prot · GV0974 · 2008-03-06 00:00:00 — Sammanfattningsvis kan man säga att vad detta handlar om är att vi inte har ett system som är utformade efter studenternas villkor, utan vi har ett system som är utformat med många roliga regler för myndigheter att gå ned sig i och dessutom en riktigt dålig ekonomisk situation för våra studenter. Detta bidrar inte till att höja kunskapsnivån i . Jag är ändå glad att det är så många som väljer att studera och försöka göra någonting bra av det trots att de har dåliga ekonomiska möjligheter. Jag vill också påpeka att jag tror att rätt många av dessa regler grundas på att man har en idé om att studenten är , bor hemma eller har lyckats fixa en riktigt billig lägenhet och inte har några särskilda intressen utöver att studera, och om man har det finansierar man dem genom att jobba. Och det går tydligen absolut inte ut över studierna. Jag vänder mig mot den beskrivningen och hade hoppats att vi hade kunnat tillstyrka motionerna. Men jag hoppas i varje fall att vi kommer att nå ett riktigt bra resultat i den studiesociala utredningen. Jag hoppas att ni andra från de borgerliga partierna tydligt markerar att det nu är dags att förbättra för studenterna. Jag yrkar bifall till reservationerna 2 och 8. 149 (): Det finns ett antal politiska frågor och politiska diskussioner som på något sätt ständigt återkommer. Då menar jag egentligen inte de frågor som rör politisk filosofi och som ständigt återkommer och som man kan diskutera, utan jag talar om väldigt konkreta samhällsfrågor som människor tycker är viktiga och som de upplever att politikerna inte har lyckats åtgärda och inte någon annan heller. Diskussionen om studiestöd har länge varit precis en sådan diskussion. Även om det studiestöd som erbjuder kanske är ett av de mest generösa i världen är det allt fler som har börjat ställa sig frågan hur systemet egentligen fungerar. Är det tillräckligt generöst? Fungerar det effektivt? Ger det studenterna de verktyg som vi talar om för att förverkliga sina drömmar? Man får väl erkänna att den politiska debatten ganska väl har följt de partipolitiska linjerna, tycker jag. Mitt parti har mycket betonat att studier är en investering. Det glömmer man ibland bort när man lyssnar på den här debatten. Man har mer fokuserat på att systemet måste blir mer överblickbart. Vi har kritiserat fribeloppsgränser och annat. Från en del partier på vänsterkanten har det i vanlig ordning låtit: Mer bidrag till alla så löser sig problemen. Om man går igenom protokollen bara från de debatter som vi har haft om studiestöd i den här kammaren ser vi att det är ungefär samma frågor som återkommer. Är det tillräckligt generöst? Är systemet effektivt? Ger det studenterna verktygen för att förverkliga sina drömmar? Mot denna bakgrund tycker jag förstås att det känns oerhört bra att den parlamentariska kommitté som ska bena ut dessa frågor och just gå igenom systemet ordentligt äntligen är på plats. Den som har bra politiskt minne, precis som poängterade, minns att den utredningen krävdes men att den dåvarande regeringen inte ville tillsätta den. Inom ramen för denna utredning ryms inte bara de flesta frågor som finns i utskottets betänkande 6, vars förslag jag yrkar bifall till, utan också förmodligen svaren på de mer övergripande frågorna. Är systemet tillräckligt generöst? Fungerar det effektivt? Erbjuder det studenterna verktygen för att förverkliga sina drömmar? Utgångspunkten är förstås att vi har ett system som ger en ganska god grund att stå på. När vi nu ska gå igenom de problem och de utmaningar som finns gör vi det från en nivå som faktiskt de allra flesta avundas oss. Det ska man komma ihåg. Jag har i varenda debatt om studiestöd sagt, och jag tänker säga det i varenda debatt, att vi förmodligen har det mest generösa systemet i världen. När man gör internationella jämförelser ser man det. Vi har en kombination av låga utbildningskostnader, ganska generösa bidrag och omfattande möjligheter att ta studielån. Det är bra. Men man måste ha den bakgrunden klar för sig när man diskuterar frågorna för att det ska bli en relevant och bra debatt. Att systemet är generöst är naturligtvis inte en garanti för att det fungerar optimalt. Där har vi alla exempel på studenter som har en bekymmersam situation, inte minst när studentgruppen numera är så pass mångfasetterad att den rymmer allt från nybakade gymnasiestudenter till ensamstående föräldrar som har svårt att få ekonomin att gå ihop när de studerar. Jag är medveten om att det finns ledamöter i den här kammaren som tycker att den här utredningen inte hade behövt tillsättas. Vi hörde det också . Argumentet brukar så klart vara att vi redan har identifierat problemen och tycker att vi redan har alla lösningar formulerade och klara. Jag säger formulerade och klara eftersom man ska betona att det inte är samma sak som finansierade och klara. Men det som jag ser som den stora fördelen med den studiesociala utredningen är att man äntligen tar tag i studentfrågorna med ett samlat grepp. Vi kan alla hitta enskilda problem i dagens system. Någon tycker att bidragsnivån är för låg rent generellt. Jag tycker att fribeloppet borde avskaffas eller höjas. Någon tredje tar upp problemet med att olika trygghetssystem krockar med varandra. Alla har vi säkert i någon mening rätt och rimliga utgångspunkter för det vi säger. Men får vi möjlighet att faktiskt se över detta i ett sammanhang, göra en samlad bedömning och titta på vilka åtgärder som vi ska vidta. En sådan hantering tror jag inte bara är positiv för de studenter som är beroende av systemet. Det är också en ganska ansvarsfull politik att agera på det sättet. När man går igenom de motioner som vi diskuterar här ser man också precis detta. Det är en oerhört stor bredd på frågorna. Det är allt från fribelopp till trygghetssystem och till studiestödets administration. Och allt kan säkert bli bättre. Vi kan diskutera förbättringar överallt. Jag måste också säga att jag är glad att det lite grann har börjat röra på sig i oppositionen i en del frågor. Man kan ta frågan om fribeloppet som ett exempel. Under hela den förra mandatperioden och förmodligen många mandatperioder stod borgerliga ledamöter och stångade sig om inte blodiga så i alla fall svettiga i denna talarstol och argumenterade för att fribeloppet måste justeras eftersom det inte fungerar. De berättade om studenter som jobbade extra bara för att märka att när höstterminen började sjönk bidragen eller lånen. De berättade om studenter som tyckte att de vill få in en fot på arbetsmarknaden eftersom de tror att det lönar sig men valde bort det alternativet eftersom de också såg att studielånen skulle sjunka eller försvinna. Man ska ha klart för sig att den dåvarande regeringen argumenterade mot detta. Ansvariga statsråd som sade i en debatt ungefär att om man tjänar pengar har man inget behov av förmånliga studielån från staten. Nej, det är klart att det är en åsikt som man kan ha. Det är lätt att vifta bort dessa små extrainkomster och bara upprepa ett mantra om att studier alltid måste vara en heltidssysselsättning. Men jag tycker inte att man ska glömma bort att extraarbete vid sidan av studierna också har sina fördelar, dels direkt genom att man så klart får extra pengar i plånboken, dels indirekt genom att man får erfarenhet, kontakter och förhoppningsvis ingångar på arbetsmarknaden som man inte hade fått annars. Det tjänar vi faktiskt alla på. Det känns då bra att motståndet just mot fribeloppet och justeringar där sedan valet har börjat mjukna något från åtminstone Socialdemokraternas sida. Det tycker jag är bra. Om det sedan beror på att man har fått upp ögonen för problemet eller att man inte längre behöver ta ansvar för en statsbudget ska jag låta vara osagt. Det finns också andra frågor som det är spännande att tala vidare om framöver. Jag kan ta studiestödsadministrationen som ett sådant exempel. Även om det har blivit lite bättre är det väl många studenter som minns jag kan villigt erkänna att jag är en av dem hur det var att sitta i telefonköer hos CSN i timmar och ändå inte få besked som man var nöjd med. Att vi nu förutsättningslöst kan titta just på studiestödsadministrationen är jättebra. Vi kan fundera på om administrationen och kanske till och med lånestocken kan överföras i annan regi som det heter. Det är inte så dramatiskt. Det räcker att vi tittar på andra sidan för att se att det finns system där man helt enkelt sätter upp en statlig garanti som gör att alla får låna men att man också släpper in banker och andra kreditinstitut och säger att de också får vara med och konkurrera om dessa framtida kunder. Det tror jag kan vara väldigt bra. Även de övriga frågor som ligger inom utredningens ram är förstås oerhört viktiga vad gäller de studiesociala delarna när vi går igenom just hur trygghetssystemen samspelar med varandra. Också frågan om hur studiemedlen kan användas som ett verktyg för att öka genomströmningen ligger med i direktiven. Politik när den är som bäst handlar om att ge människor verktyg för att förverkliga sina drömmar. Det finns en fantastisk kraft och potential hos människor. När politik fungerar som bäst lyckas vi med att se till att utnyttja den kraften. När politik fungerar som sämst lägger man hinder i vägen för den kraften. Det är oftast där någonstans som striden står. Studiestödets grundidé tycker jag är av den positiva sorten. Det handlar om att göra drömmar möjliga. Det handlar om att de som har ambitioner och idéer också ges möjlighet att förverkliga dem. Det är dessutom bra eftersom det har en dubbel effekt, dels att människor får förverkliga sig själva, dels att hela samhället tjänar på det. När vi nu ser över det framtida studiestödssystemet tycker jag att vi ska förädla just den grundidén som vi gör upp med och tar bort de delar av systemet som mest lagt hinder i vägen. Då tror jag att vi lyckas med de övergripande frågorna. Då skapar vi ett system som är generöst, effektivt och drömförverkligande. 150 () replik: Det var väldigt intressant att lyssna på , och jag ser fram emot att fortsätta denna diskussion med honom inom utredningen. Det är några saker som jag tänkte på och som handlar om det helhetsgrepp som talade om. Det finns andra system som påverkar. Jag tog upp a-kassan. Jag är ganska ny så jag får fara omkring och tala med folk så att jag lär mig denna fråga. Då träffade jag studentkår. De menar att eftersom detta studerandevillkor har försvunnit i a-kassan och att man snabbt måste betala tillbaka sina lån har fler studenter hamnat hos kronofogden. Det sade de till mig. kom en rapport från som jag tycker stärker deras påstående, även om jag inte har granskat den på djupet. Antalet verkställda vräkningar har ökat och obetalda skulder . Tror att det kan bero på vad som här nämnts, eller har han något annat att anföra här? Jag känner mig orolig. 151 () replik: När man börjar diskutera de här frågorna och tar upp de argument som tar upp ska det tas på allvar. Det är verkligen inte bra om man ser exempel på att det finns människor som inte klarar sig i systemet. Men man ska heller inte glömma utgångspunkten. Vi pratar om en investering och om det som gör att det då blir viktigt att när det gäller studierna se till att det finns en arbetsmarknad att komma in på. Där har väldigt mycket hänt . Jag är helt öppen för att vi så att säga ska lyssna in de problem som finns. Det är också anledningen till att utredningen nu är på plats. Vi ska titta på hur olika trygghetssystem fungerar och hur man gör just med dem som ser att de inte får pengarna att räcka till. Man ska dock inte glömma bort att vi när det gäller studielånen och studiebidragen måste ha ett system som är sådant att man inte fastnar i skuldsättning. Detta är mycket viktigt. Den som är satt i skuld är inte fri, brukar man säga. Det är så sant att det står både i och i memoarer. Mot samma bakgrund kan man fråga sig hur studiestödssystemet fungerar. Är det över huvud taget ett mål för Socialdemokraterna att minska studenternas skuldsättning? Det är lite grann det vi pratar om. Att också möjligheten till fribelopp finns och att man kan tjäna lite extrapengar och så är en minst lika viktig fråga, tycker jag. 152 () replik: Visst är det viktiga frågor som du tar upp. Men vad säger du om det här med a-kassan och bron? Säg att du utbildat dig till ett visst yrke och det inte finns någon ledig plats i det yrket. Det finns en viss skevhet här. Kanske hittar du till exempel. Lik förbaskat har du månadsbetalningarna och allt sådant. Du kan inte betala tillbaka dina skulder, utan du hamnar hos kronofogden eller vad det nu kan vara. En annan aspekt är, som studenterna sade till mig, att om man inte får ett jobb direkt efter studierna och man vet att det inte finns något annat system , som i det här fallet, a-kassan hänger man kvar för att kunna försörja sig till. Det är väl inte heller bra? Det finns ju stora ambitioner; man vill att det ska gå fortare. Jag har läst om genomströmning i direktiven. Är det här med a-kassan viktigt? Och vad säger till studenterna just om a-kassan och studerandevillkoret? 153 () replik: När man pratar om utbildning som en investering ska man också ha klart för sig att det är ett delat ansvar. Som politiker ska vi fundera på vilken typ av utbildningar som ska finnas. Vad behövs för att man ska lyckas? Hur ska studiestödssystemet se ut? Hur ska det ordnas med de förutsättningarna? Som student har man ett ansvar när det gäller att fundera på vad man är intresserad av. Det får vägas mot var arbetsmarknaden framöver finns. Den avvägningen måste göras. När det gäller a-kassan som sådan handlar det om en försäkring. När man tar ut den har man ju tjänat in på arbetsmarknaden. Men det är inte riktigt så det fungerar när man är student. Har man utbildat sig till ett yrke där det inte finns arbete får man kanske först testa något annat. Men det behöver inte betyda att slutmålet är omöjligt att nå. 154 () replik: Det är intressant att notera att beskriver att de borgerliga har stångat sig om inte blodiga så i alla fall svettiga när det gäller motståndet till att höja eller att ta bort fribeloppet. Det är också intressant att notera att fribeloppet, såvitt jag vet, finns kvar och att det inte har höjts. Man kan undra varför. Men det var inte framför allt det som jag här var intresserad av, utan jag tänkte bara påpeka att vi faktiskt har finansierat de höjningar som vi har föreslagit. Vi menar också att det är rimligt att inte bli alltför skuldsatt. Dock blir jag, herr talman, lite oroad när går in på att systemet är generöst och att andra avundas oss. Det finns alltid människor som har det sämre, och man kan alltid jämföra med dem. Frågan är vad man vill uppnå med det. Menar vi att studenterna har det för bra? Det är väl nästan det som insinuerar. Det är möjligt att det inte är så men om det är så skulle jag gärna vilja få en förklaring. Man kan också ifrågasätta hur bra det är att man i praktiken kan få mer pengar om man går på socialbidrag än man får om man studerar. Märk väl att man inte får studera när man går på socialbidrag! Vilka signaler ger det i ett samhälle? Och vad är det för idé att vilja att människor ska vara passiva, alltså att premiera passivitet? Slutligen är det intressant att notera den inriktning på personlig investering som här för fram. Jag tycker att det är viktigt att inte glömma att universiteten är en del av vårt bildningsarv och bildningsideal, att det är viktigt med en akademi och att vi som samhälle bidrar till att upprätthålla vår kunskap och vidareutveckla denna. Dessutom handlar det om att stödja vetenskapen. Grundutbildningen är en del av detta. Det här är ett samhälleligt intresse, inte bara en personlig investering. 155 () replik: Det som är så fint när man utbildar sig är att det är en personlig investering. Dessutom tjänar hela samhället på det. När det gäller fribeloppet är det så klart så att det tar tid innan allting är på plats. Det här ligger ju inom ramen för den studiesociala utredningen. ska ha ett stort tack för att de stödde att vi kunde göra det gemensamt förra mandatperioden. börjar vi se att saker händer och att detta kan gå i lås. Det tycker jag känns väldigt bra. När det sedan gäller diskussionen om hur generöst systemet är och detta med att slå sig för bröstet och redan vara nöjd vill jag säga att det kanske inte alls är så. Jag bara konstaterar att vi inte betalar terminsavgifter. Vi får studiebidrag och omfattande studielån. Man ska ha klart för sig att det inte är vilka lån som helst, utan det är lån som löper till en ränta som motsvarar statens upplåningsränta. Vi säger helt enkelt att studenter som lånar pengar får göra det som hade de samma kreditvärdighet som svenska staten. Det är ju fantastiskt! Vid en jämförelse med andra länder hamnar dessutom oftast i topp. Då tycker jag inte att det är riktigt trovärdigt att föra en retorik som går ut på att systemet håller på att rämna eller att det är omöjligt att överleva på det som systemet ger. Det är poängen här. Jag skulle vilja veta om det är och uppfattning att hela studiestödssystemet är så snålt tilltaget att det inte går att leva på studiestödet. Jag förstår att ni i er budget har satt av pengar för en höjning. Men var det er uppfattning när ni kom överens om nivån? Den röstade väl för, eller hur? Det har gått . Det sker ju en uppjustering när passerat. Var det också en orimlig nivå som ni förra gången röstade för? Det kan vara en motfråga, tycker jag. 156 () replik: ställer en del frågor. Om det är en orimlig nivå beror givetvis på vilket perspektiv man har. Vi menar att det i alla fall inte är helt rimligt som det ser ut. Men givetvis går det att överleva på det man får. En mängd människor gör det. Problemet är vad som händer när något extraordinärt inträffar. Säg att man behöver gå till tandläkaren. avstår man kanske från det. Det kan också vara så att man behöver nya glasögon. Kanske fortsätter man med att se lite sämre med de gamla glasögonen som kanske lagas med tejp eller vad det nu kan vara. Många människor är uppfinningsrika när de är tvungna. Givetvis är det positivt, men man ska inte tvinga människor till den nivån. Jag tycker inte att det är rimligt att man kan få mer pengar genom socialbidrag än till exempel genom CSN. Det vore intressant att höra kommentera det. När det gäller CSN kan jag helt kort nämna att jag har studerat i två omgångar. 1999 började jag studera. Då var CSN något sämre än . Mina senaste studier avslutade jag . Jag måste säga att min uppfattning även andra som jag studerat tillsammans med har samma uppfattning är att CSN nu har blivit mycket bättre. För det tror jag att vi ska ha ett tack som tillsammans med andra drev igenom en höjning av anslaget till CSN just för att det ska bli förbättrade kontakter och så vidare. Jag noterar att nu nämner att det är bra med bådeoch, att det är både en personlig investering och bra för samhället. Det är jag glad för att också kan säga då och då. Men det jag vill ha svar på är egentligen om det är rimligt att man kan få mer pengar i socialbidrag än om man studerar. 157 () replik: Det känns skönt att vi har fått höra från att det inte är en fullständigt orimlig nivå, att människor kan överleva på den nivån. Dessutom är det ett erkännande av vårt system. Det fungerar på ett sådant sätt att många andra länder är avundsjuka på oss för att det ser bra ut. Sedan håller jag med om att det absolut kan dyka upp tillfällen i livet då det är svårt att få ekonomin att gå ihop. Då kan man göra på olika sätt. Många jobbar lite extra för att bygga upp en buffert. När det gäller just det exempel som tar upp, att man inte har råd att gå till tandläkaren, ska vi väl vara glada för att den borgerliga regeringen precis håller på att införa ett högkostnadsskydd för tandvård något som Socialdemokraterna lovade som helst men aldrig genomförde. Det är också ett exempel på att andra politikdelar får lösa de problem som uppstår. Den andra och kanske mer ideologiska frågan om det är rimligt att man kan sluta studera, gå på socialbidrag och därigenom få mer pengar, kan man lyfta upp retoriskt. Men där går möjligtvis skiljelinjen. Man kan inte bara jämföra pengarna och tror att de är det enda som spelar någon roll. Det är klart att det blir orimligt om jag tänker: går jag och sätter mig i bänken på högskolan och funderar på hur jag kan få ut mest pengar just , kortsiktigt. Men jag tror inte att det är så människor fungerar. Jag tror att man tänker: Vad vill jag göra av mitt liv? Hur vill jag förverkliga mina egna idéer? Och en utbildning är oftast nödvändig för det. Jag ser det alltså inte som något gigantiskt problem om det skulle vara någon som skulle göra de här jämförelserna. Jag tror inte att någon för att bara tjäna några hundralappar extra väljer att gå på socialbidrag i stället. 158 PER LODENIUS (c): Jag kan tycka mig se att det finns en ganska stor samstämmighet här i kammaren om att dagens studiemedel, bestående av bidrags- respektive lånedel, skulle behöva vara högre. 2003 överlämnades ett betänkande med . Med bland annat detta som grund har det gjorts små, inte tillräckliga men dock, förändringar , såsom höjningen av studiebidraget och införandet av tilläggsbidrag för studerande med barn. Det har tillsatts en studiesocial utredning som bland annat med grund i den tidigare nämnda utredningen ska överväga och föreslå åtgärder vad gäller studerandes ekonomiska och sociala situation. Åtgärderna ska syfta till att den studerande har möjligheter att försörja sig och leva ett tryggt liv under sin studietid. Det är bra att man nu tar ett ordentligt helhetsgrepp på det här. Det är viktigt att studiemedelssystemet är överblickbart och konsekvent för den studerande. Det är också en av kommitténs uppgifter att ta fram ett sådant förslag. ser gärna en höjning av studiestödet som ett sätt att förbättra situationen för den studerande. Det är ingen nyhet. Det är dock inte enbart en höjning av själva studiemedlet som skapar en förbättrad ekonomi och ett tryggare liv för den studerande. En höjning av eller avskaffande av fribeloppet är en viktig komplettering till en höjning av studiemedlet. Fribeloppet är ett hinder för studenter att kunna dryga ut sin ekonomi och också kunna skaffa sig kontakter i arbetslivet . Fribeloppet, som är den maximala inkomst som man som student får ha per halvår utan att studiemedlet minskas, är . Systemet för finansiering av studier behöver vara enkelt att förstå och inte skapa extra krångel och oro för den studerande. Att då behöva tacka nej till jobb av studierna då man kanske har möjlighet att jobba extra på grund av risken att passera gränsen för fribelopp skapar bara onödig oro och stress. är det också viktigt att studenterna uppmuntras att ta initiativ till arbete vid sidan om. Förutom att det ger ett välkommet tillskott till kassan ger det viktiga erfarenheter och kontakter inför yrkeslivet som kommer efter studietiden. Möjligheten att redan under sin studietid starta företag begränsas också av fribeloppet. Fribeloppsgränsen skapar alltså problem, då det kan vara svårt att i förväg veta hur mycket man kommer att jobba in som företagare eller tjäna som anställd . I kommittédirektiven till den studiesociala utredningen kan man läsa: När det gäller möjligheten att kombinera arbete med studier innebär de så kallade fribeloppsgränserna inom studiemedelssystemet att studerande i vissa fall inte kan förbättra sin levnadsstandard så mycket som han eller hon önskar. Den studerande riskerar också att få en onödigt stor skuldbörda. Beloppsnivåer och fribelopp inom studiemedelssystemet behöver därför ses över. Jag ser med tillförsikt fram mot vad den studiesociala utredningen kommer att föreslå vad gäller fribeloppet för studiemedlet. Men, herr talman, att ha möjlighet att jobba under sin studietid är inte alla förunnat. Men en höjning av fribeloppet kan också skapa möjligheter. Det är dock inte den enda lösningen på studerandes ekonomiska situation.