prot · GV0982 · 2008-03-25 00:00:00 — Däremot föreligger det en omprövning av tillstånden för de verksamheter som redan är i gång, och där vill vi få de här förbättringarna. Det har också varit uppe i och prövats vad de nya reglerna faktiskt innebär. I domen där kunde man konstatera att det är skadorna och olägenheterna för miljön som överväger i lagprövningsprocessen. Därför är det i grunden också mycket restriktiva bestämmelser som gäller. ställde frågan till mig om vi kunde påskynda tillkomsten av fiskvandringsvägar. Dels är ju själva initiativet att se över lagstiftningen ett sådan steg, dels är de pilotprojekt som pågår med uppdrag till länsstyrelserna andra exempel på åtgärder som vi genomför. Vi kommer också att återkomma till med förslag till åtgärder som ger ytterligare möjligheter till följd av de förslag som utredningen lägger fram framöver. 87 (): Det var trevligt att få lite medhåll, åtminstone i sakfrågan, av , moderat. Det är inte alltid så. Sedan vänder jag mig till miljöministern. Alla kraftbolag åläggs i lag att man ska bygga och se till att det finns vandringsvägar. Jag har tittat på flera ställen. I vid finns det till exempel inga laxtrappor. Där finns ingenting. Sedan säger miljöministern, när det gäller den småskaliga vattenkraften, att det inte ska till någon stor utbyggnad. I svaret sade miljöministern också att beslut om en sådan utbyggnad fattas i domstol. Det är ingenting som regeringen kan eller bör lägga sig i. Det är precis det som regeringen har gjort. Genom att införa de gröna certifikaten gör man det mycket mer ekonomiskt fördelaktigt. Då sätts den normala prövningen ur spel. De här subventionerna läggs i vågskålen när man ska beräkna vinsten. Och pratar jag om vinst för väldigt penningstinna kraftbolag som , Fortum, Eon, Statkraft med flera. Då gynnas de i miljödomstolarna. Den här subventionen behövs ju inte. Jag kan inte förstå detta. Man har helt ändrat åsikt. var det bara Socialdemokraterna som ville ha gröna certifikat. Sedan gäller det de äldre tillstånden. Ja, det finns jättemånga problem. Det är också väldigt dyrbara och långa processer för att ompröva vattendomar. Därför kanske man skulle kunna förenkla processen när man tittar på vattendrag efter vattendrag. Det skulle kunna vara ett sätt att se hur det hela hänger ihop. Miljöministern säger att det är en omprövningsprocess som går långsamt, och det är någonting man vill åtgärda. Det är jättebra, men då kan ju också kraftföretagen med sina miljardvinster vara med och betala för de ökade resurser som behövs på , på Kammarkollegiet, på , för att inte tala om som är tillsynsmyndighet. Det handlar alltså om att prioritera resurser till detta. Då kan ju kraftbolagen vara med och betala för detta. Det som också behövs, tycker jag, är ett politiskt uppdrag till myndigheterna att göra en kartläggning av alla vattendomar. Man skulle kunna göra en prioriteringslista och se i vilken ordning som de bör omprövas och verkligen se till att en fullständig omprövning görs inom till exempel en femårsperiod. Och pengarna till detta skulle kunna tas där pengarna finns, hos kraftbolagen. Jag tycker att det är läge för miljöministern att gå hem och göra om och ta bort möjligheten att använda de gröna certifikaten, så att de rika kraftbolagen inte ska bli ännu mer rika och naturvärdena bli allt färre. Det är naturvärden som vi aldrig kan återskapa hur många vandringsvägar vi än ser till att skapa för fiskarna. Bygg inte ut! Förstör inte det som ännu inte är förstört! 88 (): Ministern måste ha förståelse för att kustens fiskare har väldigt svårt att få den här ekvationen att gå ihop. Man hindrar fiskarna i det småskaliga kustfisket från att fiska. Sedan fortsätter massakrerna i kraftverken. Ministern måste ha en förståelse för att kustens fiskare har svårt att förstå det. Men får vi hoppas att den utredning som är tillsatt kommer fram till någonting positivt så att det går att sätta in snabba åtgärder, så att det blir ett slut på de här massakrerna. 89 Miljöminister (): uppmanar mig att ta bort de gröna elcertifikaten till utbyggnaden av mindre vattenkraft. Jag delar inte den uppfattningen. Jag tycker tvärtom. I ett läge när ska göra en utbyggnad av den förnybara energin ska vi ta vara på alla möjligheter att göra det inom de ramar som miljön sätter. Fördelen med den väg vi nu väljer är att vi också gör ändringar i bestämmelserna i , så att vi får en så god produktionskapacitet som möjligt i existerande vattenkraftverk. Poängen är just att ta vara på de vattenkraftverk som redan har byggts och utnyttja den produktionen bättre. På det sättet får vi fram mer förnybar energi men minskar behovet av andra typer av utbyggnader. Jag tycker att det är en klok väg att gå. Den är bra för miljön. Den är bra för uthållig energiförsörjning och just för det miljömässigt riktiga målet att bygga ut den förnybara energin. Sedan tycker att kraftbolagen ska vara med och betala för åtgärder. Det tycker jag i grunden också. Men det sker ju just genom lagstiftningen. kommer dessutom omprövningar att ske av gamla tillstånd. Då prövas också möjligheten att omfördela kostnader, att lägga på en större kostnad. Men det är beslut som enligt lagstiftningen tas i domstolen. Jag tycker att det är en riktig ordning att det är så. Jag kommer inte att vilja att vi skapar parallella system där man å ena sidan fattar beslut i domstol och å andra sidan låter regeringen eller andra organ ingripa och bestämma om andra regler. Möjligheten att påskynda besluten ligger framför allt i att skapa till exempel en omprövning av alla vattendomar inom ett vattensystem i ett sammanhang. Det är möjligt i de sammanhang där parterna är överens om det. har fått medel för att främja en sådan utveckling i områden. kommer vi att följa deras möjligheter att snabba på den typen av process. vill jag bara till säga: Det låter sig sägas att det sker massakrer av fisk i vattenkraftverken. Jag tycker att det ska bli ett nöje att följa med och lyssna på hur låter i de lägen när han försvarar de beslut som är med och fattar både i regeringen och i . Då kanske det inte är lika enkelt att uttrycka sig så lättvindigt och att låta som att det är ministerns uppfattning. Det är regeringens och riksdagsmajoritetens uppfattning. 90 (): När det gäller att vi ska vara med och bidra till förnybar energi har vi säkert inte olika uppfattningar. Men om man ska massakrera, enligt sätt att uttrycka det, en massa fisk på vägen dit tycker jag kanske inte att det är det ultimata sättet att göra det på, eftersom man förstör så mycket och åstadkommer så lite. Det var väldigt tråkigt att höra att det är ministerns bestämda uppfattning att vi ska ha de gröna certifikaten. Det är ju just genom de gröna certifikaten som det blir intressant att bygga ut den småskaliga vattenkraften. Jag tycker förresten att man ska utnyttja de befintliga vattenkraftverken bättre, där naturvärden redan är förstörda. Det är helt okej. Men ministern sade också att kraftbolagen är ålagda att se till att det finns fiskvandringsvägar. Varför kan vi då hitta ett antal sådana ställen där det inte finns? Är det så att miljödomstolen och vattendomarna i så fall är så generösa att man tillåter att detta inte sker? Då borde väl miljöministern tycka att det är intressant att titta över dem, för då borde det vara fel någonstans. Jag ser inte att till exempel föreningen i den här diskussionen har någon anledning att bli mindre rädd för att man ska bygga ut där. Det finns en annan dimension också. Många av de här småskaliga vattenkraftverken finns i norra delarna av , där man skulle behöva utveckla fisketurism, där man har stort behov av nya jobb. De möjligheterna försvinner om man låter bygga ut den småskaliga vattenkraften. Det tycker jag vore väldigt tråkigt. 91 Miljöminister (): säger att vi inte har olika uppfattning om utbyggnaden av förnybar energi. Just i den här debatten har använt mesta delen av tiden till att säga att hon faktiskt har lägre ambitionsnivå när det gäller en del av den förnybara energin. När det gäller massaker av fisk tror jag att det har framgått av den här debatten att inte jag heller accepterar någon allmän massaker av fisk. Däremot tyckte jag att det var ett vårdslöst sätt att uttrycka sig med tanke på hur processen ser ut när det gäller att fastställa vattendomar. Jag noterar att just det uttryckssättet var något av en favorit för . När det gäller kraftbolagens skyldighet att betala är det bara att konstatera att när man omprövar äldre tillstånd är tillståndshavaren skyldig att betala till det allmänna fiskeintresset och tåla en förlust på mellan utan ersättning. Det är just den bestämmelsen som möjliggör att ålägga kostnader. När det gäller möjligheten att åstadkomma mer vandringsvägar vid alla vandringshinder har vi varit överens om här i , allianspartierna, och , att ge möjlighet att pröva byggandet av vandringsvägar för fisk vid alla vandringshinder. Den frågan ligger nog hos att föreslå åtgärder kring. Det väntar jag på för att sedan kunna lägga fram förslag till åtgärder här i . Jag hoppas att vi ska hitta en bra lösning med utredningens hjälp. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2007/08:448 om avskaffat balanskrav vid adoption 92 Socialminister (): har frågat mig på vilket sätt jag kan påskynda en förändring av reglerna vid adoption med utgångspunkt i ett avskaffat balanskrav. Jag vill inledningsvis framhålla att en internationell adoption alltid ska utgå från det enskilda barnets bästa och från det enskilda barnets behov och rättigheter. Detta innebär att varje stat i första hand ska eftersträva att ett barn får växa upp i sin ursprungsfamilj eller om detta inte är möjligt i en annan familj i sitt hemland. Om detta i sin tur inte är möjligt bör barnet kunna erbjudas en varaktig familj genom internationell adoption. Barnens rättigheter i samband med internationell adoption är fastlagda i såväl konventionen om barnens rättigheter som om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. I dessa konventioner ställs också särskilda krav för att säkerställa att internationella adoptioner genomförs på ett betryggande sätt. har en särskild lagstiftning om internationella adoptioner som bygger på dessa konventioner. När det gäller frågan om det så kallade balanskravet kan jag stilla oro över att frågan har gått i stå genom att meddela att det pågår ett arbete inom med att ta fram en departementspromemoria om frågor som rör auktorisation av sammanslutningar som förmedlar internationella adoptioner. I detta arbete ingår även en översyn av regeln om balansen mellan de svenska sammanslutningar som har auktorisation för att förmedla internationella adoptioner, det så kallade balanskravet. Min förhoppning är att denna departementspromemoria, efter vederbörlig remissomgång, ska resultera i en proposition till under innevarande mandatperiod. En kommentar i övrigt till det så kallade balanskravet är att det har tillämpats av Myndigheten för internationella adoptionsfrågor, , i endast ett fall som rörde auktorisation för . I övrigt har de auktoriserade sammanslutningarna auktorisation för ca 30 länder, och i flera fall har de auktorisation för samma land. har i samband med beslut om auktorisation för adoptionssammanslutningarna för perioden 20082009 givit auktorisation för fyra sammanslutningar att arbeta i samma land, och . Vidare har tre sammanslutningar fått auktorisation för arbete i samma land. Det gäller , , och . I dessa fall har rekommenderat att sammanslutningarna inte ska arbeta med samma barnhem i syfte att undvika konkurrens mellan svenska sammanslutningar. 93 (): Jag vill börja med att tacka socialministern för svaret. Jag är helt överens med ministern om att internationell adoption alltid ska utgå från det enskilda barnets bästa och från det enskilda barnets behov och rättigheter. Det är just för barnens bästa jag är så angelägen om att lagen om balanskravet tas bort. Det kan finnas skäl att förklara för den oinvigde vad lagen om balanskrav mellan adoptionsorganisationer innebär och vilka följder det får. Problemet är att regeln om balanskrav vid adoption som infördes innebär att om två adoptionsorganisationer begär auktorisation i samma givarland ska endast den minsta organisationen bli auktoriserad, även om givarlandet i första hand vill samarbeta med en annan organisation. Detta har medfört att barn fråntas en ny chans i livet till en trygg och kärleksfull uppväxt i . Balanskravet leder till ett minskat antal adoptioner och tar inte hänsyn till barnens bästa. Det är alldeles orimligt att en ideell förening begränsas i sin storlek. Tänk er samma princip för fackföreningar eller politiska partier! Jag tar för givet att ministern inte på något sätt genom politiska beslut vill förhindra ett parti att växa och bli större. Jag har stor respekt för ministern när han säger att det pågår ett arbete inom med att ta fram en departementspromemoria om frågor som rör auktorisation. Jag hoppas att ministern förstår min frustration i det här ärendet. Jag vill se förändringar och resultat omgående, särskilt när jag ännu inte har mött ett enda sakligt argument för att vi har den här lagstiftningen med balanskravet. Min förhoppning och tro är givetvis att ministern på alla sätt försöker att påskynda det här arbetet så att förändringarna blir verklighet, för barnens skull. Att Myndigheten för internationella adoptionsfrågor, , endast har hänvisat till balanskravet en gång när man har avslagit en organisations ansökan om att starta verksamhet visar att denna horribla lagstiftning faktiskt fungerar. Det är just för att det finns ett avslagsyrkande i en ansökan till ett land som det inte uppstår fler ansökningar som kan avslås. Det säger sig självt. Det är väl ingen som ansöker om man har fått ett avslag en gång med hänvisning till att lagen är så tydlig att man inte har någon framgång, inte ens när man har överklagat beslutet till kammarrätten och förlorat där. Man vore, enligt mitt sätt att se, direkt dumdristig om man gjorde nya ansökningar och kastade bort de pengar, den tid och de resurser som man måste lägga på ett sådant totalt utsiktslöst arbete. Tycker socialministern att mitt resonemang är logiskt, att en adoptionsorganisation inte ansöker om ny auktorisation i ett land som har liknande förhållanden med det avslagsyrkande som man har varit utsatt för? 94 Socialminister (): Jag tycker att här vältaligt har beskrivit de avigsidor som kan finnas med den regel som har hållit sig med under . Om man tittar tillbaka på varför den här lagstiftningen över huvud taget tillkom är de skäl man kan finna i urkunderna att man ville uppnå en bättre balans mellan olika sammanslutningar som har auktorisation att förmedla internationella adoptioner som en åtgärd för att skapa en möjlighet för mindre sammanslutningar att växa och därmed öka valfriheten för svenska sökande när det gäller olika sammanslutningar. Som situationen är finns det en stor sammanslutning, tre mindre och tre mycket små som är verksamma på det här området. I förarbetena menar man att man vill eftersträva en bättre balans i storlek mellan de här sammanslutningarna. Om flera sammanslutningar ansöker om auktorisation för samma land ska det vara möjligt att ge de mindre sammanslutningarna prioritet om sammanslutningarna naturligtvis i övrigt uppfyller kraven, till exempel vad gäller kvalitet. Det är alltså de skäl som har angetts för den lagstiftning som gäller. har här beskrivit vilka avigsidor som finns. Dem kan jag utan vidare se, och det är just därför vi vill komma fram till en nyordning. Den så kallade balansregeln som infördes har fram till inte haft någon avgörande betydelse för hur många barn som har kommit till för internationell adoption. Här har naturligtvis den allmänna utvecklingen i barnens ursprungsländer en allt större betydelse. I många av de vanligaste givarländerna minskar antalet barn som kan bli aktuella för adoption bland annat på grund av att välståndet ökar och att de biologiska föräldrarna därmed i större utsträckning kan behålla sina barn. Det är förstås en utveckling som både jag och välkomnar. Men det gäller också att hitta en väl fungerande ordning i de fall där adoptioner ändå kan komma i fråga, och jag redogjorde i mitt inledande svar för hur man prioriterar i det här sammanhanget. Summa summarum: Balanskravet som gäller svenska sammanslutningar kan inte anses ha den betydelse som förutsågs när det en gång infördes. Jag kan förstå den frustration som ger uttryck för under denna diskussion och i sin interpellation. Jag tycker förstås att hans resonemang, som svar på den frågan, är logiskt och rimligt när det gäller balanskravets utformning och vilka effekter det får när man en gång har prövats som sammanslutning och då så att säga har förlorat i den prövningen. pågår ett arbete, och det är förstås det som är det viktiga, där vi på skyndar på detta så mycket vi någonsin kan med sikte på att kunna lägga fram en proposition till med förslag om en ny lagstiftning som får möjlighet att ta ställning till. 95 (): Det känns positivt att vi har en stor samsyn i de här frågorna, och det tar jag naturligtvis till intäkt för att det kommer att ske saker på området. Jag vill bara lite kort kommentera de exempel som ges i ministerns svar om olika länder där det har skett auktorisationer. Jag vill bara konstatera att det är precis i de länderna som jag påstår att balanskravet är hämmande för större organisationer. När det gäller är det en mindre organisation som har fått tillstånd att bedriva verksamhet tillsammans med en större organisation som redan hade verksamhet. Det är i och för sig bra, enligt mitt sätt att se, att fler organisationer kommer till ett land. Samma sak i , samma sak i och samma sak i det är dessa länder som utgör exempel på att organisationer kan samverka, men vi har inget exempel där en stor organisation kan få komma in i ett land där det redan finns små organisationer. Mina funderingar som gnager och som jag inte kan finna logiska svar på är sammanfattningsvis: Varför förvägras en godkänd svensk adoptionsorganisation att verka i ett land som till exempel ? Det är inte för att det är något fel på myndighetskontakterna i . Det är inte heller något fel på adoptionsorganisationens verksamhet, och ingen har hävdat att det inte finns barn som är i behov av föräldrar. Det enkla men trista svaret är att det är en följd av den nya adoptionslag som kom till och som säger att om en organisation söker om auktorisation ska ta hänsyn till om det finns andra och mindre svenska organisationer i samma land. I så fall ska den större organisationen inte få auktorisation. Jag hoppas att ministern kan förstå min frustration och att någonting kommer att ske snabbt för att komma till rätta med denna felaktiga lagtolkning för barnens skull. Min förhoppning står till ministern och till att det här kommer att gå fortare än vad ministern vågar uttala i svaret här . Men utifrån vad ministern har sagt känner jag en stor tillförsikt framåt och kan redan nu konstatera att det kommer att vara till gagn för fler barn i världen. I så fall är det här en debatt för barnens skull. 96 Socialminister (): De beskrivningar som gör av de avigsidor som de nuvarande reglerna leder till kan man nog stryka under och peka på att så är fallet. gör naturligtvis detta utifrån den lagstiftning som har fattat beslut om. För att få en förändring till stånd måste vi ändra på lagen. Det är också syftet med den översyn som sker och som ska leda till nya förslag för att ta ställning till. Jag redogjorde tidigare för skälen bakom den nuvarande lagstiftningen och hur man då tänkte. Man ville alltså premiera fram, eller hur vi nu ska uttrycka det, fler organisationer på den här arenan. Dessa skäl kan man möjligen förstå, men man kan också konstatera att sedan den lagen tillkom har denna lagstiftning och ordning inte haft den effekt som man då tänkte sig. Det går därför säkerligen att åstadkomma en lagstiftning som är mer ändamålsenlig när det gäller att säkerställa att internationella adoptioner går till på bästa möjliga sätt för blivande adoptivföräldrar, för givarländerna och naturligtvis ytterst för de barn som är föremål för adoption. 97 (): Jag är nöjd med dessa ord från statsrådet, och det finns ingen anledning för mig att förlänga debatten. Jag känner mig helt nöjd och lugn över att frågan kommer att avancera snabbt. 98 Socialminister (): Jag känner mig också nöjd med diskussionen. Jag tycker förstås att det är en väldigt viktig diskussion, att vi har en kvalitetsmässigt bra ordning när det gäller barn som är de allra mest utsatta på jorden som vi över huvud taget kan tänka oss och att det leder till att de i de här yttersta fallen får ett nytt tryggt hem i . Jag hoppas också på bistånd i det fortsatta arbetet när det gäller att utforma den nya lagstiftningen. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2007/08:385 om beskattning av studentboende 99 Finansminister (): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder i syfte att förändra beräkningsgrunden för fastighetsavgift som avser studentboende. Hon har även frågat mig om jag avser att ta initiativ till att göra en översyn av vilka bostäder som ingår i begreppet specialbyggnader. Den första frågan är ställd mot bakgrund av att fastighetsavgiften för bostäder i hyreshusenheter beräknas med utgångspunkt i antalet bostadslägenheter. Definitionen av bostadslägenheter överensstämmer med den som finns i olika andra lagar som knyter an till definitionen av bostadslägenhet i jordabalken. Det ligger ett värde i att ha en enhetlig definition utan olika specialundantag. För många hus med studentbostäder kommer fastighetsavgiftens fasta belopp om per bostadslägenhet att överstiga av taxeringsvärdet. För dessa hus blir i stället taxeringsvärdet styrande för fastighetsavgiftens storlek. Studentbostäderna får därvid del av den genomförda generella sänkningen av skattesatsen på bostäder i hyreshus till av taxeringsvärdet. Som framgår av propositionen om fastighetsavgift kommer regeringen särskilt att följa frågan om behovet av att stimulera utbudet av studentbostäder. Jag är medveten om de gränsdragningsproblem som finns beträffande skattebefriade specialbyggnader. Att ändra vad som anses vara specialbyggnader riskerar dock att leda till nya gränsdragningsproblem eller att skattefriheten begränsas. Regeringen följer frågan om specialbyggnader, men jag har ingen avsikt att ta några initiativ till en sådan översyn som efterlyser. 100 (): Jag får tacka för svaret på interpellationen. Jag kan väl säga att det var positivt att skattesatsen på hyreshus sänktes till . Det var någonting som jag tyckte att regeringen gjorde bra, om jag ska inleda med att säga någonting positivt. Men sedan var det väl så att hela omläggningen från en statlig fastighetsskatt till en fastighetsavgift egentligen var bingo för ägare till högt taxerade fastigheter i framför allt storstäderna, medan andra egentligen inte fick så många positiva effekter av den reformen, till exempel studenterna. Det jag har tagit upp i min interpellation är till exempel hur man beräknar fastighetsavgifterna i en studentkorridor, där varje enskilt rum påförs den här fastighetsavgiften trots att man har gemensamma utrymmen, till exempel gemensamt kök och andra gemensamma utrymmen. Det kan leda till ett antal frågor, och jag har faktiskt också fått frågor om den ordningen. Jag tror att även regeringen och finansministern har fått frågor om varför man använder det sättet att beräkna. En annan sak som också debatteras i sammanhanget är hur man hanterar de så kallade specialbyggnaderna. Är det så att studentboende kanske skulle omfattas av de regler som avser specialboende, alltså att det skulle vara helt skattefritt på samma sätt som gäller till exempel för elevhem och annat? I skatteutskottet har vi också haft diskussioner om specialbyggnader. Det gäller till exempel olika typer av vårdbyggnader där rättsläget tyvärr inte är klarlagt .