prot · GV0988 · 2008-04-03 00:00:00 — En inarbetad läkarmottagning borde vara guld värd för en yngre kollega att ta över. Säljande doktor skulle kunna arbeta kvar på mottagningen på deltid precis som alla andra egna företagare gör för att få en kontinuitet i verksamheten, och tänk vilken trygghet det vore för patienterna. Vilket samhällsekonomiskt slöseri det är att en mottagning som stänger försvinner i tomma intet! Det är ofattbart. 82 Socialminister (): tar upp en fråga som är av väldigt stor betydelse för en yrkesgrupp, det vill säga de läkare som går på de avtal som kallas för nationella taxan, men naturligtvis också för alla de patienter som går hos de läkarna och sjukgymnasterna och därmed kan få en god kvalitet och kontinuitet i sin behandling. Regeringen har ingen annan ambition än att de läkare som har den taxan ska kunna överlåta sina verksamheter. Men som vet pågår det en process gentemot kommissionen i den här frågan där vi ännu inte vet hur tvisten till slut kommer att lösas. Regeringen har vidtagit en del mått och steg genom att den åldersgräns som tidigare regering införde har tagits bort. Regeringen har för avsikt och har berett ett arbete med sikte på att man ska kunna överlåta. Men detta är beroende av att vi lyckas övertyga kommissionen om att den vägen är framgångsrik. 83 (): Jag hoppas att regeringen lyckas övertyga kommissionen om detta. Det är väldigt viktigt. Jag vill bara för er som inte känner till det påminna om att privatläkare har en väldigt väldokumenterad tillgänglighet. De är kostnadseffektiva och toppar år listan som Svenskt kvalitetsindex presenterar. Jag förstår därför inte att samhället inte månar om dessa läkare och ser till att kåren förnyar sig och på så sätt fortlever. Medelåldern är nu väldigt hög. Jag hoppas som sagt att regeringen nu tar initiativ till det och ser till att det blir en verklighet. Det är hög tid. Annars försvinner privatläkarna. 84 Socialminister (): Initiativet är taget . Vi har berett en promemoria med sikte på att kunna genomföra en förändring. Kommissionen har sagt att den först vill lösa ut den här frågan med . Det man invänder mot är att avtalen har fördelats på ett sätt som inte fullt ut har varit transparent och fullt ut skett under konkurrensrättsligt acceptabla former. Vår uppfattning är att avtalen existerar och att de gör god tjänst runt om i . De betyder väldigt mycket för patienter. Vi genomför en lång rad reformer som syftar till att underlätta för patienten, och patientens ställning i vården stärks. Vi hoppas också att kunna slutföra arbetet med kommissionen . Utländsk arbetskraft och svenska kollektivavtal 85 (): Jag ska rikta min fråga till arbetsmarknadsminister . har den så kallade Rüffertdomen fallit som man kan säga ligger i konsekvens med den tidigare Lavaldomen. Det gör det bekymrat för oss som tycker att det inte ska förekomma lönekonkurrens i vårt land när utländska arbetstagare är här för att arbeta tillfälligt. Arbetsmarknadsministern har varit väldigt tydlig med att han vill att det är svenska kollektivtavtal som ska gälla för arbete i . Därför tycker jag att det är extra viktigt att vi skyndar på arbetet med den så kallade utredningen, utredning, och att direktiven kommer fram. När kommer direktiven för utredningen? Det är något som jag bedömer som väldigt viktigt. Jag ser också att domen därnere gör att det blir ett ökat tryck på regeringen att agera på Europanivå. På vilket sätt tänker arbetsmarknadsministern och regeringen att agera i ? Det kan kanske ske tillsammans med tyskarna. Vi har just nu en god allianspart i den här frågan. Det handlar om att trycka på och visa att vi inte accepterar konsekvenserna av de domar som har fallit. 86 Arbetsmarknadsminister (): Jag tackar för frågan. Vi fick den här domen för bara ett antal timmar sedan, och vi har inte hunnit analysera den i detalj. Men jag gör ungefär samma bedömning som LO:s avtalssekreterare på Ekot till lunch: att denna dom i första hand inte berör . Den behandlar en situation som har uppstått på en arbetsmarknad med en helt annan lönesättningsmodell än den svenska och påverkar därför i första hand länder som antingen har lagstadgade minimilöner eller en allmängiltigförklaring av kollektivavtalen. Det har inte vi, utan vi har en modell med frivilliga kollektivavtal som täcker av löntagarna på svensk arbetsmarknad. Icke desto mindre är det väl så som säger: Det är klart att man slås av en och annan parallell med det som har hänt i Lavaldomen. Vi valde att fokusera vår kraft på att företräda i Lavalmålet. Vi har en utredare på plats. har inlett sitt arbete. Vi siktar på att regeringen beslutar om direktiv om , och jag ber att få berätta lite mer om detta i nästa svar. 87 (): Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. Min nästa fråga är: Kommer arbetsmarknadsministern att öka aktiviteten på Europanivå när det gäller det här? Det är sant som arbetsmarknadsministern säger det skiljer sig till viss del därför att det är en annan avtalstyp och så vidare. Men det finns också en viss bäring, och man kan säga att Lavaldomen har blivit stadigare i sin kontur i och med att man får en dom som är likartad. Oklarheten om den kanske minskar något, vilket gör att vårt agerande blir desto viktigare. Vi vet också att det finns en oro i . Eftersom regeringen valde att inte yttra sig över Rüffertdomen kan man tolka det som att regeringen har varit svag just på den punkten. Ett agerande i nu som visar var man står vore väldigt välkommet, tycker jag. Direktiven har dröjt . Det finns ett rykte som säger att regeringen är oense om direktiven. Ska jag tolka det som att det finns en schism inom regeringen som innebär att man inte står bakom det som arbetsmarknadsministern har sagt: att det är svenskt kollektivavtal som ska gälla när arbeten sker i ? 88 Arbetsmarknadsminister (): Svaret på den sista frågan är nej. Det har dröjt en aning med direktiven, och skälet till det är att vi har varit väldigt måna om att få en enighet mellan parterna om utformandet av direktiven. Vi har haft mycket täta kontakter med parterna under hela arbetets gång. Det som pågår är ett juridiskt finlir, om jag får kalla det så, för att det ska bli precis på det sätt som direktiv ska vara utformade. Vi är helt eniga om detta. Dessa direktiv hoppas jag alltså ska komma om . När det gäller den första frågan, arbetet på Europanivå, har vi självklart en stor anledning att berätta för kommissionen och andra medlemsländer hur den svenska modellen fungerar, varför den fungerar så bra och vilka resultat den levererar. Det gör vi löpande i kontakter med kommissionen, med andra medlemsstater, med , med , Europaarbetsgivare och andra. Vi har haft och kommer att ha tillfälle till att på ett antal seminarier och liknande övningar förklara och berätta mer om detta. Det arbetet kommer vi att fortsätta med. Den sociala barn- och ungdomsvården 89 (): I behandlas inte alla barn lika. Det har ytterligare en granskning visat . Den kom från länsstyrelserna och gäller den sociala barn- och ungdomsvården. Några exempel från granskningen: En pojke kom till skolsköterskan. Hans pappa slog honom med ett skärp. Skolan anmälde detta till socialen. hittades pojken utomhus. Han vågade inte gå hem. Pappan hade tagit strypgrepp på honom, och socialen hade ingenting gjort. I en annan kommun kom två anmälningar till socialen. En kvinna blev slagen av sin man. Hemma fanns tre barn. Efter den tredje anmälan ingrep socialen. Då hade barnfamiljen redan vräkts för störande beteende. Vi vet att det är många barn som lever i denna verklighet närmare bestämt vet vi att 150 000200 000 barn i lever i familjer där våldet är vardag. undrar jag vad barnminister tänker göra åt den här situationen. 90 Socialminister (): Det tar upp tillhör naturligtvis något av det allra värsta man kan tänka sig: barn som inte vågar gå hem efter skolan, barn som får stryk av sina föräldrar, barn som far illa psykiskt i sin hemmiljö. Det finns föräldrar som beter sig på ett sätt som vi knappast ens vill tänka på. Där har naturligtvis det offentliga ett oerhört stort ansvar för att gripa in och ställa sig på barnets sida och visa att sådana kränkningar inte är acceptabla och erbjuda barnet ett skydd. Här finns många olika insatser från samhällets sida. En del ligger inom ramen för skolan. Där har vi skäl att fundera mycket på, och gör det också, kring hur man kan förbättra till exempel skolhälsovården så att den lättare når de barn som far illa. Samma sak gäller naturligtvis även förskolan. Det handlar också om de barn som av ett eller annat skäl har blivit placerade. Där har ett särskilt ansvar att förbättra tillsynen så att de barnen alltid ska kunna finnas i en trygg och säker miljö. 91 (): Tack för svaret! Jag vet att en del görs, och jag har också sett att regeringen har tagit ett beslut om att ge mer medel för att kunna följa upp de här fallen. Men det är tyvärr inte nog, för även om konstaterar att så här ser det ut måste man ju ta nästa steg och göra något åt det. Jag undrar om regeringen när man kommer med sådana här propositioner och förslag konsekvensanalyserar dem så att man vet att man inte ökar risken. Jag är lite tveksam där. Jag tänker på sådana förslag som till exempel vårdnadsbidrag. Har man tagit med den här aspekten då? Jag tänker på neddragningar till exempel i a-kassan. Vi vet ju att risken är högre att en misshandlad kvinna är arbetslös, just beroende på situationen i hemmet. Har man med sig dessa barnaspekter i vartenda förslag som kommer? 92 Socialminister (): Ja men säkert går det att göra mer på det här området, och det gäller naturligtvis politiker på varje enskild nivå. Vi måste tänka med barnens bästa för ögonen. Det är också ett av skälen till att regeringen lägger om och förstärker på familjepolitikens område genom reformer på fyra olika områden. Det handlar om barnomsorgspeng, förstärkt pedagogisk inriktning på förskolan, jämställdhetsbonus och vårdnadsbidrag. Vi ska kunna få en situation där varje familj kan hitta den form som passar just de egna barnen bäst. Jag tror att föräldrarna i regel vill sina barns bästa och står på barnens sida. Det finns undantag, men vi får inte göra undantagen till regel och säga att det är det offentliga som har ansvaret för barnen och att föräldrarna inte spelar någon roll. Vi är beroende av föräldrar som känner sig trygga i sin roll. När det gäller de ekonomiska förutsättningarna är det precis som beskriver, men regeringens insatser som gör att fler människor kommer i arbete tillhör det allra viktigaste för att ta familjer ur ekonomiska stressituationer. 93 PER (): Min fråga är till miljöminister och gäller som presenteras och som kallas Miljömålen nu är det bråttom. Tydligare kan man knappast säga det. 17 generaldirektörer för tunga statliga verk konstaterar på att regeringen inte har gjort tillräckligt och att man varit alldeles för otydlig i miljöpolitiken. I rapporten talas om att nödvändiga beslut inte tas och att fattade beslut inte genomförs något man kallar för ett genomförandeunderskott. uppskattar också att det kommer att kosta mellan 5 och 10 miljarder mer i statliga utgifter för att miljömålen ska kunna nås. I stället har regeringen dragit ned på pengarna bland annat till skydd av biologisk mångfald. Miljöministern står alltså inför ett val. Antingen ökar man resurserna till miljövården från regeringen med mellan 5 och 10 miljarder eller så urholkar man miljömålen. Vilken väg tänker miljöministern välja? 94 Miljöminister (): Först ska jag säga att Per ger fel beskrivning av rapporten. Man rapporterar alldeles klart och tydligt att ett antal mål går framåt. Det går allt bättre när man ser på trenderna. Däremot är det sant att ett antal mål inte kommer att nås, delvis för att de är helt beroende av vilken utveckling vi har internationellt. Det är därför regeringen gång på gång har betonat: Ska vi klara klimatmålet, ska vi klara havsmiljömålet, ska vi klara målet för luftvård och ett antal andra miljömål måste vi arbeta mycket mer internationellt. Dessutom säger man att naturens läkningsförmåga kräver mer tid. får vi också redovisningen av det samlade underskott som den förra majoriteten lämnade efter sig. Det här är syndaregistret. Det är en redovisning av allt det ni inte gjorde. Den här regeringen har satsat mer pengar än vad den förra majoriteten gjorde. Vi ska nog kunna fortsätta att satsa mer än vad ni gjorde när vi var med och styrde. 95 PER (): Jag håller varken med om miljöministerns tolkning av rapporten, hans tolkning av det arbete han har genomfört eller hans tolkning av det den förra regeringen genomförde. Jag tycker att rapporten visar väldigt tydligt att det regeringen har gjort så här långt inte alls visar att man har förstått allvaret i den miljöutmaning som vi står inför. som varnar för att vi inte kommer att nå klimatmålet föreslår regeringen sänkta skatter på koldioxidutsläpp från energiproduktion och industri. som målet om biologisk mångfald blir alltmer avlägset urholkar regeringen miljöskyddet i skogspolitiken. har regeringens arbete förstört mer för miljön än vad det har tillfört. En naturlig fråga är då: När ska miljöministern ändra regeringens agerande så att den politik man för gör att vi närmar oss miljömålen i stället för, att som , fjärmar oss från dem? 96 Miljöminister (): Det här blir tyvärr en illustration av hur oppositionen är på defensiven på miljöområdet. Man får ta till riktig nödhjälpsargumentation för att klara sig. Här kom en hel rapport som visar att målen inte nås därför att inte har gjort tillräckligt. vet vi också att det krävdes mer internationellt än vad den förra regeringen gjorde. Men ska vi inte skylla på varandra när det gäller det som naturen kräver i läkningstid. Det är ett faktum att vi nu har lagt fram det mest miljöstyrande klimatskattepaketet . Det försummades tidigare. Det är ett faktum att vi nu tar fram i ljuset det underskott som tidigare lämnades efter när det gäller att nå skogsmålen, områdesskydden. Det är ett faktum att vi nu sammanlagt satsar mer på miljö, klimat och energi . Det ska vi fortsätta att göra. 97 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Det fick bli slutet på denna frågestund . Jag tackar de deltagande statsråden för medverkan. Föredrogs kulturutskottets betänkande 2007/08:KrU6 Museer. 98 (): I det här betänkandet, som handlar om museer, finns det några saker som jag tycker är av särskilt intresse. Jag tänker beröra några av dem. Jag ska börja med att yrka bifall till reservation 1. Det är en gemensam reservation från v och mp. När det gäller stödet till länsmuseerna har vi i lagt till 10 miljoner i vårt budgetförslag utöver de pengar som regeringen har anslagit, som ändå är ganska väl tilltagna. I spåren av det populära och nyttiga tror vi att det finns behov av att se över utvecklingen av museiverksamheten ytterligare, framför allt för att stärka den utveckling som gäller museipedagogiken. Den andra viktiga punkten gäller HBT-kulturen. är det egentligen bara RFSL som dokumenterar HBT-rörelsens historia, i alla fall på ett bra sätt. Det finns undantag. Arbetets museum i har nosat på området likaväl som de har arbetat lite med genusperspektivet med de särskilda medel som de har tilldelats . Men vi menar att det inte räcker. Vi tycker att det är oerhört viktigt att kunna historien för att förstå dagens situation. Det gäller egentligen all samtidsanalys. Vi vill därför uppmana regeringen att ge ett samordningsansvar för att belysa den HBT-kultur som skapats och skapas i vårt land. Den tredje punkten handlar om det som kanske är mest kontroversiellt i det här betänkandet. Det gäller uppdraget att uppmärksamma de brott mot mänskligheten som genomförts i kommunismens namn som getts till Forum för levande historia. Vi har i det här betänkandet lagt till ett särskilt yttrande. Det har vi gjort därför att vi vill peka på en felaktighet när det gäller benämningen kirunasvenskarna. Det var inte bara Kirunabor som utvandrade till . Människor kom också från andra delar av . Vi menar att den rätta benämningen egentligen borde vara sovjetemigranter. Det är ett försök att tillrättalägga en ren sakfråga. När det gäller upplysningskampanjen dyker det upp andra frågetecken. På gårdagens och även i i går fanns det kritiska artiklar om just det uppdrag som Forum för levande historia fått av regeringen, nämligen att uppmärksamma brott mot mänskligheten under kommunismen. Kritiken går ut på att regeringen riskerar att göra historia till ett ideologiskt slagfält. Jag skulle vilja att någon av de borgerliga debattörer som kommer efter mig kommenterar den kritiken. Finns det en risk att det här kan hända? Att avgränsa ett historiskt skeende för att belysa vissa saker som man tycker är viktiga utan att sätta in dem i sitt historiska sammanhang kan resultera i en styrning av historieskrivningen. Det tror jag inte att någon vill ha, inte ens de borgerliga ledamöterna. Det material som har tagits fram och som presenterades för kulturutskottet är bra och användbart på många sätt. De historiska fakta man tar fram är odiskutabla. De brott som begicks i , i Maos och i det är de länder man redovisar i det material som går ut till skolorna är klart odiskutabla och fastslagna. De brotten måste uppmärksammas, och man måste ta avstånd från dem. Det är självklart. Men frågetecknen kvarstår. Finns det en risk för att det som de här 253 akademiska forskarna varnar för kommer att ske? Jag tycker att det finns en risk för att historieskrivningen utnyttjas till en statlig, opportunistisk beskrivning och att den fria forskningen blir satt åt sidan. Jag hoppas att jag får ett svar av någon av de borgerliga debattörerna i den här debatten. I detta anförande instämde (). 99 (): Jag vill börja med att säga att jag självfallet står bakom samtliga reservationer i betänkandet men för att vinna tid yrkar jag bifall endast till reservation 2. anser att museiansvaret för HBT-kulturen måste tydliggöras och att bör få ett samordningsansvar för det. Sedan vill jag använda min tid i det här anförandet till att främst argumentera för reservation 2 som jag yrkade bifall till. Den handlar om kvinnomuseum. Behovet av kvinnomuseum, alternativt en resursenhet för genusfrågor, har diskuterats väldigt . Det åligger redan nu de statliga museerna att beakta könsperspektivet i alla delar av sin verksamhet. Dessvärre är kvinnors villkor och historia fortfarande dåligt belysta på dagens museer. Ett problem som en inventering av museianställdas utbildning visar är att ämnet genusvetenskap är relativt nytt inom universitetsvärlden. Därför saknar många museitjänstemän som varit yrkesverksamma dessa ämnen. Det innebär i praktiken att det är svårt att applicera ett genusperspektiv på museal verksamhet. I sammanhanget är det viktigt att betona att genusperspektivet inte automatiskt förs in genom att man lyfter fram kvinnor ur historien eller lägger till föremål med anknytning till kvinnors liv eller arbete. I stället krävs det att museerna också problematiserar maktrelationen mellan könen och mer aktivt tar till sig kunskaper från genusvetenskaplig forskning. Den dåvarande regeringen poängterade i propositionen Kulturpolitik, 1996/97:3, det ansvar kultursektorn har för att belysa köns- och jämställdhetsperspektiv. Bevarandet av kulturarvet ska vara representativt och rättvist, men så ser det inte ut inom museisektorn. Det manliga kulturarvet och den manliga konsten har oftast varit normerande på museerna medan kvinnors, ungdomars och barns historia varit underrepresenterade. De allmänna målen för kulturpolitiken brukar kallas kulturarvets demografiska funktion och innebär att alla människor har rätt att få sitt kulturarv bevarat och tillgängliggjort. Detta budskap uttrycks i de statliga institutionernas regleringsbrev men utan att ge tillräckliga resultat. Därför tillsatte den dåvarande kulturministern 2001 en arbetsgrupp vars huvuduppdrag var att utreda och ta fram förslag på åtgärder för hur genusperspektivet kan få ett större genomslag i våra museer. Dessutom skulle arbetsgruppen på museer undersöka möjligheterna för etablerande av en resursenhet. Utredningen blev klar , och har inga initiativ tagits från regeringen. menar att det är viktigt att arbeta för att föra in genusperspektiv på de nuvarande museerna så att det fortsätter och stärks, men det behövs också ett kvinnomuseum för en långsiktighet samt för status och legitimitet i museivärlden. En farhåga som nämns i samband med ett kvinnomuseum är att det skulle bli ett alibi för de andra museerna att slippa könsperspektivet i sin verksamhet. Den oron har visat sig obefogad i fallet Kvindemuseet i , som i stället har fungerat som ett resurscentrum och en inspiratör. Ett kvinnomuseum skulle fungera som en resursbank och ett externt stöd åt museerna för att de utifrån genusvetenskaplig kunskap ska kunna granska och problematisera den egna verksamheten, men den skulle även fungera som pådrivare i genusfrågor och förmedla kontakter och forskning. Kvindemuseet i har funnits . Kvinnors historia kan inte vara något som ska belysas i ett tillfälligt projekt. Därför frågar jag nu representanterna för den borgerliga regering som sitter vid makten nu om man ändå inte kan inse att det behövs en sådan här institution som har det uppdraget. Visst finns det kvinnoskildringar i utställningsform, men gemensamt är att berättelserna, oavsett om de handlar om starka eller svaga kvinnor, blir ett slags komplement till den historia som traditionellt har framställts. Vi måste förstå historien för att förstå vår dag ja. Vår kunskap om kvinnors historia är dålig. Den historia vi läser ser mannen som norm, och det är nödvändigt att visa mäns och kvinnors relation till varandra, inte bara kvinnan eller bara mannen. Kvinnors frånvaro i historien osynliggör dem båda. De dolda budskapen om kvinnorna är vältaliga på våra museer, och kvinnors liv och erfarenheter är underkommunicerade. Jag har bott i . Först har staden börjat uppmärksamma den stora kvinnogärning som skedde på Fogelstad, Kvinnliga . Många katrineholmare har nog inte insett hur betydelsefull den verksamheten var. drivs ett litet museum av ideella krafter för att lyfta fram historien om Fogelstad, men när också gjorde en utställning, som är permanent, fick katrineholmarna upp ögonen. Att det så länge har varit okänt för de flesta katrineholmare visar att det har funnits ett behov av att känna till historien och pekat på behovet av kvinnomuseer. finns det en färdig utredning som Arbetets museum har gjort kring kvinnomuseum. Det behövs ett kvinnomuseum för långsiktighet och legitimitet i museivärlden, och jag hoppas verkligen att ni kan tänka om där. 100 i (s): Jag vill börja mitt inlägg här med att påpeka att Socialdemokraterna i det här betänkandet inte har några reservationer men väl två särskilda yrkanden, som jag strax ska redogöra för. Först vill jag kort säga något om några motioner som är återkommande i utskottet och som vi kanske också ska beakta, nämligen dels ett ärende som rör i , dels ett i . Båda motionerna tar vi på allvar, men vi är tvungna att fördela resurser, och vi hoppas att man lokalt kan lösa dessa frågor och att regeringen också i budgetförhandlingarna tar ställning till desamma. Jag vill nämna något om det av sjösatta , en av de största resurstilldelningar som gjorts, som till stor del riktades mot just museerna. Detta var ju en satsning på akademiker inom kultursektorn som det möjliggjorde att bevara och tillgängliggöra samlingar, föremål och arkivalier inom hela kulturfältet. Detta blev, som vi vet, en succé, och nuvarande regering har kunnat surfa vidare på den och även kunnat ge en förlängning. Speciellt det sistnämnda gläder mig. När det sedan gäller det arbete som påbörjats av museikoordinatorn för att finna former för ökad samverkar i syfte att frigöra resurser för museernas kärnverksamhet är det givetvis ingenting som vi i oppositionen klandrar. Dock har vi inte sett några konkreta förslag på hur detta kan säkra hela museisektorns kulturvårdande arbete med just samlingar och arkiv.