna. Om det är de berömda smileymärkena som är på tapeten igen vet jag inte, men jag tror att det är rätt säkert att det inte räcker till. Det är en bra sak att uppmuntra. Jag tycker att man ska ha något slags uppmuntran för människor som gör bra saker, men det leder tyvärr inte till bättre arbetsmiljöarbete. Det som behövs är just mer resurser för att fånga upp dem som inte sköter sig. De medlen måste tillföras för att det ska räcka till. Enligt den statistik jag har tagit del av är det fortfarande ingen som har dömts till fängelse för arbetsmiljöbrott. Vi har också kunnat konstatera att polisen är alldeles för dålig på att utreda arbetsmiljöbrott. Det måste alltså till en förändring. Då är min fråga igen: Varför inte skjuta till ordentliga resurser, ge arbetsgivarna incitament via hårdare sanktioner och se till att man följer upp mer och bättre för att komma till rätta med det här? Någonstans måste vi vända trenden och kurvorna. Det är min fråga. Varför kan inte detta vara ett sätt att göra det på? I svaret på min interpellation tycker jag inte att jag har fått något bra svar på min fråga. 97 Arbetsmarknadsminister (): och jag kan säkert vara överens om att ingen ska behöva gå till jobbet och riskera liv, lem eller hälsa. Det förefaller rimligt att man har den utgångspunkten. Därför är det glädjande med några trender som ser fortsatt bra ut. När det gäller arbetsrelaterade sjukdomar har antalet sjukdomsfall inte varit så lågt sedan det nuvarande statistiksystemet infördes . Antalet arbetsplatsolyckor med frånvaro som följd har minskat med en tiondel , och en stor del av minskningen har skett . Det är naturligtvis glädjande siffror. finns det en tendens till ökning av antalet dödsfall som är arbetsplatsrelaterade. Därför tycker jag att det var mycket bra att tog initiativ till en genomgång av de arbetsplatsolyckor som har skett, vad det finns för samband och vilka orsaker som finns bakom. pekar framför allt på två branscher. Dels är det jord- och skogsbruk, dels är det byggsektorn. Man konstaterar att den som löper störst risk på svensk arbetsmarknad för att råka ut för dödsfall i arbetet är en äldre ensamarbetande man. Det ligger rätt mycket i linje med det som säger, nämligen att det oftast är fråga om arbetsplatser utan kollektivavtal, för det handlar inte sällan om enmansföretag eller om väldigt små företag i just jord- och skogsbruket. Där ser man också en åldersfördelning som ligger i linje med den statistik som redovisar. Det är just många äldre män som arbetar där. Därför är det där vi har satt in huvuddelen av de resurser som vi nu tillför. Det är resurser i två delar. Dels är det beslutet från , nämligen att man från tillförde för att minska olycksfallen inom just lantbruket att användas för att stärka rådgivning gentemot lantbrukare i syfte att minska olycksfallen, som betalas till för att utbilda rådgivare och 2 miljoner som utbetalas till för att stödja den utbildningssatsning som SLU ska genomföra på det här området. Det är ett viktigt bidrag för att informera bättre till de enmans- eller fåmansföretag som det handlar om inom jord- och skogsbruket. När det gäller byggsektorn är det klart att propositionen om att införa byggplatsdirektivet i svensk lagstiftning, med ett tydligare arbetsmiljöansvar på våra byggarbetsplatser, är en viktig dimension för att komma till rätta med en del av de problem vi har sett i byggsektorn. Tydligt ansvar gör också att insatser blir lättare att följa upp och genomföra. När de 125 miljonerna tillfördes i den budget som presenterades för var det också i syfte att underlätta informationsgivning, inte minst till de mindre företagen i de båda branscher som vi nu pratar om. Vi kan då återgå till det som var utgångspunkt i interpellationen. kräver skärpta sanktioner och straff. Då vill jag påminna om att det har gjorts en rad förändringar. Bland annat har beslutat att samla miljöåklagarna till en nationell åklagarkammare för bekämpning av både miljö- och arbetsmiljöbrott. Det är en ganska genomförd förändring. Den bygger på en omfattande samverkan mellan polis och åklagare och . ändrades dessutom reglerna om företagsbot. Maximibeloppet höjdes från till . 98 (): De här ansvarsfrågorna är intressanta. kommer vi att diskutera betänkandet om EG-direktivet. Det finns faktiskt saker där också som vi inte är överens om. Det gäller kryphål och olika saker. Det handlar just om att man inte har ett samlat arbetsmiljöansvar, vilket är en kärna i det seriösa arbetsmiljöarbete som vi lyfter fram. För att få det här att fungera ska man ha ett tryck på den som är ansvarig. Man ska ha ett tydligt ansvar hos en arbetsgivare eller hos en person för att det ska fungera på ett riktigt bra sätt. När det gäller pengar och resurser har den här regeringen hoppat fram och tillbaka. Man har dragit undan väldigt mycket pengar från själva arbetsmiljöarbetet, från arbete, från fackföreningar när det gäller utbildning och sådana saker. Man har också tagit bort forskning och sådana saker. Man har dessutom slopat kravet på att skriftligt redovisa incidenter och sådant. Allt det som på något sätt har haft en betydelse för statusen för arbetsmiljöarbetet är borttaget. Det här tycker jag kanske är det mest allvarliga, att man faktiskt ger signaler om att det här inte är så viktigt. Man kan alltså ta det på mindre allvar. Det är just den biten som kanske är den springande punkten i det här, framför allt i min interpellation. Vad ska man göra för att få det här att bli något som man verkligen tar på allvar? Då handlar det kanske just om olika straffsatser eller möjligheter att markera med sanktioner mot arbetsgivare som inte sköter sig. Jag vet att vi i ett antal interpellationsdebatter och andra debatter har lyft upp arbetsmiljöns betydelse för konkurrenskraften, att företagen på något sätt skulle se det som en tillgång ur konkurrenssynpunkt. Men det finns faktiskt inga siffror som visar att det är så, i alla fall inte vad jag har sett. Det är tvärtom så att man, när man har en chans att spara pengar, gärna gör det på arbetsmiljön. Det är ett dilemma. Det hjälper tyvärr inte att på något sätt lyfta upp goda exempel. Jag önskar att det vore så, för det vore mycket enklare, men så är det inte. Det här handlar om kunskap hos arbetsgivarna. Det finns alldeles för dålig kunskap. Det är de som har ansvaret. Kan man hjälpa dem genom att ge fackföreningarna mer pengar, utbilda skyddsombud och få ett samarbete mellan arbetstagare och arbetsgivare så att man faktiskt får ett bra arbetsmiljöarbete och får statusen att höjas kommer också de här kurvorna att sjunka. Dödsolyckorna tycker jag är ett bra exempel på att det faktiskt går illa när man inte har tillräckligt tryck på att det ska finnas förebyggande arbete så att folk vet vad som gäller. Byggplatsolyckor syns naturligtvis väldigt tydligt. Det gäller även skogs- och jordbruk, där det är hårt utsatta miljöer. Men det finns även andra exempel på ställen där man upplever sådana här saker. Där borde man ha ett mycket hårdare tryck på att arbetsgivaren ska ta ett stort ansvar och så vidare. Jag tror att samspelet mellan skyddsombud, arbetsgivare och arbetsmiljöverk är centralt. Då måste det till resurser. Det måste läggas mer pengar på det här. 125 miljoner kommer inte att räcka långt i det här arbetet när man har tagit bort ett antal hundra miljoner, inte minst från . Jag tror att det här kommer att vara det som är framöver, . Jag tänker på lågkonjunktur, finanskris och allt det som kommer att slå hårt mot delar av arbetsmarknaden, där företagen faktiskt måste titta på sina tillgångar och sina pengar mycket mer. Det kommer att vara en tydlig markering när det gäller vart vi tar vägen. Då kommer inte de här pengarna som läggs in, 125 miljoner, att räcka speciellt långt. Jag tror också att den här sanktionsvägen är det som vi nu behöver sätta i gång för att få det att bli bra. Vore det så att man kunde klistra på på företagens dörrar och allting sedan skulle lösa sig vore ingen gladare än jag. Men så fungerar det inte, utan det måste till sanktioner. 99 Arbetsmarknadsminister (): Man kan konstatera att en utredning visade att den samhällsekonomiska kostnaden för en dålig arbetsmiljö var ungefär 50 miljarder i . Den är säkert mer vid det här laget. Det är kostnader direkt för sjukskrivningar. Det är också kostnader för produktionsbortfall. Det är naturligtvis en summa som vi inte kan acceptera. Det är ett misslyckande för den tidigare förda arbetsmiljöpolitiken att vi uppenbarligen aldrig kan se en högkonjunktur utan att till exempel dödsolyckorna i byggsektorn ökar. Det är ett traditionellt konjunkturmönster som vi ser. Naturligtvis är utgångspunkten att den som begår ett lagbrott ska lagföras. Vi kan utgå från interpellationen. Den handlar ju om sanktionsmöjligheterna och straffrättsligt ansvar. Där menar jag ändå att vi har en god grund att stå på. De här reglerna är skärpta. Reglerna för företagsbot är skärpta, och det finns utrymme att göra mer. har, som sagt, samlat både miljö- och arbetsmiljöbrotten i en nationell åklagarkammare, vilket borde stärka möjligheterna att lagföra den som begår lagbrott. Sedan är det så att resurserna ska gå dit där de behövs bäst. Vi kan då konstatera att antalet arbetssjukdomar inte har varit så här lågt när statistiken började föras och att arbetsolyckorna med frånvaro som följd har minskat med en tiondel , och en stor del av denna minskning har skett . Det är just när det gäller dödsfallen som statistiken ser mörk ut. Då är det inte onaturligt att vi fokuserar på just de områden där de största problemen finns. Det är de mindre företagen. Det är jord- och skogsbruk, och det är byggbranschen. Det är som är överdirektör för som kommer att arbeta med detta. Hans uppdrag, som det står formulerat i direktiven, är att försöka hitta styrmedel, att visa att det faktiskt är lönsamt också för arbetsgivarna att erbjuda en god arbetsmiljö. Det är därför bra, tycker jag, att indirekt, eller nästan direkt, erkänner att dagens styrmedel tydligen inte är tillräckligt goda. Den bedömningen delar jag. Jag tror att det är bra om vi tydligare kan visa för arbetsgivare att det är en god idé att erbjuda en bra arbetsmiljö. Det är naturligtvis en god idé för den enskilde som ska kunna känna trygghet i att gå till jobbet utan att behöva råka illa ut. Det är naturligtvis en samhällsekonomisk vinst, men det är också en företagsekonomisk vinst. Det inträffar säkert att man gör den bedömning som pekar på, att man tycker att man kan tjäna på att cut some corners, ta några genvägar. Man erbjuder en sämre arbetsmiljö för att man tjänar på det kortsiktigt. Det ska inte gå att göra på det sättet. Vi ska visa att det också kortsiktigt faktiskt innebär en vinst att erbjuda en god arbetsmiljö. har ett tag på sig att gå igenom detta och se vad vi kan lära av andra länder. Finns det några sätt att tydligare visa detta? Det har ju diskuterats, och då har man fått höra det här om de gröna klistermärkena. Jag menar inte att man ska införa det danska systemet, men det finns en del att lära av . Det handlar nämligen om just det faktum att det har blivit ett konkurrensmedel när man ska rekrytera nya medarbetare, att man kan visa att man erbjuder en god arbetsmiljö. Kan vi på något sätt hitta motsvarande styrmedel som fungerar på den svenska arbetsmarknaden kan det på ett positivt sätt bidra till att vi får se ett minskat antal dödsolyckor och en godare och bättre arbetsmiljö på svensk arbetsmarknad. 100 (): Jag ska börja i slutet. är ett intressant exempel. Där har man lyckats på något sätt. Det som har lyckats med handlar om att de har fler arbetsmiljöinspektörer. De har bättre kontroll. De har bättre sanktioner. Det är ett bra exempel på hur man borde arbeta med mer resurser också i . Sedan gällde det styrmedel och att försöka hitta saker som ska visa arbetsgivarna att det är bra för företagets ekonomi och sådana saker. Det är säkert jättebra, men man kan titta på det som har kommit fram. Vi hade en arbetsmiljöriksdag här där vi hade en rätt bra debatt med ett antal intresserade människor som diskuterade det här. Det kom där fram ett antal kommentarer. En kommentar från en forskare var att den här regeringen ägnar sig åt mycket snack och lite verkstad. Det är sådana där uttryck som man brukar köra med. Och så är det. Det är bra retorik. Det är mycket goda intentioner. I ord och skrift kan det vara saker som är jättebra, men i praktisk handling blir det faktiskt tvärtom på grund av att man i stället har dragit ned på resurserna. Det här är någonting som den här regeringen kommer att få leva med, speciellt nu när vi kommer in i en lågkonjunktur. Det kommer att hända mer saker. Det kommer att vara svårare för företagen att se denna förmåga. De kommer att kapa hörnen mycket mer. Vi kommer att få fler olyckor, men också en sämre arbetsmiljö över huvud taget hos våra företag. Det är en farlig utveckling som vi måste motverka. Att både uppmuntra och sätta hårt tryck genom bättre sanktioner mot företagen är den väg vi måste gå. Man ska inte tro att alla är goda. De flesta har en reell verklighet att leva upp till när det gäller företagsekonomi. Det är tyvärr så att många kommer att välja de kapade hörnen. 101 Arbetsmarknadsminister (): Det hårda trycket finns genom lagen. Det är egentligen svaret på interpellationen. Det som saknas är de goda incitamenten och stödet för att visa att det är en bra idé att göra rätt. Jag noterar att ger den borgerliga regeringen i beröm. Jag har varit i och tittat på deras arbete och är precis som imponerad av det. De jobbar just på det här sättet: De försöker hitta de goda incitamenten. Jag kan inte utesluta att vi går en motsvarande väg och möjliggör instruktioner och diskussioner mellan och de mindre företagen, och då menar jag alla mindre företag. Det tror jag hade kunnat vara en bra idé. Jag hör säga att det är mycket snack och lite mindre verkstad. Men först och främst måste man ta reda på var problemet egentligen ligger. Därefter måste man fokusera på att hitta de lösningar man tror fungerar bäst. I tredje steget ska man fokusera resurserna på att leverera det som efterlyses och som man tror ger bäst resultat. Problemet är som jag ser det att den förda arbetsmiljöpolitiken nästan uteslutande har varit fokuserad på kontroll och inspektioner, på lagregler för att jaga de dåliga, men har varit sämre på att uppmuntra de goda och framför allt dem som borde vara goda det är en lönsam affär att erbjuda en god arbetsmiljö. Mycket snack och lite verkstad? Vi är inne i verkstaden just . Vi jobbar med certifieringsutredningar, det arbetsmiljöpolitiska kunskapsrådet och en nationell arbetsmiljöstrategi som jag hoppas kunna återkomma till . Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2008/09:47 om jobb- och utvecklingsgarantin 102 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta så att alla som har rätt att ingå i jobb- och utvecklingsgarantin får delta i densamma. Vidare har han frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att löftet om ett individuellt bemötande av dem som hamnar i jobb- och utvecklingsgarantin ska infrias. Slutligen undrar han vilka åtgärder jag avser att vidta för att utbildningsinsatser som erbjuds långtidsarbetslösa i jobb- och utvecklingsgarantin ska öka. Arbetsförmedlingen ansvarar för att genomföra jobb- och utvecklingsgarantin utifrån de riktlinjer regering och riksdag har fastställt. Arbetsförmedlingen har därtill möjlighet att på egen hand anpassa resurserna inom garantin efter deltagarnas behov. Jag har fullt förtroende för Arbetsförmedlingens arbete med implementeringen av garantin och med att säkerställa kvaliteten inom garantin i enlighet med intentionerna. Låt mig vidare poängtera att en ökning av antalet personer i arbetsmarknadsutbildning inte nödvändigtvis är ett bevis på kvaliteten i jobb- och utvecklingsgarantin. Vi måste komma ihåg att deltagarna inte är en homogen grupp utan att behoven varierar utifrån individens förutsättningar. Det finns dessutom andra effektiva insatser för att upprätthålla kompetensen hos de arbetslösa. Det gäller till exempel arbetspraktik, arbetsträning och arbetslivsinriktad rehabilitering. Jobb- och utvecklingsgarantin har funnits . Det faktum att drygt 22 000 personer av de drygt 36 000 som lämnat jobb- och utvecklingsgarantin har fått jobb eller påbörjat reguljär utbildning anser jag är en god indikation på att insatsen håller kvalitet. Regeringen avser att noga följa utvecklingen av jobb- och utvecklingsgarantin.