prot · GV0992 · 2008-04-09 00:00:00 — Det är bra och rimligt att dialogen är i gång och att utvärdering sker. Fördelningen av dessa medel på enskilda objekt föregås ofta av en diskussion om balansen mellan brukande- och bevarandeintressen. Det handlar då om ett ur allmänhetens perspektiv angeläget objekt som ska bevaras för eftervärlden som en del av vårt kollektiva minne. Det brukas och används av trossamfundet . När staten ska engageras och hjälpa till i bevarandet uppstår självklart en diskussion om var gränsen går mellan brukande och bevarande. I de diskussionerna företräds staten av länsstyrelserna. Det finns skäl att erinra sig att den kyrkoantikvariska ersättningen är statens ersättning till ett av landets trossamfund, , för att det ska hålla detta kollektiva kulturminne i gott skick. Det ska vara ett kulturminne som är öppet och tillgängligt för alla, oavsett trostillhörighet. Detta kollektiva kulturminne ska kunna brukas på ett rationellt och pietetsfullt sätt av som trossamfund och dess medlemmar. Vad är då problemet? Det här förfaringssättet, balansen mellan att bruka och bevara, förutsätter mycket stor lyhördhet från båda parter i dialogen. Om den som värnar om det kollektiva kulturarvet ensidigt driver bevarandeperspektivet, som det möjligen antyds i motion Kr220, riskerar vi en situation där den som ska bruka, använda och äga detta kulturarv inte anser sig kunna svara upp mot allmänhetens berättigade krav på tillgänglighet och öppenhet eller ens kanske har råd att ta emot stödet. I så fall riskerar vi en situation med bara förlorare både de som önskar behålla det kollektiva i ett gemensamt kulturarv och de som önskar kunna bruka detta kulturarv för sin tros skull. I utskottets svar anges att en dialog har inletts. Jag utgår ifrån att problemet med brukande och bevarande lyfts upp där och också storleken på den framtida kyrkoantikvariska ersättningen. Det är bra och det känns tryggt. I övrigt, fru talman, vill jag yrka bifall till förslagen i betänkandet. 86 (): värnar om den öppna folkkyrkan och att våra kyrkor som tillhör landets kulturarv ska få finnas kvar i hela landet som gudstjänstlokaler och kulturella upplevelser. För kyrkan är också kyrkorummet en plats för det glada budskapet. Tyvärr får våra beslutsfattare i pastorat och församlingar ibland ta emot ett mindre glatt budskap. Jag tänker på de siffror som gäller för kyrkorummens underhåll och uppvärmning. Regelverket för kyrkornas energiförsörjning och vad man får göra i och utanför en kyrka är detaljerat och finns i kulturminneslagen och andra lagar. Det innebär inte sällan en konflikt mellan kulturhistoriska intressen och församlingarnas intresse av att själva få bestämma över sin kyrka. De vill ha ett ändamålsenligt kyrkorum till rimliga kostnader. Det mest kända exemplet på hur det inte ska fungera förtjänar att nämnas i kammaren. Jag tänker på . Man ansökte 2004 hos om tillstånd att installera ett solelsystem i Fläckebo kyrka enligt en särskild projektplan. Det handlade om att få montera ett antal solcellspaneler på taket. Samfälligheten överklagade beslutet till länsrätten. Länsrätten gav då samfälligheten rätt och fann därmed att det sökta tillståndet kunde beviljas. Det stannade inte vid detta. Ärendet om solcellspanelerna kom under kammarrättens prövning. Där upphävde man länsrättens dom och fastställde avslagsbeslut. Regeringsrätten gav prövningstillstånd och det slutliga ställningstagandet i målet kom i en dom . Rätten avslog överklagandet, vilket får till följd att beslut står fast. Så här formulerar de beslutet: Regeringsrätten finner vid en samlad bedömning att den inskränkning det innebär för kyrkonämnden att inte få placera solcellsanläggningen på kyrkobyggnadens tak inte uppväger det allmänna intresset av att kyrkobyggnadens kulturhistoriska värde inte minskas. Här fick alltså inte församlingen tillstånd att sätta upp solceller som en effektiv uppvärmning av kyrkan. Jag och min medmotionär välkomnar dock de positiva skrivningarna i utskottets behandling av motionen Kr220 som handlar om att vi ska få ett mer ändamålsenligt regelverk för kyrkornas energieffektivisering. I betänkandet kan vi läsa om projektet och bevara som handlar om energieffektivisering i kulturhistoriskt värdefulla byggnader. Vi får också höra om samarbetsorganet i kyrkan, Etik och energi, som har som målsättning att genom ett handlingsprogram minska energikostnaderna och koldioxidutsläppen . Det är bra. Jag tror att kan ha en viktig uppgift och på något sätt fungera som en brygga mellan kyrkan och och andra myndigheter som ibland har en tendens att lägga sig i alltför mycket när det gäller kyrkans byggnader. När vi hör om Fläckebofallet kan vi efterlysa en mer nyanserad bedömning från dem som ska vara med och bestämma. Vi brukar säga att klimatet är en av vår tids ödesfrågor. Jag tycker att det är bra att kyrkan vill ta sitt ansvar för miljöpåverkan. Det finns många församlingar runt om i som har både vilja och möjlighet att sänka sina kostnader och drastiskt sänka sin miljöpåverkan genom att genomföra en energiomställning. En förutsättning för att det ska fungera är att det finns ett gott samarbete med och en förståelse från berörda myndigheter. Därför måste dialogen mellan kyrkan och myndigheterna intensifieras. Det handlar om att till rimliga kostnader bevara kulturskatter för framtiden, men också om att kyrkan ska kunna ha ändamålsenliga lokaler till rimliga priser för sin verksamhet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) Föredrogs kulturutskottets betänkande 2007/08:KrU10 Mediefrågor. 87 (): I betänkandet behandlas 17 motionsyrkanden från allmänna motionstiden . I betänkandet finns två reservationer, båda vänsterpartistiska. För att vinna tid yrkar jag bifall till reservation 2 om utbyte av tv-sändningar mellan och . Utskottet avstyrker detta med hänvisning till upphovsrättsliga och ekonomiska orsaker. Det är av stor betydelse att de särskilda behov som nationella minoriteter har prioriteras i public service-företagens programverksamhet. Jag är medveten om att sändningstillståndsperioden pågår. De tre programföretagen har en dialog med företrädare för de berörda minoritetsgrupperna. föreslog i en motion, K330, att dialogen mellan public service-företagen och de nationella minoriteternas riksorganisationer skulle formaliseras så att tillgängligheten till de nationella minoritetsspråken skulle kunna förbättras. Jag har avstått från att reservera mig. Det beror på att vi befinner oss mitt i en sändningstillståndsperiod. Jag utgår från att kravet på formaliserade dialoger beaktas inom ramen för den särskilda utredarens arbete som ska avslutas . I betänkandet finns ett gemensamt särskilt yttrande om konkurrens på biografmarknaden från Socialdemokraterna och . I likhet med motionären anser vi att det är viktigt att det blir fler aktörer på den svenska biografmarknaden, inte färre. har vi en monopolliknande situation med dominerande ställning på biograf- och distributionsmarknaderna. Regeringens passivitet i frågan har varit genomgående. efterlyser regeringens handlingskraft i fråga om att skapa ekonomiska förutsättningar för att digitalisera biografer på mindre orter. Vi förutsätter att regeringen tillsätter en förhoppningsvis parlamentarisk utredning för att förbereda en ny filmpolitik. I samband med detta arbete vill vi ha förslag från regeringen till hur koncentrationen på biografmarknaden ska brytas. I vår reservation med rubriken framför vi delvis samma sak som framförs i två folkpartimotioner, en centermotion och en socialdemokratisk motion. Den finskspråkiga tv-publiken har tillgång till en redigerad finsk tv-kanal i några få regioner i samt Com Hems kabelnät. fylls det digitala marknätet med en mängd kommersiella skräpkanaler. Det är inte tillfredsställande. I likhet med vad anför i sin motion anser jag att regeringen bör arbeta för en kvalitetshöjning av utbudet genom att ge utrymme för de nordiska grannländernas public service-kanaler. Det skulle innebära positiva förbättringar för bland annat den sverigefinska nationella minoritetens möjligheter att ta del av ett finskspråkigt tv-utbud. Det är hög tid att regeringen tar initiativ till att förverkliga rekommendation, så att vi kan få tillgång till grannländernas public service-kanaler. Jag anser att reservation 2, Utbyte av tv-sändningar mellan och , är värd att få ett brett stöd i vid voteringen. Staten har ett särskilt ansvar för de nationella minoriteterna. Den redigerade finländska tv-kanalen sänds över det digitala tv-nätet, men endast över , och . Det är hög tid att regeringen nu ser till att bygga ut de finländska sändningarna så att de i nästa steg omfattar de så kallade förvaltningsområdena i norra . I ett förvaltningsområde har exempelvis finskan en starkare ställning som nationellt minoritetsspråk än i övriga landet. är det enda länet i landet som har dessa förvaltningsområden. vill vi att man i hela landet ska ha samma möjligheter som man har i , och att se TV . Tekniken är inget hinder. Kostnaderna är överkomliga. Börja med att bygga ut tv-sändningarna mellan och . I finns det minst två nationella minoriteter, sverigefinnar och tornedalingar, som vill se finsk tv. Jag tror att romer från också är intresserade av att ta del av finsk tv. Finns det ett reellt politiskt intresse hos framför allt den kan regeringen också gå vidare. Regeringen kan ta reella initiativ för att förverkliga rekommendation att man ska få tillgång till grannländernas public service-kanaler. 88 (): Att vara ledamot i kulturutskottet i dessa tider är som att genomgå en lång och utdragen graviditet. Det har gått 18 månader sedan regeringen tillträdde, och inget barn är fött. Ingen proposition som presenterar regeringens vilja och ambition på kulturområdet har lagts på bord. Under mina i har jag aldrig varit med om att sitta i ett så undersysselsatt utskott. Då kan ni inberäkna förra gången som de borgerliga partierna styrde med stöd av det främlingsfientliga partiet Ny demokrati. tycks det som om de inte ens kan styra med hjälp av varandra. Ännu har man nämligen inte enats om en gemensam politik i kulturfrågor, ej heller på det område som vi nu diskuterar mediefrågorna. Trots att jag många gångar har hört kulturministern som riksdagsledamot uttrycka sin avoghet mot knyppling tycks det som om det är just kunskaper på det området som krävs. måste ni snart knyppla ihop någonting. Det närmaste en gemensam åsikt som man kan komma är de direktiv som alla arbetsgrupper och beredningar har lyckats få ihop. När det gäller direktiven till utredningen om public service verkar dock en hel del arbete kvarstå. Jag har i alla fall fått ägna en hel del tid åt att debattera med moderater och folkpartister om hur direktiven ska tolkas och vad som är public service. Det blev faktiskt inte heller riktigt sant. När vi skulle debattera i tog man det säkra före det osäkra och valde att tala direkt med själv i stället för att debattera med mig. Kanske var det för att man inte skulle få mothugg. Men mothugg blev det i alla fall när kulturministern själv trädde in i debatten och talade om var skåpet ska stå. Här ska minsann inte delas ut några licenspengar till programproduktion i kommersiella kanaler, sade hon. Sedan verkar det som om den debatten dog ut. Det återstår dock att se om vi får möta en gemensam syn framöver. Jag har sedan fick uppdraget att utreda public service deklarerat att vi socialdemokrater emotser en öppen dialog med henne. Det har inneburit två möten senast och jag väntar nu med spänning på att få se om socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister ska bli inbjudna till ytterligare dialog innan regeringspartierna bestämmer sig för hur det ska bli. Tiden går, och vi väntar. Låt mig avslutningsvis säga något om det särskilda yttrande som vi tillsammans med fogat till detta betänkande. Vi delar en gemensam strävan om att hålla i gång ett levande biografliv i hela landet. Vi delar också den oro som uttrycker i sin motion för att den monopolliknande situationen på biografmarknaden ska leda till höjda biljettpriser och ett alltmer begränsat filmutbud. När talar om frågan om biograferna som en tydligt lokal kultur- och filmpolitisk fråga tror vi att de har rätt. Framtida digitala hus kan mycket väl vara en och regional angelägenhet. Men en digitalisering av biograferna i kräver insatser av flera distributörer, biografägare, visningsorganisationer, teknikföretag, regioner och berörda kommuner. Däremot känner vi oss tveksamma till att gå mot en kommunalisering av biografverksamheten. Vi vill snarare precis som motionären se fler aktörer på marknaden. I detta anförande instämde i , , , i , , och (alla s). 89 (): Låt mig inledningsvis beklaga att upplever att hon inte har en meningsfull tillvaro här i . Vi i alliansen tycker också att det är beklagligt att inte har något att göra, men det kan hon kanske göra någonting åt själv. Det har hänt och händer mycket spännande på medieområdet i . Det märks att det är goda tider och att det finns ett stort intresse för stora investeringar i den mediala framtiden, i framtidstro. Låt mig för personlig del få säga att jag finner det särskilt glädjande att min gamla tidning hävdar sig väl i den hårda konkurrensen på en av världens tuffaste tidningsmarknader. De här goda tiderna är inget storstadsfenomen. Välskötta tidningskoncerner ute i landet lägger ännu av hundratals miljoner i vinst bakom sig. Det handlar om familjeföretag, som till exempel , vars historia jag har skrivit. Den utvecklingen för att det finns resurser att utveckla nya tjänster för att möta behoven hos läsare och annonsörer. Dessbättre är det för det mesta inte vi politiker som fattar avgörande beslut om utvecklingen på medieområdet. Det gör, som sig bör, marknadskrafterna, det vill säga konsumenter och producenter i ett frivilligt samspel på de olika delmarknaderna. Så ska det vara i en liberal demokrati. Ytterligare steg på avregleringens väg på medieområdet togs när Radio- och fördelade nya sändningstillstånd för television i det digitala marknätet. Det var en uppgift som tidigare låg hos regeringen, vilket vi kunde se öppnade för politiskt godtycke. Därför ändrade vi på den ordningen, och sker besluten i en bättre, öppnare process. Det är glädjande att kunna konstatera att vi med den senaste fördelningen av sändningstillstånd fått åtta nya nationella tv-kanaler och nio nya regionala och lokala, det som kallar för skräpkanaler. För oss innebär det ökad mångfald, framför allt på det regionala och lokala planet, och därtill ökad konkurrens i nyhetsförmedlingen för både och . Det sker tack vare mediehus med förankring i tidningsvärlden i bland annat , , och . De företagen får nu en chans att addera till tanken att hela landet ska speglas i medierna. Det sker alltså med hjälp av privata initiativ. På tv-området pågår en annan glädjande utveckling i form av en breddning av public service-utbudet i flera kanaler. Som nämndes här kunde vi vid ett seminarium ordnat av kulturalliansen i , utan socialdemokratisk medverkan, vilket ska noteras, konstatera att ett antal privata tv-företag som , och kulturkanalen har goda ambitioner att öka sitt utbud av kultur- och samhällsprogram inom ramen för sin kommersiella eller filantropiska verksamhet. Det ser vi i alliansen som värdefulla tillskott till det offentligt finansierade eterutbudet. Vi ser det som initiativ som bör hälsas välkomna snarare än bekämpas och förtalas. De offentligfinansierade företagens framtid är nu under saklig granskning i Public service-utredningen under ledningen av , tidigare ledamot för och vice talman i denna kammare. får vi se resultatet av hennes tankemödor. Jag har all anledning att tro att arbetet ska kunna resultera i välbehövliga förändringar av socialdemokratisk passivitet och konservatism i synen på medievärldens snabba förändring. Det samma gäller den översyn av privatradions villkor och framtid som leds av domaren och som ska vara klar . Vi moderater ser fram emot ökade möjligheter till utbyggnad av den fria radion med ett privat riksradioalternativ till . Som varm anhängare av radiomediets särart och behov att hävda sig inom public service-världen tror jag ändå att det vore bra med en stimulerande tävlan även på det seriösa radioområdet. Jag vet att den inställningen också delas av nuvarande ledning. Så går vi vidare område för område i alliansens arbete med mediefrågorna med den teknologiska utvecklingen i ryggen och med den politiska friheten för ögonen. Vi gör skillnad. Det märktes skillnad i mediepolitiken under alliansregeringen när vi stoppade planerna på ett parabolförbud och öppnade möjligheterna för närradiosändningar. Det märktes skillnad när vår opinionsbildning mot monopolkramarna och för fri television banade väg för de privata alternativ som då var väldigt kontroversiella men som är en självklar del av hushållens vanor och vardag. Det märktes skillnad när alliansregeringen genomförde fri-radio-reformen som berikar musikutbudet i stort. Och ska vi gå vidare på avregleringens och mångfaldens väg. Betänkandet KrU10 behandlar frågor som rör radio- och tv-frågor, film och censur. Vår filmpolitiska talesman hade gärna tagit en filmdebatt men kan tyvärr inte närvara. Men jag är säker på att de frågorna kommer tillbaka till kammaren. Då ska vi också lägga fram vår filmpolitik till skillnad från den filmpolitik som under de föregående tolv åren inte kunde åstadkomma det som oppositionen själva efterlyser. Mot bakgrund av det sagda om de snabba förändringarna på marknaderna och de utredningar som ska leda fram till politiska beslut i denna kammare ber jag att få yrka avslag på samtliga motioner och bifall till utskottets förslag till beslut. 90 () replik: Jag skulle vilja börja med att ställa en fråga till . Varför får inte förvaltningsområdet i norra , där finskan och sverigefinnarna har en särskild status, ta emot tv-sändningar av den finländska tv-kanalen ? , och får ju det. De nämnda kommunerna ingår inte i något förvaltningsområde. Jag vill veta varför samma regler inte gäller och hur det kan komma sig att man inte har beaktat ett förvaltningsområde där de här nationella minoriteterna har en starkare ställning. Jag skulle också vilja passa på att fråga om kommer att medverka till att det blir en blocköverskridande överenskommelse när Public service-utredningen är klar. Eller kommer detta att behandlas inom allianspartierna? 91 () replik: Jag tror att det är tionde gången vi för den här debatten om finskans ställning i etermedieutbudet i kammaren, inte jag, men har ju varit flitig och interpellerat om detta. Den här frågan har debatterats . Då frågar man sig om den inte borde ha varit löst av tidigare regeringar. Vi har ingen särskild vilja att stänga ute just tv-sändningar på finska eller andra nordiska språk, tvärtom. Jag noterar med tillfredsställelse att det råkommersiella företaget nu har löst en stor del av den här problematiken ganska snabbt genom sitt erbjudande till kabel-tv-publiken att abonnera på de nordiska kanalerna. Det torde finnas möjligheter i satellitvärlden att också se på de här kanalerna, precis som man som utlandssvensk kan ta del av sändningar ute i . Vi tycker att det är trevligt att marknaden har löst det problem som politiker av alla kategorier inte har kunnat lösa, än mindre inom ramen för det nordiska samarbetet. Något exakt svar på frågan om det finska förvaltningsområdet har jag inte, men jag ska gärna ta upp det med kulturministern nästa gång vi ses. Vi brukar prata om detta varje gång vi ses. Jag tror att ett svar på fråga är att det inte är så lätt att åstadkomma som det kan synas vara. Det är därför vi också i betänkandet hänvisar till upphovsrättsproblem och andra tekniska hinder. När det gäller Public service-utredningen har jag inget emot att vi kan åstadkomma något som är blocköverskridande. Jag har svårt att tänka mig att utredningen kommer att landa där. Jag hoppas få återkomma om det. 92 () replik: Jag ska bara upplysa om att jag en gång har haft en interpellationsdebatt med kulturministern om denna fråga, så det måste vara några andra tio gånger som avses. Här sägs att Com Hem har lyckats lösa det här så att man får TV . Den förra regeringen var faktiskt mer flitig i den här frågan eftersom det var den som gjorde det möjligt för , och sedermera att ha den kanalen i basutbudet. De som bor i de områdena behöver alltså inte betala för den kanalen. Jag mottar det positivt att ska ta upp frågan om förvaltningsområdet med kulturministern. Det tycker jag är helt okej. Däremot blir jag väldigt förvånad över det svar som ger när det gäller att arbeta för en blocköverskridande överenskommelse om public services sändningstillstånd. Det har ju varit praxis, och det vore oerhört olyckligt demokratiskt sett om inte den praxis fortsätter. Avslutningsvis vill jag ta upp den offentliga utfrågningen om , och . Jag får väl gratulera de borgerliga partierna för att de har marknadsfört det på det sätt som har skett. Sanningen är ju att utfrågningen med de här aktörerna inte ligger under kulturutskottets ansvarsområde. Det ligger under ansvarsområde. Från min sida har det varit speciellt viktigt att hörsamma den kritik som har förts fram från kulturutskottets ledamöter om att man har varit för generös med inbjudningar. Vi har haft en restriktiv linje med det. 93 i (fp): Mediepolitiken aktualiseras då och då, och är den hetare än på mycket länge eftersom den utredning som pågår snart ska presentera förslag som kan få stor bäring på public service och den framtida utformningen. Frågorna infinner sig hos oss i kammaren precis som hos allmänheten ute på gator och torg och i tv-soffor: Vilken roll ska SVT och egentligen ha ? Hotas public service av nya aktörer och teknisk utveckling, eller kan dessa innebära att public service faktiskt kan komma att utvecklas i stället? Och kanske viktigast: Hur kan vi säkerställa allas vår tillgång till kvalitets-tv och kvalitetsradio i en föränderlig tid där medieutbudet ständigt växer och diversifieringen ökar? Ja, fru talman, det betänkande som vi har att hantera handlar om radio, tv, film och censur, inte andra medier som till exempel dem som jag personligen är oerhört beroende av, nämligen dagstidningar. Jag vill inleda med att yrka bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet. var och helt ohotade. I min barndom fanns det två tv-kanaler. Det fanns tre radiokanaler. var mina föräldrars självklara val. Radions P 3 var min favoritkanal. var det helt självklart att hela familjen tillsammans såg på lördagsunderhållningen i tv som barnen åt lördagsgodis. I skolan talades det om underhållningen, tävlingarna och artisterna. Det fanns referenspunkter som alla kunde tänka om och känna inför. Barnprogrammen var pedagogiska, och vi som växte upp minns med glädje , och i Fem myror är fler än fyra elefanter och som lärde oss läsa i Från A till Ö. är allting annorlunda. I varje hem finns många platta tv-apparater, men det finns också ett överväldigande kanalutbud. Man kan ta hem alla kanaler via datorn. Det finns en konkurrens, och man kan undra om SVT:s ställning i det svenska folkets medvetande har eroderats. Nej, så har inte skett. leder varje förändring i tablåerna på SVT:s etta och tvåa till engagerade diskussioner från medborgarna på insändarsidorna, och anmälningarna till tilltar, vilket ju faktiskt innebär att medborgarna bryr sig om public service fortfarande. Bolibompa, Rapport, , Sommarpratarna i radio och många andra program är fortfarande betydelsebärande för många svenskar. har miljoner svenskar följt i Värsta språket eller min kompis i i Antikrundan. Min förhoppning är att SVT och SR inte ska se uppkomsten av nya kanaler som hot utan mer som motivationsfaktorer för att ännu mer profilera sig och höja nivån när det gäller kunskap, bildning och kultur i det moderna medielandskapet. Kom ihåg att public service har en bildningspolitisk uppgift och står ända sedan Radiotjänsts tid i en kulturdemokratisk tradition, någonting som man tycks tendera att inte alltid lyfta fram.