prot · GW0952 · 2008-12-18 00:00:00 — Om nu konsumenterna är tydliga och kräver att de absolut vill veta om en produkt kommer från eller kommer producenterna naturligtvis att märka upp sina varor. Jag tror att det är viktigare att veta vilken region i en vara kommer ifrån än vilket land. Landet i sig har ingenting med kvalitet att göra. 153 (): Det känns bra att kunna debattera de här frågorna, och det känns bra att vi börjar hitta ett sätt att hantera EU-frågorna på ett mycket tidigare stadium. I miljö- och jordbruksutskottet använder vi aktivt den möjlighet som finns att ha samråd och ge utlåtanden om grönböcker. Jag tror att mycket av vårt arbete i kommer att behöva fortsätta att utvecklas på det sättet. EU är en väldigt viktig del av vårt arbete. Det känns skönt att vi tidigt i processen ges möjlighet och tar chansen att påverka. Jag tycker, precis som , att vi har ett bra arbetssätt för de här frågorna i utskottet. Vi försöker lyssna på varandra och komma fram till gemensamma ståndpunkter för att nå en hyfsat bred enighet. Jag blev därför lite förvånad när lyfte upp frågor som han saknar i utlåtandet. Det var frågor som inte lyftes upp under behandlingen. Jag är ganska övertygad om att om frågan hade tagits upp under utskottsbehandlingen hade vi kunnat lyfta in den i utlåtandet. Det är något att ha med sig för kommande arbete. Jag ska försöka fatta mig rätt kort och inte upprepa alltför mycket av det som har varit uppe i debatten tidigare. Det finns ju en del kolleger som vill debattera ärenden efter oss . Jag tycker att det är välkommet att kommissionen tar initiativ och lägger fram en grönbok på det här området. Det är en så pass viktig fråga, alltså att vi har ett regelverk och ett ramverk för jordbruksprodukters kvalitet. Det gör det enklare för oss konsumenter. Kvalitet är komplext. Det kan definieras på många olika sätt. Min grundsyn är att säkra livsmedel är grundförutsättningen för en hög kvalitet. Kvalitetsproduktionen måste också, som andra har framfört, bygga på vad konsumenten efterfrågar, inte på vad producenterna helst vill sälja. plockade fram de olika delar som vi lyfter fram i utlåtandet, så jag ska inte beröra det ytterligare. Det finns en del som jag är lite kritisk till i grönboken. Det lyfter vi också fram i utlåttandet. Det är att det är viktigt att vi ser globaliseringen som en möjlighet, och att vi ser frihandeln som en möjlighet. Där har vi från sida ett ansvar att ligga på EU och vara med och se till att man river tullmurar och ökar möjligheten för frihandel. Jag tycker att det finns en anda av protektionism i grönboken i det som kommissionen har lagt fram. Jag tycker att det är positivt att vi i utlåtandet från utskottet är eniga om att vi ser globaliseringen som en möjlighet. Jag ska säga några ord om den reservation som trots allt finns från oppositionen. Jag är helt övertygad om att konsumenternas krav ger en större effekt. Det kommer att gå snabbare att få fram en märkning av produkter som vi ska handla när vi som konsumenter är ute i handeln. Det går snabbare än om vi går lagvägen. Konsumenterna har den verkliga makten genom att utnyttja valet när de står framför köttdisken eller frysdisken och ställa krav på producenterna. Varför är inte det här märkt? Jag är helt övertygad om att om vi tillsammans kan uppmuntra en frivillig märkning kommer det att gå fortare. Det kommer att ge större effekt. Avslutningsvis ska jag bara framhålla att den fråga som ställdes i grönboken från kommissionen handlar om en ursprungsmärkning i EU eller utanför EU. Jag har respekt för att man lyfter fram ytterligare delar i reservationen, men det handlade om en ursprungsmärkning utanför eller i EU. Jag har förstått att oppositionen vill gå bra mycket längre än så. Med det, fru talman, yrkar jag bifall till förslagen i utlåtandet och avslag på reservationen. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda c). 154 BO () replik: Jag måste envisas. tror på konsumentmakten. Det är alldeles uppenbart. Den kan spela en viktig roll. Han säger att frivillig märkning kommer att ge effekt. Jag tolkar det som att tror att det är viktigt med den information som märkningen kommer att ge konsumenterna för att de ska kunna göra rätt val. Det blir obegripligt varför man då inte kräver obligatorisk ursprungsmärkning. Vi är uppenbarligen överens om att det skulle vara nyttigt med märkning. Det är bra för konsumenterna med dem som gör det frivilligt. Varför ska inte alla göra det? Det måste vara ännu bättre för konsumenterna. 155 () replik: Det är skönt att och jag är överens om att konsumentmakt är viktigt. Vi har olika syn på vilken väg vi ska gå, vilken väg som ger störst effekt och vilken väg som gynnar dem som väljer att vara i framkant. För mig är det helt klart att den frivilliga märkningen kommer att leda till att vi får bättre produkter . Vi kommer att komma snabbare fram med märkning. Vi kommer att ge de företag som ser dessa konkurrensmöjligheter chansen om vi väljer att fortsätta att jobba med frivillig ursprungsmärkning. Jag är rädd att den modell som väljer skulle ta . Vi ser redan nu att konsumentmakten ställer kraven. Då gäller det för producenterna att svara upp mot det. 156 BO () replik: Att uppnå obligatorisk märkning tar naturligtvis tid. Det tar den tid det tar om vi går in för det. kan de som vill märka frivilligt. Det är väl inget förlorat genom att kräva obligatorisk märkning. Sedan frågar vad det är som gynnar dem som vill vara i framkant, om det verkligen är obligatorisk märkning? Ja, är det inte det? Varför skulle det gynna de producenter som vill ligga i framkant att några inte behöver ange varifrån produkten kommer? Det är för mig ganska svårt att förstå. Det måste väl gynna dem som vill vara i framkant och verkligen vill uppge varifrån varan kommer att också andra tvingas göra det. Jag antar att det annars blir ett slags ojämlikt marknadsförhållande. Jag tycker det i varje fall. Vi är uppenbart överens om att konsumentinflytandet är viktigt för att styra marknaden i rätt riktning. Som jag sade i mitt anförande är det viktigt att politiker, där de kan, understöder det. Det kanske viktigaste sättet att understödja just konsumentinflytandet är att se till att informationen är tillräcklig och likvärdig för alla. Det tycker jag måste vara en rätt självklar utgångspunkt. Jag kommer nog att gå härifrån och fortfarande vara lite fundersam över varför de borgerliga partierna är så tillbakalutade i den här frågan. Konsumenterna vill ha det. Väldigt många av producenterna vill ha det. De som vill ligga i framkant försäkrar jag vill ha det. Dessutom vill LRF ha det. Det kan väl vara ett argument, kanske. De borgerliga partierna vill inte ha det. De säger nej, det kan ta . Det tar den tid det tar, men vi borde vara överens om att sätta i gång processen och ställa kravet. 157 () replik: Det är klart att vi har lite olika bild av situationen, och jag. När jag lyssnar på är det nästan så man kan tro att det inte finns någon märkning över huvud taget . Det finns obligatorisk märkning på vissa områden, ja, men det finns också fler och fler producenter som väljer att märka. Med det sätt som för fram detta är obligatorisk märkning lösningen på allt. Varför märker man ? Varför ska vi inte fortsätta att understödja den frivilliga process som redan börjat? Varför ta omvägen via obligatorisk märkning? Låt oss jobba med att fortsätta att uppmuntra den frivilliga märkningen. Jag tror nämligen att vi då kommer mycket längre och det kommer att gå mycket fortare. frågade om det inte var bra eftersom LRF tycker det. Det är klart att vi tycker att LRF säger många bra saker, men i den här frågan har vi kommit till en helt annan slutsats. Vi kan komma till andra slutsatser än LRF. Jag antar att kan komma till andra slutsatser än till exempel LO. Avslutningsvis skulle jag vilja påpeka det som jag också sade i mitt anförande, att frågan från kommissionen gällde ursprungsmärkning i eller utanför EU. 158 (): har uppmanat medlemsländerna till den här debatten och till en debatt om hur jordbruksprodukternas kvalitet kan främjas, att inte komplicera regelsystemet i onödan och att hålla fokus på vad konsumenterna efterfrågar. Det är en viktig debatt som initierats och satts i gång av kommissionen. Det är också en bra och riktig utgångspunkt. Produktionen ska bygga på vad konsumenterna vill ha, inte på vad producenterna vill sälja. Livsmedelssäkerhet är A och O. Ett bra regelverk ska främjas, och det ska också vara så enkelt som möjligt. Kvalitet är på många sätt väldigt subjektivt. För somliga är det vetskapen om var produkten är producerad, för andra är det smakupplevelsen och för ytterligare andra kan det vara kunskapen om i vilken region eller till och med på vilken gård produkten tagits fram. Enligt kommissionen, skriver man, handlar det om konsumenternas förväntningar. God hygien, hög livsmedelssäkerhet, är produktionsbaskrav. Det är över huvud taget inte förhandlingsbart. Alla konsumenter ska vara trygga i att det är det som gäller. Detta baskrav ska inte behöva märkas specifikt, för det är en förutsättning att man följer lagen. Däremot måste kontrollen förbättras och kraftfulla åtgärder vidtas i de fall det visar sig att man inte lever upp till ställda lagkrav. Detta lyfts också fram speciellt i grönboken. Däremot lyfts inte säkerhetsbegreppet i sak fram specifikt. Låt mig fortsätta med frågan om märkning. Det ska finnas en lång rad olika märkningar som är specificerade. Det ska finnas en ingrediensförteckning med mängd, nettokvalitet och kvantitet. Den ska vara korrekt, vilket är livsviktigt framför allt med tanke på allergiker. Utöver detta ska det finnas uppgift om bäst-före-datum, sista förbrukningsdag, förvaringsanvisningar, namn, firmabeteckning och adress. Allt detta ska redovisas. Det ska vara tydligt märkt. Det är en tvingande märkning. För vissa produkter ska det dessutom stå ursprungsmärkning. Att spårbarhetskedjan fungerar har vi verkligen fått märka i samband med den senaste larmrapporten om dioxin, från . Man kunde plocka bort aktuella partier från berörda butikshyllor, vilket visar att EU:s system fungerar. Utöver de märkningar som jag redan har nämnt finns det möjlighet att ha frivillig märkning, att informera om smak, tradition, ursprung, region, extra tillval och äkthet, egenskaper som är ett mervärde, något som många konsumenter efterfrågar och också kan innebära en stor konkurrensfördel för producenter. Dessutom finns en rad frivilliga märkningar som inte regleras enligt dessa direktiv utan följer speciella certifieringssystem. Nämnas kan Krav, Svenskt Sigill, Änglamark och Rättvisemärkt. Det är tydligt att det också är ett mervärde, att man vill visa att det är något utöver det som är lagstadgat. När man botaniserar i den här djungeln kan man förstå att det inte alltid är så enkelt att vara konsument. Därför är det bra att det nu pågår ett arbete med en märkningsförordning, vilket vi säkert kommer att få anledning att diskutera längre fram. Varje företag och varje producent gör sin ekonomiska bedömning av hur man vill lansera och märka sina mervärden. Det som krävs är att det ska vara utom allt tvivel att uppgifterna är korrekta. Frågan om en utökad obligatorisk ursprungsmärkning är långt ifrån självklar. gäller, som bekant, att vi har en ursprungsmärkning på nötkött, fisk, honung, frukt, grönsaker och även en märkning om GMO-tillsatser. Det låter egentligen väldigt enkelt att kräva ursprungsmärkning rakt av. Det har också tidigare varit min och hållning. Men ett obligatorium skulle avsevärt öka byråkratin och innebära merkostnader för producenter, vilket givetvis i sista hand skulle drabba konsumenterna. Då är det lämpligare med en ursprungsmärkning som är frivillig, kan utnyttjas av företag som så önskar och där konsumenter efterfrågar det. Det finns möjligheter att nå mycket långt på det frivilliga området, en linje som utskottet också pekar på. Det sägs i grönboken och även utskottet anser att ursprungsmärkning bör uppmuntras. Utskottet ser gärna att icke-obligatorisk ursprungsmärkning används i större utsträckning än vad som är fallet och att EU bistår i denna utveckling. Här finns många och stora möjligheter. För väldigt många konsumenter är det viktigt att veta om varan är närproducerad, om den är ekologisk och om den till exempel är rättvisemärkt. I har vi för övrigt en väldigt stark varumärkestradition på de varor som vi köper. Det som är angeläget att med kraft lyfta fram i debatten är kontroll kontroll av att informationen och uppföljningen av kontrollen och informationen är korrekt. Vi måste som konsumenter veta att det som står på paketet gäller. Vi får inte på något sätt komma i någon osäkerhet om huruvida det är korrekt. Vi måste säkerställa att den märkning som sker är korrekt i alla delar. Det är tydliga regler som gäller för den frivilliga märkningen vad gäller ursprung och härkomst, så att konsumenten inte vilseleds. Om det vid märkning skulle vara så att man vilseleds av att namnet, låt oss säga Faster fläskkotletter, skulle få en att tänka i ett visst lands banor, att man tänker sig vilket land varan skulle komma från, då är det en obligatorisk ursprungsmärkning som gäller. Det står tydligt och klart. Man får inte vilseledas. Konsumenten ska alltid vara i fokus. Det är olagligt att vilseleda. Det är viktigt att vi poängterar det här. När konsumenten är i fokus och kan lita på den information som ges är det också viktigt att konsumenten litar på att värden som småskalig livsmedelsförädling, djurvälfärd och miljökrav är viktiga parametrar. Här kan landsbygdsprogrammet tjäna som ett bra instrument när det gäller att uppnå de mål som tas upp i grönboken vad gäller livsmedel med hög kvalitet. Vi kan framför allt ta upp frågor som handlar om den lokala och regionala livsmedelsproduktionen. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets utlåtande och avslag på reservationen. 159 () replik: har mycket kunskap om detta och ett stort intresse. Det är väldigt lärorikt att lyssna på henne. Det är rätt så märkligt att alliansen har hållningen att frukt ska ursprungsmärkas, men inte kött. har vi ursprungsmärkningen på nötkött framför allt på grund av galna ko-sjukan, om jag har förstått rätt. tog upp en förfärlig grishistoria här, skulle jag vilja påstå. Om konsumenten vet att grisen åker hit och dit vill kanske konsumenten ha reda på vilket land grisen kommer från. När konsumenten vet det påverkar det valet. Jag skulle precis som vilja fråga vad det egentligen är som gör att den borgerliga alliansen inte vill driva på det här med obligatorisk ursprungsmärkning. 160 () replik: Det första jag skulle vilja säga är att den borgerliga regeringen är otroligt mån om att se till att arbeta för kvalitet, säkerhet och säkra livsmedel i vårt land, men också i EU. Det finns ingen som helst tvekan på den punkten. Men vi har olika vägar att gå. Det finns gemensamma lagstadgade krav vad gäller livsmedelssäkerhet och hygien. I mitt anförande nämnde jag flera andra har sagt det också att det inte ens ska behöva skrivas, för det är lag. Sedan har man möjlighet att ha mervärden och kunna märka de mervärdena utifrån vad konsumenten efterfrågar. Det finns en hel rad olika aspekter. Rättvisemärkningen är viktig för min del. Det är än viktigare för mig att veta att jag köper kött från närbelägna gårdar i min egen bygd, till och med från granngårdar. Det är viktigt att veta var det är producerat och var grönsakerna är odlade. Det är den viktiga märkningen för väldigt många konsumenter. Men vi har ett antal obligatoriska ursprungsmärkningar. Vi har prövat det. Det har varit jobbigt att komma dithän, men det är uppskattat av konsumenter. går vi vidare. visar vi en väg. är det konsumenterna som kan trycka på. Producenter och företag inser att det här är viktigt ur marknadsföringssynpunkt. Det här är ett viktigt säljargument. Då finns alla möjligheter. Inget hindrar ursprungsmärkning. Vi uppmuntrar till och med till fortsatt ursprungsmärkning. Men vi vill ta det på frivillig bog. Låt oss se om inte det går lika snabbt som det gick med transfetter, som har varit uppe tidigare. Frivillighet gick då snabbare än lagstiftning. 161 () replik: Det är fortfarande ganska svårt att förstå motiveringen. Det känns som att all argumentation jag hör rör sig om själva kärnfrågan. Precis som tidigare sade har de frivilliga påtryckningarna lett till vissa förbättringar när det gäller transfetterna. Men det är fortfarande så att det finns en massa dolt transfett i produkter som inte säljs på . vill veta varifrån hennes mat kommer. Den rättigheten bör alla ha, även de många som inte har nära till producenterna. Vi vill också ha en god kontroll på livsmedel hela vägen. Vi vill ha en god kontroll för konsumenterna. Det säger även . Men kontrollen kostar också. Om konsumenten kan styra valet kanske inte kontrollerna kostar så mycket i andra ändan, eftersom man då har valt någonting som man vill ha från början och inte blir inlindad i någonting och inte vet vad det är i andra ändan. Om vi hade haft en ursprungsmärkning på griskött i hade folk kunnat köpa julskinka som med största sannolikhet varit uppfödd utan GMO-foder; man hade kunnat se att den var svensk. Den Kravmärkta skinkan och det svenskproducerade grisköttet är GMO-fritt. Köper man annat griskött och en annan julskinka till jul vet man inte riktigt vad man får. 162 () replik: Jag börjar med det sista påståendet. Visst har den svenska konsumenten möjlighet att köpa en skinka man kan känna sig otroligt trygg med. Som jag nämnde i mitt anförande har vi varumärken. Det finns varumärken som garanterar den typ av produkter som för fram. Det finns en stor möjlighet. Vad gäller ekoproduktion föreslår vi en gemensam EU-logga. Ekologiskt producerade produkter ska få en särskild symbol. Den möjligheten kommer också att finnas. Vi vill ge konsumenter makt och möjlighet, och det är konsumenternas krav på vad man vill veta som kommer att styra framtida frivilliga märkningar. De frivilliga märkningarna kommer konsumenterna att kräva, och framför allt kommer framstående företagare och producenter som inser att det är värdefullt att lansera dem och informera om dem. Den frivilliga vägen vill vi verkligen slå an. Vi är övertygade om att det kommer att gå snabbt. Konsumenterna blir kraftfullare, och det är viktigt att lyssna på konsumenterna. De regionala och lokala kopplingarna ser vi redan. Det är otroligt viktigt. Det finns en efterfrågan på närproducerade varor, och det är producenterna mycket väl medvetna om. De är noga med att lansera och informera om dem. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 17 § Fortsatt svenskt deltagande i internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) Föredrogs sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande 2008/09:UFöU1 Fortsatt svenskt deltagande i internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) (prop. 2008/09:69). 163 HANS (): hade invånarna i byn i provinsen samlats för en minnesstund över en lokal ledare, allierad med den afghanska regeringen i , som hade omkommit. skulle dock byborna få betydligt fler anhöriga, vänner och älskade att sörja. inledde amerikanska flygvapnet intensiva bombanfall mot byn, mitt i ett tätbefolkat område. När beskjutningen till slut upphörde hade det amerikanska flygvapnet lämnat 92 döda civila afghaner bakom sig. 62 av dem var barn. En av de överlevande, en man som förlorat elva familjemedlemmar, beskrev attacken så här: De bombade oss alla och skonade ingen. Händelserna i Azizababad är tyvärr ingen isolerad händelse. I eskalerar nu våldet allt snabbare, blir allt grymmare och sprider sig till allt fler delar av landet. De amerikanska bombanfallen mot denna by är bara ett av många exempel på detta. Det är bara att konstatera att det här krigets enda monument kommer att vara de döda, de lemlästade, de förtvivlade och de övergivna som de efterlämnar. har härjats av krig och lidit under ockupation. Gång på gång har detta genomfattiga land utgjort slagfält för olika stormakters ekonomiska och säkerhetspolitiska ambitioner. Utländsk militär närvaro har gång på gång fördjupat och förstärkt landets konflikter. De som fått betala det högsta priset är det afghanska folket genom ett oöverskådligt mänskligt lidande. deltar i den Natoledda Internationella säkerhetsstyrkan i , ISAF. Steg för steg har antalet svenska soldater ökat. föreslås ytterligare en ökning från 390 soldater till 500. Sammanlagt ingår drygt 50 000 soldater i ISAF från 41 länder. Men som insatsen successivt byggts ut har den fred som skulle främjas blivit alltmer avlägsen. Det är därför ett faktum att ISAF-insatsen i grunden misslyckats. blev den blodigaste månaden i i civila dödsoffer mätt sedan den amerikanska ockupationen inleddes . Minst 434 civila afghaner dödades av USA- eller Natoledda trupper genom något av de 3 752 bombanfall som genomförde i , genom direkt eldgivning. Trots att krigsmaterielindustrin når nya teknologiska höjder har man fortfarande inte uppfunnit en bomb eller en kula som bara träffar ondsinta terrorister. Däremot finns det gott om vapen som skapar förfärande skada och förödelse bland barn, kvinnor och gamla. Enligt FN-insatsen Unama står den afghanska regeringen, den USA-ledda Operation Enduring Freedom och den Natoledda insatsen ISAF, där ingår, för av alla civila dödsoffer. Det är statistik som borde leda till eftertanke för dem som försvarar stöd och deltagande i ISAF. Sorgen och lidandet för det afghanska folket blir ju inte mindre för att bomberna som fälls över dem eller kulorna som avfyras mot dem motiveras med högstämd retorik om frihet, demokrati och mänskliga rättigheter. Varför blir då den fred som ISAF skulle främja alltmer avlägsen? Ett av svaren finner vi i Azizababad. Den brokiga motståndsrörelsen som inkluderar talibanerna och motsätter sig den utländska närvaron växer i styrka och i folkligt stöd i takt med att de utländska trupperna lägger övergrepp till övergrepp mot det afghanska folket. Talibanerna står starkare än de gjort . Frågan är inte längre om talibanerna kommer tillbaka till makten. Miljoner afghaner och stora delar av står helt eller delvis under talibanernas kontroll. Ytterligare ett skäl till att ISAF misslyckats och freden blir alltmer avlägsen är att ISAF steg för steg fördjupat sitt samarbete med den USA-ledda och krigförande insatsen Operation Enduring Freedom, OEF. övertog ISAF-styrkan ansvaret för säkerheten i hela från OEF. I praktiken ärvde ISAF OEF:s misslyckade militära strategi och har tagit över roll som aktiv krigförande part i konflikten. Utskottsmajoriteten säger i betänkandet att ISAF och koalitionen OEF även fortsättningsvis ska vara två distinkt skilda insatser som verkar under separata FN-mandat. Denna distinkta skillnad kan möjligen utläsas av FN-resolutioner i , men på marken i är sammanblandningen total. Dessutom har sammanlagt 13 000 man från stridande förband i OEF förts över till ISAF. ISAF är även underställd den amerikanske generalen , som är överbefälhavare för de amerikanska trupperna i landet. Hur ska man kunna främja fred som man har ett långtgående samarbete med en krigförande part i en konflikt? Svaret är att det självklart inte går. Därför borde de svenska soldaterna tas hem från . må vara ensamt i denna kammare om att resa det kravet, men vårt krav stöds av allt fler svenskar. Det är av svenska folket som vill ta hem soldaterna; av svenska folket stöder den utökning som föreslagits. Med stor sorg kan jag konstatera att befinner sig i krig. Det är uppenbart att är ett land i krig. Det är ett krig där på inget sätt är opartiskt eller neutralt. I de provinser där de svenska soldaterna är stationerade må säkerhetsläget vara relativt stabilt, även om det också där nu tydligt försämras. Men vi är delaktiga i en insats, ISAF, som inte kan beskrivas som någonting annat än en aktiv krigförande part i det krig som pågår i . Även den svenska styrkan har varit inblandad i händelser som borde skapa frågetecken runt insatsens uttalade fredsfrämjande natur.