prot · GW0912 · 2008-10-14 00:00:00 — Det är den situationen vi befinner oss i . Svaret till er båda är att huvuduppdraget för finansieringen ligger på den nationella nivån och ska så göra. Jag tror att det är värdefullt att se att vi genom att skapa möjligheter för medfinansiering kan ge utrymme för ytterligare 30 miljarder som naturligtvis kommer alla till del. Det är också intressant att talar om vikten av att särskilja kommunens ansvar och statens ansvar. Mig veterligen är det Socialdemokraterna som har skapat förutsättningar för och att vara medfinansiär i stora infrastrukturprojekt. Det har pågått ganska länge i . Där kan man, om någonsin, hänvisa till att det är en större kommun som har getts möjlighet att skapa utrymme för sin infrastrukturutbyggnad. Det skapas inte ett tvång, . Min egen erfarenhet säger att det inte är någon risk när vi går in i detta nya arbetssätt. Jag har så många dialoger och diskussioner. Det är avgörande för mig att de mått och steg som tas när det gäller medfinansiering kommer underifrån. De ska vara kommunalt och lokalt beslutade. har skapat ett underlag där man lokalt förankrat är beredd att gå vidare med brukaravgifter för att skapa förutsättningar att få in ett antal miljarder som en del av infrastruktursatsningen. Den har man väntat på i . 64 (): kommuner och landsting har ju, i likhet med det övriga samhället, gått in i en lågkonjunktur. De prognoser som kommer från organisationen och Landsting visar att vi kan förvänta oss allt större bekymmer för den kommunala ekonomin med allt fler kommuner och landsting som kommer att ha svårt att klara alla engagemang och åtaganden när det gäller sjukvården, skolan, äldreomsorgen och förskolan allt det som är välfärdens kärna. Budskapet från den borgerliga regeringen är att förutom dessa utmaningar och de bekymmer som en lågkonjunktur för med sig ska staten lämpa över kostnaden för den statliga infrastrukturen. Så tolkar jag det som säger. Det ska handla om frivillighet, men vi vet alla att sanningen är att många kommuner har känt sig tvingade att bidra med finansiering för att investeringen över huvud taget ska bli av. Varför är det på det viset? Det har ju inte varit brist på resurser för staten. Den borgerliga regeringen fick efter valet ta över en ekonomi som var i uppåtgående med stora överskott i statens kassa. Dessa överskott har använts framför allt för skattesänkningar för landets mest välbärgade. Därmed finns det uppenbarligen inte tillräckligt med resurser för att göra viktiga investeringar i infrastrukturen som ju är oerhört viktig för tillväxt och framtid. är budskapet att man ska lämpa över kostnader. Det kläs i fina termer som frivillighet och att det ska komma underifrån. I grund och botten handlar det bara om en sak, nämligen att lämpa över kostnader på kommuner och landsting. Hur realistiskt är detta, infrastrukturministern? Är det verkligen realistiskt att förvänta sig att kommuner och landsting, när de går in i en väldigt hård ekonomisk tid, som den vi har framför oss, också ska tvingas plocka fram pengar för att investera i statlig infrastruktur? Jag återkommer till min första fråga. I infrastrukturpropositionen skriver ni att många intressenter har uttryckt intresse för att finansiera utvecklingen av infrastruktur tillsammans med staten. Exakt vilka är de? Jag har inte sett några företag stå i kö med sedelbuntar för att finansiera statlig infrastruktur. Vi lär knappast få se det när vi går in i en lågkonjunktur där det haglar varsel om uppsägningar. Jag har inte heller märkt den entusiasmen hos kommunerna. Man känner sig som sagt möjligtvis tvungen. Helst hade man naturligtvis satsat pengarna på att till exempel höja kvaliteten i skolan med fler lärare, inte färre som det blir med politik. Jag återkommer till min principiella fråga. Hur ser infrastrukturministern på risken att man tappar helheten i ett läge där det blir auktionering och man auktionerar ut infrastrukturinvesteringar och där det är den som har råd och den som kan gå in med medfinansiering som får infrastrukturinvesteringen? Man tappar helheten för ett hållbart trafik- och transportsystem som håller ihop i hela vårt land. 65 (): När talar blir man något förvirrad. Först säger han att det är positivt att staten har lagt ihop drift och investering. Det kan man ju säga, men varför är det speciellt positivt i just den här ekonomin? Å andra sidan ondgjorde sig över att kommunerna tvingas till förskottering. Vi tycker också att det är fel. Vi gillar inte det systemet. Vi tycker att staten ska ta det fulla ansvaret för nationell infrastruktur, oavsett om den finns i , eller . Det ska inte vara betalningsförmågan utan den enskilda kommunen som ska avgöra. kommer med det vanliga snacket att vi måste ha ordning på finanserna. Är det någon som tycker att vi inte ska ha ordning på finanserna? Vi har aldrig ifrågasatt det. Vi ska ha fullständig finansiering, säger . Självfallet ska vi ha fullständig finansiering. Jag kan konstatera att budgetmotion är fullständigt finansierad. När vi lägger fram våra förslag som svar på er infrastrukturproposition kommer de att visa att vi har betydande möjlighet att göra kloka investeringar eftersom vi har ett annat system. Det handlar inte om att vi har några sedelpressar som drar i gång. Om alla fungerade och diskuterade som ni skulle vi inte ha någon finanssektor över huvud taget och inga skulle behöva låna av varandra. Man skulle samla på hög i ladorna och madrasserna. När man fått ihop en tillräcklig hög går man och köper ett hus eller bygger en fabrik. Det handlar om att långsiktigt finansiera sådant som man kommer att använda . Jag har fortfarande inte fått svar på den viktiga frågan: Varför är det okej att vi får in lånade pengar via medfinansiärer, men uteslutet med en investeringsbudget för egen del? skakar på huvudet. Jag vill upplysa om att många kommuner har svårt att leva upp till 2 miljarder i medfinansiering totalt och för som fördelas på en massa kommuner, om man inte lånar pengarna eller skär ned på en viktig verksamhet i kommunen, inte minst med tanke på att statsbidragen fryser eller inte räknas upp i tillräcklig grad. Pengarna ska ju fram. 66 (): När det gäller medfinansiering råkar jag bo i en del av landet, där också har bott, där vi är ganska vana vid att bidra till investeringar i infrastrukturen. Det har varit en förutsättning för väldigt många stora trafikprojekt under den socialdemokratiska och vänsterpartistiska eran. Så är det med den saken. Låt mig under den korta talartid som jag har kvar diskutera den omvända situationen, , som jag försökte använda, nämligen att det inte är helt lätt att bortse från att när kommuner blir desperata när det inte finns pengar blir de angelägna om att förskottera för att kunna genomföra och projektera olika delar. Vi har sett det i , , och på många andra ställen. Allra sist måste jag ändå, efter att ha suttit i finansutskottet , säga något om budgetmotion. Det är klart att man får väldigt mycket mer pengar kvar till statens utgifter om man gör som har gjort, nämligen att ta väldigt djupa grepp i medborgarnas plånböcker. Det är fråga om ohyggligt många miljarder. Man säger bara att det är staten som ska ha dessa pengar. Men de tas ju någonstans ifrån. Det finns inga sedelpressar, utan man måste faktiskt ta dessa pengar någonstans ifrån. kan fundera på det till ett annat tillfälle. Varifrån kommer alla de ytterligare miljarder som har och som gör att man kan bygga mer? Någonstans kommer de ifrån, men inte från några sedelpressar. 67 Statsrådet (): Låt oss ta upp detta med principer, . Min princip är att de ramar som vi avsätter för infrastruktur består av riktiga pengar. Detta är fullt finansierat. Men vad är det för principer som du och Socialdemokraterna har haft, ? Jo, det är de principer som jag möter runt omkring i landet. Det är en massa löften. Men redan när ni gick till var det ofinansierat. Vad skapar det för förutsättningar för kommuner runt omkring i landet som planerar för att skapa jobb och bättre företagarklimat i tron att statens roll som finansiär av stora infrastrukturprojekt ska fullföljas? Det är precis det som inte har skett. Låt oss blicka mot väster, mot . De åtgärder som vi nu vidtar på mellan och sker genom att vi tillför 800 nya miljoner till ett projekt som ni försökte kalla för ett kraftfullt paket. Ni plockade bort 13 olika projekt runt omkring i landet. Det tvingades ni naturligtvis till eftersom ni inte hade finansiering för de planer som ni gick till med. Men dessutom räckte det inte eftersom detta var underfinansierat från början. Det är socialdemokratiska principer när man talar om att skapa förutsättningar för infrastrukturbyggande runt omkring i detta land. Jag tror att det är oerhört avgörande att vi faktiskt skapar en mycket tydlig dialog mellan den lokala, den regionala och den nationella nivån just, , för att göra rätt prioriteringar. Det skapar inga krav eller risker när det gäller att kommuner ska hamna i det läge som du säger, för det är den kommunala nivån som själv avgör om man vill vara delaktig eller inte. Garanten när vi skapar förutsättningar för medfinansiering är att det till exempel som i eller i kommer förslag om att man ska vara överens om att införa brukaravgifter. Framför allt blir det den tunga trafiken som får betala en ny bro eller en ny förbifart. Är ni mot brukaravgifter? Är ni mot att vägtrafiken betalar för transporterna? I så fall är det nya och intressanta uppgifter som jag inte har uppfattat tidigare. Sedan kan det vara intressant att ställa följande fråga till : Är ni och Vänstern överens om att hitta nya tricksanden där man inte håller sig till budgettak och att man vid ny finansiering av infrastruktursatsningar skickar räkningen till nästa generation? Eller är det med som ni krokar arm, där ni inte tänker lägga några pengar till väginfrastruktur runt omkring i detta land? Det är ganska intressant att få veta vilka principer det är som gäller för . 68 (): handlar denna interpellationsdebatt inte om budgetalternativ, eller för den delen om den infrastrukturmotion som vi kommer att lägga fram under någon av som svar på regeringens proposition. Denna debatt handlar om vilka principer som vägleder regeringen när man ska finansiera viktig infrastruktur. Jag måste säga att det som försöker sig på är väldigt dåligt och till och med en usel bluff. Här försöker hon nämligen ge sken av att hon kan garantera att pengarna för den ram som den här regeringen sätter upp redan är avsatta. Sanningen är att det tas på anslag ur varje årsbudget. Men ingen av oss om det inte visar sig att har en riktig spåkula som kan se alla år fram till dess kan säga hur utvecklingen kommer att vara . Det kan bli som det har varit att kostnadsutvecklingen fullkomligt exploderar, där vi har en inflation i landet på i allmänhet men där anläggningskostnaderna inom infrastrukturområdet ökar . Så kan det vara. Då kommer usla bluff att bli väldigt tydlig. , du gör nämligen på exakt samma sätt som tidigare regeringar har gjort: Du lägger fram en plan och en ram. Sedan ska den ramen finansieras ur varje årsbudget ända fram till periodens slut. Allt annat snack är alltså usel bluff. Jag återkommer till min huvudfråga och anledningen till denna interpellation. Exakt vilka principer är det som vägleder regeringen? Är budskapet från att när det sägs upp lärare eller personal i förskolan ute i kommunerna beror det på att den svenska borgerliga regeringen tvingar kommunerna att ta pengar från viktiga välfärdstjänster för att betala statlig infrastruktur? Är det budskapet, ? 69 Statsrådet (): , den bästa principen för kommuner och landsting är att veta hur många miljarder som regeringen lägger i infrastrukturpropositionen, alltså riktiga pengar och en riktig nivåhöjning. Vet inte att det i den proposition som Socialdemokraterna gick till med var mycket tydligt angivet att 57,8 miljarder var ofinansierade? Precis så står det i propositionen. Det är naturligtvis en oerhört stor skillnad att gå till med en budgetram som anger exakt hur stor nivåhöjningen är. Det är en oerhört stor skillnad. Men inte desto mindre är jag den första att efter mina resor runt om i landet bekräfta att jag vet vilka behov som finns när det gäller drift och underhåll och nyinvesteringar på både väg och järnväg. Det är därför som jag öppnar för medfinansiering om det finns ett sådant intresse. Verken ges också i uppgift att ständigt i samtal föra dessa dialoger för att skapa förutsättningar för att ytterligare miljarder förs in för finansiering av framtida vägar och järnvägar. Det är oerhört intressant att föra dessa samtal och att lyfta in detta till diskussion. Men den viktigaste principen är att man vet vad ramen är. Det finns inga krav och inget tvång att det ska vara medfinansiering. Det är ett mycket öppet förhållningssätt, där vi ska skapa ett regelsystem som gör att också svenskt näringsliv kan vara medfinansiär med riktiga pengar in i systemet om det finns ett sådant intresse. Men då krävs det att vi ändrar lagstiftningen och fullföljer den utredning som själv tillsatte för att hitta former för kommunerna att vara medfinansiärer. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2008/09:18 om klimatet, miljön och väginvesteringarna 70 Statsrådet (): har frågat miljöministern hur han menar att väginvesteringar kan leda till en bättre miljösituation. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Klimatfrågan är en global angelägenhet av största betydelse, och ska vara pådrivande genom internationella insatser och genom egna åtgärder. Kostnadseffektiva lösningar främst koldioxidskatten bör stå i fokus för att största möjliga effekt ska nås. har lyckats reducera utsläppen av växthusgaser till relativt låga nivåer i många samhällssektorer, med undantag av transportsektorn där utsläppen ökat mellan och . Transportsektorn svarar för av de svenska utsläppen av växthusgaser. Trafikverken och fick i uppdrag av regeringen att kartlägga vilka potentialer som finns för överflyttning av gods och passagerare mellan trafikslagen som bidrar till minskade utsläpp av växthusgaser och till energieffektivisering och som bedöms kunna vara samhällsekonomiskt lönsamma. Uppdraget ska redovisas och kan därmed utgöra ett underlag för åtgärdsplaneringen. För att minska utsläppen av koldioxid från transportsektorn behövs en ökad användning av ny teknik energieffektivare fordon och transportmedel och en övergång till förnybara drivmedel, främst genom en väl avvägd koldioxidskatt. Det måste också vara attraktivt för resenärer och transportköpare att i större utsträckning välja klimateffektiva alternativ. Genom att använda generellt verkande styrmedel, till exempel skatter på fossila drivmedel eller handel med utsläppsrätter, skapas incitament för de nödvändiga förändringarna. Regeringen kommer att i en klimatproposition lämna förslag om åtgärder för att minska utsläppen av växthusgaser och främja en effektiv energianvändning. påstående att regeringen vill ge mindre anslag till järnvägen är felaktigt. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit en närtidssatsning på infrastrukturen. För innebär detta en ökning av anslagen med 1,1 miljarder och sedan ytterligare 0,5 miljarder . Anslagsökningen ska bland annat användas till angelägna förbättringar av järnvägstrafiken i och i . Medel finns också till att genomföra förbättringar för att möta det svenska näringslivets behov av bättre järnvägstransporter, till exempel på och på Kust-till-kust-banan EmmabodaKarlskrona. Vidare ingår handikappanpassning av ett antal järnvägsstationer. Närtidssatsningen innebär även en anslagsökning på vägsidan. Här går en relativt stor del av satsningen till att säkerställa att pågående projekt som varit underfinansierade verkligen kan färdigställas. Det handlar om utbyggnaden av väg 73 från till och om E 45:an mellan och . Bland övriga vägprojekt i närtidssatsningen kan nämnas nya förbifarter i , och där ett av de viktigaste motiven är att kunna minska genomfartstrafiken och den därtill hörande miljöbelastningen i stadskärnorna. Vidare satsar regeringen på bättre vägförbindelser till hamnarna i och , vilket kommer att stärka sjöfartens roll när det gäller godstransporter. Det finns således direkta positiva miljöeffekter av både järnvägs- och vägprojekten i närtidssatsningen. Jag ställer därför inte upp på resonemang om att väginvesteringar per automatik är dåliga för miljön. är ett avlångt land som har behov av både bra vägar och bra järnvägar. Det är i sammanhanget dessutom viktigt att känna till att mer än hälften av alla kollektivtrafikresor sker med buss. En satsning på förbättrade vägar är därmed också en satsning på kollektivtrafiken. Närtidssatsningen innebär nya resurser till och till projekt som kan startas detta för att snabbt få effekt på både väg- och järnvägsstandarden. 71 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Naturligtvis hade jag sett fram emot att få diskutera detta med miljöministern, men frågan är överförd till statsrådet . Den här gången låter jag mig nöja med svaret eftersom vi också debatterar detta i den allmänpolitiska debatten. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2008/09:4 om IT-företags investeringar i 72 Försvarsminister (): har frågat näringsministern hur hon avser att verka för en förändring av FRA-lagen, i syfte att förbättra investeringsklimatet i . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Lagen om signalspaning antogs av . Alliansen har därefter kommit överens om tillägg till signalspaningslagen som ytterligare förstärker både det personliga integritetsskyddet och rättssäkerheten genom att tydligare reglera och skapa förbättrade möjligheter till kontroll av signalspaningen. Förslagen är ett resultat av ett beredningsarbete inom och går längre än vad gav till känna i och med sitt beslut . Samtliga alliansriksdagsgrupper har eniga ställt sig bakom förslagen. Informationen i det globala nätet är tillgänglig för en mängd aktörer i olika länder. I praktiken är det omöjligt för en operatör oavsett vilket land den verkar i att garantera sina kunder att ingen utom adressaten ska kunna ta del av deras kommunikation. De förhållanden som interpellanten tar upp som särskilt missgynnande för är således företeelser som gäller hela det globala nätet. 73 (): Först vill jag tacka försvarsministern för svaret. Interpellationen var egentligen ställd till näringsminister då den i första hand handlar om rykte som IT-nation. Det är allmänt känt att den borgerliga regeringen har hanterat signalspaningslagen oerhört slarvigt. Det har lett till att viktiga investeringar riskerar att gå förlorade, inte minst inom IT-branschen, och därmed också en rad arbetstillfällen på området. I det läge som befinner sig i och med tanke på den konjunktur som vi nu går in i är alla jobb viktiga, så jag hade väl hoppats på att få ha en affärsmässig diskussion med om konsekvenserna av signalspaningslagen. Men hon väljer att passa. Det i sig är allvarligt, tycker jag. har genom sin öppenhet och genom en målmedveten satsning på bredband och IT ett mycket gott anseende ute i världen. är det här en viktig del av vår tillväxt, och sysselsätts 270 000 människor inom branschen. var det i runda slängar i investeringar på det här området. Därför tycker jag att det är allvarligt att näringsministern väljer att passa detta till försvarsministern och att hantera detta enbart som en fråga om signalspaningslagen. Frågan är bredare ställd än så. Men för att ändå rekapitulera FRA-debatten och kan det sägas att det här är det kanske största misslyckandet, det största missgreppet, som den borgerliga regeringen är ansvarig för. Vi har en borgerlig regering som hade två möjligheter, alltså inte bara en, att hitta en blocköverskridande uppgörelse om signalspaningslagen. Men man tog aldrig chansen. Det som därefter hände är modern politisk historia den så kallade inpiskningen av oliktänkande i den borgerliga gruppen här i . Statsminister ingrep själv brutalt mot den unge . Näringsminister pressade sina unga ledamöter till tårar. Borta var det lyssnande ledarskapet. Borta var de glada och positiva tillmälena till de unga kamraterna och kollegerna. Signalspaningslagen skulle till varje pris fås igenom. Låt mig ändå återgå till vad den här debatten egentligen handlar om. Den handlar om de förhållanden som den här lagstiftningen innebär för möjligheterna till investeringar inom en för viktig bransch. Tolgfors säger lite nonchalant i sitt svar att förhållandena nu inte är särskilt missgynnande för vårt land. Då måste jag fråga Tolgfors om följande: Åtta chefer för bolag som tillsammans har av den svenska bredbandsmarknaden varnar i en gemensam artikel för att risken finns att investeringar flyr från . Har de fel? Och försäljningschefen för in säger att de får tydliga besked från flera stora företag inom IT-branschen om att dessa inte längre vill satsa här i . Har också han fel? Den borgerliga regeringen har i en illa dold reträtt i början av det här riksdagsåret gjort en rad förändringar i förslaget. Då vill jag fråga: Vilken dialog har skett med den här så viktiga branschen för att stilla den rädsla och oro den borgerliga regeringen spred kring signalspaning och som drabbade en så viktig bransch? 74 Försvarsminister (): Jag förstår att känner att han kommer in snett i den här debatten. Han kallar det för ett misslyckande att, som alliansregeringen gjorde, få igenom lagstiftningen i . Det är ett misslyckande att man kan stärka och utveckla lagen med kompletteringar som gör att det blir total enighet i alliansens riksdagsgrupper. Snarare är det väl så att bollen nu har gått över till oppositionen. Vad ska ni göra med frågan? Man har kommit överens mellan s och mp om att riva upp lagen. Sedan ska man utreda behovet av en signalspaningslag, det vill säga att man sätter säkerhet på spel. Man är inte ens överens om huruvida det ska finnas signalspaning och en lag. Det tog i innan Wetterstrand och uttolkade överenskommelsen helt olika. Sedan ska man utreda hur en eventuell lag ska se ut. Vi är då framme i en situation med av ett oreglerat tillstånd där signalspaningen blir lidande därför att man inte får kabelaccess till hur trafiken går. Men integriteten blir också lidande eftersom s kommer att riva upp ett trettiotal integritetsstärkande åtgärder. Är det någonting marknaden ogillar är det osäkerhet, . har också konstaterat att den här uppgörelsen förbättrar möjligheten att locka investerare från utlandet. Vidare ingår över huvud taget inte i någon uppgörelse med Socialdemokraterna, i synnerhet inte när det gäller FRA. De vill inte ha någon signalspaningslag alls. Vad uppgörelsen i allianskretsen har lett till är att bollen går tillbaka till Socialdemokraterna. Vad ska ni göra med lagen? Ja, nej, vet inte, kanske är de svar som vi får från oppositionen. Så över till sakfrågan. Signalspaning finns i ett stort antal länder och har gjort så i ett antal decennier. En del av länderna saknar lagreglering av signalspaningen, ett flertal länder har dock en sådan lagstiftning. Den svenska signalspaningen blir till skillnad från andra länders tydligt reglerad, vilket också skapar tydliga spelregler för marknaden. Är det någon osäkerhet som där finns är det vad oppositionen eventuellt vill göra med lagen om de kommer tillbaka till regeringsmakten, oavsett konstellation. Signalspaning mot internationella telekommunikationer går inte att undvika genom att man flyttar verksamheten från ett land till ett annat. Förhållandet för operatörer och annan IT-anknuten verksamhet i kommer inte att skilja sig från förhållandena i andra länder som bedriver signalspaning i kabel. Möjligen kommer den att bli tydligare reglerad, och den är definitivt öppnare debatterad. De synpunkter som tar upp handlar om att det skulle finnas en oro för att företag i branschen inte skulle investera på en marknad då deras kunder kunde bli avlyssnade.