prot · GV0962 · 2008-02-12 00:00:00 — Jag tror att vi måste börja med och växa ut. Men vi ska också se till att vi investerar mer så att vi har en bra produktion. Vi ska också veta att det blir överföringsförluster när vi överför till övriga . Vi måste också värna om en elproduktion här hemma. Sedan luktar det jättemycket statlig prispolitik när ni diskuterar. Jag tror inte att vi ska ägna oss åt det. Det är inte de ägardirektiv ni hade tidigare, och det är absolut inte de ägardirektiv vi har . ska verka på en konkurrensutsatt marknad, men det ska vara värdeskapande. Det ska ha ledningen i omställning till ett förnybart och hållbart energisystem. Det är de direktiv vi har gett till . Jag kan också konstatera att investerar mycket i förnybar el just . Det handlar om vindkraft både till havs och på land. Man gör olika investeringar inom andra förnybara energislag och i samarbete med andra, vilket jag tycker är väldigt positivt. Jag vill återigen säga att jag tycker att det är väldigt bra att lyfta fram vad de andra energibolagen gör. De verkar också utifrån de målsättningar som vi nu sätter upp på olika håll, där EU är en sådan nivå. Det är viktigt att föra den här debatten om roll, men det är också viktigt att säga att vi har många som kan bidra till den här omställningen till det hållbara energisystemet. Vi har gett besked om roll i det här sammanhanget. Vi ska inte återgå till en återreglering av elmarknaden och en statlig prispolitik. Det är inte lösningen framåt, åtminstone inte för den här regeringen. Jag kan lova er att vi kommer att sitta längre än till 2010, och vi kommer att använda också fortsatt i den energiomställning som vi ska göra. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2007/08:329 om sekretess och jämställdhet vid utnämningar 30 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta för att inte öppna för ökade möjligheter till diskriminering vid rekryteringar av generaldirektörer och motsvarande. Frågan ställs särskilt mot bakgrund av den översyn av sekretesslagstiftningen som aviserats i bland annat budgetpropositionen . Låt mig börja med att lyfta fram regeringens mål att andelen kvinnor på ledande befattningar i staten ska öka. Utöver detta ska naturligtvis gällande jämställdhets- och diskrimineringslagstiftning efterlevas. Regeringen har inlett en omfattande reformering av utnämningspolitiken, det vill säga regeringens utnämning av statliga myndighetschefer. Detta görs i syfte att skapa en förutsägbarhet, spårbarhet och öppenhet i processen som under den förra regeringen lyste med sin frånvaro. Hela grunden i detta arbete är att få bukt med den tidigare bristen på spårbarhet och i stället se till att utnämningar tydligt baseras enbart på sakliga grunder och är fria från diskriminering. Jag kan därför inte annat än konstatera att slår in redan öppna dörrar med sin frågeställning. tas kravprofiler fram inför varje ny tillsättning och fram har 23 befattningar annonserats. Fler berörda parter än tidigare är med och diskuterar vilka kompetenskrav som ska ställas på befattningen. Sökprocessen för att hitta möjliga kandidater är bredare och öppnare . För den enskilde minskar behovet av goda kontakter för att kunna bli utnämnd till myndighetschef betydligt. Jag tror att är väl medveten om att de kontakter jag åsyftar som relevanta i sammanhanget ofta är manligt dominerade och därmed strukturellt missgynnar kvinnor. Sammantaget ger alliansens utnämningspolitik avsevärt bättre förutsättningar att kunna identifiera en lämplig kandidat oavsett om det är en man eller en kvinna. Det kan noteras att av de myndighetschefer som tillsattes under socialdemokratiskt styre åren 19942005 var kvinnor. Av de myndighetschefer som utsetts under alliansens regeringstid har varit kvinnor. Med det vill jag på intet sätt säga att vi har kommit tillräckligt långt i vår jämställdhetssträvan. Regeringens mål är, som nämnts, att andelen kvinnor på ledande befattning ska öka. Regeringen har fått in intresseanmälningar från ett stort antal väl meriterade kandidater till de befattningar som har annonserats. Vi gör dock ändå bedömningen att rådande offentlighetslagstiftning i vissa fall kan ha en avhållande effekt vad gäller sökvillighet. Mot bakgrund av denna farhåga avser regeringen att låta pröva behovet av eventuella ändringar i sekretesslagstiftningen. I utredningen kommer naturligtvis inte bara behovet av eventuella ändringar, utan även dess lämplighet, att analyseras. I en sådan analys torde den problematik tar upp, det vill säga behovet av att kunna pröva hur ett ärende har handlagts ur ett diskrimineringsperspektiv, komma att belysas. Jag vill inte föregripa utfallet av utredningen. Låt mig dock redan nu försäkra att regeringen inte har någon avsikt att föreslå sekretessbeläggning av all rekrytering till den offentliga sektorn. Låt mig också försäkra att vår drivkraft bakom översynen ligger i strävan att tillförsäkra att utnämning av myndighetschefer, i enlighet med regeringsformens krav, sker på sakliga grunder, inte grundat på kontakter i manligt dominerade nätverk. Detta är en åtgärd som torde gynna, inte missgynna, jämställdheten. 31 (): Tack så mycket för att vi får möjlighet att debattera det här med utnämningspolitiken igen! Det är första gången som jag debatterar just utnämningspolitiken med . Det här med manliga nätverk, som ministern tar upp allra sist, är ganska intressant. Om jag inte missminner mig är det ganska bra att vara både moderat och man för att bli utnämnd till något. Åtminstone har det varit så . Både och är exempel på att man inom moderata manliga nätverk har möjlighet att bli utsedd till generaldirektör eller något annat. Det förvånar mig mycket att det går till på det här sättet inom den borgerliga regeringen, för det var ju ganska stora och hårda ord tidigare om att det nu minsann skulle sopas rent här. skulle man avskaffa det socialdemokratiska sättet att utse folk på, som man kallade det. Det skulle vara öppenhet, och man skulle få fram de absolut bästa kandidaterna. Med andra ord kunde man tolka det hela så att politiker inte är bra kandidater. Det har regeringen i och för sig tagit tillbaka sedan och också påpekat att det finns politiker som har byggt upp väldigt stor kunskap och kompetens . Det har den borgerliga regeringen backat på, så även politiker har möjlighet att bli utnämnda till något. Och det har vi ju sett när de här manliga har blivit utnämnda. Men det finns ett problem. Jag menar att det finns ett inbyggt problem i det som säger, nämligen när man ska ha mesta möjliga öppenhet och dessutom mesta möjliga sekretess för att de som söker inte ska bli blottade eller i förväg behöva hängas ut med namn. De två kraven tycker jag inte går att förena. Det är möjligt att har en annan uppfattning om det och tycker att det går att förena dem. Det skulle vara intressant att få höra hur man gör i så fall. Det finns ytterligare ett problem, nämligen om man i efterhand vill titta på vilka som har sökt så att man kan se om det kan ha varit så att kvinnorna faktiskt inte har fått de möjligheter som de faktiskt behöver. Det är ändå så att när de sökande har lika bra kvaliteter och en kvinna står i tur att utses så bör man välja kvinnan. Men en kvinna som har sökt kan inte kontrollera det i efterhand om största möjliga sekretess ska råda. För mig går alltså inte de båda påståendena som har gjort ihop. Det är intressant att det har blivit så här med hemlighållande av meritlistor och sådana saker. Jag vill gärna ha en förklaring av ministern. 32 Statsrådet (): Jag tycker att har ett något bräckligt statistiskt underlag när hon ger sig på regeringen och nämner två manliga personer. Som jag nämnde är ett lite bredare underlag hur det har sett ut under den socialdemokratiska regeringstiden. Det var alltså kvinnor som utsågs till myndighetschefer . som vi har haft regeringsmakten är siffran kvinnor. Låt mig bara nämna några personer som kanske också jävar den statistik som tar upp här: är knappast en moderat man ej heller . och kan jag också nämna bland väldigt duktiga och välförtjänta socialdemokrater som har fått myndighetschefsposter. Låt oss titta på den huvudfråga som tar upp, nämligen: Finns det en motsättning mellan att ha största möjliga öppenhet och största möjliga sekretess? Vi ser nu problem i en del rekryteringar. Vi har sett ett glädjande positivt resultat av de annonser som redan har använts och som har legat till grund för rekryteringar. Vi har haft 23 annonser efter myndighetschefer så här långt. Jag har sett att man i en del exempel blandar ihop detta med styrelseledamöter i statliga utredningar och sådant. Vi måste skilja på detta. Det har aldrig någonsin varit målet att annonsera efter folk till statliga utredningar eller till den typen av styrelser. Det är en process som följer precis samma principer som . När det gäller just myndighetschefer är det alltså 23 fall. Då kan man säga att det finns en problematik, för av de sökande har varit män och kvinnor. Det finns alltså en inbyggd problematik. Det tycks vara så att män är mindre rädda för att bli uthängda i medier med att de har sökt en tjänst. kan titta i tidningarna. Så sent som finns det artiklar om vilka som har sökt en viss tjänst som är utannonserad. Det här är någonting som vi måste ta på allvar. Vi har fått ganska många, i genomsnitt 23, sökande per annons, och vi har kunnat tillsätta ett antal myndighetschefer genom de här annonserna. Det vi gör är att vi förbehåller oss möjligheten att utreda om vi skulle få ett bättre utfall, det vill säga flera inte bara kvinnor utan också män som skulle våga söka, och på så sätt garantera en bättre jämställdhet men också se till att vi får de absolut bästa myndighetscheferna för medborgarnas fromma. 33 (): Vi lever i ett ojämställt samhälle. har varit framgångsrikt på många sätt när det gäller jämställdheten, men vi kommer ändå inte ända fram när det gäller att nå ett jämställt samhälle, utan vi har fortfarande en manlig norm i det här samhället. Och jag befarar att det med den här regeringen kommer att bli ännu större skillnad mellan män och kvinnor. Man ser det i budgeten, där satsas på män och på kvinnor när det ska införas vårdnadsbidrag och på annat sätt. Över huvud taget kommer samhällsklimatet att se till så att kvinnorna backar igen när det gäller jämställdheten mellan män och kvinnor. Även männen får man väl säga backar när de inte får de möjligheter som kvinnor har. Själva grundproblemet känner vi alltså till: Vi har inte ett jämställt samhälle. Men med hjälp av politiken kan man ändra saker och ting. Politik är att vilja. Politik är att vilja förändra någonting och också göra det och använda politiska instrument för att komma till rätta med skevheter. En av skevheterna är att vi inte har ett jämställt samhälle. Då kunde regeringen bestämma sig för att vi nu ska ha lika många män och kvinnor som chefer och inte bara beklaga sig över att det är för få kvinnor som söker. Jag menar att det finns en förklaring till att det är så i att vi inte har ett jämställt samhälle. Om vi då ska uppmuntra kvinnor att söka fler chefspositioner det kan gälla myndighetschefsjobb och på andra håll i samhället också är det bra om regeringen föregår med gott exempel. Då är det väldigt dumt om kvinnorna sedan inte över huvud taget kan kontrollera att tillvägagångssättet har varit rätt och om det ändå ska vara så att meritlistorna ska hållas hemliga så att man inte kan kontrollera hur utnämningsförfarandet har varit. Regeringen har inte visat att man är beredd att satsa på att lyfta upp kvinnorna mer. 5 procents bättring, sade . Det är en mycket liten skillnad tycker jag, men det är vackert så. Det är mer, men det räcker inte. Vi vill ha lika mycket. Vi ska ha lika många män som kvinnor i dessa positioner. Då behöver man göra program så att kvinnorna verkligen söker. Man behöver beta av frågorna i form av punktprogram och på olika sätt se till att kvinnor vågar och kan söka genom att ge dem högre kompetens och erfarenhet samt bredda synen på vad som behövs för att vara en bra myndighetschef. Jag känner mig inte nöjd med svaret. Det känns fortfarande som att det är bättre av vara manlig moderat för att kunna bli utsedd till någonting än att vara kvinna. Det är möjligt att med hjälp av siffror försöker påskina något annat, men den bild jag ser framför mig är de manliga moderater som senast blivit utsedda. Förhoppningsvis blir det bättring efter att vi haft denna debatt, men jag känner mig inte helt övertygad. 34 Statsrådet (): kommer tillbaka till problematiken om slutenhet och öppenhet. Alternativet är ju den totala slutenhet som rått under de socialdemokratiska åren och som resulterat i att män och kvinnor utsetts. har vi redan uppnått högre resultat. tycker inte att det är tillräckligt bra, men det är dock en förbättring . Det är viktigt att påminna om att har helt rätt i att det inte hjälper att stå i kammaren och önska saker. Man måste också göra någonting. gav vi Verva i uppdrag att ta fram ett karriärutvecklingsprogram för kvinnor i staten. Uppdraget ska redovisas , alltså om ungefär en månad. Tanken med uppdraget är att utforma karriärens utvecklingsprogram, inte nödvändigtvis för att kvinnor ska bli chefer utan för att det visat sig att kvinnor i mindre utsträckning än män är benägna att påta sig mer kvalificerade arbetsuppgifter. Uppdraget syftar också till att minska löneskillnaderna mellan kvinnor och män i staten. Det handlar således om att ta tag i både individuella och strukturella hinder för att kvinnor ska kunna komma fram och få en bättre ställning både i fråga om löneskillnader och när det gäller att kunna ta högre befattningar i staten. Det är alltså något som vi sysslar med. Beträffande utredningen om sekretessfrågan vill jag säga att vi nu arbetar med direktiven. Utredningen är ännu inte sjösatt. Det är precis den typ av frågeställningar som här tar upp som utredningen kommer att syssla med, det vill säga den svåra avvägningen mellan integriteten och att få ett resultat där så många som möjligt vågar skicka in sina ansökningar. 35 (): Eftersom detta är mitt sista inlägg vill jag ställa en avslutande fråga. Är ministern beredd att ge sådana direktiv till den utredning han just talat om som innebär att man löser problemen så att jämställdheten inte offras för sekretessen? 36 Statsrådet (): Det vore kanske lite fräckt att svara med ett rakt ja på den frågan. Jag tror att det är en ganska mäktig uppgift att lösa ett stort strukturellt problem. Jag kan emellertid gå så långt att jag försäkrar att tanken är att just garantera att det inte sker en diskriminering bland annat på grund av kön utan i stället skapa bästa möjliga förutsättningar för alla som är kvalificerade så att de vågar komma in med ansökningar och vad gäller andra program som vi arbetar med också se till att fler känner sig beredda att ta sådana arbetsuppgifter. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2007/08:333 om storregioner och demokratin 37 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ge demokrati och folkstyrelsefrågorna en ökad tyngd i den pågående processen med sikte inställt på bildandet av så kallade regionkommuner innefattande flera av dagens län. Som noterar pågår det för tillfället diskussioner mellan politiska företrädare och andra berörda parter runt om i landet i syfte att skapa nya regionbildningar med utgångspunkt från förslag. Efter önskemål från kommunala företrädare fattade därför regeringen beslut om att uppdra åt att efter inkomna lokala och regionala önskemål utgöra en samtalspartner och samordna dessa diskussioner. Uppdraget ska redovisas till regeringen . Utredaren ska agera enbart utifrån lokala och regionala önskemål. Detta är ett viktigt förbehåll. Regeringen har haft inställningen att en eventuell förändring av den regionala indelningen måste växa fram underifrån. Det är mellan företrädare för de politiska partierna, enskilda medborgare, näringsidkare och intresseorganisationer på regional och lokal nivå som diskussioner ska föras och ett eventuellt behov av en förändrad regional indelning tydliggöras. Diskussioner om regionindelning kan inte styras från centralt håll. Ett skäl till att regeringen har valt att så tydligt markera att regionbildningsprocessen måste växa fram underifrån är just att den annars riskerar att inte få den legitimitet som med rätta påpekar är så viktig. Jag delar självfallet uppfattning att demokrati- och legitimitetsaspekterna är mycket viktiga och att de måste uppmärksammas i den pågående processen. Bland annat utifrån det perspektivet kommer jag också att noggrant följa den fortsatta regionbildningsprocessen. För regeringen är demokratiaspekten av avgörande betydelse för att skapa legitimitet för nya regioner, men till skillnad från litar jag på att demokratiskt valda företrädare och andra aktörer på lokal och regional nivå själva kommer att uppmärksamma och driva dessa frågor utan att detta ska behöva påpekas från central nivå. Mot bakgrund av detta kommer jag inte att vidta någon ytterligare åtgärd med anledning av den ställda frågan. 38 (): Jag tackar för svaret. Jag kan konstatera att ministern inte är beredd att vidta en enda åtgärd för att stimulera, markera, tydliggöra eller påverka så att nya storregioner från demokratisk synpunkt ska fungera på ett bra sätt. Jag kommer inte att vidta någon ytterligare åtgärd är Odells besked. Det vi nu ser är en passiv regeringsmakt som lojt väljer att luta sig tillbaka i fåtöljen. I praktiken får andra sköta demokratifrågorna. Visst kan det vara bra att säga att lokala och regionala aktörer får ta hand om detta, men ett demokratiskt samhällsbygge kräver en växelverkan mellan det lokala, regionala och centrala. Dessutom är riksdag och regering ytterst ansvariga för eventuella beslut om nya regioner. Är det då rimligt att göra som ministern och säga att han inte har någon uppfattning på demokratiområdet, annat än på ett principiellt plan, som han är beredd att driva? De lokala aktörerna får ta hand om de frågorna. Är en icke-minister på detta område? men inte verka tycks vara mottot. Som jag ser det finns det ett antal risker med de större regionerna. Avståndet mellan väljare och valda riskerar att öka. Antalet människor som känner eller känner till en förtroendevald riskerar att minska. Likaså riskerar antalet förtroendeuppdrag att minska. De förtroendevalda får ansvar för mycket stora geografiska områden med därtill komplexa organisationer som kan vara svåra att överblicka och ha tillräcklig kännedom om. Svårigheter att utkräva det politiska ansvaret mellan valen kan uppstå. Det är viktiga, djupa och centrala problem. Ser ministern dessa problem? Även om processen mot större regioner sker lokalt och regionalt måste frågor ställas: Hur folkligt förankrad är processen? Går den på djupet bland medborgarna eller omfattas den i praktiken av ett litet antal företrädare på kommun- och länsnivå? Jag tror att ministern vet att det ligger i farans riktning att innehållet i mina frågor ger en stark fingervisning om verkligheten. Ändå säger ministern att han inte tänker vidta några åtgärder eller engagera sig när det gäller demokratifrågorna. Om de allmänna formuleringarna och välviljan, som jag trots allt kan notera i svaret, står för någonting när det gäller folkstyret skulle ministern kunna formulera sig på följande sätt: Varje ny region bör göra en demokratiredovisning. Den ska innehålla en analys av effekterna för folkstyret, närheten mellan väljare och valda och de förtroendevaldas möjlighet att i praktiken utöva en demokratisk styrning samt en bedömning av hur eventuella problem med ett demokratiskt underskott ska lösas. Det är ett uppslag. Det är en idé. Det är ett sätt att komma vidare. Det är ett sätt att markera att det här är oerhört viktigt utan att styra upp något. Processen kan fortsätta, men det är en oerhört tydlig fingervisning om att vi tar demokratifrågorna på allvar. Jag spelar ut den här bollen. Är du beredd att ta den, eller står du kvar och stampar och är inte beredd att göra någonting? 39 HANS (): Ska vi tala om medborgarnas regioner eller administratörernas regioner? Så tillspetsat kan det bli när man kokar ned argumenten. har med en interpellation väckt frågor kring nya regioners framväxt i och deras demokratiska och medborgerliga förankring. Statsrådet utvecklar regeringens politik på ett klargörande sätt genom att fastslå att regioner växer fram underifrån. Det är inget som lockas fram vid landstingspolitikers sammanträdesbord, med eller utan samtalsledare utsända av staten. Det lokala och nära perspektivet måste vara utgångspunkten. Därmed säkras också demokratin och delaktigheten. Låt mig som relief och kontrast till och tankeutbyte få berätta litet om framväxten av . Jag tror att det kan ha intresse för en frågeställning kring just regioner och demokrati. Två län gick samman i en region. Det handlar om ett med 33 kommuner, där de allra flesta i samband med att försöksområdet skapades var positiva. Många av de skånska tidningarna tog aktivt ställning för. Viktiga branschorganisationer som Sydsvenska uttalade sitt stöd, och enigheten var bred över parti- och blockgränser. Såväl socialdemokrater som moderater i noterade att de tveksamma och de som ska övertalas inte finns hemma utan borta, i exempelvis det där vi nu för denna interpellationsdebatt. Att vi skriver 2008 och det således är freden i gör att även människor norr om kan påminna sig att har en gemensam historia, gemensamma traditioner och berättelser, som håller samman detta område med över en miljon invånare från och i syd och och i nordväst till och i öst. Utan förankring i kommunerna, hos intresseorganisationer och brett bland partierna går det inte med trovärdighet att forma en region som kan beskrivas som medborgarförankrad. finns en rädsla för att den regiondiskussion som förts i spåret av endast blir ett mummel bland dussintalet politiker. Även om det kanske inte blir en folkfrontsfråga är det dock ändå viktigt att finna engagemang och intresse utanför den snävaste kretsen. Det visar erfarenheten från . skriver i en uppsats med titeln och , där han jämför legitimitet och förankring i bland annat och : När vi ser utvecklingen av intresset för politik både i och i så kan vi ana en förändring. Medborgarnas intresse för regionpolitiken har ökat kraftigt i båda regionerna. Och vidare: Breddningen av regionernas ansvarsområden kanske börjar slå igenom och ge regionpolitiken mer liv . Regionerna börjar kanske efterhand av allt fler uppfattas som mer än sjukvårdskommuner. Allt detta är intressant. Den naturliga följdkommentaren till är att den klokhet med vilken nya ansökningar om bildandet av regioner kommer att hanteras rimligtvis inte borde få försinka ett permanentande av redan existerande och väl fungerande regioner som exempelvis . kan mycket väl komma till kammaren med en proposition om nya regioner med start , men före det skulle han väl också kunna komma med en text om permanentande av redan befintliga regioner. 40 (): Jag delar synpunkter i interpellationen till viss del, framför allt när han säger att den regionala nivån upplevs som splittrad och oöverskådlig och har ett stort antal aktörer. Jag delar däremot inte åsikt när han säger att regeringen är passiv i frågan. Frågan har diskuterats i sak , när den Birgerssonska utredningen startade. är det att sätta ned foten och se till att någonting händer. Tittar vi på den regionala nivån , länen, ser vi att man har problem med att klara ekonomin. Vi måste på något sätt ge dem förutsättningar att ge sina invånare en bra hälso- och sjukvård och så vidare. Vi måste stärka demokratin på den regionala nivån utifrån myndighetsperspektivet. Det är ändå så, som också är inne på, att myndighetskartan i ser ut som om en drucken spindel har passerat över kartan. Så kan vi inte ha det. Det handlar också om folkstyrelsedimensionen i sammanhanget. Ser man utifrån befolkningens synvinkel är det kommunerna som är basen i det demokratiska arbetet.