prot · GV0964 · 2008-02-14 00:00:00 — En helhetssyn kan jag efterlysa inte minst i Vänsterns kommentarer i det här sammanhanget. Det handlar inte om fisken eller fiskaren. Det handlar inte om eller något annat land. Det handlar om fisk och fiskare. Det handlar om och övriga världen. Sedan handlar det inte bara om torsk, utan det handlar om havet i dess helhet. Jag tror att vi alltför ofta har varit inne och manipulerat i system. Vi ser resultaten. Därför tycker jag att det jordbruksministern sade i sitt inledningsanförande var oerhört bra, nämligen att alla berörda aktörer nu ska sätta sig ned och ta gemensamma tag här hemma detta för att sedan kunna gå vidare i det europeiska perspektivet med siktet, förmodar jag, inställt på att under vårt ordförandeår få till stånd en översyn av fisket i dess helhet, i och därmed ute i världen. Jag tror där kan jag väl ge en eloge att det tar tid att förändra attityder. Men om attityder ska förändras måste vi börja vara med och förändra dem. Det går inte att bedriva det här arbetet så som det ibland har varit när man på tonåringars vis ställt sig i ett hörn och sagt: Jag vill inte vara med. Du må vara med! Då kan vi komma långt. Jag ser att en del här i kammaren inte håller med om den här beskrivningen. Men jag tycker att vi ett antal gånger här från talarstolen har fått den vidimerad i siffror. Mer gemensamma krafttag behövs alltså. Med tanke på vilken dag det är och med tanke på den attityd som många kommer från, säger jag: Låt hjärtat va med! 15 (): Jordbruksministern nämnde ålen. Ålfisket är ju förbjudet i . Småskaliga kust- och insjöfiskare jag har läst om detta på för vilka ål är en viktig del av ekonomin, kan dock få speciellt tillstånd för fortsatt ålfiske. Om jag uppfattat det rätt är det alltså egentligen ganska fritt fram. Det är liksom de som har fritidsfiskat ål som i stort sett inte kommer att kunna fiska. har inflödet av ål från minskat . Dessutom är all europeisk ål beroende av att vandra tillbaka till . All ål leker där. Vi vet en del om ålen, men en hel del känner vi inte till. Vi vet bara att förekomsten av ål minskar. har jag fått indikationer på att man vill bygga ut den småskaliga vattenkraften i . Då får man naturligtvis ta det här i beaktande. Jag tror att vattenkraften har en större inverkan på fisken än vindkraften har jag ska bemöta här. Torsken är så hotad att den omfattas av en återhämtningsplan när det gäller . Vi har nämnt det som har att göra med kvoter och de förhandlingar som sker om detta. Jag har funderat på det som handlar om och de kvoter som man i det avseendet kom överens om och som inte det minsta överensstämde med den vetenskapliga rådgivningen. Inte heller stämde det med vad hade beslutat. kan sägas ha blivit förd bakom ljuset eftersom man frångår det som faktiskt klubbat när det gäller att följa den vetenskapliga rådgivningen. Vilket ska man då ändra på löftet om att följa den vetenskapliga rådgivningen eller överenskommelsen om kvoterna? 16 Jordbruksminister (): Låt mig börja med frågeställningen kring vilka vi så att säga tar råd och dåd av. Jag har i många sammanhang sagt och upprepar det gärna här i kammaren att min inställning är att den vetenskapliga rådgivningen ska utgöra grunden vid de ställningstaganden som vi måste göra inför och under förhandlingar. Märk väl hur jag uttrycker mig: utgöra grunden. Men det finns också andra saker som påverkar. Uttalandet skulle kunna vara ett citat av vad en tidigare jordbruks- och fiskeminister sagt. Hur har vi då förvaltat det här? Ja, jag kan återigen registrera att vi har fått en förvaltningsplan för och torsken där. Vi har kraftfullt förbättrat kontrollen av fisket i . fick vi kommissionen att ingripa mot ett land det hade aldrig inträffat och stoppa ett lands fiske. Även beträffande har vi kommit överens om kontroll. Vi har skapat goda relationer med danskarna. Kan vi ensidigt stoppa fisket i ? Nej, i praktiken kan vi inte det. Sedan en mycket tillbaka detta borde vara känt för ledamöterna har vi ett avtal med som säger att vi fiskar på varandras vatten. Det är alltså inte möjligt att ensidigt göra någonting ens i detta lilla hav som och i stort sett tillsammans disponerar. Av det skälet är det synnerligen viktigt för mig att skapa goda relationer med min danska motsvarighet. Hur har det då lyckats? Ja, så här långt har det lyckats genom att vi har kommit överens om att minska utkastet, alltså den fisk som slängs tillbaka, som inte brukas och som dör. Vi har kommit överens om att med olika åtgärder minska utkastet ned till av vad det har varit. Mycket, kanske mer än som landats, har slängts tillbaka i sjön. Vi har också inlett ett omfattande arbete med att få fram selektiva redskap. Vi har alltså lyckats i våra förhandlingar. Eftersom alla regeringar har haft samma utgångspunkt kan man ställa sig frågan: Vilken har lyckats bäst den nuvarande regeringen eller den tidigare regeringen? Ja, jag har mitt svar klart för mig. Jag hoppas att också den som lyssnar på debatten har klart för sig hur det är. Sedan har jag två ytterligare kommentarer. I fråga om debatten om överförbara kvoter bör den som ger sig in i den debatten läsa hela förslag. Då kommer, tror jag, många missuppfattningar att ut. Låt mig säga detsamma beträffande den diskussion som uppstått i den senaste rundan kring ålen. Läs hela analys! Jag tror att bilden blir klarare för den som gör det. 17 (): Jag tror faktiskt att varken torsken eller ålen bryr sig om någon ynka procent. finns ju ingen torsk i att bry sig om. Då spelar det ingen roll om vi förhandlar ned kvoterna med si eller så många procent. Jag hör vad jordbruksministern säger. Samma sak har jag hört tidigare, nämligen att vi i grunden håller med vetenskapen. Vi lyssnar på de vetenskapliga råden. Det är grunden. Men det betyder ju också att jordbruksministern menar att det är fullt rimligt att man politiskt, av ekonomiska och näringsmässiga skäl, kan förhandla bort det. Det finns en grund. Kanske heter det: Oj, det här blev jobbigt. Så här kan vi inte göra, för då blir näringen sur. Eller också säger man kanske: Vi kan inte införa ett ensidigt fiskestopp i , för då kommer danskarna dit. Det här går inte. Det blir liksom en omöjlighetsinställning. Det är klart att vi ska prata med danskarna, och det är klart att skulle kunna införa ett ensidigt fiskestopp. Dock skulle man inte kunna förbjuda danskarna att ta upp den torsk som vi då själva inte tar upp. Det förstår jag. Men den nuvarande regeringen har ju en så fantastiskt fin dialog med danskarna. På något sätt handlar det om att sätta problemet på kartan och om de enormt viktiga proportioner som detta faktiskt har. Med den här regeringen är det tyvärr stjärnkockar, enstaka kommuner och torskuppror som vi får sätta vår lit till för att få en ändring till stånd när det gäller torsken. Jag ber ändå att få tacka för den debatt som vi haft här . 18 Jordbruksminister (): Jag vill också tacka för den här debatten. Den har varit givande och intressant men också förklarande förklarande från alla parters sida. Det tror jag att vi är beroende av att vi gör gentemot varandra en och annan gång. Jag måste allra sist säga att jag inte skäms för vare sig det jag har gjort eller för att ta goda råd som kan komma i det här sammanhanget, det vill säga i en kammardebatt, eller vid något annat tillfälle allt i syfte att utveckla den biologiska mångfalden och rädda den resurs som vi har ägnat den här debatten åt. Den är viktig för oss som näringskälla och som rekreationskälla, men vi ska också vara och är rädda om den för den biologiska mångfaldens skull. Mycket återstår att göra. Jag ser i det här sammanhanget inget annat alternativ än att fortsätta att vara aktiv i det EU-samarbete som vi jobbar i, där vi framför den tydliga svenska linjen. Jag tycker att vi ska försöka samla oss kring denna tydliga svenska linje, för gör vi det blir vi än starkare i den gemenskap som vi måste arbeta i. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2007/08:50 till utbildningsutskottet Motioner 2007/08:So10So12 till socialutskottet 7 § Utvidgad rätt till biträde vid förhör, m.m. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2007/08:JuU11 Utvidgad rätt till biträde vid förhör, m.m. (prop. 2007/08:47). 19 (): Det tycks vara tomt på meddebattörer här i kammaren, men vi får väl ändå genomföra debatten. Inledningsvis vill jag säga att vi socialdemokrater och dessutom hela utskottet ställer sig bakom regeringens proposition och även betänkandet i den del som avhandlar själva propositionen. Det är bra, tycker vi, att det nu görs möjligt att den som kvarhålls och förhörs får rätt till ett biträde, naturligtvis om det inte är till men för utredningen. För alla och kanske särskilt för unga människor eller människor med annan etnisk bakgrund kan det kännas tryggt att ha något stöd även vid ett förhör inledningsvis. Också det förslag som läggs fram om att närstående ska underrättas tidigare om ett frihetsberövande och i flera fall än tidigare är något som vi välkomnar. Det vi har synpunkter på i det här förslaget är att om jag önskar ett biträde i dessa fall får jag bekosta det själv. Om det är unga människor är det naturligtvis föräldrarna som får gå in och ta kostnaden. Alltså: Har jag råd kan jag begära ett biträde och har jag det inte får jag vara utan. Kanske kan det vara så att just de som inte har råd har det största behovet av ett biträde. Man kan ju tycka att rättstrygghet ska gälla alla. är vi inte särskilt förvånade över förslag från regeringens sida som gynnar de redan välbeställda. Vi socialdemokrater har ställt oss bakom förslag om att vid särskilt allvarliga brott ska rätten till biträde omfattas av den allmänna rättshjälpen. Förslaget handlar om att vi vill att regeringen utreder förutsättningar för förslaget om allmän rättshjälp till biträde vid förhör vid särskilt allvarliga brott. Detta har majoriteten i utskottet motsatt sig och motiverar det med att det rör sig om ett ytterst begränsat antal fall. Då förstår jag ingenting alls. Om det rör sig om så få fall, varför kan man då inte tillstyrka motionen? Då kan det ju inte handla om en särskilt betungande insats från samhällets sida. Men det skulle kunna betyda mycket för den enskilde. Just i de fall som motionären avser kan det kännas särskilt jobbigt att vara ensam vid förhören. Tycker inte den borgerliga majoriteten att alla ska ha samma rätt att få ett biträde i dessa särskilda fall? Eller tycker ni att det bara är den som kan betala som ska få åtnjuta den rätten och möjligheten? Jag yrkar bifall till reservationen och i övrigt till förslagen i betänkandet. 20 (): Jag vill börja med att instämma i det som här sade i sitt anförande. Jag vill också yrka bifall till reservation nr 1 som vi har tillsammans med Socialdemokraterna och . Att ha ett juridiskt biträde med sig i vissa situationer är givetvis något som ökar rättssäkerheten för den enskilde. Om man kan ha ett biträde vid sin sida i en förhörssituation är detta enbart positivt. Det vi talar om nu är endast rätt till biträde när det inte finns någon skälig misstanke mot personen som förhörs. När väl en skälig misstanke finns ska alltid ett biträde finnas med. Alliansregeringen är ju så produktiv, gör så många saker och det går så himla fort. Det finns också propåer från CTP om att man ska genomföra det här, och precis det gör regeringen. Men det är återigen de rika som ska gynnas, som det har varit sedan ni kom till makten. Det kan väl se ut som att alla är lika inför lagen eftersom det inte görs någon skillnad i pris för att ha med ett biträde vid förhör, men kosta ska det. Vi vet alla, precis som här sade förut, att det finns vissa som har feta plånböcker som har blivit ännu fetare som kan ta den kostnaden och andra inte. Den politik som regeringen har fört under hela mandatperioden följer alltså en blå tråd. Men det är inte självklart att vi har råd att lägga in en rätt till biträde vid förhör i den allmänna rättshjälpen. Det står definitivt klart att det inte kan vara en rätt som gäller vid alla typer av brott. Vi har därför motionerat om att det ska utredas om detta kan gälla vid förhör som gäller grövre brott. Vi sätter gränsen vid fängelse i straffskalan. Det är nämligen självklart så att det är viktigare att höja rättssäkerheten när grövre brott utreds, eftersom det är så mycket värre om rättsväsendet begår ett misstag och dömer fel person. Jag vill också passa på att för och oppositionens räkning be er att förklara er lite. Varför ska de som har pengar få den här möjligheten? Är vi lika inför lagen allihop? Det tycker jag att ni ska svara på. Vi säger alltså inte nej till förslaget i sig, men vi ser problemen med det. Jag vill också yrka bifall till reservation nr 1. Låt mig påminna om att anslaget till den allmänna rättshjälpen är kraftigt underbudgeterat. Det har man löst genom att lägga tillfälliga extrapengar , men man har ändå knappt styrfart på verksamheten. Det kan inte fortsätta så här, utan det krävs en långsiktig, hållbar lösning. Jag vill betona att detta måste ske utan att frånsäger sig ansvaret för rättshjälpen ännu mer än det vi redan har gjort. Det är redan nu så att de som har pengar och bra försäkringar får en bra rättshjälp medan många med lägre inkomster inte har råd att driva processer. 21 (): Det finns två orsaker till att vi från sida vill yrka bifall till den reservation som föreligger. För det första gäller det och deras kritik av regeringen inte bara det som händer , utan det som har hänt tidigare. Vi får allt fler personer som tas in för förhör utan skälig misstanke. Detta motsvarar inte de krav som bör kunna ställas på rättssäkerhet i en rättsstat som . menar att man från regeringens sida har gått halvvägs. Man försöker att komma fram till en rättssäker behandling, men man går bara halvvägs. talare, både och Socialdemokraternas företrädare , har tagit upp frågan om detta är ett steg mot ett klassamhälle. Jag tror att den moderatledda regeringens företrädare i kammaren kommer att svara nej på det och att man inte riktigt har tänkt sig att de som inte har råd med en företrädare kommer att missgynnas av detta. Men förslaget kommer onekligen att kunna leda till något sådant. Vad står det i texten? Går man in och detaljstuderar den ser man att den ekonomiska trygghet som krävs för ett rättssäkert samhälle aldrig kan åligga den individ som är utsatt för rättsövergrepp. Ett urval på basis av plånbokens storlek eller av den eventuella försäkring som man har varit förutseende nog att införskaffa eller av den information som man har möjlighet att ta till sig kan aldrig vara rätt. Det får aldrig bero på det om ett rättssamhälle ska kunna värderas som tillräckligt rättssäkert. Det måste vara lika för alla för att vi ska kunna upprätthålla en respekt för de lagar som vi stiftar och som medborgarna har att följa. Om vi åsidosätter känslan av lika rätt är vi farligt ute. Då kommer det att finnas en del människor som känner att några i parlament och regering har beslutat om ett system som missgynnar dem. Det är inte på grund av det de har gjort utan snarare på grund av något som de själva egentligen inte har möjlighet att påverka, nämligen deras ekonomiska situation. Man kan ha ett arbete och jobba men ändå ha svårt att försörja sig. Vi vet att det finns bland annat barnfamiljer och ensamstående mammor som har det svårt och knapert. Varför då lägga på dem eller de ungdomar som de kanske har i sitt hushåll att själva försöka betala för något som i grunden skulle göra det ännu mer rättssäkert? Jag började med att säga att det är lovvärt, och det måste jag betona, att man tar till sig den kritik som , , har framfört. Men detta verktyg blir verkningslöst. Det är synd. Här hade man chansen att göra något rätt från början. Tyvärr verkar man inte riktigt heller komma till skott. Än en gång vill jag, fru talman, yrka bifall till den reservation som vi har gemensamt med Socialdemokraterna och . Jag hoppas att den moderatledda regeringens företrädare här i kammaren kan tänka om och kanske nå fram . 22 (): or Degrading Treatment or Punishment är ett långt namn på . Denna kommitté kritiserade i en rapport utformning av reglerna för rätten till biträde vid förhör under förundersökning. Kritik har även avgivits avseende de svenska reglerna för när en frihetsberövad persons närstående bör underrättas. Kritiken resulterade i att Beredningen för rättsväsendets utveckling tog fram ett lagförslag som 2003 redovisades för den dåvarande regeringen. Av skäl som jag inte har kunskap om lades inget förslag fram i frågan av den tidigare regeringen trots kritiken från kommittén. Alliansregeringen har hörsammat kritiken från och lagt fram betänkandet Utvidgad rätt till biträde vid förhör som vi debatterar i . Lagförslaget innebär att alla som förhörs under en förundersökning ges rätt att ha ett biträde närvarande vid förhöret, oavsett om personen hålls kvar i egenskap av målsägande, misstänkt eller vittne. Detta gäller självfallet endast om det kan ske utan men för utredningen. Kostnaderna för ett biträde till förhörspersonen under förundersökningen bekostas av förhörspersonen själv. Biträdet ska i första hand ha en rådgivande och stödjande funktion för den som förhörs. Här bör man tillägga att personer som är misstänkta för brott eller målsägande har möjlighet att få offentlig försvarare eller målsägandebiträde förordnad av tingsrätten. Det bör också nämnas att det finns en informell rätt att kunna begära att ha ett biträde närvarande vid förhör. Med ett godkännande av lagförslaget som vi diskuterar kommer rätten att få ha ett biträde närvarande att formellt stadfästas i lag. Lagförslaget tillgodoser även kritiken från avseende underrättelseskyldigheten till närstående. har man inte behövt lämna någon underrättelse till närstående förrän vid själva anhållandet. Gången inom svensk rätt är att en misstänkt först grips eller omhändertas och därefter om tillräcklig misstankegrad finns anhålls den misstänkte efter åklagarbeslut. Huvudregeln blir , enligt lagförslaget, att närstående ska underrättas redan vid gripandet, omhändertagandet eller då personen av annat skäl är skyldig att stanna kvar hos den brottsbekämpande myndigheten. Även här får man ta hänsyn till om detta kan ske utan men för utredningen. Under en förundersökning genomförs åtskilliga förhör. Det finns förhör med den misstänkte vari denne blir delgiven misstanke. Det finns förhör med målsäganden för att höra dennes version av det inträffade. För dessa två fall finns regler om rätt till biträde enligt svensk lagstiftning. Personer som är skäligen misstänkta för allvarliga brott har en absolut rätt att få en offentlig försvarare förordnad till sig i enlighet med . Även målsägande har enligt lagen rätt att få ett målsägandebiträde förordnat om behov anses föreligga. Kostnaden för dessa försvarare eller biträden står staten i största utsträckning för. Det finns ytterligare en typ av förhör. Flertalet av de förhör som hålls i en förundersökning är så kallade upplysningsvisa förhör. Det kan vara en dörrknackning i kvarteret där ett brott har blivit begånget och polisen önskar förhöra grannarna om de har sett någonting för brottet. Det kan vara vittnen som har varit på plats och sett brottet. Det kan vara personer som haft kontakt med den misstänkte eller brottsoffret och så vidare. Det handlar alltså om personer som inte är misstänkta för någonting utan bara förhörs för att man ska få ytterligare information i utredningen. I en och samma utredning kan, självfallet beroende på brottets omständigheter, flera tiotal personer höras upplysningsvis i syfte att ge utredningen en så klar bild som möjligt av vad som har skett och vad respektive inblandad har gjort. Man kan föreställa sig hur många som förhördes upplysningsvis till exempel i utredningen om Hagamannens missdåd. Dödsskjutningarna i och misshandeln på är också fall där antalet upplysningsvisa förhör troligtvis har varit stort. Oppositionen har lämnat in en reservation mot lagförslaget. Oppositionen tycker glädjande nog att förslaget i stort är bra, men vill att staten helt eller delvis ska bekosta de biträden som personer som förhörs önskar ska närvara. Oppositionen vill att det görs en utredning om möjligheten för staten att betala kostnaderna för biträdena. Då det finns lagar som reglerar förordnandet av offentliga försvarare och målsägandebiträden för misstänkta och brottsoffer blir fokus således riktat mot de personer som hörs endast upplysningsvis av våra brottsbekämpande myndigheter. Alliansen anser att biträdena ska bekostas av förhörspersonerna själva om de önskar ha biträde närvarande. Med tanke på hur många förhör som genomförs i förundersökningar skulle kostnaderna för staten annars bli fruktansvärt höga. betalar staten ut ca i ersättning till rättsliga biträden. Det är den fjärde största utgiftsposten för hela rättsväsendet. Endast polisen, kriminalvården och domstolarna har högre anslag. Vi inom alliansen anser att vi har gjort en bra avvägning i lagförslaget då misstänkta och målsägande eller brottsoffer som är direkta parter i utredningen vid behov får sina biträden finansierade från staten via skattemedel, medan de som förhörs i övrigt får bekosta sina egna biträden. Vi anser att det är viktigt att alla har rätt till ett biträde vid förhör och att närstående till dem som av olika anledningar kvarhålls av våra myndigheter underrättas om det i ett tidigare skede. Därför välkomnar jag det lagförslag som regeringen har lagt fram och, fru talman, därför yrkar jag bifall till förslagen i betänkandet och avslag på reservationen. I detta anförande instämde () och (). 23 () replik: Vi är ju i stort överens, . När det gäller rätten till biträde som kan gälla vittnen och hela det spektrumet kan det handla om en väldigt stor krets innan man har ringat in problemet som när det gäller ungdomsvåldet till exempel. Med det som vi beslutar blir det så att en del ungdomar som har täta föräldrar eller har mycket pengar själva har möjlighet att få biträde medan de ungdomar som pratar om de som är mest utsatta ekonomiskt och kanske i störst behov av ett biträde inte får något. Du har fel när du säger att alla ska ha rätt till ett biträde. Det har man inte om man inte har sådan ekonomi att man kan betala själv. Då är vi inte lika inför lagen. Det är en farlig utveckling. Jag undrar verkligen om det är det som har blivit ålagt att göra och om förslaget skulle godkännas om man synade det. Det har jag svårt att tro. 24 () replik: Självfallet är alla lika inför lagen. Jag delar inte inställning att det skulle vara någon klasskillnad om man kan betala ett biträde eller inte. Är man misstänkt i misshandeln, om vi tar det som exempel, kommer man ju att få en offentlig försvarare förordnad. Är man inte misstänkt får man enligt lagförslaget betala sitt eventuella biträde själv. Jag tycker att man måste vara försiktig med vad vi använder våra skattemedel till. I det här fallet kan det vara befogat, men i de allra flesta fall är det inte befogat att ha ett biträde som staten ska betala. Det gäller i Hagamanärendet eller misshandeln på till exempel. Visst finns det tillfällen när man från början är osäker på om man är misstänkt. då du blir misstänkt får du en försvarare förordnad och då står det också här att viss ersättning kommer att utgå retroaktivt till biträdet. Det finns alltså med i propositionen. 25 () replik: Det är ju ingen nyhet att man har rätt till en försvarare om man är misstänkt. Det kan vi glömma. Det här handlar om en förundersökning där man inte är misstänkt. Då ska alla ha rätt till biträde. I praktiken blir det faktiskt så, , att den som har råd också har rätt att ha biträde. Vi från , och anser att alla då inte har den rätten eftersom man inte har den möjligheten. När man läser förslaget och betänkandet tror man att det här kommer att gälla väldigt få fall. Då kan det väl inte heller resultera i att det skulle bli så dyrt. Vi föreslår att man ska utreda detta.