prot · GV09104 · 2008-05-05 00:00:00 — Det är jättebra att man utvecklar metoder, men de här metoderna behöver också spridas så att det så att säga blir på riktigt. I sitt svar säger ministern själv att det är föräldrarna som har det yttersta ansvaret för att förmedla normer och värderingar till sina barn och ungdomar. I samma svar sägs att det man satsar på nu är utbildningar och seminarier runt om i landet, och dessa riktar sig i första hand till lärare och andra yrkesgrupper som arbetar med barn och unga. Det är jättebra. Men det behövs mer. Det behövs mer tillsammans med föräldrar. Det är där man skulle behöva mer medel. Att skolan får medel, att Myndigheten för skolutveckling får medel tycker vi är jättebra. Men precis som i de här undersökningarna säger ungdomarna själva faktiskt att skolan fortfarande gör för lite för att förhindra mobbning. Därför är det så oerhört angeläget att man nu gör än mer. Jag tror alltså att den forskning som finns inte är tillräcklig och att man skulle behöva sätta till mer medel för att få mer forskning. Under förra mandatperioden kritiserade oss socialdemokrater när vi hade regeringsmakten för att det gjordes för lite. är det upp till bevis. Vad är det ni vill göra? Vad är det ni ser? har ni chansen. sitter ni i regeringen och skulle faktiskt kunna göra en hel del för att verkligen ta de här unga flickornas och pojkarnas problem på allvar. Jag går tillbaka till flickan som skrev att hon skolkade för att slippa sina plågoandar. I stället fick hon en massa mejl, sms och annat. Det kändes jättehemskt. Jag grät jättemycket. Det är klart att hon, hennes klasskamrater, deras föräldrar med flera behöver få en utbildning i det här. Det är det jag saknar. Jag saknar just att man gör någonting tillsammans för att sprida de metoder som finns. Det räcker inte med bara metoder. Vi måste också komma till skott. 12 Integrations- och jämställdhetsminister (): menar att mer måste göras och att vi måste upp till bevis därför att den förra regeringen fick kritik på detta område. Jag menar att mer redan har gjorts. 10 miljoner satsas faktiskt på evidensbaserade arbetsmetoder. Det betyder att metoder som visat sig ge resultat nu ska spridas och läras ut i våra skolor för att lärarna ska kunna kommunicera med barnen om de här frågorna och också för att lärarna ska kunna hantera de här frågorna. Jag sade återigen att föräldrarna har det yttersta ansvaret. Det är klart att föräldrarna kan behöva utbildning, och det får de också via . Bland annat kan föräldrarna delta och få information om just hur den nya medievärlden och Internet fungerar så att de vet vad barnen pysslar med när de är uppkopplade. Men ett samtal mellan en förälder och ett barn måste inte bygga på beprövade forskningsmetoder som det till exempel måste göra inom skolans ram när en lärare ska prata med flertalet barn. Där är det viktigt med arbetsmetoder som fungerar för ett samtal. Men hemma ska man väl inte behöva forskningsbaserade metoder för att kommunicera med sina barn om de värderingar som man ändå tycker att vårt samhälle ska vila på. Vi har initierat en dialog om förstärkt gemensam värdegrund. Där kommer skolorna också att vara en viktig part, men inte bara skolorna utan också ungdomsorganisationer. Jag tycker precis som att det är viktigt att de här frågorna gång på gång diskuteras, att värderingarna gång på gång överförs till nya generationer, för jag tror inte att de reproduceras av sig själva, utan det handlar om vuxengenerationens ansvar att överföra de här värderingarna till unga. Det är ytterligare en sak. Vi jobbar inom med en forskningspolitisk proposition som ska bli klar . Där kommer också att finnas möjligheter för forskarvärlden att få ytterligare tillgång till medel för att kunna forska också kring mobbningsfrågor och mobbning på nätet. Vi gör väldigt mycket. Jag kan fortfarande beklaga, men oavsett hur mycket vi gör tror jag inte att vi någonsin kommer att uppleva ett samhälle där ingen mobbas. Det som är viktigt i det här fallet är att det finns vuxna som ser, att det finns vuxna som kan sätta stopp när det händer och att det finns vuxna och myndigheter som barn kan vända sig till i den mån de behöver hjälp och stöd. Men, som sagt, vi kan bara överföra värderingar när vi kan kommunicera med barnen inom skolan, inom organisationsvärlden och allra viktigast i våra egna hem. Vi som vuxna måste kommunicera med våra barn. Det är det jag ser att vi kan göra. Tror att det finns ytterligare saker att göra som faktiskt kan få slut på detta fenomen är jag idel öra och lyssnar till det. 13 (): Om vi lyssnar till vad säger, om vi hör på vad , Friends, Unga Örnar och andra organisationer som arbetar med barn och unga säger kan vi notera att deras krav är ökade föräldrautbildningar, särskilt när det gäller de högre åldersgrupperna. Sedan önskas mer samverkan mellan skolan och föräldrarna. Om de metoder som vi pratar om ska fungera måste elever, föräldrar och lärare tillsammans förstå det här. Det är inte meningen att det ska bedrivas forskning i hur man kommunicerar med barn, utan forskningen ska ligga till grund för att utveckla metoder. Men då behövs det också lite pengar. Därför, ministern och i all ära, som faktiskt har drivit de här frågorna, kvarstår fråga: Kommer det i den kommande forskningspropositionen med någonting om att man ska satsa än mer på forskning om nätmobbning? Kommer det att ställas ekonomiska medel till förfogande för att utbilda föräldrar och för att ge organisationer möjligheter att arbeta med de här frågorna på ett adekvat sätt så att vi, även om vi inte får stopp på mobbningen, åtminstone kan få fler att inse vad det handlar om innan de faktiskt blir kriminella och kommer att åtalas? 14 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag håller med om att samverkan mellan lärare och föräldrar är viktig, framför allt på detta område. Jag kan bara önska att föräldrar hade mer tid att samverka ännu mer med skolan. Men det är inget som man behöver satsa pengar på, utan det handlar snarare om att föräldrarna ska ha tid. erbjuder den typen av utbildningar runt om i landet. Där handlar det också om tid. Man ska få livet att gå ihop, och det är inte alltid säkert att man hinner gå på de utbildningar som eventuellt hålls när man själv är på sin arbetsplats. Det är klart att det kanske finns möjligheter att hitta sätt att hålla den typen av utbildningar och , men det handlar mer om tid än att det skulle saknas resurser eller utbildningar för föräldrar att delta i. Det pågår ett beredningsarbete inför forskningspropositionen. Vi kommer inte att styra forskningen på det sätt som och efterfrågar i interpellationen. Det kommer att finnas mer pengar till forskning. I de discipliner där det forskas i dessa frågor kommer det att ges större utrymme att fortsätta att forska i frågorna. Men det är forskarna själva, lärosätena själva, som ska välja vad de vill forska om. Det här fenomenet är så pass viktigt, och vi ser att det tar sig nya uttryck och att nya tekniker används, att jag inte alls är orolig för att den forskning som finns kan bli till och med bättre och mer därför att behovet blir större och större. Jag kan bara önska att forskningspropositionen ska innehålla så pass mycket pengar att det räcker till forskningen, men exakt vilken typ av forskning det ska vara fråga om kommer varken jag eller någon annan i regeringen att styra över. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2007/08:603 om kulturpolitikens förankring i den representativa demokratin 15 Kulturminister (): har frågat mig vad jag ämnar göra för att förankra utredningsväsendet i hela och inte göra det enbart till ett verktyg för sittande regering. Frågan är ställd mot bakgrund av de två utredningar som regeringen tillsatt för att ta fram förslag om dels kulturpolitikens inriktning och arbetsformer, dels villkoren för radio och tv i allmänhetens tjänst. Inledningsvis vill jag poängtera att kommittéväsendet fyller en viktig demokratisk funktion och är en central del av den svenska förvaltningsmodellen. Kommittéerna har till uppgift att ta fram fakta, analysera dem och lägga fram förslag som ska ge regeringen väl underbyggda och tillförlitliga beslutsunderlag. Det är regeringens ansvar att organisera det statliga kommittéväsendet så att kraven på effektivitet, kvalitet och offentlighet tillgodoses. Det görs i varje enskilt fall en prövning av vilken utredningsform som är mest ändamålsenlig. Det kan vara antingen en parlamentarisk kommitté, en ordförandeledd kommitté eller en särskild utredare. är en kommitté med en ordförande och fyra övriga ledamöter som besitter sakkunskap inom olika delar av kulturområdet och den statliga förvaltningen. Översynen av villkoren för radio och tv i allmänhetens tjänst görs av en särskild utredare. Jag delar uppfattning om vikten av offentlighet, insyn och samråd med berörda parter i kommittéernas arbete. Detta kan dock tillgodoses på olika sätt. Till exempel har , i enlighet med de direktiv som regeringen beslutat, knutit till sig en referensgrupp med företrädare för samtliga riksdagspartier. har även knutit till sig ett antal övriga referensgrupper inom olika sakområden och har dessutom haft en rad möten med företrädare för kulturlivet runt om i för att inhämta synpunkter och förankra arbetet. På liknande sätt ska Public service-utredningen enligt direktiven under arbetets gång ha en dialog med partier och ha kontakter med public service-företagen och berörda myndigheter. Utöver detta har utredningen träffat ett stort antal andra aktörer, till exempel företrädare för företag och organisationer på medieområdet, under arbetets gång. Regeringen har alltså gett tydliga direktiv till utredarna att utifrån ett öppet arbetssätt ha dialog och kontakter med både partier och andra berörda aktörer. har regeringen sett det som viktigt att valet av utredningsform ger utrymme för största möjliga effektivitet och ändamålsenlighet i arbetet. 16 (): Tack, ministern, för svaret. När jag ställde frågan var jag intresserad av hur svaret skulle bli. Jag hörde kulturministerns svar, där hon poängterade att kommittéväsendet fyller en viktig demokratisk funktion. Jag har sedan sett hur man handlar i olika utredningar, och jag tycker att man inte följer sin principiella uppfattning i frågan. Vi är 349 ledamöter som sitter i riksdag, och en hel del väljare har röstat på oppositionen. Ministern har i många tv-sändningar och andra medier sagt att hon vill ha en bred och hållbar kulturpolitik för framtiden. Men om hon menar vad hon säger borde hon också lyfta in oppositionen i en dialog för en bred politik inom kulturpolitikens framtid. Man kan se lite olika på frågan om verkligt inflytande eller inte. Det talas om en referensgrupp. Om ministern menar vad hon säger vore det klädsamt om hade blivit en bred parlamentarisk utredningsgrupp där de politiska partierna varit med från början. Men vi ser nog där lite olika på saken. Titta på public service-frågan. Den här regeringen har rivit upp något som en majoritet i var överens om. När sedan en utredning tillsätts i denna viktiga fråga är det en ensamutredare. Det är anmärkningsvärt. Där borde man ha sett till att alla partierna i var med för att få en bred uppgörelse också i denna för viktiga fråga. Jag menar att för kulturens del och för del hade det varit viktigt om ministern haft en bred uppgörelse i politiken. Om vi möts över partigränserna, sitter i en utredning och för en dialog, kan det bli ett bra och långsiktigt politiskt beslut för framtiden. Det är anmärkningsvärt. Jag skrev interpellationen för att ta upp frågan om vikten av att ha en dialog den representativa demokratin. Folket har valt oss 349 ledamöter till denna riksdag. Det är klart att det går att ha ensamutredare i många frågor, men i stora politiska framtidsfrågor är det bäst med en bred diskussion i public service-frågan och i kulturpolitiken. 17 Kulturminister (): Jag tror inte att det är någon större oenighet mellan och mig när det gäller vikten av dialog och vikten av ett öppet samtal. Sedan kan man alltid fråga sig hur man bäst når en sådan dialog, om man vill få fram alla möjliga synpunkter. Det vill vi. Vi kan börja med , som nämner. Den har ett speciellt arbetssätt. Utredningen har en referensgrupp knuten till sig med företrädare för samtliga sju partier i . sitter för eget parti. Vad jag har förstått har det varit en öppen dialog, ett givande och tagande i diskussionerna mellan utredarna och denna grupp. Jag är inte ett dugg bekymrad i den delen för att dialogen inte skulle verka. Eftersom vi talar om öppenhet och behov av dialog, finns det också många andra som är berörda av . Jag skulle vilja säga att det är ett mycket öppet arbetssätt som kulturutredningen har med möten, referensgrupper och expertgrupper. Jag tror att de har träffat drygt tusen personer på olika platser i under de nio, som utredningen har arbetat. Public service-utredningen skiljer sig i många delar från den tidigare utredningen som var parlamentarisk. Det här är inte fråga om någon omfattande översyn utan det handlar om hur man stärker public service-uppdraget. Detta har vi diskuterat tidigare. Jag är lite förundrad över att talar om principiell uppfattning och att det är anmärkningsvärt. Hur såg det ut tidigare? Här har vi faktiskt en förändring. Vi kan fråga oss om den är bra eller inte. revisorer har granskat hur utredningsväsendet och kommittéväsendet har förändrats under tidens gång. var ungefär var tredje utredning parlamentarisk. är det var tionde utredning. På kulturområdet där och jag är förankrade och djupt engagerade tillsattes det under den förra mandatperioden alltså med en socialdemokratisk regering som tydligen är så otroligt engagerad i att det ska vara parlamentariska utredningar en orkesterutredning med en ensamutredare. Ingen skugga över , men det var en ensamutredare. Vi har Klenoder i tiden med som är strålande bra han är också vår huvudsekreterare i kulturutredningen. Det var en ensamutredare. När det handlar om det internationella kulturlivet var det . Hon är strålande bra. Hon är ordförande för och för Svensk scenkonst. Det var en ensamutredare. hade förvisso en viss parlamentarisk sammansättning med representanter för , och Socialdemokraterna inte en enda representant för allianspartierna. Det hindrar inte att vi tar till oss många av de förslag som har kommit fram i . Plats på scen som handlade om jämställdheten innehåller också mycket intressant. Inte heller det var en parlamentarisk utredning utan en kommitté under ledning av som är en strålande duktig chef för . Hon sitter också med som expert i vår kulturutredning. Jag förstår uppriktigt sagt inte varför är så upprörd med tanke på att hennes eget parti har verkat i helt annan riktning tidigare. 18 (): Jag har förstått att ministern inte lyssnar eller förstår vad jag menar. Jag vill säga att jag inte över huvud taget kritiserar någon som sitter i en utredning för att inte ha kompetens. Det vill jag markera. Jag har suttit i både majoritet och opposition i kommunpolitiken och landstingspolitiken. Jag har lärt mig att om man vill ha en bred och djup förankring i olika partier oavsett partifärg och om man vill ha framgång i politiken med ett stabilt förslag som håller oavsett vilket parti som styr en kommun eller ett landsting brukar man bjuda in alla parter från början. Ministern och jag ser på olika sätt på det. För mig är det viktigt att många får vara med när man ska ha en bred uppgörelse och få bra politiska beslut som håller . Där skiljer vi oss åt. Det visar sig väldigt tydligt nu i debatten. Jag vill att vi ska nå ett bra resultat. Om man säger till ett parti att de får vara med och tycka lite vid sidan om men att vi kör en utredning så har man redan från början tydligt markerat att de får vara med i en referensgrupp och att man sedan kommer att dundra fram med sina förslag ändå. Jag tycker att det är bra med referensgrupper, men vi ser olika på detta. För mig är verklig insyn att man får vara med och spela från början. Det är inte att man får sitta på läktaren ett tag, utan man är ute på plan och passar bollar i olika frågor, oavsett vad man tycker. Om det ska bli ett bra mål kan det vara bra att ha passat . Då kanske man kommer överens om att passa på plan så att man få bra resultat. Jag tycker också att public service-frågan är anmärkningsvärd. Den har varit väldigt livad. Man bröt alltså upp ett avtal som en majoritet i hade varit överens om. Då borde man ha den magkänslan och den fingertoppskänslan att man insåg att det kanske var viktigt att alla partier var med från början. Det är det jag menar. Jag har inte någonting emot dem som utreder frågan. De är mycket kompetenta och duktiga personer. Men ministern förstår inte och lyssnar inte på vad jag säger. Jag tycker att det är sorgligt. Det gäller också , som ministern säger. Om vi ska få en hållbar kulturpolitik för framtiden oavsett partifärg hade det varit bra om vi hade kommit överens i vissa viktiga frågor. Vi ser olika på detta. Det är tråkigt, men vi får hoppas att det blir viss förändring när det gäller synen på den representativa demokratin. 19 Kulturminister (): Nej, , jag tycker inte att det är sorgligt. Jag tycker att det är väldigt hoppingivande med den kulturutredning som arbetar just därför att den har blivit så väl mottagen. Det finns en stor längtan efter att få diskutera de här frågorna och ett behov och önskemål om att det ska hända något nytt. Det har det inte gjort på länge trots att omvärlden har förändrats. Jag är väldigt glad över den här utredningen. Eftersom vi inte tycker olika när det gäller sammansättningen utan är eniga om att det är väldigt kompetenta utredare hoppas jag att ska tycka att det är välkommet att utredningen har kommit till. Man kan ju alltid ha synpunkter på hur en utredning ska vara sammansatt. ser helst att det är en parlamentarisk utredning och tror att det för stabilitet och förändring . Jag är inte helt övertygad om det. Vi kan också konstatera att tydligen inte heller den förra regeringen var det eftersom den inte tillsatte utredningar som var parlamentariska inte en enda på kulturområdet. Den som möjligen finns är Mål i mun. Det var ett utskottsinitiativ, så det var inte heller något som kom direkt från . Rätt eller fel, men så har det sett ut . Det har väl också att göra med att utredningarnas uppgift delvis har blivit en annan. Från att ha varit mer kunskapsbyggande och faktasamlande handlar det nu mer och mer om att kunna leverera konkreta förslag. Det finns många som har sett tillbaka. När vi diskuterade hur en framtida utredning ska vara organiserad kunde man titta på den förra utredningen, den som levererade ett resultat 1995. Den var parlamentarisk. Den beskrivs som något av elefantiasis. Man försökte greppa allting. Det slutade med att man egentligen inte kom fram till några förändringar över huvud taget. Det blev ett status quo. Det är inte den situation vi befinner oss i . har förändrats radikalt sedan 1974 års kulturpolitik. Vi är med i EU. Vi har en omfattande invandring. Vi har en omfattande urbanisering. Den nya tekniken finns här. Verklighetsbilden ser helt annorlunda ut. Då är det viktigt att det blir en kulturutredning som kan leverera. Det pågår en politisk process. Den pågår i kulturutskottet. Det är diskussioner i kammaren. Referensgruppen gör inspel. Den sitter inte alls passiv och tyst. Det är inte den bild som jag har fått. När utredningen väl har lagt fram ett förslag kommer den politiska processen i gång med remissbehandlingar och diskussioner inför propositionsskrivande. Ju fler som deltar i kulturdebatten och på olika sätt är involverade i kulturutredningen desto gladare blir jag. Det kommer att borga för att det här blir förslag som kommer att hålla för framtiden. 20 (): Ju mer vi debatterar desto längre ifrån varandra kommer vi. Du förstår mig inte över huvud taget i den här frågan kan jag känna. Det är jättebra att vi ser på kulturpolitiken för framtiden. Både du och jag brinner för kulturpolitiken . Men kulturministern svarade inte på frågan om public service. Tycker inte ministern att det är lite oroväckande att inte alla partier är med i denna viktiga fråga? Den moderatledda regeringen rev upp den frågan när var överens och det fanns en majoritet. Ser ministern inte hur viktigt det hade varit att sammanföra alla partier igen för att komma överens i den frågan? Jag blir nästan upprörd över att ministern inte förstår vad det är som jag vill poängtera och vikten av att alla är med från scratch. Jag kan säga till ministern att vi har stora debatter här i kammaren om kulturpolitiken. Men vi har över huvud taget inte sett något intresse från den borgerliga sidan här i kammaren för vad vi socialdemokrater tycker. När det gäller att ha en dialog tycker jag inte att vi har samma språk. Dialog för mig är att man får vara med och spela och inte sitta på läktaren och hurra. Det handlar om att över partigränserna bygga en framtid och en hållbar utveckling. Ministern säger att det blir en hållbar kulturframtid. Men vi vet inte hur kammaren ser ut . Förhoppningsvis ser den helt annorlunda ut än . Jag menar att det hade varit klädsamt om ministern hade tillsatt en parlamentarisk utredning i denna viktiga fråga därför att det 2010 förhoppningsvis ser helt annorlunda ut. Då hade vi ändå kunnat ha en hållbar kulturpolitik. 21 Kulturminister (): Jag brukar inte ha svårt att förstå folk. Jag tycker inte att jag har svårt att förstå heller. Däremot har jag svårt att förstå varför det inte finns en rejäl självkritik om det nu är så viktigt med dessa parlamentariska utredningar och varför detta inte fanns i en större omfattning under den tidigare mandatperioden, men det gjorde inte det. Jag kan lägga till några ytterligare namn på min lista. utredde konstnärernas villkor. Det var en ensamutredare. svarade för utredningen om mångkulturåret. Detta är utmärkta personer vilkas kompetens och kunskap också finns med hos alliansregeringen. inträffar det val, och det händer att det blir en ny regering. Så skedde 2006. Då omprövas ibland politiken. När det gällde Public service-utredningen var det en enig regering som ansåg att det var rätt att korta sändningstillståndet till för att man skulle se över förutsättningarna, just för att stärka public service. Det kan inte ha undgått att det är väldigt mycket som sker på medieområdet just nu och att det finns hot mot public service. Och det hotet kommer inte från alliansregeringen. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2007/08:608 om åldersgräns på bio och föräldrars ansvar 22 Kulturminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att ändra lagen om vuxenmedverkan på biograf för att främja individuellt ansvarstagande. är kritisk till att den så kallade regeln om vuxenmedverkan på biograf inte gäller filmer med en 15-årsgräns. Regeln innebär att barn som inte fyllt får gå på film med 7-årsgräns i en myndig persons sällskap, det vill säga någon som har fyllt . På samma sätt får barn som fyllt 7 men inte se en 11-årsfilm på bio tillsammans med en myndig person. Den högsta åldersgränsen omfattas däremot inte av ledsagarregeln utan är absolut. Den nuvarande lagstiftningen, lagen om granskning och kontroll av videogram, eller granskningslagen som den kallas, är . Det har skett en dramatisk förändring av den tekniska utvecklingen och medieutvecklingen sedan lagen trädde i kraft. nämner också detta. Förändringen inom medieområdet har i hög grad påverkat konsumtionen av rörliga bilder, inte minst barns och ungas medievanor och vardag. som nya möjligheter till kommunikation, kreativitet och eget skapande öppnas har också risken ökat för att barn och unga hamnar i situationer som kan vara olämpliga, skadliga och olagliga. Det centrala har därmed flyttat från att enbart handla om att skydda barn från skadligt medieinnehåll till att uppmärksamma riskerna med barns och ungas interaktiva medievanor.