prot · GV0986 · 2008-04-01 00:00:00 — Det sker i huvudsak genom andra organisationer. Vi har ingen egen svensk verksamhet. Jag tror i och för sig att vi ska diskutera i vilken utsträckning vi kan börja att försiktigt etablera oss i landet också med biståndsverksamhet. Det finns delar som fungerar relativt sett bra. Då talar jag framför allt om norra . Vi försöker etablera lite mer av diplomatisk närvaro. är den diplomatiska representation som vi har till i allt väsentligt baserad i . Vi kommer, som vi har sagt tidigare, att börja röra oss in mot . Jag utlovar ingen omedelbar ambassadetablering, och jag utlovar inte att detta ska förbättra situationen för alla kvinnor i . Men det är i alla fall en ökad svensk närvaro. Vi försöker också att på olika sätt stärka FN:s roll i sammanhanget. FN-representant i är som är svenskitalienare en konstig kombination, men fullt möjlig. Han är en utomordentligt duglig representant som både jag och utrikesförvaltningen i övrigt står i nära kontakt med. Vi försökte också stärka de olika internationella institutionerna där det finns två som är mer eller mindre viktiga. Det är först den dialog mellan grannländer som har kommit i gång under ett antal möten. Jag tror att det varit två tre möten . Jag vet att ett nytt sådant är på gång i för att försöka bidra till stabiliteten. Det är ett forum för dialog som inkluderar , och , för att ta de ledande kontrahenterna. Det är sedan det så kallade International Compact with som sköts av FN och den irakiska regeringen. Det har haft ett möte, och ett ytterligare möte planeras . Detta är inte några perfekta instrument. De innebär inte att vi kan förändra situationen i med en gång. Det innebär en internationalisering av ansträngningar att hjälpa till att bygga ett stabilare över tiden. Det handlar om att stärka de irakiska institutionerna och medverka till den försoning som är en förutsättning för fred. Det handlar om att måhända medverka till den ekonomiska utvecklingen, som det med oljeinkomster i och för sig borde finnas hyggliga förutsättningar för. Det handlar om att försöka etablera de kontaktnät som gör det möjligt att stärka det civila samhället. Vi har också engagerat oss för att Europeiska unionen ska vara mer verksam. Vi har en begränsad EU-insats när det gäller rättsstatsfrågorna. De är självfallet viktiga för att skydda också kvinnor. Jag ska inte påstå att den är jättelik eller har uppvisat några fantastiska resultat. Men det är i varje fall ansatser till någonting som åtminstone enligt min uppfattning vi har all anledning att göra mer i . Situationen i påverkar oss själva. Det ser vi inte minst genom flyktingsituationen, som berörde. Därför har vi också ett ansvar för att med den förmåga vi har försöka medverka till ytterligare internationella insatser med FN i fokus för att stabilisera och hjälpa den samlade situationen i . Därmed är detta också indirekt en förutsättning för insatser för kvinnornas situation. 37 (): Tack för det, utrikesministern. Det finns något som jag tycker är väldigt viktigt att ta upp i det här sammanhanget, utom de åtgärdspaket som ministern redogör för. Jag är lite förvånad men också lite besviken att ministern inte tar upp konstitution som bygger på religiösa lagar. Det har inte utrikesministern nämnt ett ord om. Förtrycket och våldet mot kvinnor är med andra ord legitimt via lagstiftning. Det kanske inte då är så konstigt att till exempel skolministern i beslutar att alla flickor ska bära slöja och att hälsoministern i samma anda bestämmer att kvinnor och män ska åka i olika hissar. Kvinnor i dagens kan inte ens ta ut sina egna pass utan behöver en mans vidimering. Då behöver vi inte tala om män, utrikesministern, utan det räcker att en på kanske skriver på för en 20-årig kvinnas rätt att kunna få ett eget pass och resa utanför landet. Kvinnor riskerar att bli mördade på gatan när de inte bär slöja. När de mänskliga rättigheterna diskuteras hamnar oftast kvinnans rättigheter i andra hand. Det är lättare att diskutera, som vi har gjort här , bomber, precisa mål, träffsäkerhet och så vidare. Den konkreta situationen för kvinnorna som lever i skuggan av våld, förtryck och krig är svårare att ta upp. Kvinnornas är inget tv-spel. Det är verklighet för de kvinnor som lever där och de kvinnor som tvingas fly därifrån, om de nu kommer ut ur landet. De har väldigt svårt att få ett pass. Landet blir ett fängelse för kvinnorna. Utrikesministern hänvisar i sitt svar till samarbetet med Unifems arbete. Det tycker jag är bra men kanske inte tillräckligt konkret. Med tanke på att utrikesministern jag får väl säga troligen är en av de främsta kandidaterna till den framtida utrikesministerposten i EU vilar det ett tungt ansvar på ministern att redan nu visa framfötterna i frågan. Jag hoppas verkligen att utrikesministern och den driver på i denna fråga i EU förutom i den form som utrikesministern redan har tagit upp. Jag undrar på vilket sätt den på något vis kan pressa på och arbeta för att stoppa våldet mot kvinnorna i . Det handlar om att ifrågasätta konstitution, som bygger på religionen. Det är mycket som hänvisar till sharialagar. Dessa har definitivt inte bidragit till något positivt eller varit till någon fördel för kvinnorna i . 38 Utrikesminister (): Jag är inte kandidat till någonting annat än att fortsatt besvara interpellationer i denna kammare. Det kan vara en nog så krävande uppgift här i världen. Jag vill bara ha det sagt till protokollet. sade att jag inte hade tagit upp konstitutionen. Indirekt har jag gjort det. Jag nämnde EU:s stöd till Unifem för arbete med kvinnornas rättigheter i lagstiftningen och det inklusive konstitutionen. Det problem som tar upp är något vidare än att det omfattar enbart . Vi har en utveckling i en lång rad muslimska länder där man på ett eller annat sätt refererar till sharia i konstitutionen. kan sharia, har jag lärt mig, tolkas på väldigt många olika sätt. Det behöver inte innebära att alla de saker som vi befarar kommer att behöva inträffa. Det går också att tolka på ett mer liberalt sätt. Det är en svårighet att länder med demokratiskt valda representanter har att i enlighet med sina kulturella traditioner genomföra sina olika författningar. Vi ska erinra om att vi alla trots detta är del av samma regelverk när det gäller till exempel FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Oavsett vad man säger om sina kulturella eller religiösa traditioner i sin egen författning gäller FN:s deklaration för de mänskliga rättigheterna. Den ska vi utnyttja också när det gäller situationen i . Jag tror att både och jag är medvetna om komplexiteten i situationen i . Den är en funktion av en lång rad historiska omständigheter som vi inte ska gå in i där samhället och ekonomin i dess helhet i stort sett har kollapsat. Men det har också nästan aldrig under hela den långa tid som har varit sedan staten sattes upp under demokratiska former skett det försoningsarbete mellan de olika grupperingar som utgör detta gamla tvåflodsland som är en förutsättning för en stabil demokratisk statsbildning. Det kommer att ta tid innan den processen kan ge ett tillräckligt övertygande resultat. Förutsättningen för att det ska lyckas är ett internationellt engagemang. Det engagemanget gäller i första hand grannstaterna skulle de inrikta sig på att destabilisera kommer det att destabiliseras och i andra hand det internationella samfundet. Vare sig eller jag vet vem som kommer att bli amerikansk president efter . Det spelar inte så stor roll i det här sammanhanget. Vi vet att det amerikanska engagemanget långsamt kommer att avvecklas till förmån för ett ökat irakiskt ansvarstagande. Det är alldeles utomordentligt bra. Men detta irakiska ansvarstagande kommer att behöva kompletteras, tror jag, med en mycket starkare roll för , det internationella samfundet och Europeiska unionen. Där tror jag att har en möjlighet om än med stora svårigheter att spela en roll för att kanske aktivera det internationella samfundet till ett ökat ansvarstagande också för situationen i . Det är också utgående från kvinnornas rättigheter och en situation som vi har diskuterat tidigare i denna kammare. Det gäller de kristna minoriteterna som också har drabbats av mycket stora svårigheter, eller över huvud taget den våldsanvändning som vi nu under sex dagars strider i har sett på våra televisionsskärmar. 39 (): Jag får säga att jag onekligen är lite trött på att höra när man gömmer kvinnoförtryck under sådant som uttryck för kulturella och religiösa traditioner. Så länge vi stoppar in det under det facket kan vi heller aldrig riktigt agera. Vi måste se vad det rör sig om. Vi kan inte nonchalera det på ett så enkelt sätt som att kalla det kulturella eller religiösa traditioner. Det köper jag inte. Jag hade hoppats att utrikesministern inte skulle säga det. Men det visade sig att så blev svaret. Som jag sade tidigare måste på bästa sätt hjälpa till när det gäller kvinnornas och också deras barns situation i . Det är viktigt att lyfta fram våldet och förtrycket, sharialagarna i konstitutionen och att kvinnorna inte ens ska få tillgång till ett eget pass så att de kan resa fritt ur landet. Det är mänskliga rättigheter. Jag hoppas verkligen att utrikesministern tar upp detta och allt annat som har varit uppe i debatten här i olika sammanhang i sin roll som utrikesminister. Jag hoppas att ministern kanske lite slarvigt uttryckt är en kämpe för de mänskliga rättigheterna så att de även gäller kvinnorna i och i övriga världen. Jag tycker att det är dags att agera. 40 Utrikesminister (): Jag håller med alldeles. Man ska inte gömma undan kvinnoförtryck under religiösa och kulturella traditioner. Om jag uppfattades på det sättet var det självfallet felaktigt uttryckt från min sida. Mänskliga rättigheter är mänskliga rättigheter alldeles oavsett vilka kulturella eller religiösa traditioner som finns i de olika traditionerna, kulturerna eller länderna. Vad jag ville säga var att bara för att man kanske tar in en referens till detta i en konstitution behöver det inte nödvändigtvis innebära att alla rättigheter försvinner. Det finns nyanser också inom islam som det är viktigt att uppmärksamma. Men tillbaka till huvudfrågan: Jag tar gärna på mig att vara en kämpe för mänskliga rättigheter också när det gäller och att utnyttja de möjligheter som kan finnas. Jag kommer , sannolikt , att träffa den irakiske utrikesministern. Vi kommer då med all säkerhet att diskutera detta också. Jag hoppas att vi också kommer att få andra möjligheter inom en inte alltför avlägsen framtid att visa det engagemang som vi har för den långsiktigt stabila demokratiska och goda utveckling som förr eller senare måste få. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2007/08:472 om vanliga läkemedel utanför högkostnadsskyddet 41 Socialminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att även de viktiga små medicinförpackningarna ska omfattas av högkostnadsskyddet. är den myndighet som beslutar om ifall ett läkemedel ska ingå i läkemedelsförmånerna och fastställer också försäljningspris för läkemedlet. Läkemedelsbolagen får ansöka om huruvida ett läkemedel ska ingå i läkemedelsförmånerna. Det är i princip bara receptbelagda läkemedel som kan ingå i förmånssystemet. Även receptfria läkemedel kan emellertid ingå med undantag för läkemedel för rökavvänjning, naturläkemedel och vissa utvärtesläkemedel. Receptfria läkemedel är en viktigt del av egenvården som i sin tur är en viktigt del av hälso- och sjukvården. Patienter med enklare åkommor ska, utan att behöva kontakta en läkare, kunna köpa receptfria läkemedel och på så sätt kunna ta ansvar för sin egen hälsa. Genom att ha ett receptfritt sortiment finns möjlighet till insatser inom egenvården som gör det enklare för patienterna men som också avlastar sjukvården. Läkemedel som lämpar sig för att vara receptfria måste uppfylla vissa av fastställa kriterier. När det gäller receptfria läkemedel ingår dessa ofta inte i läkemedelsförmånerna, utan för detta sortiment gäller fri prissättning. När det gäller de receptbelagda läkemedlen ingår de flesta i läkemedelsförmånerna även om har påbörjat genomgångar av läkemedelssortimentet som har exkluderat några läkemedel som inte uppfyller de kriterier som har att arbeta utifrån, det vill säga att kostnaderna för användning av läkemedlet framstår som rimliga från medicinska, humanitära och samhällsekonomiska synpunkter. Att små förpackningar inte ingår i läkemedelsförmånerna är relativt ovanligt, men kan förekomma. har dock ingen möjlighet att tvinga läkemedelsbolag att sälja vissa förpackningsstorlekar. Har en patient behov av läkemedelsbehandling som pågår ska patienten kontakta en läkare för att få läkemedlet förskrivet på recept, och då omfattas läkemedlet i de allra flesta fall av läkemedelsförmånerna och innebär att en patient maximalt betalar . finns det dock möjlighet för förskrivare att välja ett annat läkemedel godkänt för samma indikation som har en liten förpackningsstorlek. För att detta ska kunna ske måste en förskrivare vid förskrivningsögonblicket snabbt kunna få information om huruvida ett läkemedel eller en förpackning omfattas av läkemedelsförmånerna eller ej. Om så är fallet att ett läkemedel eller förpackning inte omfattas av läkemedelsförmånerna måste alternativa förskrivningsmöjligheter presenteras för förskrivaren. De flesta förskrivare har tillgång till ett elektroniskt förskrivarstöd. Inom detta område finns det dock möjlighet att ytterligare utveckla och förbättra de elektroniska förskrivarstöden. Regeringen arbetar därför inom ramen för den nationella IT-strategin för att personal inom vården ska ha tillgång till väl fungerande och samverkande IT-stöd som garanterar patientsäkerheten och underlättar det dagliga arbetet. Regeringen är medveten om att det kan uppstå problem för patienter när läkemedel inte ingår i läkemedelsförmånerna. Det är dock av stort värde för såväl patienter som hälso- och sjukvården att det finns tillgång till ett receptfritt sortiment. Patienter som har behov av långtidsbehandling ska få sina läkemedel förskrivna på recept, och därmed maximalt betala . Inom ramen för den nationella IT-strategin pågår också ett arbete med att ytterligare vidareutveckla förskrivarstöden i syfte att förbättra läkemedelsförskrivningen. 42 (): Jag blev förväxlad med när fru talman läste upp rubriken. Det är inte första gången må vara att han har varit här längre än jag. (: Jag ber om ursäkt.) Det är ingen fara! Vi blir allt friskare. Det kan vi till stor del tacka våra läkemedel för. Vi blir allt bättre på att finna läkemedel och förenkla metoderna för att bota sjukdomar på ett skonsammare sätt. Dessutom kan det vara billigare för samhället och den enskilde. Regeringen har lagt stor kraft på att jaga samhällskostnader från den som är sjuk. Men jag undrar var engagemanget för att effektivisera läkemedelsanvändningen finns. Det gäller både i ett samhällsperspektiv och ett patientperspektiv. I min interpellation avsåg jag läkemedel som är receptbelagda. Det läkemedelsföretag som framställer läkemedlet är den som bestämmer vilket läkemedel och vilken förpackningsstorlek som ska gälla när man ansöker om vad som ska få ingå i förmånssystemet. Det är klart att det ligger i deras intresse att sälja så mycket läkemedel som möjligt. Marknaden fungerar på det sättet. När det kommer till patienten är det klart att man behöver testa en medicin innan man ser om patienten svarar på den och om den är lämplig. Då är det lämpligt att skriva ut små förpackningar. Men om sådana inte finns måste läkaren skriva ut en större förpackning. Det kastas mycket medicin på det här sättet. Enligt uppgift används inte hälften av den medicin som skrivs ut, utan den kastas. Det är en ökad kostnad för samhället. Men det andra alternativet kan också uppstå att det finns små förpackningar som läkaren skriver ut. Då inträffar det att den enskilde får betala fullt pris även om han eller hon har betalat de som är beloppsgränsen för skyddet. säger socialminister att , alltså den som beviljar det här, inte kan tvinga läkemedelsföretagen att sälja läkemedel i små förpackningar. Det förstår jag också att man inte kan göra. Men det finns ju ett regelverk bakom detta. Det finns en lag. Man borde kunna använda det lagstiftningsinstrument som regering och riksdag har till sitt förfogande. Om läkemedelsföretagen har ett läkemedel som är godkänt och används kan man därmed tvinga företagen att sälja läkemedlet i både stora och små förpackningar. Då skulle både samhället och den enskilde tjäna på det här; det är jag övertygad om. 43 FINN (): Jag vill tacka interpellanten för en intressant och viktig interpellation och även för svaret som socialministern har lämnat. Det är ett väldigt konkret och tydliggörande svar. Låt mig kommentera det som interpellanten nämnde om att den här regeringen skulle jaga dem som är sjuka. Det handlar inte den här interpellationen om, men låt mig svara att jag tycker att den här regeringen har gjort väldigt mycket för att göra folk friska genom att bryta det utanförskap som de har hamnat i och se till att de kommer in i samhällsgemenskapen. Därigenom blir de sannolikt friskare än vad de hade varit om de hade varit kvar i utanförskap. Interpellationen handlar om två frågor. Den första handlar om medicinförpackningar som inte omfattas av högkostnadsskyddet och då företrädesvis små förpackningar med någonting som är, precis som antyds i svaret, mycket ovanligt förekommande. Den andra frågan handlar om att för stora mängder läkemedel förskrivs som inte kommer till användning och konsekvenser av detta. Jag skulle vilja se detta i perspektivet av den pågående omregleringen av apoteksmonopolet. Två stora vinster med den omregleringen kommer delvis att underlätta det som interpellanten efterfrågar. Tillgängligheten till läkemedel kommer att bli bättre. När det gäller just de här små förpackningarna handlar det vanligtvis om de receptfria läkemedlen där interpellanten med viss rätta bekymrar sig över att man kan förskriva fel förpackningsstorlekar. Den begränsade tillgänglighet som finns har också en konsekvens för de människor som ska ha dessa läkemedel. Det handlar om helt omotiverade resor kors och tvärs över långa avstånd på obekväma tider när man ofta behöver de här läkemedlen. Det kostar också pengar. Där tror jag att omregleringen av kommer att göra en hel del för att minska kostnaderna totalt sett för dessa patienter. Låt mig gå över till själva problemet. Det är mycket som ska stämma när en läkare, tandläkare eller sjuksköterska skriver ut ett recept på ett läkemedel. Det ska vara rätt preparat, rätt styrka, rätt dosering, rätt mängd, rätt information och rätt rabatt. Det sista är naturligtvis inte det medicinskt mest viktiga, men det är kostnadsmässigt en viktig aspekt för patienterna som interpellanten trycker på. Då är det glädjande att vi har introducerat IT-användningen i ökad omfattning i det medicinska sammanhanget. Socialministern skriver väldigt tydligt i svaret att den här regeringen har tagit fasta på en IT-utveckling av förskrivarstödet som ska underlätta för förskrivarna att hjälpa patienten att hitta fram till billigast möjliga läkemedel. finns information om vilka läkemedel som är förmånsberättigade i webbupplagan av Farmaceutiska specialiteter, det vill säga det vi kallar . I samarbete med har tagit fram fyra symboler som anger förmånsstatus för just det läkemedel man väljer att förskriva. När man går in och tittar på den här sidan på nätet den är också öppen för icke-förskrivare ser man om småförpackningar har en mer komplicerad regel för undantag. Det kan man alltså ganska lätt ändra på. Min erfarenhet som förskrivare är att det här problemet inte uppträder så ofta i praktiken. Det nämns också i svaret att det är ett mindre problem. Den sista frågan som tas upp handlar om stora mängder läkemedel. Där har interpellanten alldeles rätt. Det är ett oskick att man förskriver stora mängder läkemedel. Jag tror att här kommer också omregleringen av att hjälpa till. Redan nu har tagit sitt ansvar och var väldigt tydligt i den öppna utfrågning som vi hade . Där tydliggör man att man kommer att hjälpa sin personal att i ökad omfattning ta ett ansvar för att informera om hur läkemedel ska användas . Dessutom har man infört en så kallad M-märkning som talar om att det finns en miljöbipacksedel för läkemedlet som talar om både för förskrivaren och för patienten hur läkemedlen kan vara skadliga om de kommer ut i miljön. 44 Socialminister (): Den fråga som har tagit upp är av stor betydelse. Jag tror att det är många som till exempel besöker äldre släktingar och tittar i läkemedelsskåpet och finner väldigt många mediciner. Det är många barn och barnbarn som tyvärr har haft den dystra plikten att tömma badrumsskåp efter avlidna släktingar som finner att oerhörda mängder finns kvar. Det låter sig inte lösas alldeles enkelt. Den fråga som tar upp är en faktor i sammanhanget, men det gäller också det som Finn tar upp i senare inlägg. Det handlar till exempel om så kallade läkemedelsgenomgångar. Det finns projekt på väg som handlar om automatiserade läkemedelsgenomgångar, det vill säga den totala bilden för den enskilda patienten när det gäller läkemedelsanvändning. Vi vet att väldigt många, inte minst äldre, har alldeles för många mediciner utskrivna vid ett och samma tillfälle som ibland kan ge effekter som är direkt skadliga för kroppen och ibland kan innebära att effekten av andra mediciner tas ut av det som man har lagt till. När det gäller förpackningsstorlekar tror jag att jag och är överens om att vi knappast enkelt kan hitta en regel för hur man ska kunna lagstifta fram optimala förpackningar i varje enskilt fall. Däremot är det angeläget att ha en dialog med läkemedelsindustrin om det här problemet. Vi har också tillsatt en arbetsgrupp inom tillsammans med Kommuner och Landsting inom ramen för tecknandet av det läkemedelsavtal som gäller för att se om vi på olika sätt kan få ned kostnaderna för läkemedel. Läkemedel är, precis som var inne på, någonting som ibland beskrivs som en stor kostnad, och det är det förvisso, men är de vägen till bättre hälsa, vägen till bot och lindring. Därför är det väldigt betydelsefullt att vi använder de bästa läkemedlen som finns, och är alternativet, nämligen sluten vård, ännu dyrare. Därför ska vi naturligtvis använda läkemedel där de kan göra tjänst och leda till bot och bättring. Den här arbetsgruppen har till uppgift att på olika sätt gå igenom och, bland annat när det gäller förskrivningen, se hur man kan åstadkomma sådant som leder till billigare läkemedel för det offentliga systemet. Totalt sett, på den nationella nivån, kostar dessa , om jag minns rätt. Men det handlar också om att åstadkomma billigare läkemedel för den enskilda patienten som har stora utlägg ända tills man når upp till högkostnadsskyddet. Där måste vi på olika sätt försöka finna vägar att begränsa kostnaderna både för den enskilde och för det offentliga. Det viktiga är att den enskilda patienten kan få ut läkemedel snabbt. Det är viktigt med en god tillgång till det och att man kan hitta förpackningar som fungerar så väl som möjligt för den enskilde. Men eftersom det är så väldigt många patienter som berörs av ett och samma läkemedel är det omöjligt att hitta det optimala formatet för alla och envar om man inte har en dosdispensering, vilket är en möjlighet i vissa fall också. 45 (): Jag tror att jag i namnförbistringen glömde att tacka för svaret i det förra inlägget, men naturligtvis gör jag det. Jag har några kommentarer. Visst känner sig många sjuka jagade av regeringen. För att någon har missbrukat systemet straffas nu alla kollektivt genom att man får neddragningar på ersättningsnivåerna. Låt mig återgå till läkemedlen. Det fanns ett initiativ från ministern. Jag tycker att det är bra att det börjar hända någonting. De här kostnaderna rusar i väg och har faktiskt gjort det .