prot · GW0932 · 2008-11-20 00:00:00 — Men vi inser att frågor på den nivån är gränsöverskridande och att vårt land, ofta vårt lilla land, får ett bättre inflytande i och med att vi har beslutandeordningar som är gemensamma. Vad är det då som är viktigt och där vi inte har lämnat över beslutanderätt till EU? Den stora frågan är att EU inte har någon beskattningsrätt. EU får inte beskatta medborgarna. Det har vi sagt ligger kvar hos medlemsländerna. Vi har en medlemsavgift till EU på av bnp. Vi kan jämföra med de offentliga utgifterna som ligger väl i så får vi storleksordningen. Jag brukar ibland jämföra med . Där ligger av bnp i . I har vi som vi betalar in i medlemsavgift. För del får vi tillbaka ungefär hälften normalt sett. Kommande år i budgeten får vi nästan tillbaka hela vår medlemsavgift. Det beror på att vi kommer att ha extra låg medlemsavgift . Men det är mer ett undantag än en regel. Det gör att vi har ett EU som därmed inte kan ge sig in på de stora skattefinansierade områdena sjukvård, skola, pensioner, försvar och bistånd. Alla dessa kräver stora offentliga insatser. De sköter vi hemma i medlemsländerna och ofta inte ens på nationell nivå utan kanske regionalt och kommunalt. Erfarenheten är att decentralisering där är väsentligt mycket bättre. Det är på det sättet en ganska genial konstruktion. Vi fokuserar på sådan lagstiftning och sådana understödjande åtgärder som vi behöver för just det gränsöverskridande. Men vi ser till att den stora delen av offentlig verksamhet och sådant ligger kvar i medlemsländerna. Det är också förklaringen till att EU inte kan agera så mycket under finanskrisen. Varför kan EU inte agera? EU får inte ta upp lån, EU har ingen beskattningsrätt och EU får inte underbalansera sin budget. Det är precis så som vi har skapat EU. Därför kan inte EU i det fallet agera, utan det blir medlemsländerna med sin beskattningsrätt, rätt att underbalansera och ta upp lån som kan utfärda finansiella garantier. Det var på tre områden som vi i konventet tyckte att EU behövde vässa sin förmåga. Ett område är det uppenbara. Det fanns 15 länder i EU när vi kom in . är vi 27. Vi från riksdag hoppas verkligen att vi kan bli kanske ett fyrtiotal länder om hela kontinenten så önskar och vill komma med. Då måste man ha beslutsordningar som innebär att man har mer av majoritetsomröstningar. Var och en kan förstå att det är en viss skillnad om det är 15 eller 40 länder som ska besluta. Därför har man en rad åtgärder i fördraget som innebär att vi fattar flera beslut med majoritet. Vi är också bättre förankrade i . Jag tycker att det är rätt att man inte bara har ministerrådet utan också som medbeslutande. Det blir nästan som två kammare som då ger ett bättre beslutsunderlag. Dessutom inför vi någonting som jag tror är mycket viktigt, och vi är kanske till och med bara i början. Det är att nationella parlament, riksdagar, ska spela en större roll i EU:s beslutsfattande. Ni kan förstå att eftersom vi var majoriteten i konventet talade vi i egen sak. Men bakom det låg övertygelsen om att det är viktigt vi i de nationella parlamenten har koll på vad EU gör och framför allt kan kontrollera att EU inte drar till sig för mycket makt utan att vi kan spärra den frågan. Vi inför ett särskilt varningssystem, gult kort, för att just kunna klara av det. Vi har också en rättighetskatalog som är viktig. nämnde det i sitt anförande. Det innebär att EU självt i EU:s institutioner och EU-lagstiftning måste följa denna. Det gäller inte den nationella lagstiftningen utan i EU:s eget interna arbete. Där för man upp det på en högre standard och får därmed skyddsnivå som medlemsländerna har. Det är en mycket bra sak. Dessutom underkastas EU standard. Det är också en sak som vi från svensk sida har kämpat för. Den andra huvudfrågan är att vi måste bli bättre på att bekämpa grov organiserad brottslighet. Är det någonting som förenar medborgare runt om i är det frågan varför vi inte bättre bekämpar grov organiserad brottslighet, trafficking och många andra förfärliga saker. Där ger vi EU ökade möjligheter att förstärka sitt rättssamarbete. Det är verkligen en fråga där vi har ett starkt folkligt stöd för att förbättra den kapaciteten. Det tredje som vi tycker är viktigt som ligger i Lissabonfördraget är att skapa en mer sammanhållen och bättre fungerande gemensam utrikespolitik. Där är läget sådant att vi kan fråga oss: Om vi inte har det, vilka är det då som har inflytande i ? Det är inte de små länderna. Tänk er när G 20-länderna möttes i slutet på . Det är fortfarande så att det är de stora europeiska länderna som i praktiken ska representera . Om vi kan bygga upp det gemensamt innebär det att små och medelstora länder kan få ett betydligt större inflytande. Har man bra idéer kan man få ett ännu större inflytande och kan påverka. Det behöver vi verkligen. Det gäller inte bara på den globala nivån utan också när vi diskuterar relationen till . Det är väl bättre att vi i gemensamt diskuterar oss fram till hur vi ska ha relationen med än att ett antal stora länder själva bestämmer detta och i praktiken därmed kommer att avgöra det sätt varpå vi ska ha relationen. Lissabonfördraget kanske inte är det största steget i EU:s historia, men det är ett betydelsefullt steg. Det gör framför allt att vi kan ha ett där det är öppet för alla de europeiska länderna att komma in. Det är en historiskt avgörande fråga. riksdag är i den meningen nästan originell. Vi säger att vi ska kämpa för rätt att vara med enhälligt. Vi säger att , och också ska ha möjligheten att komma med i EU. Det är naturligtvis inte , utan ett demokratiskt . Ska vi klara den väldigt viktiga målsättningen att få ett som är helt och fritt är Lissabonfördraget ett viktigt och nödvändigt steg i detta. I detta anförande instämde () och (). 5 () replik: Jag kan konstatera efter anförande att vi i allra högsta grad delar grundsynen på EU och tron på att samverkan är bättre än att agera nationellt. Inte minst kanske vi ser det i det läge vi är i , med lågkonjunkturen och varslen som går över vårt land och hur man stabiliserar upp det läge som har varit. Jag tycker att det är en alldeles utmärkt beskrivning av hur det gick till . Man ser att det finns en annan väg man kan hantera i öppenhet med andra delar. Det är precis det här som gör att också vi vill säga ja till Lissabonfördraget. Man ska kunna ha ett fördrag och en ordning som gör att man kan samarbeta mellan länderna och ha ett regelverk som faktiskt är anpassat till storleken på unionen, för att uttrycka sig enkelt. Det är viktigt i sig. Däremot nämnde ingenting om det som var huvudtråden i mitt anförande oron för vad som också händer i kölvattnet av EU-samarbetet. Det handlar om det som händer för svenska löntagare i och med Lavaldomen. Om vi inte kan organisera det här på rätt sätt nu kan domen innebära att man kan riskera att lönedumpning kommer att förekomma i vårt land, vilket är oroande. Framför allt drabbar detta människor som oftast har små inkomster och är lägre utbildade. Det är de som blir mest utsatta genom lönedumpning. Min fråga till är: Vad är beredd att göra för att medverka till att vi kan se till att detta rättar till sig så att svenska kollektivavtal kan gälla för arbete som utförs i ? Vi ser att lönedumpning riskerar att bli en följd av Lavaldomen. Vad är beredd att göra åt detta? 6 () replik: Först och främst är det mycket glädjande att vi har en bred samsyn på grunderna för EU-samarbetet. Det är inte en blockskiljande fråga, utan vi har en samsyn. Det ligger också bakom det vi nu ser med själva fördraget. Förhoppningsvis kan vi med bred majoritet, inte bara med tre fjärdedelar utan med mer än så, ratificera fördraget här i . Det är viktigt. Om EU-samarbetet ska fungera krävs det att det har en bred förankring i medlemsländerna. Erfarenheten har visat att det ofta har en väldigt bred förankring. Vi hade ju en folkomröstning just för att skapa denna breda förankring för vårt medlemskap. Det andra jag vill säga till är att när det gäller frågor som Lavaldomen och kollektivavtalsrätt innebär inte Lissabonfördraget någon påverkan i den delen. Det är frågor som vi får hantera inom ramen för det befintliga fördraget det som EU arbetar med . Det handlar ju inte om det framtida EU utan om det nuvarande. Därför är vi oerhört noggranna med att säga att detta är en annan fråga; det är en aktuell EU-fråga som inte har med fördraget att göra. Fördraget ger spelregler för framtiden, och i de här avseendena påverkar inte det spelreglerna. Jag tycker att det är viktigt att säga detta, och det är också orsaken till att jag själv inte tar upp det här i mitt anförande. Jag tycker att det är en annan fråga. ställer frågan om vad jag själv kan göra. Såsom riksdagsledamot som normalt inte sysslar med arbetsmarknadsfrågor får jag väl erkänna att det här inte är en fråga som jag personligen ägnar så mycket av min kraft åt. I utrikesutskottet sköter vi inte så mycket av de här frågorna, utan de ligger mer på arbetsmarknadsutskottet. Men låt mig säga att jag tror att det är väldigt viktigt och det tror jag definitivt att regeringen och alla allianspartier stämmer in i att notera att det finns en oro för detta. 7 () replik: Jag kan ha stor respekt för att inte ägnar sig åt hur man ska lösa Lavalfrågan. Dessvärre har inte heller regeringen gjort det. Det är det min oro gäller. Jag har haft flera debatter i den här kammaren just om detta. Det är helt rätt att Lissabonfördraget inte hänger ihop med Lavaldomen. Den synen delar jag. Men sammantaget i synen på EU och svenska folkets oro för framtiden ser man att ett system med EU går in i sådant som man tycker är viktigt för att kunna bevara och se till så att det fungerar. Om vi dessutom tar ett steg längre läggs detta på något sätt ihop i samma skål. Därför tycker jag att det är viktigt för oss som är positiva till EU att vi är tydliga med hur vi kan undanröja den oro som svenska folket känner på den här punkten. Det gäller inte minst löntagarna, och inte minst de löntagare som ligger i de zoner som har den största risken för lönedumpning. Vi måste kunna ge ett klart och tydligt besked. Det är bra med samsyn, säger . Men det är också viktigt från moderat håll att inte slita på denna samsyn så att den slits sönder i detta läge. Det här fordrar att vi kan reda ut de här sakerna klart och tydligt och ge besked om hur det fungerar. Då kan vi också få en öppnare och mer positiv syn på EU i breda folklager. Det tror jag är det bästa för EU-samarbetet; det tjänar på att vi successivt kan få undan den skepsis som finns i det svenska samhället. Min fråga gäller inte direkt vad ska göra fysiskt. Men jag kanske hade hoppats att han skulle säga att han med krafttag påverkar sitt parti och försöker verka i regeringen i denna riktning. Det är viktigt att vi agerar i den här frågan så att vi kan räta ut de frågetecken som finns och känna att vi står på stadig grund när vi går vidare med Lissabonfördraget. Men Lennmarker har ju en chans till att kommentera detta. 8 () replik: Jag tror att samsynen är viktig. Det är riktigt som säger; man måste alltid vårda en samsyn. Båda parter måste ta hänsyn till varandra. Om man ser tillbaka på vårt EU-medlemskap tycker jag att vi har strävat från ömse sidor mot att se till att vi på det sättet har kunnat hålla ihop och kunnat göra gemensamma bedömningar. Så har det varit när vi ibland har haft lite olika perspektiv och stått på lite olika startpunkter. Så har det ju varit det är liksom själva idén i en demokrati att vi är skilda partier och har olika åsikter. När det gäller konsekvenserna av Lavaldomen får vi väl avvakta den Stråthska utredningen och se vad den kommer fram till, om jag har förstått det rätt. Jag vet inte vad den ska komma fram till. Jag tror att har bättre information än jag i den delen. Med utredningen som grund kan vi väl se om vi kan ha ett gemensamt agerande. Men återigen: Det kan jag inte säga här och , för jag känner inte till vad utredningen kommer fram till. Men jag hoppas att det ska kunna finnas möjlighet till detta. Låt mig än en gång säga att styrkan är att vi fem partier tillsammans ändå står enade i själva ratificeringen av Lissabonfördraget. Det är ett viktigt steg för och för att göra detta. 9 HANS () replik: Det var ett vackert och i många lägen stämningsfullt anförande av , men det var ett anförande som egentligen på många sätt hade väldigt lite att göra med den fråga vi diskuterar , nämligen Lissabonfördraget. Det centrala i det här dokumentet är ju inte frågan om fred, demokrati eller utvidgning utan det är alla de centrala områden där makt kommer att flyttas från den här kammaren, från det svenska folket, till överstatlig EU-nivå. Jag har mycket svårt att förstå hur ökad överstatlighet skulle kunna leda till fred i eller att det faktum att besluten fattas längre bort från svenska folket skulle göra EU mer demokratiskt. Jag har för den delen också svårt att förstå att det skulle underlätta en utvidgning i öst att EU skaffar sig en gemensam rymdpolitik. Men det var egentligen inte därför jag begärde replik. Jag vet att har lång erfarenhet av EU-politik. Jag kan nog erkänna att den till och med är längre än min egen. Lennmarker redogjorde tidigare bland annat för sitt arbete i det europeiska konventet. Då minns säkert Lennmarker det löfte som hans eget parti tillsammans med de andra partierna på ja-sidan gav svenska folket i samband med folkomröstningen . Då gick den dåvarande borgerliga regeringen och dess arbetsmarknadsminister ut i valrörelsen och sade: Vi har fått garantier för att den svenska kollektivavtalsmodellen är garanterad med ett svenskt EU-medlemskap. Vi vet att det var ett skäl för många svenskar att faktiskt rösta ja till EU den gången. De kände att de hade de garantierna. Alla vi som har varit ute på en arbetsplats och träffat fackliga företrädare måste nog också erkänna att det finns en djup och berättigad oro över att de garantier vi fick i folkomröstningskampanjen inte var så mycket värda. Vi ser nu hur solidariteten bryts ned på den svenska arbetsmarknaden. Vi ser hur svenska löntagare ställs mot utländska löntagare på den svenska arbetsmarknaden i konkurrens om löner och villkor. Frågan är , : Är det inte dags för dig och partierna på ja-sidan att hålla fast vid de garantier ni gav svenska folket och ge oss ett juridiskt bindande undantag för den svenska kollektivavtalsmodellen? 10 () replik: Att säkra frihet och fred i , , kräver väl ändå att man har ett förpliktande samarbete i frågor som är betydelsefulla när det gäller relationerna mellan länder. Det är så vi har byggt upp hela EU-samarbetet. Vi har områden där vi stiftar gemensam lag som gäller i alla EU:s länder. Det är en viktig del i att få ihop de här länderna. Det gäller att göra det på ett sådant sätt att vi hittar balansen mellan det som är viktigt att göra gemensamt och det som vi bättre sköter nationellt eller lokalt. Det handlar framför allt om den teknik som vi har lärt oss i och där andra kontinenter tycker att har lyckats oerhört väl. Ekonomi, gemensam arbetsmarknad och alla saker som vi har antagit är sätt att klara detta för att i det praktiska livet, i den praktiska vardagen, få länder att fungera ihop bättre. När det gäller den svenska modellen på arbetsmarknaden kanske det visar sig efter att vi kan klara av detta, men det är en fråga som vi inte ska blanda in i frågan om Lissabonfördraget. Den har inte med Lissabonfördraget att göra. Den har att göra med hur EU fungerar och opererar . Det följer vi i den löpande hanteringen både i ministerrådet och och även i . Vi får dock några bättre instrument. Vi får ett större inflytande för de nationella parlamenten framöver. Det tror jag är en styrka i EU:s beslutsfattande. 11 HANS () replik: har vi fått höra det : Frågan om den svenska kollektivavtalsmodellen ska inte blandas in i den här diskussionen. Det är en annan fråga som ligger utanför Lissabonfördraget. Jag tycker att det är en förvånande inställning. Har man läst Lavaldomen står det klart att den juridiska basen som hänvisade till när man fattade sitt domslut, som har inneburit ett sådant stort hot mot den svenska modellen, var artikel 49 i EG-fördraget. Den artikeln är det grundläggande problemet, och den artikeln lyfter man in i Lissabonfördraget helt oförändrad. Därför är detta en central frågeställning i diskussionen om Lissabonfördraget. Jag tycker att det är märkligt att inte diskutera det fördrag som vi har på vårt bord . Vi får höra från att vi ska invänta . Ja, jag tycker att det skulle vara alldeles utmärkt att invänta som kommer . Låt oss skjuta på antagandet av Lissabonfördraget till efter det. Det är ingen ko på isen. Vi har inte någon brådska. Efter det att har sagt nej och har skjutit på sin ratificeringsprocess vet vi att vi har gott om tid att avvakta med det här beslutet. Det är ett av skälen till att har lämnat in en vilandeförklaring. Vi ser att detta ger oss en möjlighet att skjuta på ratificeringen och invänta , som pratade om. Jag återgår till min grundfråga som jag tycker att Lennmarker flyr undan ifrån. När ska man stå fast vid de garantier som man faktiskt gav svenska folket i folkomröstningskampanjen 1994? Då gick man ut och lovade svenska folket att den svenska kollektivavtalsmodellen var garanterad med EU-medlemskapet. Det har visat sig att de garantierna inte var någonting värda. är det att se till att de löftena också omsätts i verklighet och blir juridiskt bindande. Vi ser hur andra länder, som och , har begärt juridiskt bindande undantag på andra områden. Varför kan inte göra detsamma? 12 () replik: Men, , jag sade just att kan ge svar på hur man ska hantera arbetsmarknadsfrågorna framöver i just det här avseendet. Det gäller inte frågan om ratificeringen av Lissabonfördraget. Det är viktigt att hålla isär detta. Här gör Socialdemokraterna och alliansen samma bedömning. Det här håller vi isär. Vi är beredda att ratificera Lissabonfördraget här och , sedan får man hantera arbetsmarknadsfrågorna för sig. Du säger att man lyfter in detta, men det är ju gällande fördrag. Som jag sade tidigare innebär Lissabonfördraget förändringar i EU:s politik i vissa avseenden. Jag angav tre stora områden där vi får en förändring till stånd via Lissabonfördraget, men det gäller inte det som berörs i Lavaldomen. Där är läget oförändrat. När man diskuterar EU-frågor tror jag att det är viktigt att hålla reda på vad det är man faktiskt diskuterar. Om vi ser tillbaka på , och även , agerande har ni varit emot allting när det gäller EU. Sedan har argumenten varierat . Men, , det är väl ändå så att varje gång vi har haft en omröstning om EU-frågor har röstat nej? Det kommer nog att bli så även . 13 () replik: Trots inlägg tror jag nog att freden och friheten i kan säkras utan att vi offrar den svenska kollektivavtalsmodellen. Den är under hot just . Det finns de som hävdar att den inte kan räddas utan att man genomför ändringar i EU:s grundläggande fördrag. Det kan vara så att det stämmer. Ska man ändra i EU:s grundläggande fördrag är det inte någonting som kan göras när som helst. EU:s fördragsändringar kommer , och det är nu vi har vad som kan vara sista chansen att få till stånd en ändring som kan säkra den svenska kollektivavtalsmodellen. Jag tycker att det är tråkigt att den moderatledda regeringen inte ens har velat försöka. Jag tycker också att det är tråkigt och även aningen förvånande att Socialdemokraterna har varit så passiva när det gäller att kräva att man ändrar i fördraget för att garantera den svenska modellen. Sedan vill jag ställa en fråga till angående fördraget. Han talade väldigt mycket om små staters rätt och vikten av decentralisering. Vilka frågor är det egentligen som blir decentraliserade med Lissabonfördraget? Den övergripande tendensen är ju i stället att det går kraftigt åt det andra hållet, att makten flyttas från länderna och från folken till . 14 () replik: När det gäller ställningstagandet till fördraget ska vi komma ihåg att den svenska har haft ett oerhört stort inflytande på hur ska ställa sig till fördraget. Vi har behandlat det två gånger i särskilda utskott i som speciellt har sysslat med detta. Vi har gått igenom och nagelfarit de olika delarna i fördraget noggrant. Jag är inte hundraprocentigt säker på att jag har rätt, men jag skulle tro att de svenska regeringarna det här skedde ju när det var en socialdemokratisk regering och inte alliansregering fick ett oerhört tydligt mandat från den svenska när vi tittade på saken, gick igenom och tog ställning. Vi var inte alltid ense naturligt nog. Vi är ett demokratiskt öppet land med skilda ståndpunkter. Det fanns naturligtvis frågor där vi i ville nå en viss sak men inte nådde framgång. Det ligger i kompromissens natur. Men det är inte alliansregeringen som på något sätt för sig själv har kommit fram till hur ska ställa sig till Lissabonfördraget. Det var en bred process där jag vill säga att vi tillsammans från allianspartierna och socialdemokratin då Socialdemokraterna satt i regeringen kunde vara ense om det här. Vi var inte ense om varje detalj, men vi kunde säga att vi stod bakom det paket som man kom fram till. Det är väl ganska bra, det. Det är väl ganska bra att ett nationellt parlament noggrant går igenom en fråga innan man går till beslut. Jag tror inte att det finns något fördrag som har ingått som den svenska så noggrant har gått igenom, behandlat och tänkt över vad det faktiskt gör. När det gäller de flesta internationella fördrag som ingår går det mycket mindre noggrant till. 15 () replik: Det är naturligtvis på sitt sätt trevligt att den moderatledda regeringen och socialdemokratin är eniga. Men det hade varit bättre om de hade varit eniga om något bra. 16 () replik: Låt mig då säga att jag gläder mig mycket eftersom jag har förstått att ändå kommer att sluta upp bakom idén att vi ska vara med i EU. Det tycker jag är ett framsteg i tänkande. Jag hoppas det ska gälla även när Lissabonfördraget är antaget och att tycker att fortfarande ska vara med som en aktiv medlem i Europeiska unionen. Det tycker jag är ett framsteg. 17 (): bär på en dröm för vårt . Vi drömmer om ett grönt och hållbart , ett företagsamt och välmående där människan står i centrum. Vi drömmer också om ett som vågar söka nya lösningar på globala utmaningar och som vågar vara en global ledare. Vi vet att allt börjar hos dig och hos mig hos den enskilda människan. Var och en av oss skapar vår framtid och utvecklar vårt liv, vår familj, våra samhällen, städer, länder och världen. För att förverkliga drömmen om och världen måste vi våga ta beslut här hemma, vid köksbordet i vardagen, i företaget, i valen, i kommuner, i regioner och i . Men det räcker inte. Vi måste också säkra öppna demokratiska, effektiva och så tydliga offentliga beslutsstrukturer som möjligt, på vår kontinent och för den delen i världen. Genom det fördrag som ligger på vårt bord skapar vi bättre förutsättningar än för att göra det möjligt. Det har, som så tydligt beskrev, krigats mycket på vår kontinent genom historien. Men och övriga länder har också visat att vi lärt av detta. Den tanke som fanns om att svetsa samman länder som lidit av återkommande krig har visat sig hållbar och lockat allt fler. Nya länder har anslutit sig till den europeiska gemenskapen. Länder och människor har befriats från förtryck och från gamla strukturer och inspireras även i denna stund av det nya som växer fram. I stället för att bygga murar och hinder för människor att röra sig, utbilda sig och jobba där man vill har vi rivit gränser och hinder. Det ger allt fler människor på vår kontinent hopp om en bättre framtid, om ökad frihet och om fler livschanser och möjligheter parat med rättssäkerhet och trygghet. Vi är på väg bort från ett delat . Vi växer alltmer samman. Utmaningen är att forma ett och en värld där människorna får leva i frihet, säkerhet och rättvisa.