prot · GV09122 · 2008-06-04 00:00:00 — Det gäller till exempel den lista över 31 uttryckliga metoder som alltid ska anses otillbörliga. kommer konsumenter och näringsidkare att känna igen mycket i den nya lagen. Regeringen har gjort de ändringar som varit nödvändiga för att genomföra direktivet, men ansträngt sig att behålla den gamla lagens struktur och terminologi där det varit möjligt. Det gör att det finns flera viktiga likheter med den gamla lagen: Den nya lagen omfattar både konsumenter och näringsidkare. Lagen innehåller en allmän bestämmelse om att marknadsföring ska stämma överens med god marknadsföringssed. Lagen är en så kallad ramlag som kompletteras av specialbestämmelser i andra lagar, till exempel i distans- och hemförsäljningslagen. kan förbjuda näringsidkare att fortsätta med viss marknadsföring eller ålägga dem att lämna väsentlig information i marknadsföringen. Det innebär att sanktionssystemet överförs oförändrat. Det finns också en rad nyheter i den nya lagen. Den nya lagens tillämpningsområde utvidgas till att även avse information som lämnas efter ett köp, stärkt skydd vid till exempel reklamation och utebliven leverans. Ett nytt begrepp, köperbjudande, införs. Det innebär att om en näringsidkare väljer att ange pris tillsammans med en bestämd produkt måste priset vara korrekt, det vill säga inklusive moms och avgifter. Dessutom ska näringsidkaren ange adress och villkor för betalning med mera. Bestämmelsen är utformad i enlighet med direktivets krav och innebär att näringsidkare själva får välja när de vill ange pris i marknadsföring av vissa bestämda produkter. Om de väljer att ange ett pris måste detta vara korrekt. Ett förbud mot aggressiv marknadsföring införs och innebär att förutom trakasserier, tvång, fysiskt våld och hot kan också åtgärder som är särskilt påträngande och ofta förekommande anses utgöra aggressiv marknadsföring. Vid bedömningen av om en åtgärd är aggressiv ska hänsyn tas till tidpunkt, plats, art och varaktighet. Som exempel kan nämnas påträngande och oönskad telefonförsäljning. En så kallad svart lista med 31 åtgärder som alltid anses vara otillbörliga införs. Vid överträdelse av dessa förbud kan marknadsstörningsavgift åläggas. Det är en lista med uttryckliga förbud som både näringsidkare och konsumenter har nytta av att känna till. Många förbud kan vi stöta på i olika försäljningssituationer, och förhoppningen är att med god kunskap om skyldigheter och rättigheter kunna stärka konsumenternas skydd. Det är också viktigt att utövar en effektiv tillsyn över den nya lagen och sprider information om dess innehåll. Även om många av dessa åtgärder kan förbjudas med stöd av generalklausulen blir det tydligare för konsumenter och näringsidkare vad som gäller. Den svarta listan kan även tillämpas till skydd för näringsidkare. Exempel på förbud på listan är att erbjuda produkter till ett pris utan att uppge att näringsidkaren inte kommer att kunna leverera i en mängd som är rimlig, till exempel lockerbjudanden, att rikta direkta köpuppmaningar i reklam till barn i alla medier, att oriktigt skapa intryck av att konsumenten har vunnit någonting på köpet, att ge intryck av att konsumenten inte kan lämna platsen innan ett avtal har ingåtts, något som vi vet att många träffar på när det gäller canvasförsäljning, att oriktigt påstå att en produkt kan bota sjukdomar, funktionsrubbningar eller missbildningar liksom oriktiga påståenden om risker som en konsument utsätter sig eller sin familj för om han eller hon inte köper produkten. Under resans gång fram till regeringens proposition har det ifrågasatts om det svenska förbudet mot reklam riktad till barn i marksänd tv skulle kunna upprätthållas. Men vårt barnreklamförbud motiveras i huvudsak av andra skäl än sådana som är att hänföra till konsumentkollektivets ekonomiska intresse. Det handlar således om skäl som faller utanför tillämpningsområdet för direktivet om otillbörliga affärsmetoder. För mig och för kulturministern och Europaministern stod det tidigt klart att radio- och tv-lagstiftningen i detta avseende inte berörs av direktivet och därför inte heller behöver ändras. Detta är ett tydligt ställningstagande till skydd för barnen. Det europeiska samarbetet inom ramen för EU syftar till att tydliggöra medborgarnas rättigheter och möjligheter varhelst i EU de valt att bo och verka eller för kortare eller längre tids besök. Dit hör också deras val att köpa varor eller tjänster med ursprung i någon av medlemsstaterna. Den europeiska konsumenträtten syftar just till att ge den europeiska konsumenten samma skydd varhelst hon eller han väljer att köpa en vara eller tjänst. Det europeiska konsumentskyddet har kommit en bra bit på väg, men mycket återstår att göra. Få områden är så påverkade av den harmonisering som äger rum inom EU som just konsumenträtten. Harmonisering betyder givetvis inte att allt kommer att se ut på precis samma sätt som det gjort i till exempel , ett land med ett utvecklat konsumentskydd. Harmoniseringen innebär dock att konsumentskyddet stärks till en högre och gemensam nivå i hela EU-området. Det är till fördel inte bara för medborgarna i de länder som inte legat lika långt fram, utan också för alla svenskar som vistas i eller handlar med leverantörer i dessa länder och de blir bara fler och fler. Det europeiska perspektivet på konsumentpolitiken är mycket tydligt. Grunden för denna är formulerad i EG-fördragets artikel 153. I denna står det: För att främja konsumenternas intresse och säkerställa en hög konsumentskyddsnivå ska gemenskapen bidra till att skydda konsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen samt främja deras rätt till information och utbildning och deras rätt att organisera sig för att tillvarata sina intressen. Det slås vidare fast: Konsumentskyddskraven ska beaktas när gemenskapens övriga politik och verksamhet utformas och genomförs. I kommissionens strategi för EU:s konsumentpolitik för perioden 20072013 ställs tre delmål upp: att stärka konsumenternas ställning i EU, att uppnå högre välfärd för konsumenterna i EU och att effektivt skydda konsumenterna mot allvarliga risker och faror. En stor del av vårt nationella regelverk på konsumentområdet härrör från . har konsumentregler på miniminivå varit det mest vanliga. Detta frångås nu mer och mer. Kommissionen har inlett ett arbete med att se över ett antal konsumentskyddsdirektiv i syfte att uppnå ett mer tydligt och enhetligt regelverk. Ambitionen är full harmonisering på hög skyddsnivå. I detta anförande instämde (). 48 () replik: Statsrådet deltar i debatten om marknadsförings- och konsumentfrågorna, viktiga frågor som berör oss alla. Jag tänkte koncentrera mig på könsdiskriminerande reklam. Som jag nämnde i mitt anförande är det enda av de nordiska länderna som saknar en lagstiftning som förbjuder könsdiskriminerande reklam. De andra länderna har funnit att det är nödvändigt och viktigt att lagstifta i den frågan. Men det har inte , trots att vi har haft en utredare som har lämnat sitt betänkande Könsdiskriminerande reklam kränkande utformning av kommersiella meddelanden till statsrådet. Utredaren har också kommit fram till att en lagstiftning inte strider mot grundlagen. Vad är det som gör att den inte finner det viktigt och nödvändigt att lagstifta i denna fråga? Våra grannländer har redan lagstiftning mot detta. Kulturellt, historiskt och politiskt ligger vi väldigt nära , , och . Två av dessa länder är medlemmar i samma union som vi. 49 Integrations- och jämställdhetsminister () replik: Först och främst vill jag säga att jag har samma uppfattning som Sachet, det vill säga att könsdiskriminerande reklam är osmakligt. Jag ser gärna att mer händer på det området. När det gäller jämförelsen med våra nordiska länder är det sant att de på olika sätt har reglerat mot könsdiskriminerande reklam. Men det finns ingen specifik utvärdering av hur detta har påverkat reklamen i dessa länder. kan ingen säga om reklamen i de andra nordiska länderna ser annorlunda ut än reklamen i . Med det sagt vill jag också påpeka att grundlagarna ser olika ut i de olika nordiska länderna. Skulle vi för vår del välja att lagstifta mot könsdiskriminerande reklam måste vi ändra i grundlagen. Det är inga problem att ändra i grundlagen om man tycker att det verkligen ger de resultat man vill få om man lagstiftar. I detta fall är min och regeringens bedömning att vi inte skulle få de effekter vi efterfrågar med denna lag. Det är som och andra sade: Hur bedömer man vad som är könsdiskriminerande reklam? Vems smak ska vi utgå från? Ska en mindre kommitté i domstolen få säga till oss övriga medborgare i vad som är anständigt och inte? Det är mycket svårt att dra den gränsen. Eftersom jag inte ser att lagen kommer att få den effekt som efterfrågas menar jag att det inte heller är motiverat att ändra i grundlagen. Dessutom anser jag att näringslivets självsanering är mycket effektivare. De tar emot fler anmälningar och kan hantera dem på ett mycket snabbare sätt än en domstol. För sakens skull är det bättre att det hanteras fler fall än att en domstol får hantera fall med en lag som är otymplig och där man inte vet var gränserna går. Jag är därför nöjd med tillståndet som det är . 50 () replik: Jag tackar statsrådet. Utredningen har inte kommit fram till att förslaget är grundlagsstridigt. Det har därför inte behandlats i Lagrådet. Regeringen har inte velat gå vidare och behandla förslaget. Vi i oppositionen beklagar att regeringen inte vill gå vidare med förslaget, särskilt med tanke på att har lyft fram jämställdhetsfrågor i mycket större utsträckning än många andra länder. Vi ligger långt fram i dessa frågor. Men det krävs mer, bland annat någon form av lagstiftning som förbjuder könsdiskriminerande reklam. Den självreglering vi har är inte tillfredsställande. Fler och fler har börjat anmäla reklam som finns utomhus. Varken jag, statsrådet, andra vuxna, ungdomar eller barn kan välja bort den reklamen eftersom den finns överallt utomhus. Tänker man på jämställdheten borde det finnas en öppning för att kunna reglera detta. Vi har förbud mot könsdiskriminering i arbetslivet. Ingen får särbehandlas på grund av kön. Jag tror att man skulle kunna reglera i andra sammanhang, till exempel när det gäller könsdiskriminering i reklam. Jag vill gärna höra mer från statsrådet om vad det är som gör att det strider mot vår grundlag eftersom andra nordiska länder har implementerat det i sin lagstiftning. 51 Integrations- och jämställdhetsminister () replik: Som jag sade i mitt förra inlägg ser våra grundlagar olika ut. Jag kan inte svara på varför deras grundlagar tillåter denna typ av reglering, utan jag kan bara svara på varför vår grundlag inte tillåter denna typ av reglering. Det beror framför allt på en sak. Den strikt kommersiella reklamen som gäller pris, kvantitet och kvalitet regleras i marknadsföringslagen, med andra ord det betänkande vi nu diskuterar. Men det finns också reklam som har till syfte att opinionsbilda och att sprida värderingar. Denna typ av opinionsbildning och budskap är skyddade i grundlagen. Frågan är då om man inte med hjälp av reklam får sprida opinion. Min uppfattning är att man fortfarande bör få göra det. Man kan också hamna i det beslut som Sachet och hans parti har hamnat i, nämligen att man inte får bilda opinion med hjälp av reklam. Då får man vara redo att ändra grundlagen. Då får ni göra det. Men alliansen har kommit fram till att för att införa denna lag måste vi ändra grundlagen. och lagutskottet har kommit fram till det, och juristerna i säger samma sak. När alla dessa instanser har kommit fram till samma sak förstår jag inte varför en enmansutredares ord ska väga tyngre. Men driv er politik! När ni får tillfälle och möjlighet att genomföra den kan ni göra det. Vi anser inte att det kommer att ge de effekter vi vill ha. Att näringslivet inför en reklamombudsman välkomnar jag mycket. Det innebär mer pengar och större resurser. Därmed kan fler fall behandlas inom ramen för reklamombudsmannens uppgift. Återigen vill jag säga att grundlagarna ser olika ut. Därför kan vi inte kopiera våra grannars lagar rakt av här i . 52 () replik: Jag välkomnar också deltagande i civilutskottets debatt om ny marknadsföringslag. Jag noterar att ministern följde dagordningen till punkt och pricka och i sitt anförande inte nämnde frågan om könsdiskriminerande reklam. Den finns visserligen inte direkt med i marknadsföringslagen, men den finns med i civilutskottets betänkande. Jag kan börja i den änden som det förra replikskiftet slutade. Hela frågan handlar om huruvida vi tror att näringslivets självsanering när det gäller otillbörliga affärsmetoder fungerar eller inte. Regeringen och alliansmajoriteten hyllar den utökade lagstiftningen och regleringen i EU-direktivet som förändrar marknadsföringslagen. I linje med det borde regeringen och alliansmajoriteten också tycka att en utökad lagstiftning för att påskynda näringslivets sanering och självsanering skulle vara önskvärd. Det är märkligt när ministern tar upp att frågan om könsdiskriminerande reklam inte har stöd i grundlagen. Frågan är inte belyst, utan det är ministerns egen slutsats att det strider mot grundlagen. Det är märkligt när ministern säger att könsdiskriminerande reklam skulle vara opinionsbildande. Vi ska ju hindra den typen av opinionsbildning. Det är själva grunden och kärnan i att ha en lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam. 53 Integrations- och jämställdhetsminister () replik: När man diskuterar de här stora viktiga frågorna är det jätteviktigt att man tänker efter före. Att diskutera huruvida vi ska begränsa yttrandefriheten för att en del av opinionsbildningen kan innehålla olämpliga bilder på kvinnor och män tycker jag är att gå lite väl långt. Vi ska värna våra tryckfrihetslagar. De är viktiga. Det är långt ifrån alla länder i världen som har så bra lagar som , och jag menar att det inte finns anledning att gå in och peta i dessa friheter för att vi vill skapa en symbollagstiftning. kan symbollagstiftning få effekter, men denna lag skulle inte få de effekter vi efterfrågar. En domstol skulle nämligen inte kunna hantera i närheten av så många fall som till exempel en reklamombudsman kan göra. Vill få bort könsdiskriminerande reklam från marknaden tycker jag att han och jag tillsammans ska opinionsbilda mot frågan och framför allt uppmuntra och stödja näringslivet i att ta denna fråga på allvar. Det har de gjort , och de har visat att de tar frågan på ännu större allvar genom att inrätta en reklamombudsman. Vi ska följa deras arbete, men återigen: Vår uppfattning i denna fråga varierar. Det är inte bara jag som statsråd som säger att en lag mot könsdiskriminerande reklam skulle stå i strid med grundlagen. Som jag sade har denna fråga en historia. Det är inte första gången den utreds. har diskuterat den tidigare, och justitieutskottet har diskuterat den. Även inom har man diskuterat frågan tidigare, och vi landar i samma sak: Man måste göra grundlagsändringar, och det parti som är redo att göra en grundlagsändring får gärna göra det det sitter i en regering, men den sittande regeringen kommer inte att göra grundlagsändringar för en symbollag som inte kommer att ge effekt. 54 () replik: Det handlar inte om att begränsa yttrandefriheten, utan det handlar om att begränsa otillbörliga affärsmetoder. Och höjden av otillbörliga affärsmetoder är naturligtvis könsdiskriminerande reklam och även reklam riktad mot barn. Vi diskuterar dessa två viktiga områden som vi verkligen måste begränsa ytterligare även via stark lagstiftning. Det är ministern som envist hävdar att frågan om könsdiskriminerande reklam bryter mot grundlagen, men ambitionen från den förra regeringen var naturligtvis att genom att tillsätta en utredning också låta frågan bli utredd och slutligen komma fram till en lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam som inte bröt mot grundlagen. Vi är överens om att vi inte ska begränsa yttrandefriheten, och vi ska inte begränsa någons möjlighet att sprida opinion, men vill ministern använda orden sprida opinion när det handlar om könsdiskriminerande reklam? Den formen av negativt spridande av opinion är naturligtvis något som vi borde vara överens om att vi ska begränsa via en lagstiftning. Ministern har angett att det är näringslivets egen reklamombudsman som förhoppningsvis ska ta bort de avarter av otillbörliga affärsmetoder och otillbörlig reklam som vi ser . Ser ministern några ytterligare åtgärder som behöver vidtas för att till exempel få bort den otillbörliga aggressiva telefonförsäljningen vi har ? Ministern säger att den är förbjuden, men den måste bort även i praktiken. När det gäller den breda informationsfrågan har vi haft ett EU-perspektiv, men hur ser ministern på den bredare informationsskyldigheten som behöver finnas i marknadsföringslagen för att vi ska kunna göra bra och aktiva konsumentval när det gäller produkter till exempel från ? 55 Integrations- och jämställdhetsminister () replik: Om jag först ska avsluta frågan om könsdiskriminerande reklam är min slutreplik att det är mycket som är olämpligt i vårt samhälle. Det finns också massor av annan opinionsbildning som jag tycker är olämplig, men den förbjuds inte för det. Här är det samma sak; det är olämpligt att försöka sprida opinion och värderingar med hjälp av olämpliga bilder på kvinnor och män, men jag anser fortfarande inte att man ska förbjuda det. Jag anser att man har rätt att göra det enligt vår grundlag, och den rätten ska finnas. När det gäller telefonförsäljningen får vi nu ett skydd mot aggressiv marknadsföring. Bland annat aggressiv telefonförsäljning är nu uttryckligen förbjudet. pratar ofta om att människor ska välja att bli uppringda och inte som välja att inte bli uppringda, men jag anser faktiskt att människor har rätt att bli erbjudna tjänster och produkter och att de ska få så pass mycket information att de vet vad som gäller. Sedan ska de fatta besluten själva man vill ha produkten eller tjänsten, eller så vill man inte det. Jag tycker att det är viktigt att den möjligheten finns, och det är därför det finns ett Nixregister där den som inte vill få erbjudanden kan registrera sig. Det är ett problem att en del av dem som är Nixregistrerade fortfarande får samtal, men vi hoppas att lagen mot aggressiv marknadsföring ska kunna täcka in också detta. När det gäller informationen finns det inga förändringar i lagen förutom språkbruket. I nuvarande lag finns det ett uttryckligt informationskrav: Näringsidkare måste ge information. I den nya lagen, som är framförhandlad av den förra regeringen det vill säga av Socialdemokraterna står det i stället att det är förbjudet att inte ge information. Det är bara språkbruk, och resultatet är detsamma. Jag är alltså inte alls orolig för att konsumenter inte i fortsättningen ska få korrekt information om varor och tjänster. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 7 § Det nya statliga lantmäteriet Föredrogs civilutskottets betänkande 2007/08:CU23 Det nya statliga lantmäteriet (prop. 2007/08:134). 56 (): Jag har ett glädjande besked till civilutskottets ledamöter och åhörare: Jag har kortat ned mitt anförande med sex . Jag vill till att börja med yrka bifall till den gemensamma reservationen av Socialdemokraterna, . När det gäller själva ärendet, att fullfölja sammanföringen av de statliga lantmäterimyndigheterna till en myndighet, har vi inget att invända mot. Vi delar utskottets bedömning att det ger en tydligare organisation och ett bättre resursutnyttjande. Det i sin tur ger bättre förutsättningar för kvalitetsutveckling av den regionala och lokala verksamheten så att regelverket får enhetlig handläggning och tillämpning. Det vi däremot är starkt kritiska till är att delar av den nya myndighetens uppdragsverksamhet privatiseras. Det gäller Kartförlaget, Kartcentrum och Kartbutiken. Vi är mycket kritiska till hur ärendet har hanterats av regeringen. Beslutsunderlaget som har presenterats för har varit bristfälligt och delvis felaktigt. Ivern att sälja så mycket det går av statlig verksamhet verkar ha varit viktigare än ett korrekt beslutsunderlag. Det är dålig respekt för att presentera bristande beslutsunderlag. Även om utskottet har inhämtat kompletterande material från anser vi att underlaget inte är tillräckligt. Det saknas en analys och redovisning av de konsekvenser för olika samhällsområden som bristfällig tillgång till kartmaterial kan innebära. Marknaden för kartmaterial i vårt land varierar kraftigt så som alla andra förhållanden. Man kan vara ganska säker på att det inte kommer att etableras några kartföretag i de glest bebyggda delarna av landet. Boende och företagare i exempelvis inland kan komma att få sämre tillgång till kartmaterial eller få betala ett högre pris för det. För oss är det viktigt att tillgången på kartmaterial till ett rimligt pris kan garanteras även efter en försäljning. Pålitliga kartor behövs inom otaliga samhällsområden. Därför måste det vara tydligt vilka konsekvenser en eventuell försäljning av kartverksamheten får. Vi anser att regeringen borde återkomma i frågan när ett fullständigt beslutsunderlag kan presenteras för . Jag har kontaktat de fackliga företrädarna på lantmäteriet, ordföranden och ledamoten . Båda säger att de kom in väldigt sent i diskussionen om försäljningen och känner att de inte kunnat företräda medlemmarna på bästa sätt. Det finns ca 30 anställda i den här verksamheten, och det är en verksamhet som bedrivits . Man frågar sig: Har andra aktörer än varit aktuella? Vad är anledningen till att man har så bråttom? Varför har ni inte kunnat vänta? Och återigen: Kan man garantera tillgången på kartmaterial till rimliga kostnader även efter försäljningen? 57 (): Först vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. Lantmäteriverksamheten är en av de mest historiska myndigheter vi har i . fick vi den första lantmäterimyndigheten. Det har varit viktigt för struktur, såväl infrastrukturmässigt som stadsbyggnadsmässigt. Våra historiska kartor ger en bra bild av historia. Det märker man inte minst på alla de släktforskningsföreningar som använder sig av dessa kartor. Kommunalt och regionalt kan lantmätericheferna härledas långt tillbaka i tiden. Jag tror att det är viktigt för en demokrati att man har spelregler vad gäller markägandet. Det märker man också på att den kompetens som finns i också utnyttjas av många länder där man inte har den här traditionen. anpassas myndigheten, och 22 myndigheter blir en. De statliga myndigheterna i länen och blir en myndighet, den statliga lantmäterimyndigheten. Detta ger en bättre helhet, bättre flexibilitet och tydligare organisation. Precis som sade är vi överens om den delen och tror att det här är en bra organisationsförändring. Det vi inte är överens om är att ska ställa sig positiv till avyttringar av delar av uppdragsverksamheten. Det som också förde fram i sitt anförande är att Kartförlaget, Kartcentrum och Kartbutiken ska kunna avyttras. Reservanterna inriktar sig på att underlaget varit bristfälligt, trots att det har funnits ett antal tidigare utredningar, men också förtydligande från . Jag ser snarare att kritiken varit politisk och kanske inte så mycket beror på bristfälligt underlag som på att man är emot avyttringen av detta. Jag tyckte också att det kom fram i anförande. Tittar man tillbaka ser man att det har varit en lång diskussion om uppdragsverksamheten på lantmäteriet och att detta har varit väl omfattande, såväl lokalt som centralt. Man har också uppfattat den som konkurrenshämmande för många av de företag som finns i branschen. Detta var också anledningen till att man inrättade ett konkurrensråd som skulle titta på marknads- och konkurrensfrågorna inom lantmäteriet. Detta är naturligtvis bra, men jag tycker också att det är bra att man nu också tar ännu ett steg och konstaterar att den uppdragsverksamhet som kan bedrivas i annan form också avyttras.