prot · GV09114 · 2008-05-19 00:00:00 — Kravet på följdlagstiftning gäller en frivillig åtgärd till skillnad från tidigare tillfällen då alliansregeringens partier ställde krav på den tidigare om följdlagstiftning. Jag ser därför inga svårigheter med ett bifall till utskottets förslag och godkännande av Prümrådsbeslutet. Men på tal om farhågor från oppositionen som man har nämnt i motioner och reservationen om att det här beslutet öppnar för att utländsk polis kan komma hit och härja fritt i obegränsad omfattning måste jag säga att det är en helt fri tolkning från Socialdemokraternas företrädare. Det har inte någon som helst förankring i politiska viljeyttringar från alliansens politiska företrädare. De har varken skrivit eller nämnt det här . Man målar alltså upp spöken som inte finns. 73 () replik: Jag vill poängtera att när det gäller artikel 17, som handlar om utländsk polis agerande och myndighetsutövande på svensk mark, var jag i mitt anförande ganska noga med att säga att den frågan fattar vi inget beslut om och att regeringen kommer att återkomma till den. Jag tycker att det är bra att justitieutskottet skickade det här till KU för att pröva hur man ska uppfatta ett rådsbeslut där det finns en frivillighet. Öppnar ett antagande av ett sådant för tolkningen att det innebär att man är beredd att överlämna myndighetsutövning. Precis som sades tidigare var det ett enigt konstitutionsutskott som sade att det är först när vi är beredda att genomföra artikel 17 även i som följdlagstiftningen kan prövas på det sättet. Det som jag framför allt lyfte upp i mitt anförande var sekretessfrågorna och integritetsfrågorna och att det saknas en följdlagstiftning. Regeringen själv säger att det lagstiftningsarbete som rådsbeslutet föranleder, om det antas, inte är obetydligt och att det innefattar flera besvärliga frågor, bland annat om detta med frivilligheten. I själva rådsbeslutet pekar man på att gränsöverskridande jämförelser av uppgifterna bör öppna för en ny dimension inom brottsbekämpningen med tanke på det omfattande utbyte av information och uppgifter som följer av närmare polisiärt och rättsligt samarbete. Man är alltså tydlig med att säga att det här är en stor förändring av hur brottsligheten ska bekämpas. Vi får egentligen en situation med större sekretess mellan svenska myndigheter än vid utlämnande av dessa typer av uppgifter till övriga länder. Det är den saken som vi har pekat på väldigt noga. Vi hade egentligen velat ha ett bättre underlag. 74 () replik: Som jag uppfattar beslutet ger det en möjlighet att öppna upp för ett EU-övergripande utrymme att införliva artikel 17. Sedan är det upp till var nation att själv ta ställning. Om vi inte godkänner Prümrådsbeslutet stannar vi upp processen för hela Prümrådsbeslutspaketet också för övriga länder. Jag tycker inte att ska fördröja i den här frågan. Vi har möjlighet att ta ställning eftersom frågan är frivillig och eftersom vi har tid på oss att utforma en lagstiftning vi eventuellt vill använda den här möjligheten. Det är upp till varje land att själva göra likadant. Men vi har inte sagt nej till att andra länder ska kunna gå vidare med frågan. När det gäller sekretessfrågor och gränsöverskridande sådana är det klart att en omfattande utredning måste ligga till grund för vilka lagförändringar som kommer att ske i de sammanhangen. Det är givetvis annorlunda om vi låter informationen gå över en gräns och andra myndigheter blandas in. Därför står det också i förslaget att frågan ska utredas ytterligare och att det ska läggas fram ett förslag som kommer tillbaka hit för behandling. Likadant är det när det gäller artikel 17. Frågan kommer att bollas tillbaka hit. Vi kommer att ha inflytande i frågan . Jag kan inte påstå att det är större sekretess mellan de nationella myndigheterna, för det utbyte av information som sker blir detsamma framöver. Man får träffmöjligheten, men i övrigt får man utifrån träffen söka den ytterligare personinformation som då är en sekretessfråga. Men den informationen kan man nå även genom att göra en förfrågan. Det är bara det att hela processen skyndas på om man får en träff i ett annat land än det egna. 75 () replik: Jag blir faktiskt lite oroad, för det som vi fattar beslut om , och som är ett bindande beslut, handlar om dna-registret, fingeravtrycksregistret och fordonsregistret. När man säger att det här inte är några problem därför att det är sådana uppgifter som kan lämnas ut i vanliga fall går man helt ifrån den diskussion som vi har i om vilka myndigheter som ska få direktåtkomst till andra myndigheters register. Det görs väldigt stora avvägningar av hur personkretsen kommer att se ut, vilka som kommer att få tillgång till registret. Vi gör en avsevärd skillnad på åtkomst till datoriserade register och vanligt utlämnande av sekretessuppgifter. Det är väldigt stora skillnader i sekretesslagstiftningen när man nu öppnar upp för direktåtkomst, och det poängteras noga att det kommer att vara en jättestor förändring. Det är alltså inte så enkelt. De beslut vi fattar om registren kommer vi att vara bundna av, och man kommer inte att ha gjort analysen när det gäller sekretesslagstiftningen. Majoriteten säger att vi i oppositionen ser spöken när vi säger att det kommer att springa utländsk polis här på svensk mark och ägna sig åt myndighetsutövning. Jag vill poängtera att det inte ligger i det här beslutet, men man kan ju inte kan vara helt blind och inte inse att det finns starka krafter inom EU med en mängd olika länder som verkligen vill sträva efter att få en EU-polis och egentligen helt frångå det nationella ansvaret. Jag är glad över att vi i är ganska tydliga med att vi inte vill öppna upp utan säger att det är en nationell angelägenhet. Men det finns krafter som eftersträvar det, och det präglar också det här beslutet. Man vill ta steg vidare, och jag hoppas att kan fortsätta att hålla emot. Det gör att jag är ännu mer tveksam till att öppna upp, för det är många krafter som skulle bli glada om det vore dit vi skulle komma. De spökena ser jag. Än så länge springer inte spökena på de svenska gatorna, och jag hoppas att vi håller dem borta. 76 () replik: Direktåtkomsten handlar om att hitta ett fingeravtryck som motsvarar det som har hittats på brottsplatsen, att hitta ett dna-spår. Men direktåtkomsten innebär inte att man får ut personuppgifter om en person, utan dessa uppgifter lämnas ut utifrån väldigt konkreta och skäliga grunder. Det blir precis som . Om man vet att man har en brottsmisstänkt och lyckas få reda på uppgifter som gör att man misstänker att personen finns i vårt land kan man gå vidare om det är ett brott med en rätt så hög straffskala. Den fortsatta utredningen av brottet sker alltså på samma sätt som tidigare, men det går betydligt fortare då man kan söka i flera länders register för att få träff. Jag ser inte att det finns något sekretesshot mot våra svenska medborgare mer än förstås de som har lämnat spår efter sig vid en brottsplats. Att ska fortsätta hålla emot har vi gemensamt. Det finns ingen anledning att förlänga debatten, för jag ser inte att det finns något skäl till att mitt parti skulle vilja se en förändring mot en Europapolis. Vi eftersträvar en nationell polis, och vi jobbar vidare för att förstärka den. 77 i (fp): I dagens internationella värld behöver vi EU-samarbetet för att lättare komma åt brottslingar som rör sig över landsgränser. Det kan handla om den organiserade brottsligheten som styr narkotikahandel över hela . Det kan handla om huliganer som reser runt i för att delta i upplopp vid fotbollsmatcher eller toppmöten. Det kan handla om resande pedofiler som begår fruktansvärda övergrepp i olika länder. Vikten av Europasamarbete i brottsbekämpningen var en insikt som vi i alliansen tidigare delade med Socialdemokraterna. Det var hos oss, i stället för hos och , som Socialdemokraterna förra mandatperioden sökte stöd i kammaren för dessa frågor. Men jag börjar undra var Socialdemokraterna står vad gäller europeiskt polissamarbete. I morgondagens votering vill Socialdemokraterna att ska stoppa Prümrådsbeslutet inom EU. Säger nej till detta innebär det att vi stoppar samarbetet även för övriga länder eftersom varje land har vetorätt. För oss i är det framför allt intressant att se vad svensk polis kan göra med Prümrådsbeslutet. Det innebär att svensk polis kan få snabbare och mer direkt tillgång till andra länders dna-, fingeravtrycks- och fordonsregister. kan vår polis genom tidsödande procedurer få hjälp med identifiering från andra länder och vice versa. Det har vi sett i fallet med barnen i där den misstänkta befann sig i . Med Prümrådsbeslutet, som vi ska besluta om , skulle mycket tid kunna vinnas på att identifiera gärningsmän snabbare eller över huvud taget. När Socialdemokraterna säger nej till detta sviker man brottsoffer i alla länder. För och alliansen är det viktigt att polisen kan identifiera brottslingar som lämnat fingeravtryck eller dna-spår. Med de öppna gränser vi har kan gärningsmannen komma från ett annat land och finnas i andra länders databaser. och , som är initiativtagare till effektiviseringen, har klarat upp flera olösta fall genom att införa automatisering sinsemellan. En annan del av EU-beslutet som vi ska ta ställning till innebär att länder frivilligt och när landet själv beslutar om det kan ta emot ett annat lands polis på sitt territorium. Det finns inga krav på att bjuda in utländsk polis i gemensamma operationer, utan beslutet innebär en möjlighet. Regeringen har ännu inte tagit ställning till om man vill använda denna möjlighet . Det återkommer regeringen till när följdlagstiftningen kommer tillbaka i . ser gärna att svensk polis kan bjuda in utländska kolleger att tillfälligt ingå i den svenska polismyndigheten och arbeta under svenskt befäl och svensk lag, till exempel vid internationella toppmöten eller stora idrottsevenemang då vi kan förvänta oss att bråkstakar reser hit. Det har tidigare nämnts att svensk polis var i under och jobbade. De var inte där bara för att lämna information utan för att kunna ingripa och utföra myndighetsutövning. står polisen återigen beredd ifall kvalar in till i och . Det blir nog en rolig tillställning. Vi har väl alla sett hur bra det gick för i och att är klar för laget. Fotboll är roligt, men tyvärr finns det huliganer som kommer till dessa evenemang. I har vi inte den lagstiftning som har och som möjliggjorde att tog emot svensk polis. har vi inte möjlighet att ta emot tysk polis i . Min fråga till Socialdemokraterna som vill rösta nej är förstås: Vad är det för fel på att tysk polis kommer hit och jobbar på motsvarande sätt som svensk polis gjorde i ? Eller vad är det för fel med att dansk eller finsk polis kommer hit och gör samma sak? Vad är det för fel på det? Socialdemokraternas skrämselargumentation att utländska myndigheter etablerar sig på svenskt territorium och kan agera självständigt är tom retorik. Det står uttryckligen i artikel 17: Sådana verkställande befogenheter får endast utövas under överinsyn av och i regel i närvaro av värdmedlemsstatens tjänstemän. De utsändande medlemsstaternas tjänstemän skall lyda under värdmedlemsstatens nationella lagstiftning. Socialdemokraterna har i uttalat sig positivt om Prümrådsförslaget. Ni har i regeringsställning drivit på i denna riktning för att det behövs mer samarbete i mot brottsligheten. Så sent som röstade ni för att utreda möjligheterna för att ge finsk polis ökad rätt att ingripa på svensk mark. Var står Socialdemokraterna egentligen när det gäller europeiskt polissamarbete? Är detta en verklig förändring av er politik? Eller opponerar ni för opponerandets skull? De enda som kan applådera denna Sahlinska förändring av Socialdemokraternas europeiska politik och rättspolitik är och grovt kriminella. 78 (): känns det som om vi lever i skilda världar. I Vänsterns värld finns inget som helst behov av att möta den enormt växande grova brottslighet som vi ser, bland annat i , och som inte med den bästa inriktning i världen mot subsidiaritet kan lösas på svensk nivå utan behöver lösas över gränserna. Det finns också anledning att påpeka att EU-samarbetet är ett samarbete mellan vänner. Det är vänner som sätter sig ned vid borden och förhandlar fram de beslut som vi kommer fram till. Det anstår inte en debatt i riksdag att ständigt misstänkliggöra övriga EU-länders invånare och myndigheter på det sätt som har gjorts i debatten . Det är inte heller så att detta går särskilt fort. Diskussionen om hur man ska förbättra samarbetet över gränserna för att möta den grova brottsligheten har förts , faktiskt. Till slut var det ett antal länder som bestämde sig för att på egen hand upprätta ett utökat samarbete. Det blev Prümkonventionen. anslöt sig flera länder till konventionen, bland annat som tillhör vårt närområde. Det är alltså ett djupt känt behov bland medlemsstaterna att denna förbättring och utveckling av samarbetet över gränserna ska komma till stånd. Det har rått och råder, tror jag, en bred enighet mellan åtminstone fem av sju partier om att det är viktigt att göra det enklare att utbyta uppgifter om dna, fingeravtryck och fordon mellan EU-ländernas brottsbekämpande myndigheter. Det görs , som vi har hört, men på ett mycket krångligt och tidsödande sätt. ska det i stället kunna göras elektroniskt. Det innebär inte att personuppgifter lättvindigt kommer att skickas kors och tvärs inom unionen utan bara att man vid sökning kan få veta om det blir en träff eller inte. Om det blir en träff följer en fastlagd procedur för hur man ska gå till väga för att komma vidare. Och, , det införs särskilda dataskyddsbestämmelser som reglerar detta för att säkerställa ett skydd för den personliga integriteten. Möjligheten att bli informerad och överklaga beslut finns också reglerad. Det känns viktigt att betona det eftersom det ibland framstår dels som att beslutet innebär stora nyheter i sig, dels som att personuppgifter kommer att behandlas på ett vårdslöst och helt oreglerat sätt. Jag hade inte tänkt citera, men jag tänker ta nu eftersom debatten så mycket har handlat om detta. Jag skulle vilja att framför allt läste s. 8387 i förslaget till rådsbeslut där artikel 2432 behandlar just dessa frågor behörighetsfrågor, hur skyddet ska utformas, vilka myndigheter som ska få göra det, att det ska vara i enlighet med konvention och så vidare. Det finns alltså ett antal artiklar just om detta, som det har hävdats att det inte finns någonting om. Det förvånar mig att debatten kan föras på den nivån. Som redan framgått har Socialdemokraterna faktiskt ändrat uppfattning när det gäller en av artiklarna i rådsbeslutet, den som handlar om att öppna en möjlighet för en brottsbekämpande myndighet i ett land, exempelvis polisen, att göra en gemensam insats med sin motsvarighet i ett annat EU-land för att förebygga brott eller för att kunna upprätthålla ordning och säkerhet, till exempel i samband med stora idrottsevenemang, EU-toppmöten och liknande. De har varit med på vagnen ganska länge i den här processen men har valt att yrka avslag på hela propositionen, trots att de är överens med regeringen om det mesta av innehållet. De är väl medvetna om, eller borde i alla vara det, att om deras avslagsyrkande skulle vinna gehör här leder det till att hela det brottsbekämpande arbetet inom EU rejält skulle tappa tempo. Det skulle inte bli så bara i vårt eget land utan i alla de 27 medlemsländerna, på grund av detta, precis som vi hörde nämna. Att , som också har yrkat avslag, gör detta med öppna ögon förvånar ingen. Men att ett parti som har varit regeringsbärande och som har medverkat till och varit pådrivande när det gäller EU-beslut som kan uppfattas som betydligt mer långtgående än det här väljer att yrka avslag tyder faktiskt på att det helt enkelt handlar om dålig oppositionspolitik. Man vill sätta käppar i hjulet för regeringen, helt enkelt. Jag är glad å alla de människors vägnar som kunde ha riskerat att bli brottsoffer på grund av fortsatt ineffektiva rutiner i samarbetet över att det inte är Socialdemokraterna som sitter i , även om jag har en ganska stark misstanke om att deras beslut då hade blivit ett annat jag hoppas att det hade blivit det i alla fall. När det gäller samarbete mellan brottsbekämpande myndigheter i två länder har det redan visat sig effektivt. När svenska poliser, märk väl, i sina uniformer det här framställs ju ofta som något väldigt skrämmande deltog under i fotboll i hade det i sig en lugnande inverkan på alla de svenska fotbollsfans som fanns där. Om nu ett förhör hade behövt hållas hade det varit väldigt bra om en svensk polis hade kunnat förhöra en svensk fotbollsfan, om det nu skulle vara så att han eller hon hade begått något brott. Då hade man sluppit att tillkalla en tolk bara en så enkel sak. På motsvarande sätt skulle det förenkla om en tysk polis finns här i och ska förhöra en tysk, gärna under överinseende, som det kommer att vara, av en svensk polis. Detta är myndighetsutövning i all sin enkelhet. Men det finns alltså ingen skyldighet eller något tvång att vi skulle göra så som jag nu har beskrivit, utan vi får välja själva om vi vill det. Vi får välja dels om vi vill införa hela § 17, dels om vi sedan vill utnyttja den. När det gäller kravet på tre fjärdedels majoritet i tror jag att ni visste att det egentligen inte behövdes, eftersom det inte handlar om att överlåta beslut inom EU. Men vi har i alla fall fått det bevisat nu genom att ett enigt KU har avfärdat det. Påståendet att det här skulle vara ett första steg mot att införa en gemensam polisstyrka i EU tycker jag faktiskt är rent nonsens. För om det är något som medlemsstaterna slår vakt om så är det sitt nationella självbestämmande över polis och andra brottsbekämpande myndigheter. Har man den minsta erfarenhet av att finnas med i olika EU-sammanhang där politiker också finns med vet man att det snarare är så att det går väldigt långsamt. Man tar små steg därför att man vill slå vakt om detta, och det är inget fel. Jag tycker att det är en riktig inställning. Det ska vara grunden. Vi ska ha nationella polisstyrkor i respektive land, och vi ska bestämma hur de ska användas. Men det står inte i motsats till att vi också kan samarbeta på ett mer effektivt sätt. Jag kan ge oppositionen medhåll på en punkt. Det hade naturligtvis varit bättre om vi hade haft med hela lagstiftningen. Men det här har fått leva med , under den förra regeringen och under den nuvarande. Ofta handlar det just om tidsbrist. Det gör det mer än någonsin i det här fallet, eftersom vi ska få ett nytt fördrag . Skulle vi stoppa den här processen innebär det att hela förhandlingsrundan får börja om igen. Det handlar alltså om en fördröjning , skulle jag vilja påstå, innan man kan komma fram till ett beslut nästa gång. Det är i alla fall ingenting som vill medverka till. Och eftersom vi, som sagt, har gjort det vid många tillfällen tidigare kan vi göra det en gång till. 79 () replik: Jag hade egentligen inte tänkt begära replik. Men det sades att det var rent nonsens att det finns en diskussion där man gärna skulle vilja ha en europeisk polis och att det här är någonting man slår vakt om väldigt mycket när det gäller rättsväsendet. Då måste man ju ha missat utvecklingen helt. Jag tänker på diskussionen när det gäller Europol och vilka befogenheter de skulle ha, om det här också skulle vara ett EU-område. Eurojust är ett område där det varit en diskussion som handlar om en europeisk åklagare. Där har det varit mellanstatligt, och kommer det att bli en europeisk åklagare. När det gäller gränskontrollen och flyktingpolitik eller illegal invandring, som man säger, kan man läsa en mängd olika förslag. Det finns länder som gärna ser att man har en europeisk gränskontrollstyrka med polisiära befogenheter för att man vill att EU ska ta kostnaderna för det. Om man inte ser att den här kampen och diskussionen också finns i EU-länderna har man missat allting. Rättsväsendet är ju alla de här delarna, och det finns också i diskussionen. Sedan har jag aldrig påstått att det inte skulle finnas en nationell polis. Varje land kommer säkert att ha en nationell polis, men det finns de som också vill att vi ska ha en gemensam EU-polis. Där är vi, precis som jag sade i mitt anförande, helt överens mellan partierna, eller har varit det i alla fall, om att vi inte vill ha någon europeisk polis. Sedan måste jag ändå säga något om den debattstil som så ofta dyker upp om att man är den grova brottslighetens största försvarare. Man är skyldig kommande brottsoffer. Dem ger man inget skydd och så vidare. Det är en debatteknik som jag tycker är oerhört skrämmande. Jag hoppas verkligen inte att menar att jag, från , anser att det är bra med fler brottsoffer. Det är just därför jag säger nej. 80 () replik: Jag börjar med det sista. Nej, jag tror inte det. Men i praktiken får det den följden. Om man säger nej till förslag efter förslag efter förslag som handlar om hur man ska komma till rätta med den grova brottsligheten medverkar man faktiskt till att den får utrymme, att den får fortsätta att utvidga sig. Man medverkar till att grova brottslingar får fortsätta att komma på nya idéer, nya sätt att arbeta över gränserna, nya sätt att sälja sina sexslavar. Om polisen försöker hindra det på ett sätt hittar de nya vägar och så vidare. Det är faktiskt så. Då måste vi möta det, och det är en balansgång. Men jag tycker, inte minst i det här ärendet, att regeringen i sin proposition beskriver detta väl, att vi har uppnått balansen. Det handlar om proportionaliteten och subsidiariteten. Vi kan ju inte klara det på egen hand, så där faller subsidiaritetsargumentet, kan man säga. Man tar på sig ett ansvar, tycker jag. Man ska debattera. Man ska hitta en balans. Men man kan inte bara säga nej till allt. Det är det som är min viktigaste punkt när jag talar om detta. När det gäller utvecklingen mot en europeisk polismakt hävdar jag fortfarande detta. Den kan diskuteras. Visst finns det enskilda personer och politiker som skulle tycka att det vore bra, men vartenda medlemsland slår väldigt starkt vakt om att vara självbestämmande när det gäller sitt rättsväsende. Därför håller man igen. Vissa små förändringar till utvidgat samarbete diskuteras, som jag sade, innan man till slut bestämmer sig för att ta det här lilla steget. 81 () replik: Jag ska först ta diskussionen om att man tar på sig ett ansvar om man säger nej och att man har varit kritisk i det här och att det i just det här förslaget finns en väldigt bra balans. återkommer jag till . Den var helt enig. På förslag efter förslag nästan som vi hade fattat beslut om i den här svenska hade man brustit i att göra de analyser och avvägningar som finns. Jag kommer, fru talman, att så länge vi inte får de ordentliga analyserna och avvägningarna fortsätta att hävda att vi också måste lyfta upp integritetsskyddet. Jag betonar det kanske mer än andra. Det beror på att det har varit alldeles för få som har betonat det. Om alla tog ett större gemensamt ansvar när det gällde de frågorna kanske man också hade kunnat prata om något annat. När det gäller skyddsreglerna, som också tog upp, finns det artiklar som talar om vilka regler det finns för lagring, hur länge man får använda uppgiften, hur man får använda den. Hade det inte funnits det hade det verkligen varit skrämmande. Det jag pratade om i mitt anförande och som jag har lyft upp handlar om hur många myndigheter det är som kommer att få åtkomst till det, hur många fler personer . Vi gör alltid den avvägningen när man har stora gemensamma register. Vi har diskuterat vem som ska få åtkomst när det gäller skattemyndigheten och när det gäller brottsbekämpningen i . Det jag har pekat på i debatten är att det är en oerhört stor utvidgning. Det är oerhört många fler som kommer att få direktåtkomst. Det poängterar man själv i betänkandet kommer att vara avgörande. Vi kan ha olika uppfattningar. Vi har uppfattningen att det här borde man ha utrett mycket bättre än vad man har gjort i förslaget.