prot · GV0983 · 2008-03-26 00:00:00 — Jag vill också något utveckla bakgrunden och klargöra syftet med motionen och varför den är viktig. Motionen C415 rör lagen om bostadsanpassningsbidrag. Syftet är helt enkelt att det måste bli mycket enklare. Vi måste underlätta för personer som har sådana funktionshinder som kräver någon form av bostadsanpassning så att de också kan flytta till en annan kommun, vare sig det är för studier eller arbete. Det kan tyckas märkligt att man får lyfta fram en sådan här fråga. Men saken är den att detta inte är så lätt. Praxis säger nämligen att man för att kunna beviljas bidrag ska vara skriven eller stadigvarande bosatt i den kommun där anpassningen ska genomföras. har avstyrkt motionen med motiveringen att lagen i sig inte uttrycker något formellt hinder för att man ska kunna söka bostadsanpassningsbidrag i en annan kommun. Detta är sant. Det är rätt. Men vi har det där med praxis. Eftersom lagen om bostadsanpassningsbidrag är en ramlag är den inte så detaljreglerad. Det som vi ser av praxis och utvecklingen är att syftet med själva lagens ändamål kan motverkas. Den säger att vi ska ge funktionshindrade möjlighet till ett självständigt liv i ett eget boende. Tillgänglighetsfrågorna är viktiga och inte minst i ett civiliserat samhälle. har gått framåt, men jag tror att lagar och förordningar måste samverka mycket bättre så att man får en bättre helhetssyn. Ser vi på till exempel utbildningssidan finns det lagar som reglerar att universitet och högskolor ska kunna hjälpa personer som har diagnostiserade funktionshinder. Men om det är så att vissa som är behöriga på grund av vissa hinder aldrig ens kommer till detta lärosäte, då måste vi göra något för att förändra detta. Jag gjorde en liten enkät . Jag tog kontakt med tre olika universitetsorter och frågade hur man där hanterade ett läge där man har presumtiva studenter som skulle behöva ett anpassat boende. Jag var helt på det klara med att detta inte är någon vetenskaplig undersökning. Men icke förty är det ändå viktigt att se att ingen av dessa vi talar alltså om universitetsorter kände till några sådana ärenden. Då frågade jag hur man hade agerat. Då sade man att praxis säger att du ska vara skriven eller stadigvarande bosatt i kommunen. Dessutom lyfter man fram att om en person flyttar har man också skyldighet att vid valet av bostad att ta hänsyn till att det inte blir för omfattande renoveringar. talar jag alltså om studieorter där det är stor bostadsbrist även för alla andra studenter. Att sova i en sporthall är inget alternativ för dessa presumtiva studenter. Det är en komplex situation, och hindren är så stora att vad det handlar om är att vi inte får handla i ett moment 22. Det blir fel mot individen, och det är också ett misslyckande och ett avbräck för hela samhället. Jag tror alltså att den här lagen om bostadsanpassningsbidrag måste ge presumtiva studenter och arbetstagare möjligheter att gå vidare i sina liv. Jag vill understryka vikten av det som sade om att har ett särskilt ansvar att följa utvecklingen på detta område. Vi talar alltså om att öka funktionshindrades möjligheter till delaktighet. Men då handlar det om att vi måste undanröja hindren så att vårt engagemang inte bara blir tomma ord. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 10 § Säkra livsmedel Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2007/08:MJU12 Säkra livsmedel. 151 BO (): Våra livsmedel har mer än hamnat i den politiska debattens centrum. Skälen är flera. I ett nationellt lite kortare perspektiv handlar det om fusket, bland annat om den så kallade köttfärsskandalen och om tyvärr återkommande fusk med hantering av livsmedel. Om man vidgar vyerna och tidsperspektivet påverkas debatten om våra livsmedel och våra val av livsmedel också av större rörelser i tiden. Globalisering och ökad internationell handel gör att också livsmedlen är föremål för det som brukar kallas ökad rörlighet. De produceras och transporteras över hela jordklotet. Det har naturligtvis stora fördelar, men det har också nackdelar. Till detta kommer klimathotet som snabbt har seglat upp som mänsklighetens kanske största utmaning. Jag tvekar inte att säga det. Det sätter strålkastarljuset på hur produktionen av livsmedel sker just ur den synvinkeln. Hur mycket växthusgaser genererar biffen eller tomaten? Vilka konsekvenser för miljön har livsmedelsproduktionen över huvud taget och olika val av livsmedel? I spåren av denna utveckling och denna debatt växer nu väldigt snabbt, tror jag, konsumentmedvetandet och kraven. Livsmedel ska självklart vara hälsosamma, och det är det som är fokus i den här diskussionen . De ska också vara miljövänligt och rättvist producerade. Det senare handlar om att de som jobbar i branschen, varhelst i världen det är, ska ha bra löner, goda sociala villkor och fackliga rättigheter. Förutsättningarna för konsumentmakt ökar i informationssamhället. Det är bra, ja det är utmärkt. Men för att konsumenterna ska kunna utöva den makten och sitt inflytande och göra de riktiga valen krävs det inte minst att informationen är korrekt och tydlig, att livsmedlen är vad de ger sig ut för att vara och att de som producerar och hanterar livsmedel följer regelverken. Det är här som vi politiker kommer in. Vi politiker måste, och det gör vi så gott vi kan, backa upp konsumenterna och deras val, backa upp konsumentmakten med lagar och regler som understöder den. Även om det jag säger inte är särskilt kontroversiellt finns det nog en del men kanske inte så mycket i det som vi behandlar , är det en inledning som bör finnas med i det här sammanhanget. Vi socialdemokrater har tre reservationer i anslutning till betänkandet. Där pekar vi ut tre områden där vi vill driva arbetet lite mer bestämt än vad den borgerliga regeringen och den så kallade alliansen vill. Det handlar för det första om märkningen av livsmedel. Vi vill att arbetet för att få till stånd en ursprungsmärkning av livsmedel som gör det möjligt att se i vilket land ett visst livsmedel har producerats och förädlats intensifieras. Det handlar för det andra om transfetter som är bevisat skadliga för hälsan. På det området vill vi bland annat att följer exempel och sätter upp bestämda regler för hur mycket transfetter ett livsmedel får innehålla. Det handlar för det tredje, och det tycker jag nog ändå är den viktigaste diskussionen, om att vi vill se ytterligare och skarpare regler för att förbättra hanteringen av livsmedel och förhindra fusk med livsmedelshantering i butiker och på restauranger. Det är det som vår tredje reservation handlar om. Mot bakgrund av bland annat förra årets köttfärsskandaler i ett antal Icabutiker, vilken är den bästa metoden att förbättra livsmedelshanteringen, att stävja fusket? Är det hårdare straff? Är det att fler lagförs? Är det skärpt regelverk och ännu fler kontroller? Ja, det kan säkert bidra. Eller är det kanske att införa frivilliga körkort, som regeringen vill. Det kan kanske också bidra. Vi som står bakom reservation 5 tror att det finns ännu bättre metoder. Vi tror att det bästa sättet, eller om jag ska vara lite försiktig det kanske bästa sättet, att komma till rätta med fusket är att öka upptäcktsrisken, att livsmedelskontrollerna sker systematiskt men också att resultaten av dem offentliggörs och sprids aktivt. I det sammanhanget går det inte att enbart förlita sig på och han hinner inte med utan vi politiker som finns i kammaren och röstar måste också dra vårt strå till stacken. Den tidigare, socialdemokratiska regeringen lade fram en proposition, den så kallade smileypropositionen, med just den här innebörden. Förebilderna finns bland annat i och i , men det finns också en del kommuner i som självmant har infört liknande modeller. Emellertid drog alliansregeringen tillbaka propositionen nästan direkt när den hade tillträtt. Propositionen gick ut på att, och det här är alltså en offentlig handling , att offentligt och aktivt sprida resultatet och införa någon sorts godkändmärkning för restauranger och livsmedelsbutiker. Det intressanta i sammanhanget är att de flesta av remissinstanserna var positiva. , , , Kommuner och Landsting, hotell- och restaurangföretagare, konsumentråd med flera ställde upp på idén. Mot förslaget var, och det här är rätt intressant med tanke på vad som hände , Svensk handel, kött- och charkföretagen och livsmedelsföretagen och alltså den så kallade alliansregeringen som drog tillbaka propositionen. Remissomgången skedde förre köttfärsskandalen, så det är möjligt att det hade blivit ett annat resultat . Jag tror inte att man ska överdriva det, men i den här propositionen kan man bland annat läsa sig till att ungefär en halv miljon insjuknar till följd av någon typ av matförgiftning. Många av dem beror på att man gör fel i hemmet. Men en hel del, kanske upp till hälften av dem, beror på dålig hantering i producentledet, på restauranger och i butiker. Vi står naturligtvis bakom våra tre reservationer, men vi nöjer oss för tids vinnande med att yrka bifall till den som jag har pratat om senast, nämligen reservation nr 5. 152 (): Vi debatterar nu betänkandet Säkra livsmedel. Då kommer jag, som tidigare, först att tänka på köttfärsskandalen , som ju visade hur man paketerade om och ändrade bästföredatum i bland annat Ica Maxi-storköp på olika platser i landet ett helt oacceptabelt beteende om man vill behålla kundernas förtroende. Ja, säkra livsmedel handlar mycket om förtroende för alla aktörer i hela livsmedelskedjan, från odling och boskapsskötsel till skörd och slakt, transporter, hantering i affärer och butiker och tillagning, vare sig det är på restauranger, skolkök eller hemma i bostaden. Regeringen har utsett en särskild utredare att titta på myndighetsstrukturen för hela denna kedja , , och . Utredningen ska vara klar , och vi får väl tillfälle att återkomma till den. inträffade efter den allmänna motionstidens utgång, så några yrkanden knutna till det uppdagade finns inte i denna debatt. Men vi som deltog i debatten efter reportagen kunde jämföra med situationen i och . Där är det obligatoriskt att aktörer inom livsmedelshantering har gått igenom en grundläggande utbildning i livsmedelshygien för att starta eller driva livsmedelsverksamheter. I måste man ha klarat ett så kallat hygienkompetenstest för att få ett hygienkompetenskort. Jordbruksministern har ju sagt sig vilja arbeta för liknande lösningar på frivillig väg i alltid något bidrag. Positivt har även resoluta agerande varit när de kallat till sig ledningen för Ica samt deras åtalsanmälan mot ett antal Icabutiker för olaglig ompaketering och ommärkning av köttfärs. Detta är i enlighet med uppdrag att verka aktivt för säkra livsmedel, redlighet i livsmedelshanteringen och bra matvanor. Redlighet är väl inte direkt ett ord som används i vardagen. Enligt regleringsbrevet till är målet för redlig hantering en ändamålsenlig och korrekt märkning av alla livsmedel så att konsumenterna kan göra medvetna val. Enligt min mening ligger det dock mer i ordet redlighet. Här finns det en del att göra vad gäller tydlighet och förståelse för begreppet redlighet. Men det är väl lämpligt att ta upp i en särskild debatt. Jag vill också uttrycka oro för den urholkning av anslagen som har skett till med tanke på de ökade samhällskrav vi har på just ökad redlighet i livsmedelshanteringen. Vårt viktigaste livsmedel är vatten vatten, bara vanligt vatten. Vi är här i gynnade genom att vi i princip har en god tillgång till vatten och en väl utbyggd vattenförsörjning av god kvalitet. Det kommunala vattnet tillhandahålls också till en mycket låg kostnad. Enligt Svenskt Vatten var det genomsnittliga priset för kommunalt kranvatten per liter levererat direkt på plats i köket. Trots detta låga pris på bra och säkert dricksvatten har konsumtionen av flaskvatten ökat avsevärt . Överallt kan man köpa flaskvatten, vatten som paketeras i plastflaskor och aluminiumburkar och sedan transporteras och även ofta kyls innan det säljs med påverkan på miljö och klimat som följd. Vi anser från att i samarbete med andra myndigheter, kommuner och landsting med flera ska genomföra en informationskampanj för minskad flaskvattenkonsumtion och ökad användning av kommunalt kranvatten. Kampanjen ska även verka för minskning av läskkonsumtionen. Det är något som är viktigt av folkhälsoskäl och inte minst för barn och ungdomar. Jag yrkar därför bifall till reservation 7. Vårt förslag avvisas i betänkandet med motiveringen att konsumtionen av flaskvatten minskade med 2007 efter den uppmärksamhet som frågan väckte . Jag tror att det är för tidigt att hävda att konsumtionen varaktigt kommer att minska, utan fortsatta informationsinsatser krävs. Under de plenifria dagarna strax före påsk besökte jag bland annat skolor i län. En av dessa var Linnéskolan där jag fick träffa elever i företagarprogrammet Unga företagare och ta del av deras erfarenheter. Ett av företagen på skolan hette H2O. Det lanserar plastflaskor märkta med Jag älskar kranvatten avsedda att tas med och fyllas på med läskande kranvatten. En av inspirationskällorna för killarna i H2O var en debattartikel som jag och en partikamrat skrivit i frågan i en känd . Det verkar som företagsamma ungdomar i har större insikt i denna fråga än utskottsmajoriteten. Ett litet tillägg till frågan om vårt goda och säkra kranvatten. För att det ska förbli av god kvalitet krävs upprustning av det kommunala vattenledningsnätet på många platser. Det är ett kommunalt ansvar, men det kan vara på sin plats att påpeka att de vattenledningsnät som ofta byggdes ut efter behöver ses över och upprustas. Det är en viktig samhällelig framtidsinvestering för bra miljö och säkert vatten vårt viktigaste livsmedel. Betänkandet handlar i övrigt bland annat om märkning av livsmedel. Det är som jag sagt tidigare åtminstone en del av vad som menas med redlighet i livsmedelshanteringen, det vill säga att det finns en ändamålsenlig och korrekt märkning av alla livsmedel så att konsumenterna kan göra medvetna val. Man kan förtydliga att den ändamålsenliga märkningen ska vara lättläst, förståelig och motsvara kundernas behov vad gäller till exempel matens effekter på hälsa, miljö och klimat. Här finns det mycket att önska. Vi har en situation med olika märkningar som belyser ungefär samma saker med olika inriktning. Detta är naturligtvis förvirrande för konsumenterna och ett bevis på att marknaden inte själv klarar av att tillhandahålla den information som kunderna vill ha. Här bör marknadsfundamentalister till exempel på den borgerliga sidan ta sig en funderare. Teorin om den fria marknaden med välinformerade konsumenter som har tillgång till all nödvändig information så att de kan välja den bästa produkten efter ett medvetet val mellan kvalitet och pris håller knappast i dagens komplicerade värld. Jag stöder därför reservation nr 1 som tar upp behovet av tydlig märkning där det bland annat ska framgå vilket land produkten kommer ifrån och var den är förädlad. Betänkandet behandlar även förekomsten av transfetter i våra livsmedel. Där anser jag i enlighet med reservation tre att likt bör ta fram en lagstiftning som anger en gräns för maximalt innehåll av transfetter i våra livsmedel. Avslutningsvis stöder jag även reservation 4 om att införa en godkändmärkning av näringsidkare som verkar under livsmedelslagen. 153 (): skrällde köttfärsskandalen i landet . Flera butiker med framför allt ompackad köttfärs blev utpekade i medierna. Det som vi fick ta del av var ett fullkomligt obegripligt handlande med fusk, fusk, fusk. Man utsatte andra för risk med livsmedel som var dåliga och skämda. Man riskerade bland annat att utsätta människor för magsjuka, äldre och yngre. Man undrar om det var okunskap eller vad det var. Att se till att människor som arbetar med livsmedel har kunskap är i alla fall en bra grund. Att vara medveten om riskerna man skapar för någon annan gör att man kan ta ett personligt ansvar om det brister i andra led. har tidigare drivit frågan om livsmedelskörkort. Det verkar vara relevant att titta närmare på det med facit i hand från köttfärsskandalerna. I betänkandet kan jag läsa att det finns ett uppdrag att utreda och lämna förslag på ett frivilligt livsmedelskörkort. Det är bra att det som tidigare föreslagit har blivit aktuellt. Det är ingen bra statistik att upp mot 500 000 människor drabbas av matförgiftning. Omkring hälften av dem har ätit mat ute. Kan man åtgärda eller förhindra det genom kunskap är det jättebra. Alla vill vi väl ha säkra livsmedel. I takt med att vi blir färre som arbetar med livsmedelsproduktion på basnivå tappar vi förmodligen också kunskap om vad livsmedel är och hur de produceras. Med det försvinner också en stor del viktiga upplevelser. Matintresset är större . I svenska hem trängs kokböcker, det byggs avancerade kök och alla ska bli tv-kockar. Ändå ägnar vi inte så mycket tid åt matlagning och ännu mindre åt produktion. Vi blir tvungna att lita på att den mat som vi köper i affärerna och konsumerar på restaurangerna är pålitlig. Valfrihet är ett laddat begrepp och är viktigt i dagens samhälle. Men vilken sorts valfrihet det handlar om är det inte så många som talar om. Valfrihet är inte bara att ha så många äppelsorter som möjligt att välja på. Man ska väl ha valfriheten att kunna välja bort eller välja till en vara utifrån hur den har kommit till också? Jag vill veta hur man har besprutat mitt äpple. Jag vill veta om det är ett GMO-äpple, alltså ett genmodifierat äpple. Det ska finnas möjlighet att veta vad man stoppar i sig även om jag inte själv producerar varan. Det ska klart framgå vad en vara innehåller och vad en maträtt består av. Allt annat är uteslutet. Ju mer vi krånglar till matproduktionen, ju mer vi transporterar mat kors och tvärs på jorden och ju längre hållbarhet som krävs, desto mer teknik behövs för att hålla maten attraktiv och fräsch. Tillsatser blir viktiga, förpackningar ska klara av transporter och mat betraktas som vilken vara som helst. I betänkandet finns ett par viktiga aspekter. Det handlar om att kunna spåra en vara och att varor ska märkas så att vi som konsumenter kan veta något om varan. Men som det omnämns i betänkandet bestämmer EU mer än vi själva fast det heter harmonisering. Ska vi då göra vad som krävs eller ska vi ta skeden i vacker hand och svälja det som EU bestämmer över våra huvuden? Jag tycker att vi ska driva på EU på många fronter. Det var vitsen med medlemskapet. Vi ska säga ifrån att vi inte vill ha industriellt framställda transfetter i livsmedel till våra barn. Vi vill inte riskera framtida generationers hälsa. Barn är oftast inte de medvetna konsumenter som vi tänker på när vi talar om valfrihet. Ett barn tänker inte: Jag undrar om jag verkligen ska köpa den här kakan, den kanske innehåller industriellt framställda transfetter eller azofärgämnen som kommer att göra mig hyperaktiv så att jag har svårt att sitta stilla i skolan. Så tänker inte barn, så tänker inte heller många vuxna. Ska få stå oemotsagda? Ska vi inte våga driva frågan såsom bland annat gör? Den europeiska livsmedelsmyndigheten har tittat på om det finns en koppling mellan barns hyperaktivitet och färgämnen. Utvärderingen visar att det finns begränsade bevis för små effekter hos vissa barn. Däremot är det oklart hur den eventuella kopplingen mellan färgämnen och barns hyperaktivitet ser ut. ställer sig bakom bedömningen. Efsas vetenskapliga panel säger att det inte finns någon anledning att ändra värdet för rekommenderat dagligt intag eller införa förbud mot de granskade färgämnena. Det är alltså lugnt! Vi kan fortsätta stoppa i barnen färgämnen eller? Jag ser inte varför man inte helt enkelt vänder på alltsammans och förbjuder sådana här tvivelaktiga tillsatser med försiktighetsskäl som grund vi vill inte utsätta kommande generationer för sådant här skräp. Men vad vet jag? Jag tycker i alla fall att det ska vara lätt att välja rätt. Det ska vara lätt att som konsument kunna påverka genom sina inköp, och det ska finnas redskap för mig som konsument att påverka genom mina val. Det tror jag faktiskt att alla här tycker. Men om jag inte vill ha GMO, genmodifierade organismer, i det jag konsumerar ska jag lätt veta att det inte finns något sådant i min mat eller att min mat är framtagen genom att kossorna ätit GMO-sojabönor. Om jag vill ha ekologiskt odlad eller framtagen mat ska jag lätt kunna läsa ut att så är fallet. Att välja sådant som också är tillverkat på ett sätt som är skonsamt för miljön leder i långa loppet också till en mindre belastning på de ekologiska systemen som är grunden för vårt välbefinnande. Att värna om de system vi människor är beroende av är att ta ansvar. Det ska vara tydligt och lätt att göra rätt! Den ekologiska produktionen är här ett självklart val för att styra mot ett samhälle som vill vara resurseffektivt och knyta ihop kretsloppen. Jag delar också det som Vänstern och sade om vattnet och kvaliteten på vattnet och hur viktigt det är att lyfta upp frågan om vattnet. Det finns ett antal reservationer som har ställt sig bakom vilket jag också gör fortsättningsvis, men för tids yrkar jag endast bifall till reservation 4, här och . I detta anförande instämde och (båda mp). 154 (): För mig är det här som livsmedelsfrågorna debatteras här i kammaren. Det är bra att det kommer upp igen, för det här är viktiga frågor. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. När man tittar på betänkandet ser man att de stora frågorna i de 22 motionerna och de 27 motionsyrkandena handlar om märkningar, industriella transfetter och livsmedelshantering, närmare bestämt det som har kallats kanelbulledirektivet. Det är ett direktiv som bland annat innehåller bestämmelser om hur mat får tillagas om den ska säljas. Jag tänkte, fru talman, att vi börjar med det här direktivet. EU, kanelbullarna och kyrkkaffet har ju debatterats mycket, och det är kanske den stora nyheten i dagens debatt. Det handlar om ett direktiv som har tolkats så hårt att vissa kommuner har känt sig skyldiga att stoppa bullarna till kyrkkaffet och att hindra sportföreningar att sälja hembakt och korv. Jag trodde faktiskt aldrig att jag skulle stå här och försvara hockeymammornas rätt att sälja varmkorv på matcherna, men det är också ett mått av frihet. Alliansen och utskottet är väldigt tydliga. Jag tror faktiskt att vi är överens om detta i alla partier. Jag har inte sett något annat i reservationerna. Utskottet förutsätter att det är tillåtet med småskalig hantering av livsmedel. Vi tycker alltså att det är viktigt att människor även i fortsättningen har möjlighet till lokal tillagning och servering av livsmedel. Det gäller skolor, äldreboende, föreningar och sportklubbar. Om det sitter kvar någon journalist där uppe på läktaren och funderar över en spännande nyhetsrubrik vill jag föreslå Alliansen räddar kyrkkaffet! Vi säger också i utskottet att om riktlinjerna är otydliga så måste de bli tydligare, och behövs det så ska de utvecklas. Överlag i betänkandet betonar vi i alliansen det arbete som pågår med att förenkla för småskalig livsmedelshantering och småskalig livsmedelsförädling. Det är något som händer bland annat i landsbygdsprogrammet. Vi jobbar med regelförenklingar, och tillsammans med näringen tar vi fram en livsmedelsstrategi. Ett bra exempel på hur vi arbetar med information och kommunikation och inte bara lagstiftning är den vägledning som tog fram för att göra det enkelt för kontrollmyndigheterna att bedöma de verksamheter som var undantagna men som omfattas av kanelbulledirektivet. nya fina hemsida toppar med information om att barn får vara med och laga mat på förskolorna. Det är en del i det pedagogiska. Livsmedelsfrågorna ska hanteras med sunt förnuft, som min kollega skulle säga. När det gäller betänkandets andra avdelning, förslagen om märkningar av livsmedel, är det en favorit i repris från . Vi har debatterat det en gång innan. Här pågår arbete inom EU.