prot · GW0949 · 2008-12-15 00:00:00 — Han blev tillförordnad, men alla visste att det inte var säkert, också han själv, och polisorganisationen lamslogs. Det som hände var att länen flyttade fram sina positioner på bekostnad av andra. Det blev som med fågelungarna i boet: Låt oss ta! Låt oss ta! Vi behöver inte ta ansvar! Så gick tiden, och den svåra situation som vi nu ser skapades. Men inte nog med det. Precis samma sak hände inom åklagarväsendet. Då tog jag upp den frågan också. Man kan tycka att jag står här och är självgod, för hur ska jag kunna veta det och varför ska jag repetera historien. Det var inget konstigt med att jag visste det. Det pratade alla inom rättsväsendet om. Alla pratade om åklagarkrisen redan vid . Man sade: Det går inte. Jo, det som hände var att krisen blev ett faktum. Rättegångar ställdes in av ekonomiska skäl. Vittnen fick gå hem. Brottsoffer fick gå hem. Misstänkta personer fick vänta på rättegång allt detta för en kris på 50 miljoner. Det försökte vi också påpeka. Vi sade: Gör någonting så slipper vi det problemet, och framför allt slipper andra ta konsekvenserna. Nejdå, det var ingen fara, ingen fara. Och krisen blev ett faktum. Den pågick ända tills gick ut och sade att det kommer mer pengar , dock utan att på något sätt precisera till vad. Så gick den sommaren och man fick lite tillskott till åklagarväsendet som är ganska hyggligt, och i stället är det alltså polisorganisationen som hamnat i den situationen. För sedan var det länspolismästarmöte. Jag har fått ganska bra information om vad som hände. De är ursinniga, speciellt i de län som trots allt skött sig ganska bra, som hållit budgeten. De säger, vilket kanske kan vara en lite barnslig reaktion men dock fullt mänsklig: Varför ska vi göra det? Varför ska vi ta alla dessa besparingar och kritiken från medborgarna när andra inte gör det? Man förväntade sig att det skulle komma ett besked från om att det kommer mer pengar, men det kom ingenting. Därför var minerna minst sagt sura efter förra veckans länspolismästarmöte. Vad ser vi framför oss nu? Ja, vi ser, om det fortsätter så här illa, ett fullständigt fritt fall. Då kommer ni förstås att säga och det är er roll, det har jag full förståelse för att det inte alls är så farligt och att det var värre under socialdemokratiskt styre. Men kom ihåg vem som sade detta , när krisen i polisorganisationen 2009 blir ett faktum. Den kommer mycket, mycket snart. Det är er roll, precis som det är advokatens roll, och det är inte ni som ska lastas. Vad är det som har hänt? Jo, de uteblivna reformerna och den uteblivna myndighetsstyrningen är felet, inte bristen på pengar. Vi har visserligen tillskjutit lite mer pengar, men det är ganska begränsat. Det skulle inte på något sätt täcka underskottet. Det handlar om den uteblivna myndighetsstyrningen och de uteblivna reformerna. vill till exempel bara ha en myndighet. kunde vi i läsa att det skulle vara väldigt bra. När man pratar med tjänstemännen på och frågar varför de inte genomför det, för vi hade tänkt göra det vi gjorde det på åklagar- och domstolssidan och hade tänkt gå vidare. och har sagt det i opposition. Då säger tjänstemännen: Nej, vi har fått order att inget får skymma de 20 000 poliserna. Det har den politiska ledningen sagt. Ingenting får skymma de 20 000 poliserna säger man alltså till tjänstemannaorganisationen i . Vi tycker också att det är jättebra att det ska bli 20 000 poliser, men det är fullständigt värdelöst om det inte är finansierat, om det liksom ska vända efter 20 000 poliser. Det är en poäng bara om det är finansierat. Det är först då det är värt någonting. Annars kan man säga att vi ska ha 25 000, 30 000, 40 000. Också jag vet att man lätt fastnar i symboler. Jag var ganska trött på våra 4 000 poliser. Vi gick från 16 000 till 18 000 och fick kritik för att vi ägnade oss åt för mycket symbolpolitik. Visst kunde det vara tjatigt att tala om det, och visst kunde man fastna. Och visst kunde också vår partiledning säga det. kan man dock se det ännu tydligare, för vi hade i alla fall finansiering för det, men det har man alltså inte . Det som hänt är att man hellre fastnar i symbolpolitiken. Och jag kan lova er, jag kan försäkra er, att varje gång ni säger 20 000 poliser och tror att det är slagkraftigt retar ni gallfeber på framför allt åklagare och domare. De är så trötta på det eftersom det drabbar deras verksamhet. Varje gång det sägs är det som ett slag i ansiktet på dem att symbolpolitiken blivit viktigare än deras verksamhet. Fortsätt gärna med det om ni vill reta upp åklagare och domare i fortsättningen, men om ni vill känna ansvar för rättsväsendet se då till att genomföra de reformer som behövs för detta är inte någon bra situation, inte för oss i opposition, inte för oss som jobbar inom rättsväsendet. Det är en fullständig katastrof. Vi går 2009 mot det största underskottet i historia. Det, mina vänner, borde vi gemensamt ta krafttag mot. Genomför de saker, , som vi faktiskt är överens om! Jag tror att det kanske även gäller övriga borgerliga partier. Då kommer vi att kunna nå en situation där vi är överens om mycket. Jag tror att ni kan bidra med mycket genom er konstruktivitet och ert kunnande. Det är vad som behövs nu när regeringen och står så stilla att passiviteten övergått i fullständig handlingsförlamning. 138 (): Jag vill börja med att säga att jag givetvis står bakom alla reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservation 1 och reservation 9. menar att behöver en rejäl förändring av politiken för att få fler jobb, ökad rättvisa, förstärkt välfärd och kloka investeringar för framtiden. Vi presenterar i vår budgetmotion en helt annan inriktning för den ekonomiska politiken än vad den sittande regeringen fattat beslut om. Vi står mitt uppe i en finanskris, och vi har gått in i en lågkonjunktur. Varslen står som spön i backen och man förväntar sig en arbetslöshet på . Läget är allvarligt, och vi vet inte hur det kommer att sluta. Ett fungerande rättsväsen är grundläggande i en demokrati. Människor ska uppleva att de blir rättvist behandlade och sjyst bemötta oavsett ursprung, kön, sexuell läggning eller tjockleken på deras plånbok. Det är också viktigt att rättsväsendets myndigheter bedriver ett så effektivt arbete som möjligt för att få ut så mycket som möjligt av skattebetalarnas pengar. I svåra tider, som vi har , betyder det kanske ännu mer att ha ett väl fungerande rättsväsen. Jag kommer in på polisorganisationen. har inte delat regeringens uppfattning att ett visst antal poliser är ett överordnat mål. I och med att stora kullar av poliselever nu är under utbildning anser vi dock att det vore olyckligt att inte anställa dessa. Vi konstaterar att polisen har haft ett högt anslagssparande i ett flertal år som polismyndigheter nu runt om i landet har gått med underskott och fler poliser inte syns till exempelvis på landsbygd. Just när det gäller landsbygden säger vi i reservation 9 att vi vill ha en utredning som bör tillsättas för att garantera landsbygden en bra polisförsörjning. har under de fyra senaste budgetdebatterna krävt att en utredning, eller en översyn om ni så vill, om polisorganisationens effektivitet i förhållande till resurser. Detta är absolut nödvändigt. Vi har som sagt krävt det väldigt . Det är svårt att få fram underlag för att få en tydlig bild av verksamheten och ekonomin. Det behövs en genomlysning av hur polisen använder sina resurser. Detta konstaterar också regeringen själv. Den har givit att utvärdera RPS styrning och kontroll och göra uppföljning av polismyndigheterna för att se om de är tydliga och effektiva. För oss i som har att ge resurser till polisen är det självklart mycket viktigt att vi kan följa upp anslagen och hur de används. Om det finns en stor avvikelse från den budget som ligger behöver man kunna följa upp det för att få veta varför. Det är ett minimikrav. Vi kan från sida konstatera att regeringen har sänkt sin ambitionsnivå. Det talade också föregående talare om. Jag ställer mig frågan: Är det så klokt att vidhålla en bestämd siffra för antalet poliser innan man har koll på resurser och verksamhet? Det surras en hel del ute om att polisen nu ska göra sig av med civilanställd personal, att till exempel upphandlingen av arrestvakter kommer att stoppas och att poliserna själva ska sköta detta. Det är klart att man ställer sig frågan: Hur ska ni klara av göra som ni har sagt så att polisen ska bli mer synlig? Är det så att ert mål om 20 000 poliser kanske inte är så smart om de ska ersätta andra civilanställda, till exempel arrestvakter? Statsministern och finansministern var för exakt ute och sade att det nu är nog satsat på rättsväsendet. Är det vad vi ser ? Ambitionsnivån var högre. Vi i hänvisar till det vi sagt om polisbudgeten, behovet av en utredning och att polisen haft ett högt anslagssparande. Därför föreslår vi också en minskning med 250 miljoner. är vi beredda att diskutera polisens anslag fortsättningsvis. Men det förutsätter också en bättre styrning och redovisning. Det har man anledning att ta åt sig i majoriteten. Det gäller att se till att det kommer till stånd. Av polisens anslag anser vi att ska användas för att inrätta en nationell om mord på kvinnor som utförs av närstående män. vill även öronmärka i polisens budget för att förstärka arbetet mot miljöbrott. Vidare anser vi att det behövs en särskild utredningsmyndighet. Poliser och åklagare ska inte utreda sig själva. Detta skapar en misstänksamhet bland allmänheten att vissa utredningar i vissa fall inte går rätt till. Därför föreslår vi en fristående myndighet som ska finansieras med 60 miljoner från polisens anslag. När det gäller har det varit mycket fokusering på terrorbekämpning. Anslagen har också ökat kraftigt . Här är behoven tydligen helt oändliga. Vi säger nej till just denna ökning på 100 miljoner som regeringen föreslår, men vi följde med på de föregående. Vi vill återigen passa på att anmärka på att inte har tillräcklig insyn i säkerhetspolisens användning av anslaget. har haft behov av ökade resurser. har återkommit till just detta . höjer man anslaget något, och det är väl bra. Vi ser dock ett behov av ytterligare höjningar med tanke på den roll som myndigheten har fått i bekämpandet av den organiserade brottsligheten samt ett växande behov av resurser för att arbeta mot oseriösa företag och den svarta sektorn. Vi föreslår därför en höjning av anslaget med 5 miljoner. Som jag nämnde tidigare är en av rättsväsendets absolut viktigaste roller att förebygga brott. Varje person som utsätts för brott är en för mycket. Vi satsar därför pengar på att få en bättre kunskap om hur brott ska förebyggas. Vi anslår mer pengar till Brå eftersom forskning spelar en stor roll för hur rättsväsendets arbete utvecklas. Därmed höjer vi anslaget med 3 miljoner. Även när det gäller Kriminalvården handlar det i stor utsträckning om att förebygga brott. En väl fungerande kriminalvård är självklart en förutsättning för att minska brottslighet och återfall. När det gäller kriminalvård tillgodoser regeringen endast till viss del Kriminalvårdens behov med 100 miljoner i ramhöjning. Återigen kommer det att flaggas upp i budgeten för mer satsningar på rättsväsendet. Med det uttalande statsministern och finansministern har gjort är vi i Vänsterparitet inte alls så säkra på detta. Men det kanske majoritetens företrädare kan svara på. Vi anser att Kriminalvårdens behov av resurser kommer att vara omfattande med allt som aviserats. När det till exempel gäller arbetslinjen tog man till sig i teorin att det var minst lika viktigt att arbetslinjen även gällde dem som var frihetsberövade. Det finns två verksamheter, Krami och yrkesutbildningar, som är väldigt värdefulla. De har ett enormt bra utfall. Man skriver en del om detta i rättsväsendets budget, och rättsväsendet har en del av ansvaret för Kramiverksamheten. Men tyvärr hittar jag ingenting om detta när det gäller budgetområdet arbetsmarknad, fastän jag har haft en interpellationsdebatt om det med arbetsmarknadsministern. Man kan ställa sig frågan hur det fungerar att jobba över departementsgränserna. Det fungerar tydligen inte. Det frågar sig också ett femtiotal Kramiarbetare som jag träffade i denna höst. Ni skulle samarbeta mellan departementen. är besvikelsen stor för dessa eldsjälar som gör ett bra jobb med att hjälpa dem som har suttit inne till en bättre framtid. Vi i anser att det är en av Kriminalvårdens uppgifter att människor inte ska återfalla i brott. Det är Kriminalvårdens uppgift. Jag vill också tillägga att det definitivt inte är gratis med kriminalvård. Det är bra med ett förebyggande arbete tills människor ska friges. Behovet i Kriminalvården är stort och nya resurser behövs därför. föreslår att den villkorliga halvtidsfrigivningen återinförs för att frigöra resurser till vård, utbildning och sysselsättning. Denna satsning skulle frigöra 1,3 miljarder om den genomfördes. Det behövs också någon, tycker vi i , som arbetar för upprätthållande av mänskliga rättigheter för interner. Därför anslår vi 5 miljoner till en fångombudsman. Detta har man testat och har i . Det har varit positivt både för interner och för anstaltsledningarna. Verksamheten har börjat fungera bättre. Jag vill nämna reservation 1, som handlar om prioritering av arbetet med våldtäktsbrott. Det handlar om att uppklaringsprocenten är låg. Vi vill därför att man utreder ökningen av antalet våldtäkter utomhus och varför uppklaringsprocenten är så låg. Vi tycker att det är angeläget. kom Brå med en rapport när det gäller misshandel av kvinnor. Den presenterades delvis i . Brå tycker att man kan göra mer från polisens sida. Jag vill också nämna utbildningen. Reservation 17 handlar om utbildning angående bemötande när det gäller sexualbrott. Det är väldigt viktigt att alla inom rättsväsendet bemöter brottsdrabbade, inte bara sexualbrottslingar, på ett bra sätt. Det anser jag kan vara avgörande i många fall för att få en mycket bättre rättsprocess. 139 () replik: Jag vill bara yrka bifall till reservationerna 2 och 15. 140 (): Även om jag hade sett fram emot den debatten förstod jag att det var något åt det hållet. När vi debatterar detta betänkande, utgiftsområde 4, Rättsväsendet, har vi ett stort antal reservationer tillsammans med Socialdemokraterna och . Jag kommer att uppehålla mig vid ett ämne, men jag yrkar också bifall till två av reservationerna, nämligen reservation nr 5 och reservation nr 18. Själva huvudämnet för mitt anförande handlar om på vilket sätt vi hanterar människor som utsätts för brott. Det är nämligen så att den största kränkningen av en individ är när någon begår brott mot denne eller dennes egendom. Problemet här är att vi enligt lagens mening kan skilja mellan olika typer av brott och att vi som lagstiftare har ett speciellt ansvar när typen av brott är särskilt allvarlig. Vi har i denna kammare debatterat, diskuterat och kommit fram till att en särskild typ av brott bör prioriteras när det gäller hur man ska hantera dem och hur man ska föra statistik över dem. Det gäller hatbrotten. Det finns några andra typer av brott också, men anledningen till att jag tar upp just hatbrotten är att det har skett en förändring i den nuvarande majoritetens syn, åtminstone i de texter vi har sett och de uttalanden vi har hört . Ett hatbrott kan vara allt från ett mord till kränkande klotter på någons husvägg. Vad som avgör om det är ett hatbrott eller inte är motivet till brottet. För att en brottsanmälan ska bedömas som ett hatbrott krävs att gärningspersonen tillhör en definierad majoritetsgrupp och den utsatta en definierad minoritetsgrupp väldigt akademiskt och torrt möjligtvis. Om vi tittar på vilka brott som innefattas i det som kallas för hatbrott ser vi att de bör vara motiverade av gärningspersonens negativa inställning till exempelvis hudfärg, nationalitet, etnisk härkomst, religiös tro eller sexuell läggning. Då blir det lite tydligare. Varför tar jag då upp hatbrotten särskilt? Är det så att det har hänt någonting inom området hatbrott? Är det så att de ökar, är de konstanta eller är det så, som jag tidigare inledde med, att majoriteten och den nuvarande regeringen har börjat ändra inställning i frågan? Trenden är att antalet anmälda hatbrott har ökat, inte bara utan . Denna ökning kan naturligtvis förklaras av flera faktorer. Man brukar ibland säga att om man ökar antalet utandningsprov på vägarna kommer det att se ut som om svenska folket super och kör i allt högre grad. Men det brukar bestå i just antal ökade kontroller. I det här fallet ser vi att vissa polismyndigheter ute i landet aktivt har arbetat med att identifiera och utreda fler hatbrott. Det goda exemplet har varit , där vi har haft en hatbrottsjour. Men myndigheten har också arbetat med att höja anmälningsbenägenheten. De gånger en person ska anmäla ett brott har man alltså varit noggrannare med att fråga om det faktiskt kan röra sig om ett hatbrott, på vilket sätt personen blev utsatt, vad som sades av den som utförde brottet och så vidare. Vid har man arbetat aktivt med att skapa en dialog med en del grupper som är särskilt utsatta. Det gäller grupper som exempelvis afrosvenskar, muslimer och romer. Att synliggöra hatbrott mot grupper är en förutsättning för det brottsförebyggande arbetet. Det handlar om att öka medvetenheten om vad det är för typ av utsatthet som man själv befinner sig i. Dessa insatser har sannolikt bidragit till att hatbrottsanmälningarna har ökat. Men vi kan inte bara säga att det är på grund av att vi har blivit duktigare på att jobba med de här frågorna som antalet anmälningar är fler . Även i län, områden i , där det inte har bedrivits ett lika omfattande arbete mot hatbrott har en ökning av anmälda hatbrott skett. Detta gör att det finns anledning att anta att en faktisk ökning har ägt rum. Vad kan då majoriteten göra? Vad är regeringens uppdrag? Jag kan i ett ärende bara ta upp att man skulle kunna göra som man gjorde tidigare. I regleringsbrev till och uppdrogs att man skulle säkerställa att hatbrottsmotiven identifierades och utreddes . Då beslutade om ett antal åtgärder. Exempelvis skulle personal vid polisens kontaktcenter utbildas i problemen kring hatbrott och motivbild i samband med anmälningsupptagning. Döm om vår förvåning när den typen av uppdrag inför det här året plötsligt inte längre fanns. Svaren vi fick var diffusa. Sedan har det rättats till, men jag tycker faktiskt att det är helt onödigt att resa sådana här frågetecken kring ett av de mest problematiska områdena. Vi håller på att med rasande fart gå rakt in i en lågkonjunktur, och vi vet att olika typer av människor som har vissa dunkla motiv för sitt handlande när det gäller synen på det som inte är i vårt samhälle antingen frodas eller åtminstone kan bre ut sig och dela med sig av den inskränkthet, som det tyvärr oftast är, som ibland leder till hat. Varför är det särskilt viktigt just nu? Jo, tydligheten från regeringshåll, tydligheten från dem som har makten är oerhört viktig. När vi i en högkonjunktur eller som har haft ett helt annat samhällsklimat kan det ibland vara så att ett sådant här misstag förlåts, att vissa inte riktigt tycker att det är någonting att orda om. Man ser mellan fingrarna. Men när vårt samhällsklimat hårdnar och vi går in i en lågkonjunktur är det extra viktigt att både de som är mest utsatta får signalerna och att de som utsätter dessa utsatta grupper får tydliga signaler om att det inte är acceptabelt. Låt oss titta på vad regeringens företrädare på det här området, justitieminister tyvärr är hon inte här har sagt i den här frågan. Hon har sagt att hatbrotten är prioriterade både av regeringen och inom polisorganisationen, men i årets det år som passerar regleringsbrev tog man inte upp detta. Det berodde på att det ska utredas och identifieras och på att uppdraget ska redovisas. Staten får inte göra den här typen av misstag. Det gäller att vara tydlig med vad vi anser vara problem. Vi har utredningsmyndigheter. Vi har till exempel som ger ut olika skrifter om hatbrott. De har kommit ut med jämna mellanrum. Det är en sammanställning som är en dyster läsning. Tills , då vår utskottsordförande var minister, hade vi faktiskt inte ens detta med som ett av ikryssningsalternativen i brottsanmälan. Men under den socialdemokratiska regeringen infördes detta med nödvändigt stöd från och , och plötsligt kom de här motiven upp till ytan. Vi i är oroliga över den här tendensen att ta lättare på den här typen av brottslighet och bara fokusera kanske på en eller två brottstyper. Den är farlig. Jag har hört företrädare, däribland statsrådet själv, framföra att polisen måste syssla med alla typer av brott och att allt inte kan tas upp i regleringsbrevet. Nej, just det. När man tar upp frågor i ett regleringsbrev är det viktigt att prioritera detta. Att säga att allt inte kan tas upp och att om det till exempel inte står någonting om narkotika är det inte fritt fram för langare och den organiserade brottsligheten att syssla med det duger inte. När det gäller den här typen av brott och i det konjunkturläge som vi är på väg in i med rasande fart är det extra viktigt med tydlighet. Under den föregående mandatperioden stöttade vi ett antal områden. Det var hatbrott, ungdomsbrott, narkotikabrott, ekobrott, vålds- och sexualbrott. För att se vad det är som prioriteras är det bara att läsa innantill i det betänkande som finns och titta på de pengar som går till de olika delarna. Vi i har inte någon synpunkt när det gäller polisorganisationen. Vi avser varken att tillföra något eller dra ifrån något från det ursprungliga förslaget. Det hänger samman med att om det nu är så att vi ska ha 20 000 poliser, och det handlar då om att stärka organisationen, tyckte vi inte att det skulle vara lämpligt att dra ned. Däremot finner vi det vara mycket underligt att man, när man lägger pengar på fler poliser, vilket förhoppningsvis innebär att synligheten ökar och kanske också att fler skyldiga lagförs, inte alls har lagt ned någon tankemöda på att öka anslaget till i motsvarande grad. Det är ju domstolar som ska ta hand om detta. Kriminalvården har inte heller fått mer pengar. Framför allt har man inte lagt särskilt stor vikt vid förhållandena på de områden som ska ta hand om dem som lagförs. har vi sett en handfallenhet från statsrådets sida när det gäller hanteringen av det ökade antalet självmord på häktena. Det är olyckligt att det kommer upp just nu när det blir ett hårdare klimat och ett hårdare samhälle. Det handlar om de svagaste i samhället, de som vi, med rätta förvisso, har använt statens våldsmonopol mot genom att låsa in. Vi har också en skyldighet att se till att de inte kommer till skada, för annars förbrukar vi vår rätt att använda våld. Låt oss titta på hur man har hanterat frågan. Det är olyckligt att man ser sig nödgad att kommentera vårt förslag om en fångombudsman med bara någon mening om att det kanske inte är så lämpligt just nu och att man får titta på det . Vi och har lagt fram ett förslag om detta. Vi hoppas att det är någonting som vi kommer att kunna driva längre fram tillsammans med Socialdemokraterna. När det gäller den slutliga frågan om vilken typ av samhälle vi tillsammans försöker skapa handlar det naturligtvis i grunden om tryggheten för de människor som lever tillsammans och bygger upp detta samhälle. Det gäller framför allt tryggheten för de människor som vi, som stat, och myndigheterna har att hantera när vi väl har dömt dem och har dem i förvar. Sedan handlar det nämligen om att dessa människor ska ut i samhället igen. Det är oerhört viktigt att vi kan skapa den grundtryggheten hos individen som ska tillbaka ut i samhället. När vi ser sammantaget på dem som utsätts för hatbrott och dem som hamnar i olika typer av förvar gäller det att se de olika sidorna av människan och också hur vi ska hantera frågorna framöver.