prot · GW0914 · 2008-10-16 00:00:00 — Det var ett osnyggt beteende från regeringens sida att avskeda en av sina generaldirektörer. 114 () replik: Tack, , för ett intressant anförande! Det är viktiga frågor du tar upp, inte minst de om matkvaliteten, det vi äter, men också om dem vi äter. Där tycker jag att du använder ganska svepande ordalag när du fördömer köttkonsumtionen. För det första är det framför allt idisslarna som orsakar den eventuella klimatpåverkan. För det andra härrör en hel del av den köttkonsumtion som vi har i vårt land från naturbetesdjur, am- och dikor, som håller uppe strandängar och håller landskapet öppet i våra hagar och ängar. Hur vill du styra detta så att vi minskar köttkonsumtionen, och hur ser du på möjligheterna att ha naturbetesdrift även fortsättningsvis för köttproduktion? 115 () replik: Jämfört med situationen 1995 har vi ökat köttkonsumtionen med . har importen av kött till ökat kraftigt. Ett sätt är att verka för att importen av köttprodukter från framför allt idisslare minskar. Det kan man verka för genom att ta upp frågan på EU-nivå. På global nivå har det väldigt stor betydelse. Vi bör konsumera produkter med råvaror närmare ursprunget än via köttet. 116 () replik: Jag undrar om jag uppfattade rätt när det gäller viljan att styra människors beteende och konsumtion. Hur har du tänkt dig att via EU minska köttkonsumtionen? Ska vi ha något slags tullar, straffbeskattning, eller hur ska det gå till? Hur vill du ha det med den svenska naturbetesdriften? Det är ganska avsevärda mängder köttdjur som betar ängar, hagmarker och håller dem öppna. 117 () replik: Jag sade inledningsvis att jag anser att under ordförandeskapet ska lyfta fram den här frågan för diskussion. Exakt vilka åtgärder och hur man ska styra det kan diskuteras. Men det finns möjligheter att ha differentierad moms på olika typer av livsmedel. Det är en sak som jag tycker att man kan pröva och på det sättet premiera andra typer av livsmedel. Sedan är det klart att det är viktigt med hagmark och så vidare för den biologiska mångfalden, men det finns också andra aspekter på betande djur, till exempel nära kuster, som gör att man kanske måste tänka på var någonstans i landet man har denna. Alltså: mindre volym, bättre kvalitet och mer genomtänkt lokalisering. 118 (): har just gjort det mycket lätt för mig genom att gå igenom mycket av det som jag ville säga om just köttkonsumtionens miljöpåverkan. Jag tackar för det. Det innebär att jag inte behöver prata fullt så fort för att hinna med allt annat som jag vill säga. Nåväl, det är fantastiskt att se hur klimatfrågan verkligen har lyfts . När man lyssnade på miljöministern tidigare fick man nästan intrycket att det bara är regeringens förtjänst. Och kanske är det så att det faktiskt är som har skrivit både och Sternrapporten plus skickat ut för att upplysa mänskligheten om klimatförändringarna vi står inför vad vet jag? Det viktiga är i alla fall att det händer saker, och det gör det . var ödmjuk nog att erkänna att det faktiskt sker en del saker också utanför det här huset, och det tycker jag att vi ska vara väldigt glada för. Men trots allt behövs det ganska mycket action framöver om vi ska få ordning på klimatet. Vi måste minska våra växthusgasutsläpp med åtminstone , och det kräver en del förändringar, både politiska och i vårt sätt att leva. Att träta om vad som är viktigast livsstilsförändringar eller politiska förändringar, insatser här i eller utomlands är ganska meningslöst, för vi behöver insatser på bred front. Var och en av oss måste ta sitt ansvar, men vi som politiker har ett extra ansvar att se till att detta ansvar blir möjligt att ta. Vi måste ge förutsättningar att göra klimatsmarta val i vardagen. Det är svårt att välja tåget om det inte går något tåg. Det är enklare att ta bilen om samhället är uppbyggt utifrån bilisternas behov. Det kräver väldigt engagerade konsumenter för att välja det miljövänliga alternativet om det miljöfarliga är billigare. Men vi politiker kan göra det möjligt och lönsamt att vara miljöhjälte. Den infrastruktur vi bygger är förstås en nyckelfaktor. Det borde inte vara så svårt att inse att bygger vi fler vägar så åker folk mer bil och bygger vi fler järnvägar så åker folk mer tåg. Men eftersom det är lite kontroversiellt i vissa kretsar ska jag understryka att vi i inte har hittat på det alldeles själva. Då blir det väldigt olyckligt när regeringen satsar så mycket mer på vägar än på järnvägar. Visst, gärna trafiksäkerhetsåtgärder som mitträcken, men hellre fler spår än fler vägar. Sedan är det ju så krasst att plånboken spelar in. Men genom ekonomiska styrmedel kan vi göra det långsiktigt hållbara också kortsiktigt lönsamt. Och det ska vi göra också! Det kanske framstår som mer sympatiskt att ge en bonus till den som gör någonting sjyst för miljön i stället för att lägga en skatt på det som är dåligt för miljön, typ regeringens miljöbilspremie. Och visst kan det finnas skäl för det för att få in ny teknik på marknaden. Men det funkar liksom inte att basera hela miljöpolitiken på det, för om den som köper en miljöbil får en bonus vill ju också den som åker kollektivt, den som cyklar, den som samåker, den som distansarbetar och alla andra som inte kör bil få det. Då börjar det kosta pengar, och de pengarna ska vi få in via någon annan skatt. Då kunde vi lika gärna ha höjt miljöskatterna från början. Det hade varit mer träffsäkert. Det fina med att höja skatten på det man vill ha bort direkt, som koldioxidutsläpp i det här fallet, är att vi politiker inte behöver fundera över exakt vilka alternativ som är de bästa, med risk att vi satsar på fel häst. För handen på hjärtat är det kanske inte alltid vi som har de bästa idéerna om vad som har störst potential för att fasa ut de fossila bränslena. Det behöver vi inte heller om vi ser till att det kostar att släppa ut koldioxid, för då blir det upp till förorenaren att själv fundera på: Hur ska jag komma undan den där jobbiga skatten? Kan jag minska mina utsläpp så eller kanske så? Då väljer man det som är bäst utifrån sina egna förutsättningar. Och den som kommer på en ny teknik som minskar utsläppen har stora pengar att tjäna på det. På så sätt frigör vi människors kreativitet i någonting som vi kan kalla en positiv form av skatteplanering. Syftet med miljöskatter är trots allt inte i första hand att få in pengar till statskassan. Sedan är det onekligen så att koldioxidutsläppen knappast kommer att försvinna över , så visst kommer vi att få in skatteintäkter genom koldioxidskatterna. De kan vi också använda för att sänka andra skatter eller för att investera i alternativ som järnvägar eller bådeoch. Jag har redan antytt att jag ser koldioxidskatten som bland de absolut mest effektiva styrmedlen, för all del tillsammans med utsläppshandeln som i alla fall teoretiskt fyller samma funktion, även om den utformning den fått i praktiken kan ifrågasättas. Det kan också behövas kompletterande styrmedel. Till exempel kan konkurrensmotiverade nedsättningar av skatter behöva andra styrmedel. Dessutom har vi andra skatteregler som egentligen inte handlar om miljön men som ändå får oönskade miljökonsekvenser, till exempel reglerna för förmånsbilar och reseavdrag som vi kan behöva se över ur ett miljöperspektiv. Det som jag oroar mig för, förutom koldioxidutsläppen, är de växthusgaser som inte är koldioxid. var inne på att av mänsklighetens klimatpåverkan kommer från uppfödningen av djur inom jordbruket. Där är visserligen koldioxid en del, men de stora är metan och dikväveoxid som bland annat kommer från idisslarmagar respektive gödselstackar. Där hjälper det inte med en koldioxidskatt, utan där måste vi ha andra verktyg. Tyvärr är det inte lika lätt och praktiskt som med koldioxidutsläpp, för där vet man hur mycket koldioxidutsläpp en viss mängd bränsle ger och kan fastställa en skatt utifrån det. Här måste vi verkligen fundera om det går att skatta direkt vid källan eller om vi måste ta till med schabloniserade styrmedel som styr mot minskad konsumtion av det som ger höga utsläpp, till exempel kött. Det återstår att utreda. En sak är i alla fall säker: Klimatförändringarna kommer att kräva stora förändringar av oss, och då kan vi inte blunda för stora utsläppskällor. I detta anförande instämde (). 119 () replik: Tack, , för ett engagerat och intressant anförande. Jag vill bara höra hur ser på möjligheterna att bo och verka på landsbygd där det inte finns något alternativ till bilen , där det inte finns tillräckligt med infrastruktur för alternativa bränslen eller där andrahandsmarknaden för miljöbilar inte ännu har gjort det möjligt för den något mindre bemedlade att köpa en ny miljöbil. Hur ska det med den politik som ni förfäktar när det gäller koldioxidskatt på drivmedel vara möjligt att bo och verka på landsbygden, där man är utan kollektivtrafik och totalt beroende av en eller två bilar? 120 () replik: Till att börja med vill jag berätta att den gröna skatteväxling som genomfördes under den förra mandatperioden var just en skatteväxling. Utvärderingen har visat att de stora vinnarna faktiskt inte finns här i eller ens i förorter, utan de finns ute på landet i de små kommunerna. Okej de har fått högre miljöskatter, men de har också fått så pass mycket lägre inkomstskatt. Vi styrde den så att den framför allt skulle gå till låg- och medelinkomsttagare, så det har varit en ren vinst. Men visst är det så, som säger, att på landet är inte kollektivtrafik ett alternativ vare sig ekonomiskt eller miljömässigt. Där är det inte rimligt att ha en buss som går runt till varje buske, utan där behövs det faktiskt bilar. Därför tror jag att det är viktigt att vi inte bara har beskattning på bränslet generellt, utan att vi också ser till att det finns större möjligheter i städerna att välja bort bilen. Det är där det behövs extra insatser, till exempel i form av trängselskatter. De styr på de ställen där det är lättare att välja bort bilen och där bilen dessutom ger större miljöproblem. Vi får alltså olika ansvar. 121 () replik: tog sig snabbt in från landsbygden till storstaden och trängselskatterna. Men min fråga gällde hur det ska bli möjligt för människor att även fortsättningsvis bo och verka, driva företag och ägna sig åt fritidsverksamheter på landsbygden när man som vill höja koldioxidskatten så rejält att bensinpriset går upp med 2, åren framöver. 122 () replik: Vi har föreslagit en höjning med . Det är inte helt orimligt att blanda in storstaden, för om landsbygden skulle bära hela ansvaret för klimatförändringarna skulle den ju avfolkas. Det fattar jag också. Det är därför jag menar att vi måste lägga ett större ansvar i storstäderna, till exempel genom trängselskatt som inte drabbar landsbygden. Sedan måste även landsbygden dra sitt strå till stacken. Där finns det färre alternativ, men även på landsbygden kan man till exempel när man byter bil byta till en mer bränslesnål bil. när vi utökar tillgången till förnybart bränsle runt om i landet kanske man kan ha en bil som drivs med annat bränsle. Även på landsbygden kan man köra mjukare, så kallad eco driving, ibland samåka och cykla kortare sträckor. Jag menar att det finns möjligheter även om de är färre, så jag tror inte att landsbygden ska blunda helt för sitt ansvar. Men det är viktigt att vi är tydliga med att det är storstaden som ska bära det tyngsta ansvaret. 123 (): När jag växte upp fanns det en stor kampanj som hette Håll naturen ren! Den utmynnade i stiftelsen rent! Det var en stor debatt då om att vi skulle hålla rent efter oss. Nästa stora våg av debatt om hur vi skulle hålla nere sopberget kom , som ni kanske minns. Då kom återvinningen i fokus och fick också sin form. Vem skulle bära ansvaret för konsumentförpackningarna? Man kunde till exempel lämna ifrån sig förpackningen runt tandkrämstuben i affären och slippa släpa med sig den hem. Det var egentligen en bra idé, som har försvunnit längs vägen. Trots den miljömedvetenhet som svenska folket har man återvinner så mycket man bara orkar upplever jag att det finns mer förpackningar . Den åsikten delas av många. Antingen här i kammaren eller uppe på läktaren kanske det finns någon som liksom jag har småtjejer hemma och som har köpt en Bratz- eller Kidzdocka åt dem. Då får man erfara de närmast ointagliga emballagen fulla av små snoddar, ståltrådar och plastbitar. Mängden skräp efter ett födelsedagskalas får en verkligen att fundera. När vi handlar mat till familjen försöker vi handla ekologiskt. Men det hjälper ju inte om avokadon är Kravmärkt om den är förpackad i en hårdplastförpackning som dessutom har mjukplast runt omkring. Vänder man på förpackningen står det Made in . Låt oss ta avokadon som exempel. Var odlas den? De flesta avokador importeras från . Den här stackars avokadon har åkt från över till för att förpackas för att sedan komma till . Fabriken som förmodligen har framställt förpackningen i har med största sannolikhet inte gjort det på något särskilt miljömässigt sätt. Vi som konsumenter ställs ofta när vi kommer till affären inför situationen att vi inte har några alternativ. Paprikorna plastas in var för sig. Det finns inga andra alternativ om man vill köpa paprikor exempelvis. Man borde kunna plocka några som inte är inplastade. Här vilar ett tungt ansvar både på oss som konsumenter och på dem som köper in, det vill säga livsmedelshandlarna. Är min avsikt här att bekämpa förpackningsindustrierna? Nej, det är det inte alls. Det handlar om att lyfta fram att vi behöver tänka över hela produktkedjan miljömässigt. Jag tänkte lyfta fram ett gott exempel. Det är nästan som om den tidigare talaren och jag skulle ha pratat med varandra. Vi säger båda att det sker stora förändringar i de mest utskällda branscherna, och det utan politisk styrning. Jag har följt det målmedvetna miljöarbete som bedrivs på Djupafors i . Det är ett pappersbruk som inriktar sig på kartongtillverkning. Pappersmassaindustri räknas precis som stålindustri till den smutsiga och energislukande industriella sektorn. Men med stort miljöengagemang där man jobbar efter devisen vi kan också bidra har företaget tecknat avtal med om miljövarudeklarerad el. Företaget är också i full färd med att se över ett femårigt program för att förbättra energieffektiviteten. Men man har inte nöjt sig med det, utan man har också tagit reda på hur mycket koldioxid den produkt man tillverkar släpper ut. Sedan har man tagit fram en lång lista på alla inköp man gör, analyserat detta och beräknat i vilken grad till exempel de kemikalier som används vid en pappersmassaindustri påverkar miljön. Man har tittat över sina transporter och fått fram en siffra på koldioxidutsläpp per producerad kartong. Det har lett till att företaget är världens enda klimatcertifierade pappersbruk . Stora användare som och Familjen börjar gå över till att använda företagets produkter. Problemet är dock: Hur ska vi veta det? Man fann ingen gemensam internationell miljömärkning, så man hittade faktiskt på en själv som får lite spridning. Här är min poäng, fru talman. Förutom att vi behöver se över vårt konsumtionsmönster och använda färre förpackningar behöver vi ta hänsyn till att de förpackningar vi ändå måste använda är producerade på ett miljömässigt acceptabelt sätt. Vi ska alltså inte bara ta hänsyn till att som blir flingor i flingpaketet odlas ekologiskt utan att flingorna dessutom är förpackade i en miljömässigt sjyst förpackning. Vi har talat om ämnet miljömärkning här tidigare också. Vi kanske inte behöver ännu en märkning med en svan, en pilgrimsfalk eller en EU-blomma. Men vi behöver en samlad miljömärkning och en trovärdig klimatmärkning av olika produkter som gör att vi som konsumenter enkelt kan göra de miljömässiga val vi vill. Man ska tänka på hela kedjan från ax till limpa. Vi här ska kunna ge en politisk stöttning till de företag som faktiskt tar initiativ själva. I detta anförande instämde (). 124 () replik: Jag tycker att tog upp ett bra perspektiv för vad man kan göra på olika fronter. Det finns företag som är företagsamma på flera olika sätt. De går före när det gäller miljön och de ser att det faktiskt främjar tillväxten för företagen. Det var också roligt att det är ett företag från mina trakter som köper de här produkterna, nämligen Familjen . Det förtar ju inte nöjet med att ta upp den här viktiga frågan. Vi politiker har också ett ansvar. Alla företag ser inte på detta på det sätt som har tagit upp. Det handlar om klimatmärkning. Jag undrar om tror att företagen kommer att göra det här frivilligt eller om vi som politiker måste trycka på och säga att vi nu behöver ha den här märkningen. Vi kanske behöver vara tydligare än att bara säga att det kommer att lösa sig på frivillig basis. 125 () replik: Tack för frågan, ! Jag tror att det här är ett joint venture. Vi talade tidigare här om som inte tyckte att marknaden skulle kunna ta hand om det här på egen hand utan att det måste vara politiker som tar hand om det. Jag tror att intresset måste komma från båda håll. Vi har pratat här tidigare i kammaren om trender. Det ligger förstås pengar i det här också. Det ligger pengar i att vi som konsumenter blir alltmer miljömedvetna och vill göra bra val. Det är så klart någonting som industrin, som till exempel tillverkar förpackningar som i det här fallet, hakar på. Det blir ju också ett intresse för dem att kunna erbjuda det. Från politiskt håll ska vi också tillsammans göra trovärdiga klimatmärkningar så att vi gör det hela enklare. 126 () replik: Det sista om en trovärdig klimatmärkning hakar jag gärna på. Det tycker jag också är jätteviktigt. Jag tycker att det är bra att företag som går före också ska kunna tjäna på det. Men man kan inte som konsument vänta hur länge som helst. Man ska inte behöva vänta in att alla gör detta frivilligt utan säga: vill vi ha fram det här! Jag har inga små barn, men jag har syskonbarn som är små. De heter och och är sex och . När man går och handlar med dem vill man också kunna ta del av det här på ett enkelt sätt och hitta bra symboler som till och med barn kan se. Barn är ju bra på att ta till sig nya saker. Det kan man ha med i det förebyggande arbetet för en bra miljö. När jag har lyssnat på tror jag att det finns ett stöd. Förut har jag hört , och har jag alltså hört från säga att det nog inte räcker med frivillighet utan att vi behöver ha den svenska modellen där man går ihop både marknad och lagstiftning. 127 () replik: Barnaspekten är rolig. Liksom jag skällde på mina föräldrar när de råkade kasta papperslappen bredvid papperskorgen får jag också skäll av mina barn när jag råkar lägga hårdplatsförpackningen i fel återvinningsbehållare. Kommande generationer är väldigt viktiga budbärare beträffande utvecklingen av den miljöpolitik vi har liksom av miljömässigheten och miljömedvetenheten. Vad gäller miljömärkning känner ju miljön inga politiska gränser, bara lösningarna runt omkring. Miljömärkningen är någonting vi diskuterar på alla håll och kanter. Precis som visade tidigare är det någonting som både ni och vi kan fundera på så kanske vi kan fundera på det tillsammans. Men i valet mellan att trycka ned detta i halsen på industrin eller jobba med det tillsammans med den förordar jag det . 128 () replik: Jag vill börja med att tacka för ett inspirerande anförande. Det är viktigt att vi konsumenter också inser att vi kan göra något. Alla kan göra något, brukar jag säga. Då måste man också se över vilka möjligheter konsumenterna har att ta till sig det som händer, precis som sade. Då har vi våra konsumentorganisationer. Men konsumentorganisationerna i , med en moderatledd regering, lider tyvärr en tynande tillvaro. Det handlar om att konsumentorganisationer också måste få lite hjälp och lite resurser så att de kan vara med när det händer viktiga saker till exempel i EU-sammanhang. Man kan kanske få resan betald, få ersättning för förlorad arbetsförtjänst och så vidare. Tycker inte då att det vore viktigt att vi från samfällt skulle kunna stötta de konsumentorganisationer vi har? 129 () replik: Tack för de uppmuntrande orden, , om mitt anförande! Visst är det väl viktigt, och visst har vi det gemensamt, att vi på alla sätt underlättar för att vi ska kunna göra bra miljöval. Jag måste nog säga att svensken i gemen har en strävan och en god inneboende känsla av att man vill göra gott ifrån sig, och det ska vi definitivt underlätta tillsammans. Vad gäller konsumentorganisationerna finns det ju olika forum för var de här frågorna kan drivas. Som jag har berättat här finns det även privata initiativ som egentligen inte behöver någon politisk styrning men politisk stöttning. Det företag som jag har pratat kan vi till exempel hjälpa med en miljömärkning. Det finns ju ett genuint miljöintresse hos det här företaget och inte bara kommersiella intressen. 130 () replik: Tack, , men du svarade inte riktigt på min fråga. Vad jag undrade är: Vill du slå ett slag för att konsumentorganisationerna, vi konsumenter tillsammans, ska kunna informera varandra och driva på så att det blir fler företag som arbetar med bättre förpackningar och annat? Vi har ju gjort det tidigare när vi till exempel tvingade fram icke klorblekt toapapper. Vi kan fortsätta det arbetet, men då handlar det också om att vi behöver stötta de konsumentorganisationer som finns. Därför frågar jag : Är du beredd, inom ramen för ert regeringssamarbete med övriga borgerliga partier, att arbeta för att konsumentorganisationerna ska få lite starkare muskler? 131 () replik: Ja, det är en väldigt bra fråga. Jag är inte insatt i detta, om jag nu ska försöka svepa förbi det. Jag tror att alla goda krafter behövs: att konsumentorganisationer tillsammans med oss politiker pratar om det, att vi pratar om det ute i samhället och att också näringslivet är med på tåget. I vilken utsträckning vem ska ta olika delar av ansvaret har jag inte funderat över här , men låt oss fundera på det tillsammans! 132 () replik: Jag får tacka för att du lyfter fram väldigt intressanta delar på miljöområdet, nämligen vårt konsumtionsmönster. Det är helt avgörande hur vårt konsumtionsmönster ser ut, framför allt beträffande förpackningsindustrin. Men sedan tycker jag att du gör lite reträtt i ditt anförande genom att du säger att alla måste vara delaktiga och vara med. Det är naturligtvis riktigt, men du sätter oss politiker lite grann på läktaren. Min fråga är: Är du beredd att driva på för att ni moderater och regeringen ska använda de verktyg som vi politiker ändå har för att styra konsumtionsmönstret åt rätt håll? 133 () replik: Du får gärna, , utveckla vad det är du specifikt menar i det här fallet. Det finns ju en mängd olika styrmedel. En sådan sak har vi pratat om här, nämligen att vi från politiskt håll skulle kunna hjälpa till i processen med en trovärdig miljömärkning så att vi konsumenter kan göra riktigt bra val. Man kan också, som tog fram i sitt anförande och som också regeringen gör, använda skattesystemet på olika sätt för att ändra beteendemönster, exempelvis med koldioxidskatt. Man kan också ge både pisk och morötter. Miljöbilspremien har ju också ändrat konsumtionsmönstret vad gäller valet mellan miljö- eller icke miljöbil. Så visst finns det många olika instrument som vi politiker kan använda oss av, men jag tror att det allra viktigaste är att vi får med oss konsumenterna själva och deras egna inneboende drivkraft. 134 () replik: Den mest kända miljödebattören just , professor , säger ungefär följande: Ska man ändra vårt beteende så att vi går åt rätt håll när det gäller miljön är det de stora dragen som gäller. Då måste man bygga ut till exempel järnvägsnätet. Då måste man som politiker styra. Vi kan gärna källsortera och allt det här. Det tycker jag naturligtvis är jättebra. Jag kör själv ingen bil och så. Men om vi ska få någon förändring i samhället måste de som har makten, bland annat vi politiker här i , faktiskt styra med de verktyg vi har. Du nämner själv några stycken här på skattesidan och vad det nu kan vara för någonting.