prot · GW0952 · 2008-12-18 00:00:00 — Man konstaterar även att vägar kommer att vara framtidens melodi som man i andra avsnitt pekar på de problem som finns med vägtrafiken. Man verkar inte vara beredd att fatta de framåtsyftande beslut som krävs för att vi ska komma till rätta med de problemen. Man är luddig. Även om man på andra håll uttrycker klart vägkrameri vågar man inte i betänkandet ta ställning till hur man vill fördela resurserna mellan till exempel väg och järnväg. Det ska man återkomma till. Man ska lägga ut det på regional nivå där de ska få bestämma om de vill ha det ena eller det andra. Det tyder inte riktigt på en långsiktig och övergripande helhetssyn. Om man menar allvar med att man måste ställa om transportsektorn för att komma till rätta med det problem vi står inför måste regeringen och vi här i fatta vissa avgörande beslut och inte förlita oss på att andra ska fatta dem. Dessutom tycker jag att regeringen har en tillväxtfientlig hållning när det gäller det kamerala synsättet på finansieringen av stora och strategiska infrastrukturprojekt. Om vi till exempel ska ha en höghastighetsbana, oavsett vad utredaren kommer fram till, kommer den att ta väldigt att finansiera och bygga om den ska finansieras på det sätt som regeringen brukar hänvisa till, nämligen anslagsfinansiering. Det skulle vara glädjande att få en liten hint om att man kan tänka sig, som någon sade, en okonventionell finansiering av eventuell höghastighetsbana. Jag tycker inte att det är speciellt okonventionellt. Jag skulle gärna vilja att ni säger något om det. Var god dröj! Det skulle man kunna jämföra er politik med. Det är inte vad som behövs för att klara klimatomställningen där just transportsektorn är det stora problembarnet. De flesta andra sektorer har faktiskt lyckats att minska de negativa utsläppen i vår atmosfär, men det har inte transportsektorn lyckats med. Det verkar som om regeringen sätter en ära i att presentera sina så kallade nyheter i elfte timmen. Ett exempel är det som hände . Här har vi den sannolikt största debatten om infrastruktur under den här mandatperioden. Vi har haft många hearingar och diskussioner och ministern har varit i utskottet. Av en ren tillfällighet går det ut ett pressmeddelande från där man säger att man nu ska man tillsätta en utredning om höghastighetsbanor. Jag tror inte att det var en tillfällighet. Jag tycker inte att det är en speciellt seriös politik att försöka titta på var vi är aktiva och sedan lägga en sådan aktivitet precis den dagen som vi ska diskutera detta. Jag tycker att det hade varit betydligt mer klädsamt om man hade gjort det tidigare helst eller tagit upp det till diskussion . Jag tycker inte att det är speciellt seriöst. Men det kanske är en ren tillfällighet. Det var kanske någon som inte hade koll på att vi skulle ha den här debatten . Regeringen klarar inte av att peka ut strategiska hamnar och strategiska kombiterminaler. Om någon så önskar kan jag läsa upp ur tidigare protokoll där vi på den andra kanten, som är i opposition men som då var i majoritet, fick kritik för att vi inte orkade med, eller hur man uttryckte det, att peka ut vissa strategiska hamnar och kombiterminaler. Jag konstaterar att det nu har gått Moderna transporter kom, och den nuvarande borgerliga regeringen orkar inte med att peka ut strategiska hamnar och kombiterminaler trots att man har gedigna utredningar i båda fallen. De pekar ganska entydigt och klart på stora fördelar med att ha ett sådant synsätt. Det innebär inte att alla andra hamnar eller kombiterminaler ska slås ut, utan det pekar på att man måste vidta vissa åtgärder och stärka infrastruktur in och ut från de här hamnarna. Man ska också ha detta i åtanke när man bygger infrastruktur. Det innebär inte att man lämnar det andra åt sitt öde. Men när det gäller flygplatser säger man minsann att man kan tänka sig att peka ut ett visst antal nationella flygplatser, och det gör man också i betänkandet. Dessutom var man så snabb och förutseende att man långt innan detta kom upp till beslut bestämde sig för att minsann är en strategisk flygplats och där skulle man förlänga avtalet under en väldigt . Det är mycket märkligt att i vissa frågor som gäller flyg kan ni klämma till och avgöra vad det är som gäller ganska snabbt, men när det gäller hamnar och kombiterminaler är beslutsvåndan uppenbar. Jag skulle gärna vilja ha en förklaring till hur ni har kommit fram till de här olika bedömningarna vad gäller hamnar och kombiterminaler å den ena sidan och flygplatser å den andra. Man brukar säga att politik är det möjligas konst. Men regeringen har på många områden gjort politik till en uppvisning i hänsynslöshet och, som i det här fallet, i mitt tycke en politik som liknar det löjligas konst, vilket så att säga inte styrker politikens innehåll för något parti egentligen. Jag tycker att vi ska hålla oss för goda för att hålla på med det här spekulativa och att föra politik via medierna i första hand. Politik som rubrik i stället för politik som innehåll tror jag inte är långsiktigt hållbart. Därmed tänkte jag gå in på några av de reservationer som Vänstern har. Vi har som sagt var en betydligt mer omfattande planeringsram än vad regeringen har. Det märks på s. 48. Vår ram ligger på nästan , att jämföra med regeringens 417. Jag konstaterar att även socialdemokrater och miljöpartister har en betydligt mer omfattande ram än vad regeringen har. Finansieringsfrågan var jag inne på lite kort i min inledning. Jag har inte lyckats få ett svar på min fråga fast jag har ställt den vid, tror jag, två eller fler tillfällen: Kan minister svara på varför det är mer politiskt hållbart, trovärdigt och seriöst att låta kommuner och landsting, som har sina kärnverksamheter, låna upp pengar för att vara med och finansiera nationell infrastruktur än att regeringen kan tänka sig, till exempel när det gäller höghastighetsbanor, att lånefinansiera? Jag har fortfarande inte fått något riktigt svar på den frågan. brukar svara att det är frivilligt. Ja, allting är ju frivilligt. Men om man frivilligt säger att man inte frivilligt vill vara med och lägga ut några pengar för Förbifart , ja, då får man ju ingen Förbifart . Eller man får ingen Förbifart . Är det så mycket frivillighet då? Är det inte rimligt att vi tar ett gemensamt ansvar för den typen av åtagande, som faktiskt är till gagn och nytta för hela landet, om man nu menar vad man säger? Jag menar att det här inte ska ändra relationen mellan det nationella och det regionala, men de facto är det så att ju mer medfinansiering ni kräver av kommuner och landsting, desto mer ansvar kommer ni att lägga över på kommuner och landsting. Det tycker för övrigt även Kommuner och Landsting. Det är skillnad att ha enstaka projekt där det här ingår, men om man gör det som huvudprincip blir det något märkligt. Det var finansieringsfrågan. Jag hoppas att vi kan få ett svar på den. Tillsammans har vi i s, v och mp konstaterat att vi tycker att man ska ändra inriktningen och målsättningen för så att man i huvudsak inte har i uppgift att tjäna pengar till staten utan att faktiskt transportera personer som ska ta sig från punkten x till punkten y på ett bra, billigt och säkert sätt och dessutom komma fram . Den politik som bedrivs tyder på att man tror att om vi bara avreglerar och eventuellt privatiserar och sätter in fler operatörer på spåren så löser vi alla problem. Jag skulle gärna vilja att ni på något sätt redovisade på vilket sätt det blir mindre trängsel på spåren för att man får in en, två eller tre operatörer till, till exempel mellan och eller mellan och . Ska ni hitta på något slags speciell omkörningsfil som inte finns, eller hur ska det gå till när man ska finnas på spåren? Behövs det inte mer spår för att det där ska fungera i verkligheten? Jag tar det här väldigt kort, herr talman, eftersom det finns så extremt många reservationer. Vi har också pekat på vikten av tillgänglighet i kollektivtrafiken. Vi har faktiskt fattat beslut här i om att vi 2010 ska ha en kollektivtrafik som är tillgänglig för dem som har funktionshinder. Utskottsmajoriteten beklagar i texten jag kommer inte ihåg den exakta ordalydelsen att man inte lever upp till det här. Man skulle önska betydligt mer kraft. Man kan alltid beklaga saker, men då kan man ju vidta mer kraftfulla åtgärder också för att försöka se till att man ökar sannolikheten för att det målet ska kunna uppnås 2010 eller strax därefter. Det saknas också insikt om att om vi verkligen vill komma till rätta med trafikproblematiken, både vad gäller trafiksäkerhet och att ett stort antal människor skadas allvarligt eller dödas i trafiken, och om vi vill komma till rätta med klimatproblematiken krävs det det har vi kommit fram till i en gemensam ståndpunkt från oppositionssidan en kraftfull övergång så att allt fler människor får möjlighet att resa kollektivt. Andelen kollektivresenärer av den totala andelen personresenärer måste öka. Då måste vi vidta kraftfulla åtgärder för att stimulera så att det blir någonting. Man kan inte bara önska fram saker. Därför finns det på oppositionssidan en rad olika förslag som också skulle kunna ge den typen av incitament, till exempel satsningar på lokal spårtrafik och kraftfulla satsningar på kollektivtrafiken både i större städer och på glesbygd och landsbygd. Vi kan inte bara önska saker, utan vi måste också avsätta medel. (Applåder) (forts. 15 §) Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 14 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde NU2 Utgiftsområde 19 Regional tillväxt Punkt 2 (Allmän inriktning av den regionala tillväxtpolitiken) 1. utskottet 2. res. 1 (s) Votering: 171 för utskottet 115 för res. 1 20 avstod 43 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 88 m, 25 c, 24 fp, 19 kd, 15 mp För res. 1: 115 s Avstod: 20 v Frånvarande: 15 s, 9 m, 4 c, 4 fp, 5 kd, 2 v, 4 mp Punkt 3 (EG:s strukturfondsprogram) 1. utskottet 2. res. 3 (s, v) Votering: 172 för utskottet 135 för res. 3 42 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 88 m, 25 c, 24 fp, 19 kd, 16 mp För res. 3: 115 s, 20 v Frånvarande: 15 s, 9 m, 4 c, 4 fp, 5 kd, 2 v, 3 mp Punkt 4 (Organisering och lokalisering av myndigheter) 1. utskottet 2. res. 4 (v) Votering: 285 för utskottet 20 för res. 4 44 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 115 s, 88 m, 25 c, 22 fp, 19 kd, 16 mp För res. 4: 20 v Frånvarande: 15 s, 9 m, 4 c, 6 fp, 5 kd, 2 v, 3 mp Punkt 6 (Landsbygds-, glesbygds- och skärgårdsfrågor) 1. utskottet 2. res. 6 (s) Votering: 172 för utskottet 115 för res. 6 20 avstod 42 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 88 m, 25 c, 24 fp, 19 kd, 16 mp För res. 6: 115 s Avstod: 20 v Frånvarande: 15 s, 9 m, 4 c, 4 fp, 5 kd, 2 v, 3 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. NU10 Vissa skyldigheter för innehavare av elektriska ledningar Kammaren biföll utskottets förslag. FiU13 årliga rapport biföll utskottets förslag. redogörelse lades till handlingarna. FiU19 Stärkta insatser för fordonsindustrin Punkterna 14 Kammaren biföll utskottets förslag. Punkt 5 (Övriga frågor) 1. utskottet 2. res. 1 (s) 3. res. 2 (v) 4. res. 3 (mp) Förberedande votering 1: 21 för res. 2 16 för res. 3 265 avstod 47 frånvarande Kammaren biträdde res. Förberedande votering 2: 115 för res. 1 20 för res. 2 171 avstod 43 frånvarande Kammaren biträdde res. Huvudvotering: 156 för utskottet 114 för res. 1 36 avstod 43 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 88 m, 25 c, 24 fp, 19 kd För res. 1: 114 s Avstod: 20 v, 16 mp Frånvarande: 16 s, 9 m, 4 c, 4 fp, 5 kd, 2 v, 3 mp 15 § (forts. från 13 §) Framtidens resor och transporter infrastruktur för hållbar tillväxt (forts. TU2) 85 (): Jag börjar med att yrka bifall till reservationerna 6, 7 och 33. När det gäller trafik hade vi en hygglig överensstämmelse i det rödgröna gänget före valet. som vi gjorde budgetar tillsammans ändrade vi proportionerna ganska mycket mellan väg- och järnvägsinvesteringar. När jag var ny här i 1998 lade man för varje krona som satsades på järnvägar på vägar. Vid den sista planeringen som vi gjorde för vägar och järnvägar var det omvända proportioner. Det fanns ett stort antal motiv till att så blev fallet. Det väsentligaste av dem är den klimatkris som alla känner inpå huden. Vad hände då efter valet? Redan i den första regeringsförklaringen talade man om att man hade för avsikt att vrida klockan tillbaka och jämfört med den tidigare majoriteten öka utrymmet för väginvesteringar. Det har man fortsatt med. I närtidssatsningen som kom i denna budget gick till att vidga kapaciteten för vägar och för järnvägar. I den miljard som finns till underhåll i konjunkturpaketet är proportionerna likadana. Man lägger mer kraft på vägarna än på järnvägarna. Vad betyder det här, och vad kan man läsa i denna proposition om framtidens infrastruktur? När gjorde en rapport om detta talar man om något som kallas för Potemkinkuliss. Man säger inte rakt ut hur mycket som man vill lägga på vägar och järnvägar. Det kan jag förstå eftersom det är rätt så svårt att motivera utifrån de transportpolitiska mål som vi har. I stället säger man att man har fyrstegsprincipen. Det är i och för sig ganska rätt tänkt att man ska försöka åtgärda saker och ting i första hand på annat sätt än genom att bygga ny infrastruktur, om jag sammanfattar det snabbt. Vad är det som egentligen styr fördelningen? Hur går det till när och räknar på vilka konkreta projekt som blir av? Det undrar vi alla oavsett var vi bor. Vad är det som kommer att bli byggt? Vad jag har erfarit när jag pratat med dem som jobbar med det här är att det är den samhällsekonomiska kalkylen som är helt överordnad allt annat. Det låter i och för sig klokt. Man ska inte slösa med skattebetalarnas pengar, men det hade varit bra om man hade haft rätt invärden. råkar det vara så att man inte har det. och , så lågt värderas skadan av utsläpp av koldioxid. Jag har vid upprepade tillfällen frågat , och flera andra vad man baserar det på. Finns det någon vetenskap i världen som säger att det är så billigt att förstöra klimatet? Nej, det finns inte. Det finns en massa andra värden i den samhällsekonomiska kalkylen när det gäller trafikolyckor, naturintrång och luftföroreningar som är väldigt lågt värderade eller inte värderade alls. Jag tror nästan att jag föredrar det vi fick reda på när vi åkte till med trafikutskottet. Vi frågade dem: Vilken samhällsekonomisk kalkyl har ni för att satsa så mycket på höghastighetståg och spårvagnar? Vi fick svaret: Vi har räknat ut att vi inte har råd att låta bli. Oljan kommer att bli antingen så dyr eller klimatmässigt oacceptabel att vi måste ha höghastighetsjärnvägar för att människor ska kunna komma fram. är ett glest befolkat land, och det kan man väl säga om också. Men här räknar man på ett annorlunda sätt, ett mer gammaldags sätt. Det här värdet på koldioxid är mer än , men man har inte orkat räkna fram någonting nytt. Varför är vi i det rödgröna gänget överens om att ha en inriktning på spårtrafik? Varför vill vi lägga huvudparten av investeringarna på det? Jo, det beror på att vi har läst rapporter från såväl FN:s klimatpanel som Klimatberedningen och analyser. Där kommer man samfällt fram till att maximalt en femtedel av den oljereduktion som ska ske till 2020 kan ske genom att man byter bränsle. Inte ens med den bästa vilja i världen kan användningen av biogas och etanol och plug in-bilar bidra med mer än en femtedel till den klimatomställning som måste ske. Resten måste ske genom att vi använder mindre energi. Att åka tillsammans är det bästa sättet att spara energi på. I planeringsram har vi 491 miljarder, och det är givetvis en stor koncentration på investeringar i spår. När det gäller vägunderhåll har vi lika mycket som regeringen. Det som särskiljer sig i vår planeringsram är att vi vill ge i uppdrag att satsa på lokal och regional spårtrafik. har inget sådant uppdrag alls. Det står ingenting om det i propositionen, trots att merparten av länder bygger ut spårvagnssystem, eftersom det är snabbt, relativt billigt och ganska populärt. I har man invigt 17 nya anläggningar . Här går det oerhört trögt. Det beror på att staten inte tar ansvar utan skyller ifrån sig, lämpar över ansvaret på kommuner och regioner som har svårt att klara av så här stora investeringar. Socialdemokraterna, är överens om huvuddragen i transportssystemen. Vi vill ha en koncentration på spår. Vi vill gå till offensiv här, och det är inte bara klimatet som är vårt motiv. Vi menar att det här är det klokaste sättet att möta lågkonjunkturen och arbetslösheten på. talade om Nobelpristagaren i ekonomi. Jag kan inte låta bli att hänvisa till samma resonemang. Han och alla andra ekonomer talar om att för att mota uppsägningarna och den modlösheten hos människorna som breder ut sig måste man våga satsa offentliga medel. Den största skillnaden egentligen mellan regeringen och oss den är lika stor förstås när det gäller avvägningen mellan spår och väg är att regeringen använder sina anslag till att förtidsamortera. Vilka andra länder förtidsamorterar statliga lån som en konjunkturåtgärd? Man borde i stället göra precis tvärtom. Vi säger också att höghastighetsjärnvägarna måste finansieras särskilt genom att man lånar till dem. Jag skulle vilja hävda att regeringen i fråga om infrastrukturpolitik också är näringslivsfientlig. Har man varit och lyssnat på hur de större företagen vill organisera sina resor har man fått veta att många av dem av egen kraft, men också för att kunderna kräver det, vill ha smartare kombinationer av väg, järnväg och sjöfart. Vi har varit ute på många företagsbesök där man har sagt: Hade vi bara en liten bit räls till, hade vi bara en omlastningscentral, hade vi bara sträckning fram till hamnen skulle vi också vilja kombinera väg, järnväg och sjöfart på ett bra sätt som är smidigt för oss och som minskar klimatpåverkan. Vi har utrett såväl var de strategiska hamnarna finns, var de strategiska kombiterminalerna finns. Förslagen är remissbehandlade. Remissinstanserna är väldigt positiva. Varför gör regeringen ingenting? Det här borde man satsa på, och man borde satsa inte bara på infrastrukturen direkt utan också fundera på vilka bieffekter i form av nya marknader investeringarna i kollektivtrafik ger. Vi hade tidigare tillverkning av tåg i det här landet. Vi hade tillverkning av buss. Buss är fortfarande ett framgångsrikt företag, men marknaden i är för liten, så tillverkningen ligger i . är också ett företag som har gått runt de allra flesta år. Det är först nu som de är tvungna att ha lite längre jullov. Men om vi ska vara kloka och se framåt måste vi skapa marknader för en kollektivtrafikinfrastruktur här genom att beställa spårvagnar, trådbussar och se till att den marknad som kommer någonstans också kanske kan resultera i nya arbetstillfällen i vårt land. Om jag går så långt som att beteckna den här propositionen som näringslivsfientlig skulle jag också vilja säga att den är resenärsfientlig. Det står: Resenären är i fokus. brukar väldigt ofta säga att resenären ska sättas i fokus. Vad betyder det? Vad är det vi får till oss i trafikutskottet från resenärerna? Jo, det är att tågen inte kommer , att man kommer för sent till jobbet, att man blir stående på perrongen, att det är för trångt, att det är för knökigt. Att göra någonting åt det är att ta resenären på allvar. Göra någonting åt det kan vi dels genom att bygga ut infrastrukturen förstås så att man får plats med mer trafik, dels genom att säga att SJ:s uppdrag, ett helstatligt företag, ska vara att tillgodose resenärernas behov. har SJ bara ett enda uppdrag enligt bolagsordningen, och det är att lämna förräntning till sina ägare . Vad är det för logik med att SJ ska göra det? SAS, som också är statligt, lämnar inte en krona i vinst till staten. Är det ett klimatmässigt övervägande att SJ ska lämna vinst men inte SAS? Jag vill också hävda att politiken som regeringen för är resenärsfientlig såtillvida att biljettpriserna kommer att öka. Vi hade tidigare en finansiering av rullande materiel där staten betalade hälften av alla nya tåg i den regionala trafiken. Det gjorde att man kunde öka utbudet utan att behöva höja taxorna, i alla fall inte särskilt mycket. Vad ska man göra nu när resenärerna står och trängs och knappt kommer med? Man beställer nya tåg. Det har man vågat göra. Men när det ska betalas kan det inte ske på annat sätt än genom att höja taxorna. Är det att sätta resenären i fokus? Den nya myndigheten, Transportstyrelsen, ska finansieras via avgifter i infrastrukturen. Det kommer att höja banavgifterna. Och vad händer då? Ja, då blir det dyrare för resenärerna. Det är väldigt intressant att nu höra om den utredare som ni har tillsatt för att ta reda på hur man kan få mer underlag för höghastighetsspår för . är väl ett praktexempel på att resenären inte sätts i fokus. Det kostar att åka mellan och . Vad kostar det att åka från till ? Det är en viss skillnad. Är det att sätta resenären i fokus? Nej, jag tror att vi måste satsa helt annorlunda. Vi måste bygga ut infrastrukturen för de klimatsmarta transportslagen. Vi måste se till att bygga ut hamnarna. Vi måste se till att ha strategiska noder mellan hamnarna och resten. Vi måste ha omlastningscentraler. Och vi måste se till att ha en politik som gör att det är både pålitligt och prisvärt att åka kollektivt. Vi har också sagt att det inte bara är spårtrafik som gäller. borde ha ett uppdrag att tillsammans med kommunerna reservera särskilda busskörfält, ha ett uppdrag att använda de medel man har för att satsa på den kollektivtrafik som snabbast kan ta fler resenärer, och det är bussarna. Jag ska avsluta med ett kort exempel på vad regeringens politik får för praktiska konsekvenser i den landsända där jag bor. Till brukar en del stockholmare komma åtminstone . Där har vi vackra naturreservat. Vi har Drakamöllan och andra. Där går väg 19 som slingrar sig genom skogen. har de som bor där fått reda på att den ska byggas ut. Då frågar de: Varför? Biltrafiken ökar ju inte. Nej, men lastbilstrafiken ökar. Och säger: Det ser inte ut att bli någon kilometerskatt, och då måste vi bygga ut vägen för att klara mer lastbilstrafik. Det är precis tvärtom man borde göra: införa kilometerskatt, som till och med den borgerliga regeringen i klarar av att göra, och sedan bevara vägen som är ett väldigt lämpligt sätt att ta sig fram utan att förstöra naturen runt omkring. I detta anförande instämde (). 86 (): har vi vårt betänkande Framtidens resor och transporter på bordet för debatt och beslut . Vi kommer att säga, precis som befarar, att det är en stor dag för alliansen och alla som tror på infrastrukturens betydelse för tillväxt och alla som tror på att infrastruktur har en stor betydelse för fler jobb. Jag vill börja med att nämna några ord om när jag via webben lyssnade på trafikutskottets budgetdebatt. Tyvärr kunde jag själv inte vara med på grund av en ryggskada, men värre var att när jag lyssnade på oppositionens överbudspolitik var det inte bara ryggen som värkte, utan det var nästan så att öronen höll på att trilla av mig. Det var en nästan overklig situation att lyssna på dessa överbud som jag satt vid datorn och hade protokollet från den förra infrastrukturremissdebatten uppslagen på skärmen. Den debatten var . Vi glömmer inte heller hur svårt det var för vänsterblocket att komma överens den gången under nattliga manglingar och så vidare. Den propositionen kom . Lika oense är vänsterblocket om hur de vill prioritera de ekonomiska ramarna. Det var intressant att läsa dåtidens näringsminister när han talade sig varm för att vara seriös med de anslag som man anslår till den framtida infrastrukturen. Vad blev resultatet?