prot · GV09138 · 2008-08-28 00:00:00 — Det är naturligtvis någonting som man måste ta i beaktande. Den gamla politiken fungerade inte. har vi ändrat den. Vi jobbar intensivt med att få ungdomar in på arbetsmarknaden. Vi lägger också mer krut på dem som är långtidsarbetslösa. Det går att förbättra. Jobbgarantin för unga har inte ens varit i kraft . Vi kommer, som jag sade tidigare, att ha en väldigt osentimental inställning till verktygen. Går det att förbättra, vilket det säkerligen gör, kommer vi naturligtvis också att göra det. 170 (): Man kan naturligtvis hålla på och bolla med siffror fram och tillbaka. Jag märker att Littorin väljer de siffror han vill, de som passar hans syfte. Jag väljer i stället att inte fortsätta min sifferexercis, för jag märker att arbetsmarknadsministern då väljer någon annan stapel. Jag struntar i det och går i stället in på vad som behöver göras. Det låter jättebra när arbetsmarknadsministern säger att det ska vara en palett av olika åtgärder. Men problemet är att det i praktiken har blivit tvärtom. Regeringen har kraftigt dragit ned på utbildningsinsatser riktade till arbetslösa. Det är ett fåtal verktyg Arbetsförmedlingen har . De räcker inte till dem som deltar i garantin för att de ska få de olika sätten. Vi föreslår att man måste kunna få ett förmedlat jobb . Man måste ha praktikplats, coachning och ett individuellt handlingsprogram. Man behöver ha introjobb som dörröppnare. Det finns en rad olika saker som skulle kunna göras men som tyvärr är indragna för Arbetsförmedlingen eftersom ni har den dogmatiska inställningen att allt som har med Arbetsförmedlingen att göra är något fult. Ni kallar det för Amsjobb och säger att det är så fult med arbetsmarknadsutbildningar. Det blir märkligt nu när lågkonjunkturen sätter i gång och ni faktiskt kommer att behöva använda er av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Då hittar ni antagligen på andra ord för det, eftersom ni har svartmålat dessa åtgärder . Jag kan tänka mig att ni hittar på andra ord. Men det viktiga är att ungdomarna faktiskt får möjlighet att studera eller får hjälp till praktik eller annat om de har strulat till det för sig i ungdomen och i skolan, i den vanliga ungdomsskolan. Man måste få en chans till och en chans till och en chans till, för det är så vi ska hjälpa varandra i samhället. Jag ska ge rätt i att det fanns saker i arbetsmarknadspolitiken som inte var bra. Det är helt klart. Inte allting fungerade. Man måste stå i förändring och vara förändringsbenägen. Vi socialdemokrater kan ta på oss att vi inte var tillräckligt omprövande. Vi omprövar vår politik , och det är viktigt att visa att vi står för den arbetslinje som är Socialdemokraternas stolta tradition. Om vi missade på den punkten är det bara att beklaga, men jag ger rätt till viss del på det området. Men jag ger inte rätt i att den borgerliga politiken skulle vara receptet. Det är vi som har lagt grunden till den goda ekonomi och högkonjunktur som vi har haft . blåser den över. Ni kom till ett dukat bord. Men stiger arbetslösheten igen, och statistiken visar att långtidsarbetslösa ungdomar kommer att få det ännu tuffare. Det behövs en annan typ av åtgärder, som jag kan kalla det, för jag tycker nämligen inte att det ordet är fult. Vi behöver hjälpa de ungdomar som ännu inte har kommit in på arbetsmarknaden. 171 Arbetsmarknadsminister (): Det är nog om jag ska vara helt ärlig ingen större skillnad på och min ambitionsnivå, grundinställning eller vilja i detta avseende. Det är klart att vi kan vara överens om att det är ett slöseri, en förlust och en skam för ett välfärdsland som att ha så många arbetslösa ungdomar. Det tror jag att vi är överens om. Det handlar naturligtvis om att försöka hitta sätt att minska ungdomsarbetslösheten och få fler in på olika sätt och vis. Det är tragiskt att har legat i botten på den europeiska ligan med en ungdomsarbetslöshet bland de högsta i hela . Det måste vi göra någonting åt. Ska man vara dogmatisk i detta? Nej, det ska man naturligtvis inte vara. Där håller jag också med . Det är en dum idé att vara dogmatisk. Det är bland annat därför vi har ett tusental fler ungdomar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder än vi hade . Man får inte vara ideologiskt förblindad när man ska angripa politiska problem eller samhällsproblem, utan man ska ägna sig åt att lösa dem och inte någonting annat. Det vi har försökt göra när det gäller ungdomsarbetslösheten är flera olika saker . Vi har dragit slutsatser av en del av de insatser som funnits tidigare: ungdomspraktik, ungdomsgarantin och annat. När vi såg att de tenderade att förlänga arbetslöshetsperioderna och öka ungdomsarbetslösheten tyckte vi att det var en bra idé att göra någonting annat. Det vi också ville göra var som jag försökte redogöra för förut att vikta om insatserna, särskilt under högkonjunkturåren, lägga lite mindre på aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder för personer med i arbetslöshet, som snabbt hade möjlighet att ta sig ut på arbetsmarknaden i goda tider, och i stället lägga krutet på dem som varit borta mycket länge och sett en och annan högkonjunktur passera revy utan att ta sig tillbaka. Det vi kan diskutera är naturligtvis avgränsningen, balansen de två grupperna emellan. Där vet jag att har en annan uppfattning än jag. Man kan naturligtvis alltid diskutera vad som är rätt och fel. Jag menar att den avvägning som vi gjorde var rätt och att det var rätt att lägga förhållandevis mer resurser på de långtidsarbetslösa och se till att förbereda dem bättre för återinträde på arbetsmarknaden. 172 (): Jag kan bara konstatera att det nu låter annorlunda än med de stora svulstiga orden efter valrörelsen om att allting skulle bli så perfekt. Det skulle till och med bli lättare att andas med allt annat som vi fick höra när den borgerliga regeringen tog över. Jag märker nu en lite mer ödmjuk inställning hos arbetsmarknadsministern. Det kanske är så att det finns en och annan åtgärd och till och med Amsåtgärd som är riktigt, riktigt bra. Det är jag glad över att har insett. 173 Arbetsmarknadsminister (): Jag ska inte förlänga debatten. Jag kan bara konstatera att en av de saker som vi har försökt göra är att strukturera om arbetet på ett annat sätt. När vi tog över var det 21 myndigheter direkt underställda regeringen med ett fyrtiotal olika delmål i regleringsbrev och annat. Någonstans fick jag en känsla av att arbetsmarknadspolitiken lite grann blev den offentliga politikens parkeringsplats. När man inte kunde lösa andra saker på andra politikområden skrev man in det i Ams regleringsbrev och hoppades att det skulle lösa problemet. Vad vi har försökt göra är att se till att vi har en myndighet med ett mål, nämligen att arbeta för sänkt arbetslöshet och för att fler ska komma ut på arbetsmarknaden. Vi återkommer säkert i debatter framöver om detta. Överläggningen var härmed avslutad. 26 § Svar på interpellation 2007/08:831 om regeringens arbetsmarknadspolitik 174 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag kommer att verka för att öka antalet platser inom arbetsmarknadsutbildningen samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att öka antalet praktikplatser . Han har vidare frågat mig om jag låtit utvärdera jobb- och utvecklingsgarantin respektive jobbgarantin för ungdomar, vilka slutsatser som kunnat dras därav samt vilka åtgärder detta kommer att leda till. Dessutom har frågat mig vilka konkreta insatser jag avser att verka för att regeringen ska genomföra för att långtidsarbetslösa inom de så kallade garantierna ska få utbildning eller praktik. Slutligen har han frågat mig om jag planerar att genomföra några konkreta åtgärder för att bryta långtidsarbetslösheten . Regeringens arbete med att minska utanförskapet och få fler människor i arbete har fortsatt högsta prioritet. Vår politik för tillväxt har en bred ansats och långsiktig inriktning för att förbättra förutsättningarna för full sysselsättning. Fler människor måste ges möjlighet att arbeta och försörja sig själva. Vår strategi innebär att det ska finnas bättre drivkrafter för att arbeta, det ska vara enklare och mindre kostsamt att anställa, och att det ska vara enklare och mer lönsamt att starta och driva företag. Arbetsmarknadspolitiken har en central roll i att minska utanförskapet. Förutom att matchningen ska vara effektiv ska i princip alla resurser riktas mot dem som står längst ifrån arbetsmarknaden. har en tydlig omprioritering gjorts från insatser utanför jobb- och utvecklingsgarantin samt jobbgarantin för unga till insatser inom garantierna. Inom jobb- och utvecklingsgarantin förekommer både matchnings- och programinsatser. Jag anser att det faktum att drygt 11 000 personer av de 24 000 som lämnat jobb- och utvecklingsgarantin har fått jobb är en god indikation på att insatsen innebär kvalitet. Uppgiften om att det skulle vara 35 personer som deltar i arbetspraktik känner jag inte igen. En ögonblicksbild av situationen visar till exempel att av de ca 5 700 personerna som befann sig i den andra fasen i jobb- och utvecklingsgarantin så deltog drygt 2 600 personer i arbetspraktik. Fokus i jobbgarantin för ungdomar är på jobbsökaraktiviteter. Vi vill undvika inlåsningseffekter för en grupp arbetssökande som generellt sett har relativt korta arbetslöshetstider. Även här ställer jag mig frågande till de uppgifter som förs fram. Att enbart sju personer av 10 382 har en praktikplats är en grov underskattning. Enligt Arbetsförmedlingens lämnade återrapportering befann sig 491 personer av 10 990 i praktik. I och med att jobb- och utvecklingsgarantin samt jobbgarantin för ungdomar inte har funnits så länge är det för tidigt att dra några långtgående slutsatser om hur insatserna fungerat. Regeringen kommer att noga följa utvecklingen. Jag kan inte ställa mig bakom uppfattningen att ett stort antal praktikplatser och platser i arbetsmarknadsutbildning nödvändigtvis är ett bevis på kvalitet i arbetsmarknadspolitiken. Vi måste komma ihåg att de arbetslösa inte är en homogen grupp och att behoven kan variera utifrån individens förutsättningar och utifrån hur länge arbetslösheten varat. Att vissa har ett utbildningsbehov behöver inte heller betyda att arbetsmarknadsutbildning är den enda tänkbara insatsen. Sedan regeringen tillträdde har till exempel ett stort antal reformer genomförts eller påbörjats inom utbildningspolitiken, såsom försöksverksamhet med lärlingsutbildning som startar . Jag kan därför svara att jag inte kommer att verka för att öka antalet platser inom arbetsmarknadsutbildningen. Jag vill i stället att regeringens reformer ska få en möjlighet att verka fullt ut. I arbetet med höstens budgetproposition fortsätter vi med att skapa förutsättningar för full sysselsättning. I det arbetet står jobben i fokus med minskat utanförskap som mål och sänkta trösklar in på arbetsmarknaden i kombination med förbättrade insatser i övrigt. 175 (): Tack för svaret, arbetsmarknadsministern. Bakgrunden till att jag skrev interpellationen är att vi ser att det sker en ganska stark svängning. Den märktes tydligt när jag skrev interpellationen för ganska länge sedan. Alla prognoser och indikationer som har kommit därefter har förstärkt bilden av att vi är inne i en ganska kraftig konjunktursvängning. Vi som har sysslat med arbetsmarknadspolitik vet av erfarenhet att det också frestar på arbetsmarknaden. De lediga jobben blir färre och varslen ökar. Det finns statistik på allt det där. Jag ska inte läsa upp siffrorna. Jag tror att arbetsmarknadsministern är ganska väl medveten om hur situationen ser ut. I det här läget tyckte jag att det var intressant att se om arbetsmarknadsministern har tänkt hur han ska tackla problemet framöver. Vilka insatser avser han att göra? Finns det några särskilda nya idéer för hur man ska hantera det? Mot bakgrund av detta ser vi en stark reducering av antalet praktik- och utbildningsplatser i arbetsmarknadspolitiken . Vid ett flertal interpellationsdebatter som jag har haft med arbetsmarknadsministern har jag pekat på det och att jag känner oro för att man har dragit ned på åtgärdsresurserna ganska rejält. Jag fick svaret att det nu inte är tid att studera utan tid att arbeta. ska man söka jobb och arbeta. Det kan man väl hålla med om. Men vägen dit för väldigt många är att kunna spä på sin kompetens så att de kan ta det jobb som är ledigt. Det här upplever jag som än mer aktuellt i den situation som är just nu där vi också ser att det kärvar på arbetsmarknaden. Jag ser att arbetsmarknadsministern i princip inte har ändrat uppfattning på något sätt. Jag har också sett vad som läckt ut och det som man har släppt om tankarna i budgetpropositionen. Det är att man ska fortsätta på den väg man haft tidigare. Det handlar om att öka skattesänkningarna och att ha väldigt breda lösningar som man tror ska stimulera arbetsmarknaden, vilket jag ställer mig mycket tveksam till. Jag ska kort kommentera statistiken när det gäller de sju praktikplatserna. Jag brukar vara väldigt noga med siffrorna i en interpellation. Vi kontaktade Arbetsförmedlingen, eller förutvarande Ams, och ville ha statistik. Vi fick svaret vid det tillfället: Det var lustigt att ni frågar. Vi har precis fått samma fråga från , så jag har siffrorna klara. Jag fick de här siffrorna av dem, och vi satte in dem i interpellationen. När interpellationen var inlämnad ringde samma person upp och sade att han nu hade andra siffror, som jag tror stämmer överens med dem som arbetsmarknadsministern har uppgett här. Det kan man fundera på. Endera har inte myndigheten någon ordning på sina siffror, eller så blev de skrämda i mellanperioden. Jag vet inte hur jag ska tolka det. Jag vill bara förklara det. Det visar hur svårt det är med sådana siffror när man bollar fram och tillbaka med dem och vad som gäller i ett visst läge. Det som oroar mig är de breda lösningarna. Det är ett väldigt trubbigt instrument. Det är precis som sade. Man kan bolla med siffror fram och tillbaka. Vi ser ändå de åtgärder som har gjorts. Koncentrerar man sig på den grupp som har stått längst från arbetsmarknaden och varit långtidsarbetslösa kan vi se att högkonjunkturen inte har nått de människorna. De breda lösningarna har inte nått den kategorin. Det är andra som har fått jobb. Det är riktigt att det är fler som har fått jobb. Det förs ett utanförskapsresonemang om 1,7 miljoner eller någonting sådant. Det innehåller alla människor i hela gruppen. Men det har inte hänt något för den grupp som står längst ifrån. Högkonjunkturen har inte nått de människorna. Jag trodde att regeringen i det här läget hade någon idé. Hur ska vi se till att den gruppen stärks till nästa högkonjunktur som vi ändå vet kommer och förhoppningsvis ? 176 Arbetsmarknadsminister (): Vi går mot sämre tider. Vi har sett oljepriserna dra iväg, matpriserna dra iväg och inflationen dra iväg. Vi noterar att vi har en tillväxttakt på Europanivå som kommer att gå ned och på världsnivå . Det får naturligtvis konsekvenser också för . Därvidlag är det oerhört skönt att vi har överskott i de statliga finanserna på långt över 100 miljarder och att vi har en statsskuld som raskt sjunker under den här mandatperioden. Vi har en utlandsskuld som del av statsskulden som går ned mot och till och med under det mål som Riksgälden har satt upp på av statsskulden. Det är naturligtvis oerhört bra, för det gör att vi har lättare att parera den nedgång vi ser i den internationella konjunkturen. Men det är också viktigt att vi fortsätter genomföra de strukturella reformer på arbetsmarknaden och i andra system som vi har påbörjat. Det är reformer som minskar nedgången i sämre tider och ökar och snabbar på uppgången när det vänder på arbetsmarknaden. Det är viktigt att vi gör det, och därför är det viktigt att vi konstaterar att just den strukturella arbetslösheten har gått ned där vår politik har bitit. Det är naturligtvis väldigt glädjande, för det gör att färre kommer att bli arbetslösa i den här nedgången än annars hade varit fallet. Jag är inte särdeles dogmatiskt inställd till insatser för dem som behöver dem. är det närmare 80 000 personer i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är naturligtvis en nedgång mot vad det var när det var som flest. Den bedömning vi hade då och som jag fortfarande har var att man från socialdemokratiskt håll var lite för snabb att dölja öppen arbetslöshet med olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder och sätta in dem på ett sådant sätt att de faktiskt motverkade konjunkturuppgången. och jag har haft interpellationsdebatter om detta tidigare, bland annat för något halvår sedan då vi diskuterade en utredning som just hade kommit och som behandlade arbetsmarknadspolitikens utformning och innehåll. Man kan naturligtvis göra sig lustig över en del formuleringar i den utredningen, som är lite väl akademisk, men vad man sade var att det är viktigt att ha en kontracyklisk dimensionering av omfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Det är precis vad har arbetat med , nämligen att se till att när man har god fart på arbetsmarknaden drar man ned på antalet platser i arbetsmarknadspolitiska utbildningar för att folk ska ha ett jobb att gå till. Det har Socialdemokraterna alltid gjort. Sedan har man dragit på när det är lite sämre tider. Jag är inte främmande för att vi ur ett individperspektiv utnyttjar arbetsmarknadspolitiska insatser för att se till att just den enskilda personen lättare kan komma tillbaka till arbetsmarknaden. Jag har lite svårare att se det som ett sätt att dölja dåliga siffror. Då blir jag mer betänksam. Jag har haft samma kritik mot den enorma ökning av antalet förtidspensionärer som vi såg , , . Jag tyckte att det mer liknade ett döljande av utanförskapet. Man plockade bort folk från arbetsmarknaden och fick upp siffrorna, helt enkelt. Denna dimensionering och avvägning av hur många platser och i vilket skede man sätter in dem är kärnan i diskussionen. Vi ska naturligtvis noga följa de siffror vi nu får in när det gäller hur det ser ut framöver, men vi menar att den avvägning som vi nu ligger i är rimlig och relevant. Det handlar mycket om att nu jobba med kvalitet i insatserna för de personer som står längst från arbetsmarknaden: olika typer av praktik, utbildningar och hela paletten av insatser som står till förfogande. 177 (): Det är sant att statsbudgeten är stark, och det är det i och för sig bra att falla tillbaka på. Men vet vi som gamla finanspolitiker att vi har en statsbudget som är oerhört konjunkturberoende. Jag kan se med viss oro på att man inledningsvis sade att reformutrymmet för kanske var 1520 miljarder, sedan har det vuxit till 2025 miljarder, och i det här läget är det uppe i 35 miljarder. När man anstränger statsbudgeten ser vi att nu pekar på att man förmodligen kan ha budgetunderskott 2010, vilket man också säger i en rapport. Trots att det finns stora resurser ligger man väldigt nära det som har varit. Då hamnar vi helt plötsligt i en annan situation som kan vara mycket prekär av andra skäl. höll arbetsmarknadsministerns statssekreterare en presskonferens. Fritt citerat sade hon då att det är bra med avkylning av arbetsmarknaden och att det dämpar inflationstrycket. Jag tolkar det som att hon tycker att det är bra att det är lika många som får jobb. Det är bra att det är fler som är arbetslösa, för det räddar regeringen från en misslyckad finanspolitik som faktiskt har drivit upp inflationen väldigt starkt. Till och med i ett läge där man talar om nästan nolltillväxt och en stark avmattning i konjunkturen diskuterar fortfarande om man ska höja räntan. Det går inte att skylla på att citronerna har blivit dyrare, som man gjorde i någon partiledardebatt. Det må väl vara hänt att bensinpriser och sådant inte påverkas av regeringen, men det är regeringen som är ansvarig för politiken och för att se till att vi inte har någon inflation. kan inte säga: Vi höjer inte räntan , för inflationen beror inte på det som händer i . Deras uppgift är att se till hur räntan är i , och hur inflationen är är också regeringens skyldighet. Det håller man nu på att retirera ifrån. Därför blir jag väldigt förvånad när arbetsmarknadsministerns statssekreterare uttrycker sig på det sättet, som egentligen går stick i stäv med vad arbetsmarknadsministern säger här om att få så många som möjligt i sysselsättning oavsett hur konjunkturen ser ut. Här delar jag arbetsmarknadsministerns uppfattning. När det gäller åtgärder och kvalitet vill jag säga att det finns drygt 40 000 i jobb- och utvecklingsgarantin. Fas ett är jobbsökande. Sanningen är ju den att de flesta inte får någon annan insats än att de söker jobb och själva står anmälda för lediga jobb. När man frågar personer på Arbetsförmedlingen vad de egentligen får för insatser måste man konstatera att de i princip är öppet arbetslösa. De får ingen åtgärd alls annat än att de söker jobb. Det är väldigt få av dem som har fått praktikplats. Av en händelse såg jag att man på arbetsförmedlingen i hade varit så uppgivna och ville ha insatser för ett antal personer som behövde komma ut på arbetsmarknaden. Man hade inga resurser och vände sig därför till i kommun och frågade om man kunde avsätta understödspengar till den här gruppen, så att de kunde komma ut och få en praktik. I folkhumorn i i fick det heta att Littorin söker socialbidrag. Din myndighets människor ute i landet är förtvivlade över att de inte har resurser att sätta in när det behövs. Man ser behoven, men det finns inga resurser. Skattesänkningar och lite lägre arbetsgivaravgift når inte de personer som saknar kompetens och har haft lång frånvaro från arbetsmarknaden. Då ska vi ändå veta att det har varit en god konjunktur. Detta leder ingenstans. Arbetsmarknadsministern vet lika väl som jag att har ungefär 30 000 i jobb- och utvecklingsgarantin passerat sina . Då ska ni leverera svaret på frågan: Vad händer nu? Det har sagts att det ska komma i budgetpropositionen. Vi får väl se vad som händer. 178 Arbetsmarknadsminister (): Ja, svaret kommer i budgeten. Jag tror att övertolkar min statssekreterare lite. Jag kan bara konstatera att risken för överhettning i ekonomin har avtagit kraftigt. Det kan man säga med en viss förståelse för hur snabbt saker och ting kan ändras. Vi hade ju debatter om bristyrkesproblematiken . Då varnade och hans kolleger för bristyrken och flaskhalsar som skulle driva upp inflationen. Låt oss återgå till den grundläggande frågan. I det här läget finns utrymme och krav på fortsatta strukturella reformer. Vi måste fortsätta att arbeta för att sänka den strukturella arbetslösheten och öka den strukturella sysselsättningen, det vill säga den som är oberoende av konjunkturen oberoende av om oljepriser eller citronpriser går upp eller ned. Det är detta vi har satt oss före, och därför ser vi nu att den här nedgången kommer att drabba arbetsmarknaden mindre än annars. Exakt hur mycket det är får väl de ekonomisk-politiska forskarna titta djupare på framöver. En sak är oerhört tydlig, och den ska jag fortsätta att arbeta med. Det har väl också en del interpellationsdebatter visat. Det handlar om att arbeta för de allra svagastes möjligheter att komma tillbaka på arbetsmarknaden, att med ett individuellt anslag förbereda varje enskild person för mötet med arbetsmarknaden. Det måste göras med bredd. säger att det inte finns resurser. Det finns 13 miljarder i jobb- och utvecklingsgarantin och i jobbgarantin för unga. Det finns en palett av insatser och åtgärder. Inom ramen för dessa garantier kan man naturligtvis vikta om i den mån det finns behov av det för att korta den enskildes väg tillbaka till arbetsmarknaden. I grunden tror jag att och jag är överens om att det är en bra idé. Sedan vill naturligtvis varje myndighet med självaktning ha mer resurser och kan ibland på goda grunder säga: Här fattas det; här skulle vi vilja ha mer. Det är klart att mitt svar tillbaka till dem är: Ja, kom med välgrundade budgetunderlag! Då ska vi naturligtvis överväga det.