prot · GV0998 · 2008-04-17 00:00:00 — Det skulle vara mycket intressant att få ett besked i den frågan. Vi tror att man kan komma långt med coachning, förebyggande arbete och utvecklingsarbete och genom att göra jobbet innan inspektionen ska göras. Ni är så fixerade just vid inspektioner och kontroll. Vi ser att det visst behövs inspektioner och kontroll, men det behövs också uppbyggnadsarbete, coachning, ömsesidig dialog och annat i ett modernt samhälle, . Jag tycker på något vis att ni i synsätt och metodik vrider klockan tillbaka. Ni lever inte riktigt i den värld som ni bör leva i. 9 () replik: Vi lever i en värld där går ut utan att vara godkända i ett eller flera ämnen. Vi lever i en värld där en lika stor procentandel inte klarar gymnasiet. Vi lever i en värld där avhoppen från gymnasiets yrkestekniska linjer blir fler och fler. Den världen lever vi i, och det är detta vi är satta att åtgärda. Det gör vi också genom omfattande reformer. Jag räknade upp att vi har för avsikt att införa kvalitetskontroller, nationella prov, tidigare betyg, bättre utbildade lärare och rektorer med högre kompetens. Jag sade inte ett ord om inspektionen i det replikskiftet. Visst är det viktigt med inspektioner. Det är därför vi fördubblar dem. Men det är klart att det arbete som görs ute på varje skola är viktigare, och det är det alla våra reformer syftar till. 10 () replik: Jag vet inte om jag blev så mycket klokare av inledande anförande. Hon svarade ju inte på min fråga. Den fråga jag ställde var: Vad ska bort av Myndigheten för skolutvecklings olika uppdrag? Däremot noterade jag att pratade om att det ska vara effektivare och att man ska vara kostnadsmedveten. Jag håller helt med. Jag håller också med om att det är bra med en skolinspektion tydligare och oftare. Det är någonting vi i länge har arbetat för. Det finns bra saker när det gäller problemsökande och problemidentifikation från alliansens sida. Det ni däremot säger nej till är kunskapsöverföringen. Det blir allt tydligare att det som skolledare, kommunpolitiker, föräldrar och elever inte kommer att se längre är nätverksbyggandet att man lär sig från en kommun till en annan. Det får kommunerna sköta själva. Det vore mycket effektivare om man hade ett nationellt centrum som överförde kunskap från den ena kommunen till den andra. Jag kommer själv från en av de kommuner ni diskuterar . Vi tar emot fler invandrare och flyktingar procentuellt än någon annan kommun i hela , nämligen . Vi lär oss mycket om hur man effektivt och bra kan föra in dem i skolan. Men ni kommer att ta bort möjligheterna att överföra denna kunskap till andra kommuner i . Ni kommer att ta bort möjligheterna för lärare att lära sig av andra kommuners skolor. Därför frågar jag: Är det detta ni tar bort? I så fall undrar jag om , och så vidare verkligen står bakom att man ödelägger dessa nätverksbyggen? Det är ju partier som annars gillar nätverksbyggen. 11 () replik: Det låter lite väl bra att det bara skulle vara staten som kan lära kommuner att lära av varandra. Så tror jag inte att det är. Som jag har sagt tidigare är jag själv lärare. Jag har lärt mig mycket av vad andra lärare gör i andra kommuner. Då fanns inte Myndigheten för skolutveckling, och det gick bra ändå. Jag tror säkert att har massor att lära till exempel och när det gäller glädjeämnen och bekymmer tack vare och på grund av sina många invandrare. Men jag tror att det också kan ske på andra sätt och genom att bygga nätverk på andra vis. Jag vill gärna fråga vad han säger om myndighetskoncentrationen till . Det är ju inte någon stor myndighetskoncentration i detta avseende. Tycker och att det är bra att splittra myndigheterna, som vi i hög grad har gjort, med tanke på detta enorma resande som alla som jag har besökt vittnar om? 12 () replik: Vi kan diskutera var myndigheten ska vara lokaliserad . Det är inte det denna fråga handlar om, och vill ju gärna undvika den. Vad jag tog upp var effektivisering och kostnadsmedvetande. Det är effektivare om det finns en nationell myndighet som kan samordna jag sade inte styra kunskapsutvecklingen på olika skolor runt om i landet. Det är den samordningen som ni nu tar bort. Jag undrar om alla partier i alliansen verkligen gillar detta. Ta bort samordningen! Ta bort kunskapsöverföringen! Ta bort detta att man ska lära sig av varandra! Det är tydligen det ni vill. Det är faktiskt lättare om det finns en plats i landet där man vet att man kan fråga om det finns någon annan kommun som har gjort detta tidigare, och om det finns någon kommun som har utvecklat kunskaper, i stället för att man ska ringa runt till alla 290 kommuner och fråga om detta. Det är ganska ineffektivt. Det är denna samordning och detta utvecklingsansvar som ni abdikerar från genom att skära ned av resurserna. Om ni inte hade gjort det utan bara hade överfört uppdraget för Myndigheten för skolutveckling till hade jag faktiskt från sida inte alls protesterat lika mycket. Det hade varit en bisak. Men ni abdikerar från ert ansvar att överföra kunskap mellan skolor. Det tycker jag är ganska horribelt från partier som säger att de vill främja kunskapsutveckling. Än en gång ställer jag frågan: Vad konkret tänker ni ta bort från ansvarsområdet för Myndigheten för skolutveckling? 13 () replik: Att säga att vi abdikerar från kunskap är att ta stora ord i munnen, . Är det någonting som vi sätter i högsätet så är det just kunskap. Kunskap för oss är i första hand det som sker ute i varje klassrum, i varje skola, i varje kommun. Vi behöver en uppföljning och andra strategier, vi behöver andra mål, och vi behöver bättre utbildade lärare för att eleverna ska nå upp till denna kunskap som är så viktig för dem och deras framtid och som är så viktig för som kunskapsnation för att trygga vår välfärd. Det behöver vi. Vi ser att det inte fungerar i dagens skola, och det är en massa saker som behöver göras. En av de saker som behöver göras är att effektivisera myndighetsförvaltningen, och det gör vi genom dagens betänkande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 8 § Kollektivtrafik och trafikupphandling Föredrogs trafikutskottets betänkande 2007/08:TU7 Kollektivtrafik och trafikupphandling. 14 (): ska vi debattera trafikutskottets betänkande som handlar om vår kollektivtrafik och trafikupphandling. I betänkandet behandlas ökade satsningar på kollektivtrafiken, samordningen, prissättning och miljöanpassning, ansvarsfrågor och regelverk, tillgängligheten för funktionshindrade, färdtjänstupphandling och Gotlandstrafiken samt möjligheten att ta med sig sin cykel när man reser med kollektivtrafiken. Det är många som har skrivit motioner om dessa frågor, och det finns många motioner från ledamöter från alla sju partier. I betänkandet behandlas sammanlagt 26 motioner med 37 yrkanden. De fyra allianspartierna är överens om innehållet i betänkandet, men oppositionen har tolv reservationer. Jag hoppas att vi får en bra och konstruktiv debatt där eventuella frågetecken kan rätas ut. 15 (): Jag börjar med att yrka bifall till reservation 1. Vi står naturligtvis bakom samtliga våra reservationer, men av tidsskäl väljer jag att yrka bifall till just den. konstaterar i sin utvärdering att miljömålen inte kommer att uppnås inom de tidsramar som vi har beslutat om. Det är klart att det är allvarligt och mycket oroväckande. Vi måste se det som vårt gemensamma ansvar att se till att målen nås. Vi måste komma till rätta med växthusgasutsläppen om vi ska kunna lämna efter oss en värld i balans till våra barn. Många säger, med all rätt, att situationen är akut. Transporterna står för av utsläppen i , och de ökar i storleksordningen . Hela transportbranschen har ett gigantiskt arbete och en stor miljöutmaning framför sig för att minska påfrestningarna på miljön. Det räcker inte längre med tekniska förbättringar och andra drivmedel. Vi måste också se över vårt sätt att resa. Kollektivtrafiken är en viktig och stor nyckel till en mer hållbar värld. Om fler valde att åka tillsammans med buss eller tåg i stället för med egen bil vore mycket vunnet. Mer och bättre kollektivtrafik är ett av de absolut bästa och snabbaste sätten att möta den utmaning som klimatförändringarna innebär. Men då krävs det också krafttag från regeringen, något som helt har lyst med sin frånvaro. Vi socialdemokrater vill öka resandet med kollektivtrafik som ett led i arbetet till mer miljömässigt hållbara transporter. och har överlämnat en rapport som heter framåt. Det är en huvudrapport i ett längre arbete som ska vara ett nationellt handlingsprogram för kollektivtrafikens långsiktiga utveckling. Den har tagits fram tillsammans med kollektivtrafikbranschen. Kollektivtrafikbranschen är inte nöjd med rapporten. Man tycker att man kan gå mycket längre. Man har träffat just för att visa vad man vill göra. Man vill fördubbla kollektivtrafikåkandet. De som står bakom det förslaget är , , och . Man måste beundra deras initiativ och deras stora vilja att ta sitt ansvar. Men väntar vi på regeringen, och vi vill veta vad den vill i dessa frågor. Vad ska regeringen göra för att ta sitt ansvar för att öka kollektivtrafikresandet? Vi har utrett kollektivtrafiken på längden och tvären, och många initiativ har tagits . Ändå har kollektivtrafikens andel av trafikarbetet inte ökat. krävs det krafttag från regeringen. Vi socialdemokrater ser framför oss en bred satsning på kollektivtrafiken med nya smarta idéer om hur logistiken ska utformas för att öka det kollektiva resandet. Vi ser framför oss hur de investeringar som tidigare regering och riksdag har fattat beslut om ska bli verklighet och komma till stånd. Vi måste förändra attityderna och synen på kollektivtrafiken. Vi måste få männen att lämna bilen, att släppa ratten, och välja ett annat alternativ. Men vi måste också öka insikten och kunskapen om samhällsnyttan i satsningar på kollektivtrafiken. Därför vill vi att regeringen tar initiativ till att utveckla ett bättre mått på kollektivtrafikens samhällsnytta än vad som finns . Klimatberedningen satte tydligt fokus på kollektivtrafikens och tågets roll för att klara av miljömålen. är det upp till den borgerliga regeringen att visa att tillsättandet av beredningen inte var ett spel för galleriet, att den är beredd att ta ett ordentligt grepp i miljöfrågan och att den är beredd att tänka nytt, smart och brett för att klara miljön. Men vad har då hänt? Man kan se på den senaste tilläggsbudgeten att man valde att föra över 120 miljoner från tågen till vägarna. I stället för att minska pålagorna och få bättre förutsättningar för bussbranschen och övriga branscher inom kollektivtrafiken har man ökat dem i form av ökade bränsleskatter, fordonsskatt och skatt på trafikförsäkringen. Vi anser att branschen måste kompenseras om man på allvar vill se ett ökat kollektivt resande. Det duger inte med fagra tal. Det måste synas i politiken, och har politiken talat för sig själv. Miljön och de lösningar som kan vända utvecklingen har inte prioriterats. Vad som behövs är nytänkande och politiskt mod. Det handlar om allt från avdragsrätt och upphandling till trafikeringsförutsättningar. Mycket kan göras innan regeringen presenterar den infrastrukturproposition som det ryktats om. Det finns ingen anledning att vänta; förslagen finns ju. Kollektivtrafikens aktörer är beredda att ta sitt ansvar för att dubblera antalet resenärer om den politiska viljan finns. Vi socialdemokrater vill satsa mer på kollektivtrafiken. Men vad vill den moderatledda regeringen? Det måste bli lättare och smidigare att resa kollektivt genom landet. Precis som när du flyger ska du kunna boka hela resan trots att du börjar med buss, byter till tåg och sedan kanske tar en taxi sista sträckan. är det allt annat än smidigt. Tekniken finns, och det behövs inte mer av statliga investeringar för att göra olika biljettsystem enhetliga, och det krävs inga nya statliga pengar för att göra den regionala tågtrafiken smartare så att tidtabellerna passar ihop. Men det krävs en tydlig vilja från regeringen. Rikstrafiken är den myndighet som bland annat har att arbeta med samordning av trafikslagen. Den borgerliga majoriteten hänvisar i betänkandet till att regeringen i regleringsbrevet för det här året har gett Rikstrafiken i uppdrag att jobba med just de här frågorna. Men i den årsberättelse som vi fått i våra brevlådor kan vi titta på hur man har jobbat under det år som gått. Man har över huvud taget inte arbetat med samordning vare sig när det gäller biljetthantering eller när det gäller information. Orsaken ligger naturligtvis, som man skriver i årsberättelsen, i förändringen i uppdraget från regeringen. Samma situation gäller för en samordning för funktionshindrade. Rikstrafiken har inte alls arbetat med frågan . Jag måste säga att det känns allt annat än tillfredsställande att regeringen har gjort den här prioriteringen. har gått förlorat. Det har vi inte råd med. är ju det år då vi ska ha uppnått målen i handlingsplanen för handikappolitiken. Den EG-förordning som man i betänkandet hänvisar till och som ska träda i kraft handlar endast om tågresor. har du om du är synskadad och reser med flyget möjlighet att få hjälp. Det måste också kunna gälla på tåg och bussar. Det handlar om att hela resekedjan måste fungera. Strategin avseende målen för handikappolitiken säger man ska presenteras . Då har regeringen ungefär på sig för att kunna uppnå de mål som finns i vår handlingsplan. Varför väntar man? Varför ska det ta sådan tid? Tror man verkligen att man ska hinna uppnå de mål som vi har kommit överens om? Kollektivtrafiken har en avgörande roll för vårt miljöarbete. Likaså har kollektivtrafiken en stor betydelse för regioner, för näringslivets utveckling och för människors möjligheter att ta sig till och från jobbet, skolan, bion, vänner och barnbarn. För många är kollektivtrafiken det enda alternativet. Ungefär en tredjedel av befolkningen har kollektivtrafiken som det enda resealternativet, och hälften av alla invånare är beroende av kollektivtrafiken vid längre förflyttningar. har gått sedan den moderatledda regeringen tog över makten. Tongångarna har förändrats. Miljön blev till slut en fråga som i talen är viktig för statsministern och även för hans partikamrater. Men i den konkreta politiken har ingenting hänt. har vi inte kunnat se några som helst satsningar på kollektivtrafiken och inte en enda ny krona. Därför är det inte konstigt att vi fortfarande undrar. Vad vill regeringen med kollektivtrafiken? Tar regeringen miljöfrågan på allvar, och när det ska börja synas i regeringens politik? 16 (): står bakom sju reservationer i betänkandet, men för tids vinnande nöjer vi oss med att yrka bifall till reservation 5 om kollektivtrafikens prissättning och miljöanpassning. menar att trafikpolitiken ska se till att kvinnor och män har bra kommunikationer oavsett var i landet de bor. måste trafikens miljöproblem klimatförändringar, hälsoproblem, buller och annat lösas på ett tillfredsställande sätt. En av de absolut viktigaste åtgärderna för att kunna lyckas med detta är att tillskapa en väl utbyggd, tillgänglig, prisvärd och väl fungerande kollektivtrafik för alla utifrån de förutsättningar som ges beroende på var man bor i storstad, i glesbygd och så vidare. I olika sammanhang pekas det på det önskvärda i att kollektivtrafikens andel av antalet resor bör öka. Det påpekas i propositionen Moderna transporter /06 och också i andra sammanhang. Men det blir mest allmänna proklamationer. Trots alla våra välvilliga synpunkter och ställningstaganden när det gäller kollektivtrafiken kan vi konstatera att den ligger på en alldeles för låg nivå. av det totala antalet personresor sker kollektivt. Det är en alldeles för liten andel om vi ska klara de klimatmål som vi har satt upp. För att lyckas öka andelen kollektivresor av det totala antalet resor krävs det att det kollektiva resandet stimuleras som det ställs tydliga krav på att framför allt bilismen bär sina samhällsekonomiska kostnader och på att de miljöförstörande utsläppen minimeras. Vi anser att det nu sannolikt största hotet mot att klara uppsatta klimatmål är den tilltagande trafiken. Det krävs både morot och piska för att komma till rätta med detta, inte bara allmänt snack att vi nog tycker att det vore bra om fler reste kollektivt. Faktiska åtgärder måste vidtas för att det ska kunna bli möjligt. Kollektivtrafiken i sig är mer miljövänlig och trafiksäker än andra alternativ. Genom att satsa på ett ökat kollektivt resande som andel av det totala resandet gynnas jämlikheten genom att till exempel pensionärer, ungdomar och andra med låga inkomster då får tillgång till en väl utbyggd kollektivtrafik som till ett rimligt pris fungerar även för dem. En förbättrad kollektivtrafik stärker också jämställdheten inom transportsektorn som i alla avseenden minst sagt kan anses vara manligt dominerad. Eftersom kvinnor i högre grad dessutom använder sig av kollektiva färdmedel kommer detta även att gynna och stärka kvinnors tillgång till transporter, vilket vi anser vara mycket positivt. Hållbara transporter måste bli billigare, medan mindre hållbara transporter måste bli dyrare. Det måste skapas ordentliga alternativ så att det kollektiva resandet underlättas, prioriteras och värdesätts. Kollektivtrafiken måste få en större andel av dagens och morgondagens resande för att det av fastställda transportpolitiska målet att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet ska kunna uppnås. Vi föreslår en transporthierarki där det klart och tydligt anges vilka transportmedel som ska prioriteras för att det övergripande målet ska kunna nås. Det ska också fullföljas till exempel i budgetsammanhang. Det är ett faktum att vi , , gemensamt betalar för stora delar av kollektivtrafiken med våra skattepengar. Kollektivtrafiken tillhör medborgarna och är liksom övrig infrastruktur en del av den grundläggande samhällsservicen enligt syn på detta. Avreglering, bolagisering, konkurrensutsättning och liknande har varit ledord. Det synsättet har tvingat fram förändringar och försämringar inom kollektivtrafiken. I stället för att fortsätta på den vägen vill vi att samhället i vid mening återtar kontrollen över kollektivtrafiken eftersom vi ser den som en strategiskt viktig och grundläggande samhällsservice. Därför ska kollektivtrafiken i huvudsak bedrivas i samhällets regi. För att den lokala och regionala kollektivtrafiken ska ha möjligheter att utvecklas måste den ges långsiktigt stabila förutsättningar till exempel vad gäller ekonomin. Man måste kunna lita på att kollektivtrafiken fungerar och är tillförlitlig om man vill att människor ska ta tåget, bussen eller något annat kollektivt transportmedel till och från jobbet eller till och från utbildningen. Om det inte fungerar är det svårt att få allt fler att resa kollektivt. Vi har inte pratat om det här. Men i olika sammanhang, till exempel i våra budgetförslag, har vi med kraftfulla satsningar på infrastruktur och kollektivtrafik både i våra större städer och i landsbygd och glesbygd. Vi kommer att fortsätta på den inslagna vägen. Dessutom föreslår vi en försöksverksamhet med en klimattaxa i två län. har ingen velat ta den diskussionen, utan det har varit något slags allmän synpunkt om att det inte är bra att saker inte kostar. Om människor i ett län tillåts ta sig fram på bussar och tåg utan att behöva betala för det kommer man, heter det, att sluta cykla och gå. I stället kommer man att åka runt med bussen därför att man tycker att det är så kul. I avsaknad av andra aktiviteter kommer man att okynnesåka och så vidare. Vi tror att det senare är ett övergående problem. Vi som reser mycket till och från jobbet längtar väl inte direkt efter att sitta på tåget eller på bussen. Däremot kan det vara en bra åtgärd om vi verkligen vill få en kraftig överströmning. Det blir ett något märkligt resonemang när man diskuterar som om det vore enorma kostnader som skulle vara förknippade med det hela. I en vision för kollektivtrafiken, Målbild för 20152030 för kollektivtrafiken i , som jag kommer ifrån, framgår det tydligt av regionförbundets eget material att skattefinansieringen är hög för kollektivtrafiken. Om man räknar in allmän kollektivtrafik och särskild kollektivtrafik ser man att vi betalar av kostnaderna via skatten. Resten betalas via biljettintäkter. Då är det inte så jättelångt kvar till den fulla finansieringen, så att säga. Vi är övertygade om att full subventionering skulle leda till en kraftig överströmning. Då får man höra, och kan också läsa i utskottets ställningstagande, att undersökningar visar att priset inte har så stor betydelse. Det är jättekonstigt. I alla andra sammanhang och bland alla, till och med resursstarka grupper, har priset en jättestor betydelse. Om man till exempel inför en trängselavgift i på får det en kraftigt dämpande effekt på trafiken i . Och jag törs hävda att de som tar sig fram med bil i regel är något mer resursstarka än de som inte gör det. Det är ett märkligt ställningstagande att säga att man inte gillar att höja priset på bilåkandet, för det slår så hårt, det kommer att påverka det ena och det andra och det blir svårt att ta sig fram. Då borde man kunna säga att om vi gör motsvarande sänkning i kollektivtrafiken så fyller man det positiva syftet att fler kan resa, men den slutsatsen kan man tydligen inte dra. Det är klart: Finns det ingen buss eller inget tåg att hoppa på och resa med är det inte intressant vad det kostar. Men om vi nu förutsätter att det faktiskt finns busslinjer och tågförbindelser som tar sig fram i landet så tror vi nog att det har en viss betydelse vad saker och ting kostar. Fråga inte minst de ungdomar som ska ta sig från till ! De väljer det transportslag som är billigast, och tyvärr väljer de ofta bort till exempel tåget eftersom det finns andra alternativ som är billigare. Jag skulle vilja ha en diskussion och att vi vågar ta den här debatten om varför det är så dåligt med klimattaxa. Kostar det ingenting att vi har den miljöpåverkan från bilismen som vi har ? Måste vi inte då vidta vissa åtgärder? Kan vi inte åtminstone på försök pröva det här i ett eller två län och se vad det får för konsekvenser för miljön, för arbets- och utbildningspendling och så vidare? Varför är ni så rädda för att göra ett försök som skulle vara av stort intresse, både för hela landet och faktiskt för hur vi skulle kunna komma till rätta med miljöproblemen i ? Jag ser att tiden rinner ut. Jag vill bara kort säga att också i sina reservationer, som jag inte yrkar bifall till här, lyfter fram frågan om funktionshindrades rätt och tillgång till kollektivtrafik. Det är samma sak där: Det duger inte att bara i allmänna ordalag prata om vad bra det här vore eller att vi önskar att det vore klart. Vi har faktiskt ett beslut om att funktionshindrade 2010 ska kunna ha tillgång till kollektivtrafik. Det funkar ju inte! Det kommer inte att ske! Det krävs kraftfulla åtgärder för att komma till rätta med detta missförhållande, som jag skulle vilja kalla det. Vi tycker också, när det gäller de människor som är hänvisade till färdtjänst, att man skulle kunna vara lite mera öppen och vidsynt och faktiskt erkänna att det vore en klar fördel om de människor som behöver färdtjänst också i ett beslut kan få tillgång till medresenär eller ledsagare. Vi borde sluta med den ekonomiska exercisen om vem som ska betala och vad det får för konsekvenser, för det är ganska självklart att många av de som faktiskt använder färdtjänst också behöver medresenär och ledsagare både under och efter sin resa. Slutligen, fru talman, vill jag bara påpeka om Gotlandstrafiken att vi fortfarande står fast vid vår uppfattning att vi i princip borde betrakta färjeförbindelsen mellan fastlandet och som vilken väg som helst. Det finns ingen anledning att gotlänningarna med jämna mellanrum ska leva i ovisshet om vad som kommer att ske. Ska någon köra båten eller inte? Vi tycker att detta borde ligga på .