prot · GV09126 · 2008-06-11 00:00:00 — Tyvärr handlar det i regeringens skrivelse om dubbla måttstocken för mänskliga rättigheter, inte bara om vilka länder man väljer att ta upp och vilka man väljer att inte ta upp. Det handlar också om vilka frågor man väljer att ta upp och vilka frågor man ständigt väljer att prioritera ned. Det är uppenbart för den som har läst regeringens skrivelse att den här regeringen tydligt nedprioriterar de mänskliga rättigheter som omfattar ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Då blir den naturliga frågan till : Är de här rättigheterna inte lika värdefulla, likvärdiga och odelbara som de politiska och medborgerliga rättigheterna? Där skulle man önska sig ett svar. Till slut bara kort om jämställdhetsfrågorna. försöker förminska frågan om jämställdhet i världen till en fråga om han träffar män eller kvinnor ute i världen. Jag har ingen invändning mot att träffar män, det är upp till hans egna preferenser. Däremot handlar jämställdhetsarbete om att lyfta fram de frågorna när man diskuterar med dessa män. Där finns en oro som inte bara omfattar oppositionen utan även många utanför denna kammare därför att jämställdhetsfrågorna alldeles för sällan står på agenda. 99 Utrikesminister () replik: säger att vilka personer träffar ute i världen är upp till hans egna preferenser. Nej, jag skulle kanske önska att det var så. Då kanske det hade sett något annorlunda ut. Det är faktiskt upp till de preferenser som finns i dessa länder. Det är dessa som utser sina utrikesministrar, inte jag. Skulle jag utse dem kanske det på åtskilliga punkter skulle se annorlunda ut. Men det är inte mina egna preferenser, utan jag har att göra med en värld som ser ut på ett visst sätt. Jag träffar män i ett stort antal och jag träffar kvinnor i ett något mindre antal. Jag håller gärna med om att jag skulle träffa fler kvinnor, om det nu handlar om mina egna preferenser. När det sedan gäller de olika länderna gör något annorlunda prioriteringar. Han vill att jag ska tala om . Jag är beredd att tala om , och jag har varit där och fört en MR-dialog. Vi har kört i gång en rätt bred sådan för att bygga upp kapaciteten för MR-frågor. Men till skillnad från det som förekommer mer sällan i anföranden är detta ett land som har gått från diktatur till demokrati, rätt haltande och med mycket stora svårigheter också på utvecklingsområdet. Där har vi anledning att hjälpa till och att se de positiva dragen i den långsiktiga utvecklingen men också att vara konstruktiva och hjälpa till också på MR-sidan. När det gäller , för att skifta fokus, är det aldrig tal om utan ständigt tal om . är en fungerande demokrati men är utsatt för ett mycket allvarligt hot på grund av narkotikabrottslighet och en vänstergerilla som har hållit på med allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna. Det sker förvisso också på den andra sidan, från regimens sida. Men alla håller med om att det har blivit bättre och att vi ska försöka hjälpa till i den utvecklingen. Med är det något annorlunda. De har som sagt liberaliserat jordbrukspolitiken. Jag välkomnar detta men vill gärna se en liberalisering också av det politiska livet. Jag talar mest om de som är värst när det gäller att bryta mot mänskliga rättigheter. talar om något annorlunda kategorier och undviker gärna de som faktiskt är de värsta skurkarna här i världen. 100 () replik: Jag skulle vilja börja med att be svara på den fråga som jag ställde om Anfalkampanjen och vad det är som hindrar oss från att erkänna det som folkmord. Jag ställde också en fråga om . Vad hindrar oss från att erkänna som egen nation? Jag konstaterar att säger att även Farcgerillan begår brott mot de mänskliga rättigheterna. Jag har lusläst den här skrivelsen som är väldigt välläst. Någonstans i den har jag hittat att man anser att det bara är stater som begår brott mot de mänskliga rättigheterna medan andra grupper begår terrorhandlingar eller kriminella handlingar. Så kan det kanske se ut rent juridiskt, men i vanligt språkbruk är brott mot de mänskliga rättigheterna en definition. Det är inte värre att någon dödas om det är en grupp som har gjort det än om det är staten eller någon annan som har gjort det. Människan dör i vilket fall som helst. Det är väl bra om vi kan använda samma begrepp. Dessutom tar FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter i sin rapport upp alla de olika grupperna och deras brott mot de mänskliga rättigheterna. Det är naturligtvis bra om vi använder samma definition. Jag undrar också lite grann om de utflykter som påstod att jag hade gjort i mitt inlägg. Jag skulle vilja veta vad det är för utflykter jag har gjort. Jag skulle också vilja höra syn på frågan om tortyrkonventionen och att vi har blivit fällda så för brott mot tortyrkonventionen, detta i relation till vår flyktingpolitik. Vi ser på världen ur väldigt olika perspektiv beroende på vilken stol vi sitter på. När vi nu sitter här i och skickar människor tillbaka är det inte så farligt i de där länderna i alla fall. 101 Utrikesminister () replik: Det finns två olika perspektiv på vad som är brott mot de mänskliga rättigheterna. Det ena är från den enskilde individens utgångspunkt. Det är klart att när Farcgerillan dödar, kidnappar eller terroriserar är det ett brott mot mänskliga rättigheter det är ingen tvekan om den saken liksom när terroristiska grupperingar gör det i andra länder. Men det ter sig lite konstigt att vi ska kritisera den colombianska regeringen för att vara en upprorsrörelse. Det är väl den distinktionen som ibland kan vara lite svår. Det är också lite att slå in öppna dörrar att göra det, för man kan tala med den colombianska regeringen väldigt länge om Farcgerillans olika övergrepp och kan då vara ganska övertygad om att de håller med och lägger till ytterligare på den punkten. Det innebär självfallet att där är en situation där det sker övergrepp mot de mänskliga rättigheterna. Men vi samarbetar huvudsakligen med den colombianska regeringen plus med olika NGO:er och till exempel med kontoret för FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter i som vi stöder. Det är klart att den distinktionen kanske är subtil när det gäller den internationella juridiken, men den är viktig när det gäller utrikespolitiken. I övrigt är det självfallet på det sättet att terrororganisationer hotar mänskliga rättigheter. Folkmord har vi fört en engagerad diskussion om i kammaren i olika sammanhang. Den inställning som jag och regeringen har är att vad som har inträffat förr ska vi inte vare sig erkänna eller averkänna. När det gäller det som inträffar nu är det framför allt som ska avgöra och döma för folkmordsbrott, och ska vi respektera deras jurisdiktion. Det som inträffat i den förgångna tiden ska vi överlåta till den historiska dialogen och till de avgöranden som sker i olika länder. Frågan om hinner jag kanske inte med. Låt mig bara kort säga att inte uppfyller de svenska kriterierna för erkännande av en stat. 102 () replik: Det är inte konstigt att man inte uppfyller de kriterierna med tanke på att man inte har fått något stöd av omvärlden för att kunna uppfylla dem. När det gäller talade jag om i mitt inlägg att de flesta brott mot de mänskliga rättigheterna har begåtts av polis och militär. Det är alltså regeringens förlängda arm som begår de flesta av brotten. Det måste man naturligtvis också ta upp med den colombianska regeringen. Frågan om tortyrkonventionen hann du inte ta upp. Jag hoppas att du kan göra det i nästa inlägg. Det är en annan fråga som jag blev glad över att vi på oppositionskanten blev väldigt eniga om, och det är rätten till mat, som vi alla tre partier tog upp som en väldigt viktig fråga. diskuterar vi ju de mänskliga rättigheterna generellt, och rätten till mat är en av dem, så och rätten till vatten. I all politik tar alliansregeringen bort betydelsen av rätten till mat som en mänsklig rättighet. Jag skulle vilja ha en förklaring till varför inte rätten till mat ska vara lika prioriterad som de medborgerliga fri- och rättigheterna. 103 Utrikesminister () replik: Jag ska först i all korthet kommentera frågan om . Jo, visst är det så att övergrepp och brott begås av både polis och militär och av olika andra paramilitära grupperingar. Det är ingen tvekan om det. De paramilitära grupperingarna befinner sig nu under avveckling, även om det är en ganska komplicerad process. Och förhoppningsvis befinner sig också Farcgerillan under avveckling med tanke på deras nederlag både genom interna splittringar och genom åtgärder från regeringens sida. Det är viktigt att ha klart för sig att här är en regeringspolitik som vi i allt väsentligt tycker har varit framgångsrik den är inte perfekt när det gäller att stärka skyddet för de mänskliga rättigheterna. Man har ju bekämpat en terrorism och en narkotikabrottslighet som har varit underminerande både för detta land och för åtskilliga andra länder. Vi ska inte glömma att denna narkotikabrottslighet icke bara dödar i utan också dödar unga människor i . Det kan vi inte alldeles bortse från. Rätten till mat är en fråga av något annan dignitet. En fråga som engagerar oss väldigt mycket just nu är matpriskrisen. Det är just nu inte en fråga om rätten till mat egentligen. Rätten till mat är inte ifrågasatt. Det är bara det att maten kostar 50, 75, 100 eller, för att ta rispriserna, mer än . Man har fortfarande rätten till mat, och alla har rätt till guldtackor. Men när maten blir så dyr att det äventyrar möjligheten att bekämpa fattigdomen eller möjligheterna till en rimlig levnadsstandard är det en fråga om ekonomisk och social utveckling. Detta angriper vi framför allt genom att diskutera den ekonomiska politiken eller i något fall den energipolitik som har lett till en utveckling av matpriserna som äventyrar många fattiga människors möjligheter. Det är så jag tror att vi har möjlighet att se till att mat finns tillgänglig inte bara teoretiskt till vilket pris som helst utan till priser som är mer rimliga för de fattigaste och sköraste människorna i världen än vad de nu riskerar att bli genom också felaktiga politiska beslut i olika länder. 104 (): Inledningsvis vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Jag får tänka vad jag vill. Jag får tycka vad jag vill. Jag får köpa, jag får sälja, jag får äga, jag får handla. Jag får läsa vilken bok jag vill. Jag får se vilken film jag vill. Jag får besöka vilken Internetsida jag vill. Jag får uttrycka mina synpunkter. Jag får bilda ett politiskt parti. Jag får möjlighet att göra de förändringar som detta skapar. Jag får göra detta utan att någon förbjuder mig, utan risk för att bli fängslad, torterad och kanske försvunnen för evigt. Jag är vald. Jag är vald för att vara här, i en parlamentarisk församling. Jag är vald av ett fritt folk för att vara här och representera dem. Jag tycker att det är helt fantastiskt att få lov att vara det. Jag lever i ett land som respekterar mig för den jag är, för det jag tycker, tänker och står för. Jag lever i ett land som respekterar alla människor för det de tänker, tycker och ger uttryck för. Mänskliga rättigheter är odelbara och universella. De gäller för alla. Vi är alla överens. I var vi alla över hela jorden, mellan alla folk, överens om hur de mänskliga rättigheterna skulle formuleras och respekteras. Det gav oss en gemensam värdegrund, FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Mycket har hänt . Globaliseringen släpper loss krafter som stärker mänskliga rättigheter och demokrati. Ny teknik gör att information om övergrepp når oss på väldigt . Men när vi tittar ut över världen verkar det som att vi står lika långt från målet nu som , fast ändå på ett delvis annat sätt. Men ändå är det så lika. Kvinnor hålls borta från politiska beslutsprocesser. Människor som står upp mot förtryck och för yttrandefrihet förföljs. Fruktansvärda grova övergrepp sker vid väpnade konflikter. har snart gått sedan den dagen i . Många skolbarn har agats , och agas fortfarande. Det har piskats många ryggar , och piskas fortfarande. Det har stenats ihjäl många kvinnor och flickor , och det stenas faktiskt fortfarande. Det har runnit alldeles för mycket blod från alldeles för många människokroppar. De gäller för alla. Alla säger det. Men det är inte alla som respekterar de mänskliga rättigheterna. Fönstret till världen står öppet i alla hem via tv-apparater och Internetuppkopplade datorer. formligen översköljs vi av bilder som visar hur människors rättigheter, de mänskliga rättigheterna, kränks. Vi förfäras och vill göra någonting åt detta. Vi tycker om mänskliga rättigheter och ser det som naturligt för alla att kunna ta del av dem. Vi tycker mycket om mänskliga rättigheter, och det visas bland annat här i . En omfattande skrivelse från regeringen och 485 motionsyrkanden härifrån, från riksdagsledamöter, har resulterat i det betänkande vi debatterar här . Att ta livet av en medmänniska är ett fruktansvärt brott. Att ställa sig över någons rätt till liv och bestämma livets slut är oacceptabelt. Stater som dömer sina medborgare till dödsstraff visar prov på en djup omänsklighet. Det är oåterkalleligt och grymt, utan plats i ett civiliserat samhälle. Tortyr och misshandel är andra exempel där en stat tar till motbjudande kränkningar av människans värdighet och rättigheter. Detta ska ingen behöva utsättas för. Det finns ett ovillkorligt förbud, som alla är skyldiga att följa. Vi är överens. Och trots det fortsätter dödsstraff, misshandel och tortyr att ingå i verktygslådan för brott mot mänskliga rättigheter. är en tydlig röst i världen för mänskliga rättigheter. Svensk politik för mänskliga rättigheter respekterar internationella överenskommelser. De mänskliga rättigheterna är integrerade i svensk utrikespolitik. De präglar vårt agerande i de forum där vi finns. De speglar våra förhoppningar om en värld där fria människor kan leva i frihet utan nöd. Och för att nå dit behöver sambandet mellan mänskliga rättigheter, demokrati och utveckling byggd på rättsstatens principer stärkas. När det gäller dödsstraff och tortyr agerar i internationella sammanhang med kraft. Ett första steg är att förmå länder att införa moratorier och inte genomföra själva avrättningen. Ett andra steg är att förmå länder med dödsstraff att begränsa tillämpningen till mycket grova brott och att inte avrätta barn, gravida eller mentalt sjuka. verkar det som att ett halvt steg framåt följs av två steg bakåt. Det finns länder som diskuterar att införa dödsstraff på förnekelse, kätteri och häxeri. Kvinnor är särskilt utsatta vid väpnade konflikter. Våldtäkt är mer regel än undantag. Men även i vardagen kränks ofta kvinnans rätt till sin egen kropp, rätten att säga nej, att slippa bli våldtagen, även inom äktenskapet. Det handlar också om könsstympning och abortförbud. Många flickor och kvinnor som är hivsmittade har blivit det efter ett sexuellt övergrepp. De mänskliga rättigheterna är lika för alla oberoende av kön. De är en förutsättning för demokratibyggande, men även centrala för att förebygga och lösa väpnade konflikter. Flickors och kvinnors rätt till mänskliga rättigheter sätts åt sidan av många länder. Därför kommer jämställdhetsperspektivet att genomsyra arbete i internationella sammanhang. I utvecklingsarbetet är jämställdhet och kvinnors roll och villkor en av de tematiska prioriteringarna och sätts därför i särskilt fokus. HBT-personer är särskilt utsatta i många länder. Omfattningen av repressalier som en HBT-person riskerar att utsättas för är bred. Det handlar om alltifrån stigmatisering till de länder där homosexualitet bestraffas med döden. Sexualiteten är den enskildes ensak. Homosexualitet måste avkriminaliseras överallt. De mänskliga rättigheterna är odelbara och ömsesidigt förstärkande. Demokrati och respekt för politiska och medborgerliga rättigheter är viktiga förutsättningar för att förverkliga ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Genomförandet av dessa rättigheter bidrar också till att uppnå demokrati. Rättighetsperspektivet stärks genom att man sätter den enskilde individens frihet och rättigheter i centrum. Det stycke i betänkandet som handlar om mänskliga rättigheter i arbetslivet inleder utskottet med att understryka rätten till facklig organisering. Vi gör det för att vi tycker att det är viktigt att betona. Det är också viktigt att vara fri att välja om man vill eller inte vill tillhöra en facklig organisation. I resten av det långa stycket som handlar om mänskliga rättigheter i arbetslivet beskrivs väldigt tydligt hur stöder arbete. Vi får aldrig glömma att handel bidrar till stabilitet och efterfrågar fungerande regelverk. Byggandet av rättsstater gagnas av handel och investeringar. Demokrati, yttrandefrihet, dödsstraff, tortyr, avrättningar, frihetsberövanden, rättsstat, humanitär rätt, diskriminering ordens innebörd är viktiga. De är också ledord i prioriteringar. Det är just prioritering vi pratar om då höjer ambitionen. Arbetet med mänskliga rättigheter prioriteras under ordförandeskapet i och under vårt ordförandeskap i EU . Vi får inte glömma att dessa prioriteringar är mål. Medlen för att nå målen kan vara olika i olika delar av världen. Ekonomisk utveckling och äganderätt är grundstenar i samhällen som respekterar de mänskliga rättigheterna. Ekonomisk tillväxt, ofta , har historiskt ofta varit den första förändringen mot demokrati och växande respekt för mänskliga rättigheter. Där är vårt eget land ett bra exempel. Det är legitimt att påtala brister och kränkningar. Förtryckta människor har sällan möjlighet att själva hävda sina intressen. Det finns en ömsesidighet mellan demokrati, rättsstatens principer och mänskliga rättigheter. Denna ömsesidighet måste kopplas till en helhetssyn på utveckling och säkerhet i arbetet för mänskliga rättigheter. De mänskliga rättigheterna är universella, odelbara. Vi är inte många i världen som tar ansvar för alla dem som inte har förmånen att ha det så bra som vi. Vårt land är ett av de mest handlingskraftiga. Mänskliga rättigheter präglar vår utrikespolitik. Mänskliga rättigheter, demokrati och utveckling byggd på rättsstatens principer är ett för oss i EU, FN och i alla andra internationella sammanhang. Jag hoppas att vi ska bli fler som fritt får tänka, tycka, tala och skriva vad vi vill. Jag hoppas att vi blir fler som fritt får köpa, sälja, äga och handla och fritt får vara fria och ta del av mänskliga rättigheter utan risk för att förtryckas, fängslas, torteras, försvinna eller mördas. 105 HANS () replik: Inte heller i det här replikskiftet tänker jag prata om , eller . Det beror inte på att jag känner någon större sympati för de staterna utan kanske kors i taket på att vi på de här områdena är ganska eniga i vår kritik när det gäller de mänskliga rättigheterna och demokrati. Jag ska ta upp en annan fråga. Jag vet att många armenier, assyrier/syrianer, kaldéer, pontier med flera här i följer den här debatten med stort intresse. En av de frågor som står på dagordningen är ett svenskt erkännande av folkmordet på dessa grupper 1915. De lyssnar och följer den här debatten, inte för att de vill höra en debatt om olika historiska skeenden, utan för att de vill ha ett erkännande av sitt lidande. De vill få sin sorg bekräftad. De vill kunna gå vidare från sina trauman och de vill se sina sår läka. Tyvärr finns det en väldigt liten chans att det kommer att hända . En bred majoritet i utskottet, med i spetsen, har sagt nej till ett svenskt erkännande av folkmordet . Jag träffade en svensk-armenier i går. Han sade: Jag skulle någonstans kunna förstå den borgerliga majoriteten om man hade hederliga argument. De argument som man nu för fram kan jag inte känna någon respekt för. Man för fram tre argument. Jag skulle vilja fråga om dem. De har väckt många frågor. Man säger för det första att det inte går att erkänna folkmordet eftersom det hände före folkmordskonventionen . Detsamma gäller ju Förintelsen. Ska inte erkänna Förintelsen, ? Det andra argumentet är att det råder oenighet bland experter. Vilka experter är det som är oeniga? Vilka seriösa forskare i världen säger att det inte var ett folkmord ? Det sista som majoriteten anför är att det skulle vara riskfyllt att störa en begynnande och ömtålig nationell process i . Vad är det för process? Många av de armenier, assyrier/syrianer som jag pratar med känner inte igen sig i den beskrivningen. De ser ett där repressionen och diskrimineringen mot de etniska och religiösa minoriteterna är omfattande. 106 () replik: upprepar den fråga som han ställde till om och folkmord. I min värld är den här händelsen mer en fråga för historiker. Jag tycker att och borde uppmuntra och underlätta ett samtal om att öppna arkiven för att diskutera det som har hänt. Vi har gjort ställningstagandet att inte erkänna folkmordet. Hade det hänt hade det varit ett folkmord, det är helt klart. Det är en fruktansvärd händelse. Frågan är hur långt tillbaka i tiden vi ska gå för att erkänna saker som har hänt för väldigt länge sedan. I vårt eget land har vi också en ganska dyster historia. 107 HANS () replik: svarade inte på någon av mina frågor, så jag får väl återkomma i kommande replikskiften. De frågor som jag ställer här ställs också av många armenier, assyrier/syrianer, kaldéer, pontier med flera här i landet som har undrat och känt sig frågande inför den argumentation som man har i texten. Vad är det för experter som är oeniga? Varför kan man erkänna förintelsen av judarna under men inte folkmordet ? Vad är det egentligen för process som pågår i ? framför ett av de vanligaste argumenten i diskussionen, nämligen att vi ska lämna historien åt historikerna. Det är helt sant. Låt historikerna forska om historien. Vi politiker ska inte lägga oss i den processen. Därför ska inte vi politiker gå in och förneka historiska faktum. Vi har ett ansvar som politiker att stå upp inför historiska faktum och ta ställning utifrån dem. , professor i folkrätt i , var här i för sedan. Han sade: Historikerna har gjort sitt. är det för politikerna att agera. Jag säger detsamma: Historikerna har sagt sitt. Det är ett faktum som ingen kan motsäga att det var ett folkmord . Därför är det vår plikt och vårt ansvar att agera. säger också att detta pågick för så länge sedan. Det börjar möjligen bli lite länge sedan räknat . Men för offren, deras barn, deras barnbarn och barnbarnsbarn är inte det här en avlägsen historisk händelse. Det är fortfarande något oerhört näraliggande. Jag kan rekommendera att åka ned till och träffa några av dem som överlevde folkmordet, deras barn, barnbarn och barnbarnsbarn. Du kommer att se att det inte är en historisk fråga utan en fråga om tiotusentals människor i vårt land som ber att få ett erkännande av sitt lidande. De ber att få sin sorg bekräftad. De ber att vi politiker ska sätta punkt för deras trauma och hjälpa dem att läka sina sår. Det är bara att beklaga att den borgerliga majoriteten inte väljer att tillmötesgå det önskemålet. 108 () replik: Är det ett folkmord? Vi har olika ståndpunkt i frågan när det gäller att erkänna om det var ett folkmord. Experter från olika läger säger olika saker. säger vissa saker. Vi har tagit ställning och ser inte att det främjar något att erkänna de fruktansvärda händelserna i som ett folkmord. 109 () replik: Det är lätt att hålla högtidstal om mänskliga rättigheter, . Vi kanske ändå skulle försöka bli lite mer konkreta. Jag tycker att det var bra att du tog upp frågan om kvinnor och kvinnors roll. Jag noterade speciellt kvinnors roll i fredsprocessen. Jag förutsätter därför att du, , nu blir bevakare av konventionen 1325. Vid ett flertal tillfällen har regeringen nämligen glömt att skriva in detta i olika propositioner. En av dina uppgifter, , är därför att bevaka detta. Sedan skulle jag vilja ställa en konkret fråga. Vi har talat om olika länder här. Vi har inte talat så mycket om . Men jag skulle ändå vilja ställa en fråga om Guantánamobasen och om den amerikanska administrationens ståndpunkt.