prot · GV09127 · 2008-06-12 00:00:00 — När det gäller granskningen av den dåvarande regeringen som vi diskuterar nu är det viktigt med en uppföljning och en möjlighet till detta, just för att kunna göra en granskning ur konstitutionellt perspektiv. Men jag vill lyfta frågan vidare också för efterföljande granskningar som görs, inte från konstitutionellt perspektiv utan ur ett forskningsperspektiv. Vad jag nu vill komma fram till är att om det är svårt att inhämta remissvar och synpunkter, som också lyfte fram, går det faktiskt att dokumentera på ett sätt som gör det möjligt för uppföljningar. Med detta yrkar jag på godkännande av utskottets anmälan. 184 () replik: Jag skulle vilja ställa en fråga till om KU:s normgivande roll när man har tagit ställning, som man gjorde 2004. Det som bad oss att särskilt lyssna på fanns ju med i KU:s ställningstagande 2004, att man ansåg att kraven på beredning i 7 kap. 2 § regeringsformen inte uppfylldes just för att remissvar inte hade inhämtats. Har inte KU en normgivande roll efter 2004? 185 () replik: Jo, KU har en normgivande roll. Men jag åberopade svar på promemorian, och jag förmodar att också har läst den. Där finns frågetecken som han lyfter fram just när det handlar om affärshemliga uppgifter, när det handlar om värdet. Är inte detta frågor som också ska beaktas när det gäller försäljning av statliga bolag? Jag skulle vilja säga att det här är ett problem som man också enligt regeringsformen har att ta ställning till. 186 () replik: Helt klart är det så att man måste göra avväganden. När man gjorde den här försäljningen av ett bolag hade ett sådant avvägande kunnat vara att ställa en remiss till Försvarsmakten om vad det innebar att sälja . Då hade Försvarsmakten inte behövt skicka in de synpunkterna. Det är inte bara det som kan skada bolaget. Det finns också myndigheter vars synpunkter kan vara oerhört viktiga för en försäljning. 187 () replik: Eftersom den här delen av KU:s debatt handlar om försäljningar vill jag lyfta upp några av de försäljningar som gjordes av den tidigare regeringen. Det handlar om Nordea, , aktieinnehav i OMHEX, , , , , , & , , , Nordbanken och Retriva med mera. Vad som är slående här, förutom att det är en stor mängd företag som såldes, är att det inte har inhämtats synpunkter. Remissförfarandet har inte haft den omfattning som faktiskt skulle kunna påbjudas via regeringsformen. Det går bra att ta till höga toner, men jag tror att vi ska använda debatten inom för att ta lärdom och gå vidare just när det gäller dokumentationen. 188 (): Jag skulle vilja kommentera teori om betydelsen av det som uttalade angående Svenska Skogsplantor. Vad hon försöker hävda är att det beslutet gällde generellt i meningen att en ny praxis skulle råda. När statliga bolag skulle säljas skulle frågan remissbehandlas. Det finns inget underlag för detta. Det som sade var att det i det mycket konkreta fallet var fel att inte göra så. Vi kan inte omvandla en fjäder till en höna i det här fallet. Det är vad har gjort. Det är inte bara teorin som brister här. Praktiken är också problematisk. Om det var så banbrytande att etablerade en ny praxis, en ny syn, en konstitutionell nymodighet, borde det ha blivit något avtryck i det som regeringen då gjorde eller nu gör. Det finns inget sådant avtryck. Därför måste hitta på en förklaring till varför man inte gjorde så som den nya tolkningen säger i fallet OMHEX och Nordea. Den nya praxis som talar om finns inte någonstans. Det finns inte ett enda exempel där man märker att har gjort en så banbrytande tolkning av beredningskravet. Jag skulle gärna vilja höra hur förklarar detta, hur ett konkret beslut omvandlas till en ny praxis angående remissbehandlingen. Var finns den nya praxisen? Det enda jag hittar när jag går igenom historiken av försäljning av statliga bolag är att den socialdemokratiska regeringen sålde för . Det var 20 separata fall, och inget remissbehandlades. I 56 fall har transaktioner gjorts /95. De har inte remissbehandlats. Bara i tre fall har det skett. Det är mycket entydigt. Det är tydlig praxis. Det är inte bara ett påhitt för att argumentera mot en regering man inte gillar. Jag tror att man ska försöka förhålla sig lite mer seriöst. Det gjorde 2004 var att uttala sig om ett konkret fall och inte något annat. Ny praxis har inte funnits. Det är bara ett sätt att argumentera emot. Det duger inte, tyvärr, . 189 () replik: Anmälningarna kom för att belysa hela situationen. Men man utesluter helt detta och ser det här som ett enstaka fall. KU:s granskning blir ett enstaka fall. När ett enigt utskott gör bedömningen att regeringen i det här fallet inte uppfyller kravet på beredning är det fråga om ett enstaka fall. Då hänvisar man till dem som har varit tidigare. De flesta anmälningar som har gjort låg . Vid granskningen 2004 satte man ned foten och sade att detta inte godtas längre. Det gäller även den kommande regeringen. Ni har ett uppdrag att se till att den normgivande rollen 2004 blir praxis. 190 () replik: Hävdar att det som KU gjorde 2004 hade för avsikt att normera generellt försäljning av statlig egendom, som gällde det företaget i det fallet? Jag har läst i texten att för det företaget gjorde regeringen fel. Men man har inte sagt någonting om andra fall och ännu mindre om att på det här viset har tolkat beredningskravet så att man i fortsättningen ska göra på det ena eller andra sättet. Det har jag inte sett i texten. Kanske du har läst något annat som jag inte känner till, men det har jag inte sett. Hur har den nya praxisen kommit till uttryck? Vad är avtrycket av den stora reformen som gjorde 2004? Hur har den manifesterats? Var finns den nya praxisen? 191 () replik: Praxis blir av att man följer det som KU har sagt. För OMHEX fanns ett gott underlag. Man gick igenom det. ligger bollen hos den här regeringen att fortsätta och inte gömma sig bakom tidigare praxis som inte är godtagbar. Vi är vana vid att man behöver en socialdemokrat att skylla på. behöver man en att gömma sig bakom också. Ni har bollen. Ni kan faktiskt sätta en praxis med ett bättre beredningsunderlag än vad tidigare regeringar har haft. 192 () replik: menar på allvar att gäller en ny tolkning av beredningskravet som regeringsformen ställer? Det är för mig en fullständig nyhet. Jag tror att de som tittar på detta och studerar detta på universitet kommer att ha mycket att kommentera i det här fallet. började en ny tolkning, en ny period, i vår konstitutionella historia. Det här är verkligen att göra en höna av en fjäder, att göra Svenska Skogsplantor till skog. Det duger inte. Du behöver inte hitta på. Jag förstår att du är emot försäljningarna, men hitta inte på något så banbrytande fantastiskt som att vi har skog mitt bland oss. Det har vi inte. 193 (): Jag tänkte anknyta lite grann till det inledde sitt anförande med. Jag uppfattade det som att det handlade om politik och att det är det möjligas konst. Det gällde språket, vårt bruk av språket. I det här fallet har vi två ord vi kan slänga oss med, och det är försäljning och utförsäljning. Jag har funderat lite grann på det, och jag tolkar det så att basen för de här ordbildningarna är sälja. Då finns det något slags motsats i det, och det är köpa. Då kan man titta vidare på de begreppen. Köpa kan jag göra genom att köpa in saker, och då får jag någonting. Jag kan också köpa ut någonting, men inte till min underårige son, vad gäller alkohol, men det kan gälla i en arvstvist eller husförhållanden som kan splittras i olika sammanhang. Det kan också gälla sälja. Att sälja ut någonting innebär att någonting försvinner. Jag kan också sälja in. Jag kan sälja in idén om att vi ska sälja ut. Därför tycker jag att vi kan bända lite på det svenska språket, för att skapa den lilla nyansen, den politiska signalen: Jag använder utförsäljning, och den borgerliga regeringen säger försäljning. Må det vara så! 194 () replik: När jag lärde mig svenska för invandrare saknade jag en lärare som kunde förklara in och ut och allt det där. Det här är trams, . Ursäkta att jag säger det, men det är trams. Försäljning och utförsäljning du vet vad vi menar. Det förstod jag också . Och det är klart att när ni säger utförsäljning menar ni att man rear ut. Ni kanske inte riktigt funderar på vad ni säger. När ni uttrycker er på det viset, så slarvigt, försätter ni de statliga bolag som ska säljas i en situation som inte är bra. Om jag säger att jag rear min lägenhet eller något annat blir det inte så bra pris. Ni struntar i detta. Ni struntar i väldigt mycket egentligen. Det är retorik och populism utförsäljning, rea, borgerliga politiker som är onda. Ni måste vara försiktiga. När ni gör så devalverar ni politiken och devalverar ni svenska språket. Inte minst utsätter ni våra fina företag för en hantering som inte är bra. Vi säljer dem, försiktigt. Det som du kan konstatera just nu som gäller Vin & Sprit är en mycket bra, lysande affär. Det är ingen utförsäljning det ligger så långt från utförsäljning som man kan tänka sig. Jag tror att man i det här fallet ska vara lite noggrannare med språket. 195 () replik: Jag vet inte riktigt huruvida den här affären är lysande, som säger. Det kan vi nämligen aldrig få reda på. Vi vet inte vad ett pris skulle vara . Vi vet inte vilken succé den affären skulle kunna benämnas som av de borgerliga om vi väntade , eller om vi behöll företaget och i stället tog in intäkterna från aktieutdelningen. Detta är ett om, det vill säga att vi gör politiska markeringar genom hur vi använder språket. Det är ingen devalvering att försöka strunta i hur vi pratar och uttrycker oss, utan det är snarare det politiska signalsystem som vi använder oss av. Det är faktiskt möjligt att använda sig av båda orden försäljning och utförsäljning. Hade jag sagt reat ut hade riktningen varit tydlig, och det hade varit att ta underpriser för någonting, om det nu är lägenheten, cykeln eller vad det är jag säljer. Då är det en markering av vad det handlar om. Men det är fortfarande politiskt. Jag tror ändå, , att de statliga företagarna tål det och står emot hur vi än uttrycker oss. Så låt oss tillåta det svenska språket att ha den här mångfalden! Jag tror att vi behöver det inom politiken. 196 () replik: Det är ganska tydligt vad ni menar när ni säger så. Ni borde fundera på vilken marknadssituation ni skapar på det viset. Ett visst ansvar ska man ha. Det är våra gemensamma tillgångar. Det är som om någon som bor hos mig inte gillar att jag säljer lägenheten och säger att jag säljer ut, att jag rear den. Det är inte så lojalt mot våra gemensamma värden. Du kan inte hålla på så där. Din lektion i svenska är mycket kreativ, men jag tror att det du använde var gammal svensk retorik. Det heter politisk retorik, och den är dålig för alla i det här fallet. 197 () replik: Jag har försökt vara tydlig med vad jag menar. Jag har inte talat om att det handlar om att rea, att vi försöker skänka bort någonting, eller hur jag nu skulle ha uttryckt mig om jag hade menat det. Då hade jag sagt det. Då hade jag varit tydlig gentemot väljarna med vad jag menade. I det här fallet kan jag säga utförsäljning eller försäljning. För mig är det marginella skillnader, och jag hoppas att jag kan förklara vad jag står för. Sedan får andra kommentera det och göra bedömningar om det verkar rimligt eller inte: Tror han det? Är han ärlig? Men det är det jag säger, och jag kan också uttrycka att jag ärligt inte menar någonting annat än utförsäljning, att sälja, eller försäljning. Jag avser inga andra saker. Utbildningsminister uttalande om att Forum för levande historia ska samarbeta med en organisation (avsnitt 6.2) 198 i (s): Enligt regeringsformen är det regeringen som styr riket via myndigheter. Direktiven ska beslutas kollektivt och vid regeringssammanträde. Att myndigheterna lyder under regeringen innebär inte att en enskild minister har någon befälsrätt över myndigheten. Detta är en trygghet för att vi inte ska utsättas för ministerstyre. Det är alltså förbjudet för ett enskilt statsråd att ge order till en myndighet. En föreskrift från regeringen ska riktas till myndigheten som sådan, inte till en enskild tjänsteman. Det här är grunden för KU:s granskning i detta ärende om statsrådet och för levande historia. KU har granskat om statsrådet har uttalat sig på ett sådant sätt att det har kunnat uppfattas som en befallning över myndigheten. När utskottet granskar denna typ av ärenden försöker utskottet utläsa syftet med uttalandet, på vilket sätt och i vilket sammanhang uttalandet skett och hur det kan ha uppfattats av myndigheten. Det är ingen lätt uppgift för utskottet, för är det utskottets uppfattning att statsråd, likaväl som andra medborgare, har rätt att uttala sig i olika sammanhang. Men vad gör då att vi från oppositionen i detta ärende har ansett att statsrådet har uttalat sig på ett sådant sätt att det kan ha uppfattats som ett försök att otillbörligt påverka myndigheten? Till invigningen av efter kriget i var myndigheten för levande historia inbjuden. Utställningen var anordnad av föreningen om kommunismen. Det är en förening som har till syfte att sprida grundläggande kunskaper om kommunismen och som finansieras av stiftelsen och Hypnosis. Överintendent valde aktivt att inte komma eftersom han ansåg att myndigheten skulle skadas av samarbete med en organisation med en ideologisk dagordning. Det var alltså ett aktivt val av chefen för myndigheten. Det ingick inte heller i direktiven till myndigheten vid det tillfället att myndigheten skulle samarbeta med enskilda organisationer. Enligt direktiven skulle samarbetet ske med lärosäten, andra berörda myndigheter och institutioner. senare beslutade regeringen om tilläggsdirektiv med ett förtydligande att uppdraget även skulle omfatta samarbete med enskilda organisationer. Även om det vid invigningstillfället hade funnits med i direktiven att samarbete skulle ske med organisationer kan aldrig ett statsråd tala om för en myndighet vilken organisation myndigheten ska samarbeta med. Inte heller kan statsrådet tala om på vilket sätt eller i vilken form samarbetet ska ske. Det är upp till myndigheten att bedöma när, var och hur samarbete ska ske och faktiskt också med vem man ska samarbeta. När statsrådet mot bakgrund av att chefen för för levande historia valt att avstå från att komma på invigningen säger att de ska sluta tjafsa och börja samarbeta med organisationen om kommunismen anser vi att statsrådet går över gränsen. Eftersom uttalandet inte rörde myndighetsutövande mot enskild eller kommun eller tillämpning av lag kan vi inte säga att statsrådet har brutit mot den bestämmelse som tillförsäkrar myndigheten självständighet, alltså 11 kap. 7 § regeringsformen. Men det kan utan tvivel uppfattas som att statsrådet har haft för avsikt att påverka myndigheten på ett sätt som inte är acceptabelt. Därför, herr talman, kan vi inte friskriva statsrådet på det sätt majoriteten i utskottet vill göra. Jag står bakom vår reservation, men för tids vinnande avstår jag från att yrka bifall till den. 199 (): Det blir lite repetition här, kanske, men det skadar väl inte. etablerades myndigheten för levande historia. Myndigheten har till uppgift att främja arbetet med frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Verksamheten har Förintelsen som sin grund. Man ska stärka människors vilja att på aktivt sätt verka för alla människors lika värde. Arbetet skulle bedrivas i nära kontakt med pågående forskning och andra institutioner verksamma med liknande frågor. Det är en självklarhet att vi ska belysa brott mot mänskligheten oavsett vilka ismer, trosuppfattningar, länder eller regeringar som har stått bakom brotten. Mänskliga rättigheter och alla människors lika värde är något vi alltid ska kämpa för världen över. gav alliansregeringen mot bakgrund av regeringsförklaringen och den av godkända budgetpropositionen Forum för levande historia i uppdrag att också belysa och informera om kommunismens brott mot mänskligheten. Uppdraget skulle genomföras i samråd med lärosäten, forskningsfinansierande myndigheter och andra berörda myndigheter och institutioner. Det är inget konstigt med det. , grundades en förening som förkortas UOK, Upplysning om kommunismen. Föreningens syfte är att sprida grundläggande kunskap om kommunismen, dess brott, ideologi och verkningar samt bidra till vaksamhet inför totalitära och antidemokratiska rörelser. Föreningens verksamhet finansieras dels genom medlemsavgifter, dels genom bidrag från enskilda företag och organisationer. Föreningens största finansiärer är stiftelsen , som bildades av och Näringslivets Fond samt PR-byrån Hypnosis. Det är heller inget konstigt med det. har jag gett en liten historiebeskrivning, så att de som tittar eller lyssnar ska förstå varför har reserverat sig i detta ärende. kommer jag till själva kärnan. Utbildningsminister var på invigning av efter kriget i . UOK, det vill säga kommunismen, var arrangörer. för levande historia var inbjuden att delta men var inte där. Detta retade tydligen upp utbildningsministern så till den milda grad att han som i sitt tidigare yrkesliv som officer pekade med hela handen och sade: Jag har pratat med kulturministern om detta, och vi är helt eniga om att regeringen kräver att de slutar tjafsa och börjar samarbeta. Det kan han ju tycka, men att styra en myndighet på det här viset är inte acceptabelt. Han har genom detta uttalat sig på ett sätt som enligt min mening definitivt kan uppfattas som att han har haft för avsikt att påverka myndigheten i fråga. Själv säger utbildningsministern att hans avsikt med uttalandet inte alls var att påverka eller uttala något direktiv till myndigheten för levande historia. Om det nu inte var så, då undrar jag varför det efter hans uttalande inleddes en beredning med inriktningen att förtydliga att myndigheten ska samarbeta även med berörda enskilda organisationer. Regeringen beslutade därefter alltså efter utbildningsministerns uttalande att Forum för levande historia ska genomföra sitt uppdrag i nära kontakt med organisationer och föreningar vars verksamhet rör liknande frågor. Innan utbildningsministerns uttalande kom stod det i regleringsbrevet att uppdraget för Forum för levande historia skulle genomföras i samråd med lärosäten, forskningsfinansierande myndigheter samt andra berörda myndigheter och institutioner. efter att ministern hade pekat med hela handen kom det som han ville få framfört med sitt uttalande in i ett nytt regleringsbrev för Forum för levande historia. Vad som tillkom var att man skulle samarbeta med enskilda organisationer och föreningar. Detta fanns tidigare inte med i regleringsbrevet. Sluta tjafsa, börja samarbeta, var alltså ett direktiv till Forum för levande historia att just samarbeta, och då i första hand med föreningen om kommunismen. Det är enligt mening så att uttalade sig på ett sätt som utan tvekan kan uppfattas som att han hade för avsikt att försöka påverka myndigheten i fråga. Jag vill avsluta mitt anförande med de ord jag sade i inledningen. Det är en självklarhet att vi ska belysa brott mot mänskligheten oavsett vilka ismer, trosuppfattningar, länder eller regeringar som har stått bakom brotten. Mänskliga rättigheter och alla människors lika värde är något vi alltid ska kämpa för i världen. 200 (): Det gäller alltså uttalande där han säger: Regeringen kräver att man slutar tjafsa och börjar samarbeta. Visst låter det som ett ganska tydligt språkbruk. Med tanke på den debatt vi har haft i tidigare ärenden är detta ovanligt tydligt. Eller är det inte så, kanske? Visserligen får statsråd uttala sig som de vill i vilken fråga som helst, precis som vi andra medborgare i . Det är självklarheter. Statsråd utövar sin styrning via de beslut som regeringen tar som kollektiv genom regleringsbrev eller förordningar. Det finns dock ett slags försiktighetsprincip för statsråd. De bör alltså iaktta försiktighet när de uttalar sig, så att det inte uppfattas som myndighetsstyrning. När uttalar att regeringen kräver att man slutar tjafsa och börjar samarbeta tycker jag att han har överträtt den gränsen. Han borde ha iakttagit försiktigheten att inte uttala detta. 201 (): Den här delen av betänkandet och den här granskningen handlar om statsrådet och hans uttalande angående Forum för levande historia . Frågan är om det han hade att säga den där dagen är förenligt med regeringsformen 11 kap. 7 §. Det är den bestämmelse i regeringsformen som tillförsäkrar myndigheter självständighet gentemot regeringen i ärenden som rör myndighetsutövning mot enskild eller kommun eller som rör tillämpningen av lag. hade ju uppe detta i sitt anförande och var mycket tydlig med att vi helt enkelt inte kan finna att det är där vi kan hänga upp det konstitutionella i den här frågan. Min fråga till Socialdemokraterna är då: Vad är det i det konstitutionella som ni hänger upp den här diskussionen på? Jag kan inte riktigt se det. Det är ju inte första och med stor sannolikhet inte heller sista gången som vi i KU är satta att granska uttalanden likt detta. Vi har tidigare slagit fast, liksom vi gör även i andra ärenden i detta betänkande, att statsråd liksom andra medborgare har rätt att yttra sig i olika sammanhang men också bör iaktta särskild försiktighet. Det är där vi landar i detta ärende. Där har vi landat även i andra ärenden som rör uttalanden i detta betänkande. Vi har i den aktuella granskningen inte heller den här gången kommit fram till att statsrådet i fråga hade för avsikt att påverka myndigheten på ett otillbörligt sätt. , och har varit inne på vad de olika organisationerna gör, om det är en myndighet eller en fristående organisation, samt historien. Men jag skulle ändå kort vilja beröra detta för eventuella protokolläsare. Vakter och talmän som lyssnar kanske inte är lika insatta som KU i det här. Forum för levande historia är alltså en myndighet som har till uppgift att främja arbetet med frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Verksamheten hade sin utgångspunkt i Förintelsen och jobbade med att stärka människors vilja att aktivt verka för alla människors lika värde. Arbetet ska bedrivas i nära kontakt med pågående forskning och andra institutioner som är verksamma med liknande frågor. Forum för levande historia inrättades ju efter det att vi hade fattat beslut i både riksdag och regering om det. Upplysning om kommunismen är en partipolitiskt oberoende förening, som vi har tagit upp tidigare, som också har som syfte att sprida grundläggande kunskaper om demokrati, tolerans och antidemokratiska och totalitära rörelser. Det är en myndighet och en organisation som har ett fantastiskt bra arbete. Då ska jag komma in lite på diskussionen om kommunismen och anledningen till att alliansregeringen gav ett ytterligare uppdrag till Forum för levande historia. Jag tror att detta handlar väldigt mycket om att det har framkommit i medierna och i debatten i allmänhet att vi svenskar har en mycket diffus bild av kommunismen och dess historia. Det visar inte minst en undersökning som genomförde förrförra året, tror jag, bland gymnasieungdomar. Kommunismen är inte heller bara en del av historien, utan många människor tvingas fortfarande leva i ofrihet i kommunistiska diktaturer världen över utan möjlighet att själva bestämma över sina liv. Alliansregeringen ansåg därför att det var mycket viktigt att se till att sprida information om kommunismen och dess verkningar på samma sätt som Forum för levande historia tidigare mycket framgångsrikt hade arbetat med nazismen. gav regeringen därför mot bakgrund av regeringsförklaringen och godkännande av budgetpropositionen Forum för levande historia i uppdrag att även belysa och informera om kommunismens brott mot mänskligheten. Uppdraget skulle då genomföras i samråd med lärosäten och forskningsfinansierade myndigheter samt andra berörda myndigheter och institutioner. , dagen innan uttalandet från statsrådet kom, var invigningen av om kriget i som anordnades av Upplysning om kommunismen.