prot · GV09126 · 2008-06-11 00:00:00 — Kanske så många som en miljon människor har dött. Man säger också att av de irakiska barnen är undernärda. saknar rent vatten. Det begås omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna i av regeringen och av olika miliser men också av de utländska trupperna. Amnesty presenterade i en rapport att 23 900 irakier sitter fängslade av de utländska trupperna utan rättegång. Av dessa 23 900 olagligen fängslade människor är 620 barn ett är så ungt som . Amnesty beskrev också i sin rapport att det verkar råda immunitet för utländska trupper och privata säkerhetsbolag, framför allt från , att döda civila irakier. Men om detta är det tyst, alltid så knäpptyst i anföranden. På en punkt har dock den borgerliga majoriteten riktat kritik mot den utländska närvaron i . Det handlar om , men det handlar inte om tortyren. Det handlar inte om de grova kränkningarna av de mänskliga rättigheterna, utan det man kritiserar är att händelserna i hade negativa konsekvenser för förbindelserna mellan väst och den muslimska världen. Det är så man häpnar, ! Varför är du så tyst när det kommer till och dess allierades brott mot de mänskliga rättigheterna i ? 120 () replik: Det är en klassiker som kommer upp . Jag tror att vi kan dividera i timmar huruvida det var moraliskt, utrikespolitiskt och på andra sätt riktigt att med allierade gick in i . Det viktiga är att tänka på vilka insatser vi kan göra för att bygga upp igen. Jag och den moderata riksdagsledamoten arrangerade ett seminarium med ambassadör i och dokumentärfilmaren om just kvinnors situation i . Det som ganska tydligt slogs fast av politiker och representanter från höger till vänster under detta seminarium var att det var sannerligen inte bättre för kvinnor . Det är sant att religiösa fundamentalister och obehagliga grupper bland shiamuslimer och andra grupperingar har stärkt sin makt. Det är också sant att den amerikanska administrationen tillsammans med irakiska regeringen inte har varit tillräckligt tydliga med att kritisera dessa övergrepp. Där kan vi göra mycket, men när det gäller detta kan man ha två olika strategier. Man kan välja, som många i gör, att säga nej, vi ska inte vara aktiva, för så länge amerikanska soldater är kvar på irakisk mark ska vi hålla oss blankt utanför. Eller så kan man, som vi gör i andra partier, tycka att vi faktiskt har en roll att spela att utbilda irakiska poliser, att se till att utöka biståndet till diverse olika grupper, bland annat kvinnogrupper, att se till att fria medier får det stöd de behöver. Där behöver vi lägga in våra insatser. Vad gäller övergrepp och att barn sitter i irakiska fängelser är det fullkomligt skamligt, vidrigt och totalt fel. var ett av de partier som tidigt var ute och sade att aldrig borde ha fått upprättas över huvud taget, och det är en stor skamfläck på det amerikanska stjärnbaneret att det skedde. Den tortyr och de övergrepp vi såg i kommer att gå till historien som riktigt, riktigt grymma och totalt fel. Det är också en stor risk som tar. Säger man sig vara frihetens främsta företrädare har räddat oss från nazismen under i måste man också leva upp till dessa ideal. Det har man inte lyckats med. 121 HANS () replik: handlade inte min frågeställning om kriget var moraliskt rätt eller inte. Den diskussionen kommer vi att ta i andra sammanhang. Det vi diskuterar här är situationen för de mänskliga rättigheterna i . Där vet vi att och deras allierade begår grova och omfattande brott. Jag tycker att det är tragiskt att det betänkande som faktiskt står bakom är ett betänkande där man inte med ett enda ord kritiserar omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna. Jag tycker alltid att det är fascinerande att lyssna på , för det är en väldigt tydlig skillnad mellan den som står i talarstolen och den som sitter vid voteringsknapparna. När man lyssnar på känns det nästan som om hon talar till sig själv, till sitt moraliska samvete och försöker övertyga den som ska sitta och trycka på knapparna att hon ska stå upp för sina moraliska värderingar. Men har i talarstolen aldrig lyckats med det, för när det väl är dags för knapptryckningen sviks idealen. Då sviks de högstämda talen. Då röstar hon lojalt med den borgerliga majoriteten. kommer det väl att hända igen. kommer utan att reservera sig att ställa sig bakom ett borgerligt betänkande där man inte med ett ord uttrycker någon kritik mot brott mot de mänskliga rättigheterna i . Man kan fråga sig vad detta beror på. Varför är den här sidan så tyst? Är det så att man sätter den transatlantiska länken, lojaliteten mot , före respekten för de mänskliga rättigheterna? Jag har svårt att se något annat argument till varför man annars skulle välja att blunda för de omfattande grova brott som gör skyldigt till i . Eller är det helt enkelt så att det är och hennes partis starka försvar av det här kriget som gör att man nu inte kan kritisera det i efterhand? Vi ska komma ihåg att när bomber föll var det , nuvarande partiledare i , som stod på barrikaderna och krävde att svenska trupper skulle delta i övergreppen. säger ja till svensk export av vapen till de länder som begår just dessa brott mot de mänskliga rättigheterna i , och är ett av de partier i den här kammaren som har ställt sig bakom att irakier ska skickas tillbaka till krigets och övergreppens . 122 () replik: Jag redogjorde för olika saker där jag tycker att den amerikanska politiken har landat fel. Som sagt: borde aldrig ha upprättats. Tortyr är fel i vilka former det än sker. borde genast ansluta sig till den , , en fråga där faktiskt och har varit de mest aktiva med att driva olika aspekter i denna kammare. Det skulle också vara klädsamt om inte bara reducerade de brott som sker i när det gäller mänskliga rättigheter till den amerikanska administrationen, för det är totalt fel. Skulle och dess allierade lämna i detta läge skulle vi få se en eskalering av våldet som skulle vara oerhört negativ på väldigt många sätt. Vi skulle få en situation där kvinnor skulle leva ett ännu mer osäkert liv. Fältet skulle lämnas fritt för olika religiösa fundamentalister. Är det det vill? Naturligtvis är det ingen som önskar att vare sig , , eller andra blir kvar i . Vi hoppas att det ska bli fler fria demokratiska val och att detta ska fortsätta skapa ett mer rättvist samhälle. Men att lämna nu vore totalt oansvarigt. Därför är det också väldigt trist att se att i riksdag röstar nej till de politiska förslag som handlar om att bygga upp en självständig irakisk administration. Det handlar om att utbilda poliser och se till att man får ett skarpt rättsväsende. Man kan ha olika åsikter om ett krig. Men det är det sorgligt att inte ta sitt politiska ansvar efteråt bara för att man var emot det. Här skulle jag önska att vi hade en tydligare linje. Jag tänkte kort lyfta upp en annan fråga när jag nu har 20 sekunders talartid kvar. Det gäller frågan om folkmordet på armenierna. tog när i hade landsmöte i ställning för att vi bör erkänna folkmordet på armenierna. Vi beslöt då att göra följande uttalande: Folkmordet som armenierna, assyrierna, syrianer, kaldéer med flera utsattes för i har alltför länge setts som en turkisk-armenisk angelägenhet. Detta bör betraktas som ett folkmord. Vi har inte fått en majoritet för detta . Det beklagar jag. 123 () replik: Det kanske inte är så mycket och jag har gemensamt i politiken. Men när det gäller kampen för kvinnors möjligheter och rättigheter känns det skönt att ha en medsyster. I motsats till tänker jag med tillfredsställelse notera att tog upp frågan om kränkningar mot de mänskliga rättigheterna. Det har jag försökt att göra tidigare här utan att få något större gensvar från utrikesministern. hoppas jag att hjälper mig att påpeka för alliansregeringen att man måste kritisera även och . Det som föranledde mig att begära replik var att tog upp att vi måste stödja demokratirörelser. Det är vi naturligtvis överens om. Det är då väldigt tråkigt att med den budget som finns har möjligheterna för till exempel Palmecentret att informera om demokratier och mänskliga rättigheter minskat. Det finns nu också signaler om att egeninsatsen i olika projekt ska höjas från . Det är verkligen allvarligt. Jag tror mycket på de små projekten människor emellan. Jag hoppas att kommer att verka för att det inte blir verklighet. 124 () replik: Jag kan instämma i att det är oerhört viktigt med biståndsprojekt inte minst när det gäller att stödja kvinnors och flickors rättigheter, mänskliga rättigheter och civilsamhällen och att små organisationer får chansen att driva olika projekt. Att det skulle vara speciellt synd om Palmecentret har jag dock väldigt svårt att instämma i. Det är en ramorganisation till skillnad från samtliga andra partiers biståndsorgan, vilket gör att ni har en monopolsituation på väldigt många biståndsfält. De krokodiltårarna känns lite salta för min del. Flera grupper och partier i regeringen tycker att det är viktigt att man ser till att frivilligorganisationer har rimliga villkor för att kunna bedriva biståndsstöd. Det aviserades inte i denna budget att det skulle vara några förändringar. Den diskussionen får vi ta om det nu skulle behövas. Men finns inte något konkret förslag på papperet. Jag tycker också att det är trevligt att hitta medsystrar i andra partier som driver feministiska frågor. Det är viktigt att se att jämställdhet inte är en höger- eller vänsterfråga utan en fråga som man kan driva utifrån olika positioner i det politiska fältet. Jag har en fråga till . Palmecentret har varit i ropet . Er före detta feministiska jämställdhetsminister är ny generalsekreterare för detta center som har bjudit in . Det är en person som öppet i flera debatter förespråkat följande: 1.Muslimska och arabiska kvinnor vill bli slagna av sina män. 2.Han har legitimerat detta och hänvisat till olika suror i . 3.Han har hävdat att detta är en viktig politisk fråga. förstår inte hur västerländska debattörer kan tycka att det är fel att förespråka detta. Jag har inte hört någon tydligt ta avstånd från detta. Jag hoppas verkligen att de socialdemokrater som dyker upp på detta seminarium lyfter den frågan. Man kan också tycka att det är tråkigt att en någon som hyllar självmordsbombare bjuds in av en så seriös organisation. Men det är en annan fråga. 125 () replik: Jag kan inte stå till svars för vilka gäster bjuder in till sina seminarier. Däremot kan jag självklart uttala att jag inte håller med om de uttalanden som denna person har gjort. Om nu inte har hört någonting om någon som tagit avstånd läste jag faktiskt att har uttalat att hon självklart inte instämmer i dessa uttalanden. tog upp att vi ska vara stenhårda mot diktatorer. Det är självklart. Men jag skulle ändå vilja fråga på vilket sätt vill verka när nu i så stor omfattning finns närvarande i . Man bygger sjukhus, vägar och allt vad man gör. Men man ställer inga krav på mänskliga rättigheter. Det är naturligtvis inte att förvåna, eftersom man inte ställer krav på mänskliga rättigheter i sitt eget land. Men jag ser ändå det som ett problem när sedan vi andra västerländska länder kommer till och ska försöka verka där för demokratiutveckling. Då blir det ett problem. Det vore bra om tillsammans med de andra partierna i regeringen kunde främja demokratin i på ett bra sätt. 126 () replik: Jag kanske kan få ett instämmande från mina kolleger i utrikesutskottet som jag reste tillsammans med i , och för sedan. När vi bland annat mötte det liberiska utrikesutskottet tog jag upp denna fråga och hur de såg på kinesernas starka ambitioner. Jag ser detta som en form av nykolonialism. Man dammsuger kontinenten på mineraler och råvaror, men man banar inte vägen för gott samhällsstyre. Där är det väldigt viktigt att vi i kommunikation med olika biståndsländer ibland annat trycker på mycket mer om detta och att vi också kompenserar. Vi måste vara ännu klarare i våra visioner när det gäller frihet. 127 (): När man läser det här betänkandet är det onekligen så för oss alla att vi får en mängd tankar och känslor som far genom våra hjärnor. Det är nästan som att man skulle vilja att ett antal sidor eller betänkandet blev till ett studiehäfte på exempelvis gymnasienivå. Det är inte för att det är fullödigt. Jag tror aldrig att vi kommer att producera någonting som är fullödigt. Men det är för att motioner, reservationer, utskottsöverväganden, ja, hela textmassan, lyfter fram de problem, motsättningar och fasor som finns runt om i världen. Det är global verklighet som vi måste se och ta ansvar för. Det handlar som värden, värderingar och materiella tillgångar. Det livsnödvändiga saknas på så många håll. Det här betänkandet ger en bild, och jag tycker att det är en bra bild, av tillståndet på vår gemensamma odelbara planet. Vi kan här under de minuter som står till vårt förfogande inte räkna upp allt som vi skulle vilja räkna upp. Men vi kan ändå hinna räkna upp hela rader av länder där medmänniskor lider brist på i stort sett allting. Det är brist på elementära rättigheter och faktiskt brist på rätten att existera, att få finnas till. Det är brist på vatten och mat, som det talades om här tidigare. I betänkandet finns uppräknat en mängd FN-dokument som de allra flesta FN-medlemmarna ratificerat. Det är psykiskt påfrestande, eller hur man nu vill uttrycka det, att länder ratificerar och undertecknar, men sedan verkar inte detta undertecknande ha något nämnvärt värde. Vi vet alla att om ord eller verbala ståndpunkter skulle skapa respekt för människovärdet hade vi knappast behövs skriva och formulera det här betänkandet. Det har sagts så mycket i denna kammare, i andra kammare och i andra sammanhang världen över. Låt mig ta något exempel. I FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter finns det skrivet om detta. Detta har tagits upp i debatten. Där står: Rätten för envar att för sig och sin familj åtnjuta en tillfredsställande levnadsstandard, däribland att få tillräckligt med mat. Där räknas också vatten in. Vi hade mötet i för någon vecka sedan. Jag behöver inte här i kammaren tala om vad det handlade om när statsöverhuvuden samlades från många håll och man skulle tala om livsmedelssituationen och livsmedelskrisen. Vi vet hur det ser ut i . Det har nämnts här tidigare. Det gäller också , och . Vi har här på partiledardebatten hört ordet utanförskap användas . Tala om utanförskap när vi talar om människor som lever under de här förhållandena! Med beaktande av min ålder skulle jag kanske kunna drista mig till att utan att på något sätt vilja vara ironisk vädja till alla att lyfta in situationen lite mer internationellt när vi talar om utanförskap. Jag tror att det skulle vara mentalt hälsosamt för vår svenska debatt oavsett om den kommer från regeringen eller oppositionen om vi talade lite grann mer om vad som händer internationellt och hur det ser ut internationellt. Det är ett hån, menar jag, att vi alla länder i världssamfundet inte har kommit längre när det gäller att leva upp till alla dessa konventioner. Det kanske är en konstig tanke, men ändå kommer den för en ibland: Hur skulle det ha sett ut om FN hade analyserats och genomlysts till så mycket som vi genomlyser och analyserar EU? Därmed inte sagt att EU inte ska genomlysas och analyseras. Det är självklart. Kan vi debattera och resonera om något mer angeläget här i kammaren än mänskliga fri- och rättigheter? Nej, det tror jag inte att någon tycker. Vi säger att demokrati och mänskliga fri- och rättigheter inte kan åtskiljas. Vi är överens om att de är siamesiska tvillingar. Det står så bra uttryckt i betänkandet: De mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatsprincipen är varandras ömsesidiga förutsättningar. Det är inte någon mening med att jag nu räknar upp en lång rad länder som redan är nämnda här. Jag tror inte att kunskapen i det avseendet saknas, i varje fall inte här i kammaren. Men jag tror att det finns en risk att vi talar om demokratiska värden ett vanligt återkommande uttryck och att det då i huvudsak handlar om rösträtt, rätten att bilda politiska partier, att det finns institutioner som är fristående och fri press. Detta är absolut självklara förutsättningar. Men de är inte i sig någon garanti för att innehållet är vad det bör vara och att varje individ upplever sig vara värdigt behandlad och respekterad med sina fri- och rättigheter och naturligtvis också skyldigheter. Det handlar om respekten för varje individs okränkbara integritet och värdighet och respekten för medmänniskans unicitet. Demokratins kärna är det faktum att varje människa är ett original och därför måste respekteras utifrån sin egen kvalitet. Den mest självklara fri- och rättigheten är rätten till liv. Det tror jag att vi är överens om. Det vore värdefullt om vi utan försök till misstolkningar ville och vågade dryfta vad vi menar med rätten till liv och kom överens om en maxim eller princip. Jag anser att det är tydligt att vår debatt och opinionsbildning i varje fall av och till är anstruken av utilitarism, det vill säga nyttofilosofi, och även av filosofi. Respekten för människovärdet och för livet vem garanterar den? Varifrån eller vari finns förankringen? Hur benägna är vi att ansluta oss till eller acceptera rådande praxis? Och hur acceptabelt är i så fall det? Finns det något som är absolut när vi talar om mänskliga fri- och rättigheter eller gör det inte det? Finns det etiska gränser över huvud taget? Vem sätter dem, och vem garanterar dem? Jag menar att detta också är frågor som måste få finnas med i en MR-debatt. Min uppfattning är att EU borde kunna vara vida mer aktivt i MR-debatten. Det skulle stärka EU:s identitet och respekten för EU. Jag ska i detta sammanhang visa på något konkret. FN hade som vi vet kommissionen för mänskliga rättigheter. Den kritiserades, verkligen med all rätt, för bristande trovärdighet. MR-förbrytare satt med som medlemmar i kommissionen. Det var inte enbart , men var mycket aktivt. har antagit 14 landspecifika resolutioner som kritiserar , men inga som berör länder som , och . Det här är ingenting annat än skandal en bedövande skandal. Det är nästan så att man funderar på om inte FN-systemet precis som enskilda länder måste få besked om detta av EU. Vi kan inte ha ett FN som agerar i strid mot sin egen charta. Visst finns det alltid risk för att vi lägger ett svenskt raster på andra länder eller, för att uttrycka det annorlunda, att vi ser på länder, fattiga, tidigare förtryckta folk genom svenska glasögon. Det är väl att göra det lite för enkelt. Men vi kan absolut inte nöja oss med mindre än att få se rörelse i demokratisk riktning och rörelse för större respekt för mänskliga fri- och rättigheter. Kampen för medmänniskors värdighet, för demokrati och för mänskliga fri- och rättigheter får aldrig avstanna. Den måste alltid föras överallt, och den kommer aldrig någonsin att kunna presenteras så att vi är nöjda hoppas jag. 128 () replik: tog upp att vi ratificerar en massa konventioner men att de inte har något nämnvärt värde. Det är konstigt att vi inte har kommit längre när det gäller alla de konventioner som många länder faktiskt undertecknar, menar han. Därför vill jag återkomma lite grann till det som jag tog upp förut. Vi lever inte alltid själva upp till de konventioner vi undertecknar, och det är bedrövligt. Det gäller bland annat , våtmarkskonventionen, tortyrkonventionen och många andra konventioner som vi inte lever upp till. Vi kommer in på frågan om folkmord igen. Den konventionen är klar och tydlig. Jag har den framför mig här. Det är lätt att se vad det är som är ett folkmord. Sedan kommer man till nästa passus; vem är det som ska straffas? I de två fall vi talade om , nämligen och Anfalkampanjen i , hörde vi att det är gamla folkmord och att vi därför inte tar ställning. Men jag tog också upp frågan om att det egentligen handlar om ett pågående sorgearbete. Det handlar om att det är människor som är brottsoffer under många generationer. Jag skulle vilja höra syn på detta. Hur ska man kunna ge de här människorna de individer som är drabbade och som är efterlevande till folkmordets offer lindring för själen om man aldrig erkänner det som skedde? Därför är det viktigt med ett erkännande av de olika folkmorden, för att de människor som är drabbade ska kunna gå vidare i livet. Jag vill höra syn på den frågan. 129 () replik: Det är naturligtvis bekant att står bakom de formuleringar som finns i betänkandet. Om tiden hade räckt till hade jag velat läsa upp hela det sjoket i betänkandet. Det är faktiskt värt att ta upp det i sin helhet, och jag menar att det nyanserar en del av vad vi kommer fram till här i replikväxlingen. Det handlar inte enbart om huruvida det var rimligt att stämpla folkmord på eller inte. Det handlar också om att se hur vi kan komma framåt i relationerna i mellan minoriteter och den nuvarande statsbildningen. Det finns en passus som jag ändå ska försöka hinna läsa: Utrikesminister har i en riksdagsdebatt under innevarande varnat för att politiska beslut i andra länder som fastslår en viss historieskrivning i värsta fall kan leda till uppblossande intolerans mot religiösa minoriteter i . Den armenisk-ortodoxa kyrkans överhuvud i landet Mesrob II har uttryckt sig i samma anda. Jag menar att vi inte enbart kan bestämma oss för att sätta en stämpel på någonting, och därmed är ärendet, problemet, avfört. Vad händer fortsättningsvis? Framtiden är också central för de grupper, de minoriteter, som lever kvar och ännu inte fått den respekt för mänskliga fri- och rättigheter som de har rätt till. 130 () replik: Jag har naturligtvis också läst det som står i betänkande, men jag håller inte med. Jag tycker att det synsättet utgår ifrån att vår utrikesminister tycker någonting, och därför ska vi andra tycka precis likadant. Jag tror inte på den beskrivning som han ger uttryck för där. Jag menar att man ska kunna kalla saker för deras rätta namn. Det är inte svårt att se att det som hände i och var folkmord om man läser konventionstexten. Därför skulle vi utan några som helst problem kunna tala om att vi tycker att det faller under den här artikeln i den konventionen. Det är jätteenkelt. Det kan ge människor i andra länder, människor som är drabbade, den upprättelsen att det åtminstone finns några som anser att det var ett folkmord, vilket det faktiskt var. Jag vill också fråga en annan sak som handlar om tortyrkonventionen, som jag talade om tidigare, och och vår princip om den reglerade invandringen, som anses stå över . Man kanske tar mer hänsyn till om barnen är men inte därunder, för då är det spädbarn enligt . I de här frågorna brukar och gå hand i hand. Jag skulle vilja höra hur ser på vårt eget förhållande till de mänskliga rättigheterna när det gäller de människor som har fått avslag på sin asylansökan och som befinner sig här i landet. Det gäller dels dem som skickas tillbaka direkt därför att de går med på det, dels dem som gömmer sig. Jag antar att även träffar många av de här människorna, många av dem som hellre tar sitt liv än återvänder till sitt hemland. Jag träffar sådana personer, och jag tror att även många kristdemokrater gör det. 131 () replik: Jag hoppas att tycker att det är positivt om, och jag menar att så är fallet, det har uppstått en öppenhet när det gäller att resonera om situationen för armenier och andra minoriteter i . Det vore ganska olyckligt, för att inte säga mycket olyckligt, om den öppenheten nu försvann och vi hamnar tillbaka på något slags status quo-ställning då ingenting av detta kunde bli föremål för resonemang, kunde bli dryftat, kunde leda till kongressande och konferensande. Jag menar att den öppningen är någonting som vi kan se positivt på och som vi inte vill vara med om att stänga. Jag tycker att vi ska fortsätta att vara intensiva när det gäller en generös flyktingpolitik. Det kanske är så att vi behöver opponera både på den ena och på andra kanten.