prot · GW0951 · 2008-12-17 00:00:00 — Det finns barn som inte längre får rätt näring därför att de inte har föräldrar som har råd att köpa tillräckligt bra mat. Det finns hemlösa barn i . Det är också ett resultat av den politik som förs. Här står skattesänkningarna som gynnar de välbeställda mot den välfärd som gör att alla människor stora som små, barn som pensionärer ska kunna få sin rätt till ett värdigt liv tillgodosedd. Det är uppenbart att den här regeringen satsar på helt andra saker än jämlikhet, jämställdhet, sådant som gör att skillnaderna mellan män och kvinnor och mellan fattiga och rika utjämnas. Tvärtom för man en politik som snarare gödslar ojämlikhet och ojämställdhet, för vad annat kan man säga om vårdnadsbidraget? Det är en påstådd politisk reform men snarare ett steg långt tillbaka i tiden. Det handlar om att i stort sett uteslutande kvinnor förväntas vara hemma med en ersättning på . Jag säger i stort sett uteslutande kvinnor. Vi har ju i alla fall erfarenhet från och där av dem som tog ut vårdnadsbidragen, enligt de modeller man har där, var kvinnor. Kvinnor som förlorar pensionspoäng, kvinnor som förlorar karriärvägar, kvinnor som förlorar makt över sina egna liv och över samhällets utveckling är resultatet av vårdnadsbidraget. Den som slår sig för bröstet för en sådan politik är förmodligen lite halvblind i alla fall. Vi står förstås bakom samtliga våra egna reservationer. För tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 59 under punkt 55. Det är uppenbart att regeringen har gett upp. Det är inte jag som säger det. Det säger man själva när man ändrar målen för det här politikområdet. Det nya målet ska vara att bidra till förbättrade förutsättningar för en god ekonomisk levnadsstandard för alla barnfamiljer. var det att skillnaderna i de ekonomiska villkoren för människor med och utan barn skulle minska. Det vill man inte längre. Man vill inte att skillnaderna mellan de som har barn och de som inte har barn ska minska längre. Man har tänkt att det ska bli lite bättre så där i allmänhet, så där lite välvilligt. Jag borde kanske inte vara överraskad, men det är inte regeringens uppfattning att man ska utforma en politik som ska minska skillnader och klyftor. Det är uppgivenheten som politisk strategi vi ser. Jag ska säga några ord om vad vi föreslår och vad vi vill göra. Vi avvisar de orättvisa skattesänkningarna som regeringen vill genomföra. Vi avvisar miljardbesparingarna på småbarnsföräldrar, också på sjuka och arbetslösa. Det här är de saker som har ökat fattigdomen också för barn. Det är de utförsäkrade som har barn som också får ekonomiskt sämre villkor. Det är barn till föräldrar som inte längre har haft råd att betala avgiften till a-kassan och därför nu står oförsäkrade som är de fattiga barnen vi här talar om. Vi vill i stället ha en generell politik för full sysselsättning i ordets verkliga bemärkelse. Vi vill ha rätt till heltid. Vi vill ha höjda tak och ersättningsnivåer i socialförsäkringen och en mer progressiv beskattning än den vi ser . Vi vill ha en välfärdsoffensiv som innebär att man anställer människor där de behövs allra mest just , i välfärdssektorn i vården, skolan och omsorgen så att man kan höja kvaliteten i verksamheterna och ge människor möjligheten och rätten till arbete. Vi vill individualisera föräldraförsäkringen. Vi har aldrig riktigt begripit det där med att barn ska vara ett ansvar för kvinnor och lite av en fritidssysselsättning för män. Så bygger man ingen jämställdhet. Så bygger man inte ett samhälle där man tar lika ansvar för hem och barn och därmed också får samma möjlighet till karriär i arbetslivet. Vi vill höja och indexera underhållsstödet. Vi vill höja barnbidraget. Vi har föreslagit, som en trevlig julklapp till alla barnfamiljer, att man skulle dela ut ett extra barnbidrag. Det är ett förslag vi har gemensamt med det största partiet inom oppositionsblocket. Vore inte det en trevlig liten julklapp att dela ut? Det är pengar som oftast kommer väl till användning direkt och och som därmed också gynnar konsumtionen inte konsumismen som vi ska försöka undvika att gynna i ett läge där ekonomin faktiskt behöver stimuleras. Vi gör förstås också reformer på en rad andra politiska områden som påverkar detta område, som påverkar villkoren och förutsättningarna för barn att inte längre behöva leva under fattiga förhållanden. Jag ska inte trötta kammarens redan trötta ledamöter med att rada upp alla de förslag vi lägger fram på andra områden. De rör bostadsbidrag, anställningar, satsningar på förskolan och så vidare. De är säkert välbekanta för kammarens ledamöter. Låt mig konstatera en sista sak. Det här området går under beteckningen Ekonomisk familjepolitik. Vi har aldrig riktigt begripit varför. Det handlar ju om barn. Därför lämnar vi, eftersom vi inte heller ger upp detta, också förslag om att man döper området till Ekonomisk barnpolitik. Målet borde vara att inte ett enda barn ska behöva växa upp och leva under fattiga förhållanden. Med den här regeringens politik ser vi det omvända. Allt fler barn kommer att behöva skämmas när de går till skolan för att de inte har råd att följa med på klassresan. Allt fler barn kommer att ha föräldrar som i sin tur skäms för att de inte kan ge sina barn det alla föräldrar vill ge sina barn, nämligen en trygg uppväxt under värdiga förhållanden. 216 (): Jag skulle kunna använda hela anförandet till att peka på de ojämlikheter som ökar för barn i som en konsekvens av regeringens politik. Men jag väljer att i stället tala om förslag. Vår julklapp till barnen handlar om att föräldrarna ska få ha kvar sina jobb. Vi har i den motion som vi diskuterade tidigare skjutit till 5 miljarder extra till kommuner och landsting för att motverka den konjunktur vi är inne i. Många småbarnsföräldrar upplever en enorm stress över att de inte i tillräcklig utsträckning kan vara tillsammans med sina barn under de viktiga småbarnsåren. finns en möjlighet till deltidsarbete barnen är små. I realiteten är dock denna möjlighet starkt begränsad för många människor på grund av att man inte har råd att gå ned i lön. För att skapa möjlighet för fler att gå ned i arbetstid har föreslagit en ny del i föräldraförsäkringen som vi kallar barntid. Reformen ger fler människor möjlighet att minska sin arbetstid utan att förlora kontakten med arbetsmarknaden. Det är viktigt att kunna förena arbete och föräldraskap. I vårmotion aviserade vi att barntidsförslaget skulle utvecklas. Jag vill här beskriva hur vi har utvecklat det. Uttaget av barntid blir mer flexibelt så att det går att fördela barntidsuttaget under hela den tid man har rätt att gå ned i arbetstid, det vill säga till dess barnet fyller . Ersättningen blir individuell och kopplad till barnet. Varje förälder får barntid för varje barn. Man kan inte överlåta den till den andra föräldern, utan varje förälder får sin del. Barntidsersättningen utgår även om man arbetar . Ersättningen minskar då proportionellt och blir mindre ju mer man arbetar. Ersättning utgår även om man arbetar mellan . Ersättningen blir då . Det om barntid. Ensamstående föräldrar har ofta en ekonomiskt svårare situation än andra. Det gäller särskilt för dem som arbetar i yrken där löneläget är lågt, vilket gäller många kvinnor. För att förbättra deras situation ekonomiskt vill vi göra en höjning med av det särskilda bidraget som utgör en del av bostadsbidraget. Konstruktionen av bostadsbidraget är sådant att särskilt bidrag och bidrag till bostadskostnader minskas om inkomsten är högre än för ensamstående och för makar 58 800 för varje make. Därför utgör höjningen av det särskilda bidraget ett träffsäkert sätt att förbättra situationen för alla föräldrar med låga inkomster men omfattar i praktiken särskilt de ensamstående med låga inkomster. Kostnaden uppskattas till ca och omfattar ungefär 170 000 barnfamiljer. Det är en viktig grupp som behöver stöd i denna ekonomiskt svåra tid. Majoritetspartierna avvisar förändringen av bostadsbidraget och tar inte hänsyn till ensamstående föräldrars situation. För med stödpartier är tydligen annat viktigare, till exempel vårdnadsbidrag för ett fåtal. Den förälder som har ensam vårdnad om ett barn är extra sårbar. Vid egen sjukdom har den föräldralediga ensamföräldern inte möjlighet att ta hjälp av någon annan för tillfällig vård av barnet så att denna person får ekonomisk ersättning. Det är en avsevärd skillnad i förhållande till föräldrar som delar på föräldraskapet. Blir den föräldraledige sjuk kan den andra föräldern ta över vården med tillfällig föräldrapenning. Skulle denna förälder i sin tur vilja kan han eller hon överlåta det på någon annan som då kan få tillfällig föräldrapenning i stället. Ensamförälder som själv blir sjuk under föräldraledigheten blir däremot hänvisad till att efter bästa förmåga lösa situationen själv. Det innebär en stor ekonomisk otrygghet och ett beroende av andra människors välvilja. Det som samhället har ett generellt stödsystem för när det gäller två föräldrar finns med andra ord inte alls för ensamföräldrar. I lever 160 000 barn med en förälder som har ensam vårdnad. anser att dessa barns rätt måste likställas barns som har två föräldrar. Frågan uppmärksammades av (2005:73) som föreslog att en annan försäkrad som avstår från förvärvsarbete får vårda ett barn istället för föräldern och beviljas ersättning i form av särskild föräldrapenning. anser att denna lagändring bör genomföras. Vi vill också ta bort regeln om att barnet måste vara äldre än föräldrapenning kan överlåtas eller innan tillfällig föräldrapenning kan ges. Det är en angelägen reform. Blir man sjuk och inlagd på sjukhus har man inte denna rätt om barnet är , vilket kan drabba både barnet och föräldern på ett mycket tokigt sätt. Avslutningsvis vill jag gå in på målet. redogjorde förtjänstfullt för en förändrad inriktning. De borgerliga partierna försökte ändra inriktningen på målet så att det inte längre ska vara intressant att jämföra skillnader mellan barnfamiljer och andra utan bara skillnader barnfamiljer emellan. Det är anmärkningsvärt. Självklart står jag bakom samtliga reservationer i betänkandet men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 36 om detta nämnda mål för utgiftsområdet Ekonomisk trygghet för familjer och barn. 217 (): Den ekonomiska familjepolitiken ska bidra till förbättrade förutsättningar för en god ekonomisk levnadsstandard för alla barnfamiljer. Inom vårt utgiftsområde 12, Ekonomisk trygghet för familjer och barn, är de finansiella skillnaderna i budgeten ganska små, även om det låter som något annat när man hör oppositionen framföra sin åsikt. Däremot finns det, som vi har märkt, stora ideologiska skillnader som jag återkommer till. Området innehåller som bekant allmänna barnbidrag, föräldraförsäkring, underhållsstöd, bidrag till internationella adoptioner, barnpensioner och efterlevandestöd för barn, vårdbidrag för funktionshindrade barn och pensionsrätt för barnår. Totalbudgeten för alliansbudgeten är på . Det är viktigt att ha ett tydligt barnperspektiv när man formar politiken, så att föräldrar oavsett livssituation kan ge en materiell bas för sina barn. Med samma utgångspunkt ska den främja ett mer jämställt förhållande föräldrar emellan. Den sociala ingenjörskonsten, med gamla galjonsfigurer som och i spetsen, har präglat svensk familjepolitik. Resultatet har i all välmening lett till ökad likriktning och likformning för barnfamiljerna. Föräldrarna och andra vårdnadshavare har inte kunnat välja vare sig omsorgsform eller var omsorgen ska göras. Ofta har barnperspektivet lyst med sin frånvaro även om de sociala ingenjörerna gärna tagit ordet i sin mun. Det har inte sällan varit helt andra prioriteringar och mål som varit styrande. Därför är det heller inte förvånande att vänsterkartellen än vill utveckla kvoteringar och andra regleringar i familjepolitiken. Det finns också saker som Socialdemokraterna eller de övriga rödgröna inte pratat lika högt om. Det är bland annat att det finns forskning på att det är mycket viktigt att små barn måste anknyta till sina föräldrar eller de närmaste människorna för att bli trygga människor för resten av sitt liv. Några barn har mer behov än andra. När denna anknytning inte fungerar tillfredsställande har barnet ofta svårt att känna tillit och bekräftelse långt upp i vuxen ålder. Många barn och ungdomar mår inte bra . Den psykiska utsattheten har ökat väsentligt . Det är inte ovanligt att svälta sig , att känna sig utanför, ensam och till och med mobbad. Det finns också många som har destruktiva tankar om sig själva. Det är allvarligt för samhället. Det är allvarligt för de vuxna föräldrarna, men det är framför allt allvarligt för barnen och ungdomarna. Det är dessa sakskäl som ligger bakom de familjereformer som alliansen redan har genomfört och tänker genomföra . var det så att de föräldrar som valde det som politikerna har fastställt kunde få full utdelning i den familjepolitiska rouletten. Men om man skulle vilja ha det på ett annat sätt var det stopp. Det är framför allt här som den ideologiska skiljelinjen går mellan den borgerliga alliansen och de socialistiska partierna. Det är här som skillnaden är störst mellan regeringens familjereformer och de socialistiska grönröda förslagen och reservationerna. Alla förslag som alliansen lägger fram utgår från att det är den enskilda föräldern eller familjen som ska och får välja vad som är bäst för de inblandade, inte minst för barnen. Det är en stor skillnad. Alla som har eller har haft små barn, vet vilka olika förutsättningar som kan finnas mellan barns behov av stöd och relation med sina föräldrar både och i rum. Det ena barnet är moget och behöver stimulans av andra barn och pedagoger. Ett annat barn behöver kanske en tät relation och anknyta med mor och far för att bli en hel och trygg människa för framtiden. Det är därför jag med glädje konstaterar att vi redan har infört flera reformer som ger en större valfrihet för föräldrar. Jag pratar förstås om jämställdhetsbonusen och vårdnadsbidraget. Det är viktigt att poängtera hur de olika förslagen kompletterar varandra, vilket verkligen leder till en riktig valfrihet som familjerna inte har kunnat dra nytta av förut. Det är också viktigt att dessa reformer ska ses som delar i vår samlade familjepolitiska reform som också innehåller barnomsorgspeng och satsningar på ett ökat pedagogiskt inslag i förskolan. Dessutom kommer också, vilket ska poängteras, en efterlängtad reform för ensamstående föräldrar. Det handlar om att genomföra en utredning som ska leda fram till en proposition om särskild föräldrapenning för en bekant eller släkting, förutom för den andre vårdnadshavaren. Många motioner från alla partier i behandlar just detta. Jag vill bara bekräfta att detta är en viktig reform som planeras komma . Det som oppositionen har pratat om blir nu verklighet. Det är en viktig milsten för att hjälpa de ensamstående föräldrarna. Trots att är ett av de länder i världen som enligt FN:s har en mycket bra familjepolitik finns det saker som kan bli bättre. Därför är det efterlängtat att regeringen dessutom avser att tillsätta en utredning om bidrag till särlevande föräldrar med barn det är utredning nummer två. Även på denna punkt har det funnits ett antal motioner som kan få sina svar. Alliansen har med detta förslag en gemensam familjepolitik som ger familjer en valfrihet att hitta den bästa omsorgen för just sin situation. Denna politik kommer att fortsätta för att ytterligare täta välfärdsstatens springor inom detta område. Jag tänker närmast på framtida förslag som kommer att göra det lättare för ensamstående föräldrar. Vi inte bara pratar inom alliansregeringen. Hur ser det då ut på den rödgröna sidan? Är man överens i alla familjefrågor? Nej, det kan man definitivt inte säga. Man är överens så länge man pratar om att få bort alliansregeringen. Det har vi hört ett antal vittnesmål om här . Men sedan är enigheten slut. När det gäller hela socialförsäkringsområdet är man överens i 5 reservationer av 59. När det gäller det här avsnittet, Ekonomisk trygghet för familjer och barn, är man bara överens i 2 av 24 reservationer. Ja, sannerligen har man en lång väg att vandra innan vänsterkartellen är ett rödgrönt alternativ som är värt namnet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till riksdagsbeslut under utgiftsområde 12. Jag yrkar även avslag på de motioner och reservationer som har inkommit under detta område. Jag vill vara extra tydlig. Alliansregeringen kommer att fortsätta arbetet steg för steg för en bättre familjepolitik som kommer att gynna barnfamiljerna. Det här är alliansens familjepolitik. Det är också familjepolitik, men det är framför allt barnens och föräldrarnas politik här i . 218 (): Familjepolitiken ska alltid utgå från barnens bästa. Det har vi hört, och det är viktigt. Men för att barnens bästa ska komma i centrum måste man ge föräldrarna förutsättningar att ordna det som de tycker att det är bäst. Vem känner barnens behov bäst om inte föräldrarna? Familjepolitiken har faktiskt sin grund i hur familjens situation ser ut det har vi också hört hur föräldrarna förvärvsarbetar, delar ansvaret för hem och familj och delar föräldraledighet och så vidare. Fast vi vet att är världens mest jämställda land är det väl under just det här utgiftsområdet som vi tydligast ser hur långt vi har kvar till jämställdheten. Vid detta har ju förtjänstfullt uppehållit sig . Socialdemokraterna avvisar också alliansens förslag och säger att vi cementerar gamla könsroller. Min stilla undran är: Vems politik är det som cementerar könsroller? Vems politik beror det på att vi är där vi är med de könsroller som finns? Jag måste i det sammanhanget också säga att det förslag som oppositionen kommer med, med bidrag, bidrag och extra barnbidrag, som sade hur många nya jobb ger det i finanskrisen? Vad jag förstår blir det inte ett enda jobb av det. Det vi i alliansen gör är att vi satsar på en helt annan finanspolitik. Vi har gjort historiska satsningar på infrastruktur, närtidssatsningar, forskningspropositioner och möjligheter för föräldrar att faktiskt få ett arbete och utvecklas inom sitt område om de nu blir arbetslösa av varslen. Vi ska inte använda familjepolitiken som den buffert som ska se till att föräldrarna kan försörja sig. Som aktiv centerpartist och också aktiv inom Centerkvinnorna måste jag säga att detta med jämställdhetspolitiken och att bryta könsrollsmönstren är väldigt viktigt. Det är precis som sade: De reformer som vi i alliansen har beslutat om och verkställer ska bidra till detta. Vårdnadsbidraget och jämställdhetsbonusen är två viktiga reformer som ser till att värna om jämställdheten, så att den kommer vidare. När det gäller vårdnadsbidraget måste jag säga till och att ni hånar de föräldrar som hett har längtat efter möjligheten att vara hemma med sina barn längre än . När riksdagsledamöter i talarstolen hånar föräldrar för att de väljer att mot en mindre ersättning kunna vara hemma tycker jag att det är skrämmande. Jag kollade hur många föräldrar i som hade ansökt om vårdnadsbidrag. Det var tio. En av dem var en pappa, för övrigt. Det ni i Socialdemokraterna har sagt är att vårdnadsbidraget skulle ruinera kommunernas barnomsorg och försämra den. Då måste jag fråga: Tror ni att tio föräldrar som vill ha vårdnadsbidrag kommer att påverka den kommunala barnomsorgen i i övrigt? För övrigt finns det inga studier som talar för att barn på dagis skulle ha det bättre. Enligt finns det inga större svenska studier av konsekvensen av att små barn vistas på dagis, och det är en oerhörd brist. Jämställdhetsbonusen är för krånglig, och därför kan man inte tycka att den är bra. Men vi har varit konsekventa i vår strävan. Det är viktigt att medverka till jämställdhetsbonusen så att kvinnor kan gå ut på arbetsmarknaden och lönemässigt inte komma efter männen. På det sättet bidrar vi också till att papporna är hemma och tar ansvar för sina barn. Jag måste hålla med om att det är angeläget att båda föräldrarna ska kunna vara hemma tillsammans och ta ut föräldraförsäkring. Jag skulle önska att det kunde vara tre som man kunde ta ut föräldraförsäkring tillsammans. Det är en vision, en idé, och de är ju till för att verkställas. Höjda bidrag är oppositionens melodi. Vi i alliansen väljer en annan väg. Jag är övertygad om att när fler föräldrar nu har varit ute på arbetsmarknaden är det mycket viktigare för barnen än att föräldrarna är hemma och lever i utanförskap, för sådant har följder för barnen. När det gäller ensamstående föräldrar hörde ni av att det finns en utredning som är på gång. Man har aviserat denna utredning om hur bidragen påverkar under åtminstone de som jag har varit i . Jag beklagar att man inte har fått den . Jag ska personligen se till att den verkligen kommer i gång . Det är mycket angeläget, för utan den kan vi inte bryta detta bidragsmönster och möjliggöra för föräldrarna att försörja sig på andra sätt. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avstyrker samtliga motioner och reservationer. 219 (): Om man pratar med föräldrar visar det sig att deras inställning ofta är lite annorlunda än de flesta professionella politikers när det gäller familjepolitiken. Inför en sådan här debatt brukar jag passa på att prata med barnfamiljer som jag känner. De säger ofta att de vill ha någorlunda ekonomisk trygghet, barnvänlig bostad, bra förskola och så vidare. Men hur vill de ordna sin vardag? De vill ordna vardagen så att det blir tid för både barn och arbete, för både karriär och familj. Väldigt sällan träffar jag några mammor och pappor som har en bestämd åsikt om kvotering eller om antalet pappamånader i lagstiftningen och så vidare. De flesta jag pratar med säger att situationen kan se olika ut . När första barnet föddes var det kanske pappan som var hemma mest. När det andra föddes var det mamman. En del har valt att pappa och mamma är hemma till, även efter att föräldraförsäkringen gått ut, kanske för att vänta över sommarmånaderna innan barnet börjar på dagis. Det är många frågor i familjepolitiken. Naturligtvis ska vi ha som utgångspunkt att barnens trygghet ska säkras. Positiv utveckling ska uppmuntras. Då är familjepolitiken väldigt stor inte bara det ekonomiska utan också förskolepolitik, skolpolitik, barnhälsovård och så vidare hör dit. Sedan ska familjepolitiken lägga grunden för att män och kvinnor ska ha samma möjlighet att forma sina liv. Jämställdheten är traditionellt en väldigt viktig fråga för mitt parti. Vi har alltid sagt att strukturer i samhälle och arbetsliv gör att kvinnor och män har olika förutsättningar att kombinera arbete och barn. Det är också viktigt att utgå från att familjer kan se helt olika ut. Det kan vara ensamma föräldrar. Det kan vara två föräldrar som är män eller två föräldrar som är kvinnor och så vidare. I familjepolitiken går det alltså inte att bara prata om ett mål, oavsett om det målet handlar om ekonomi, jämställdhet eller kvaliteten i förskolan och så vidare. Man måste inse att det finns en väldig massa delar som är viktiga i familjepolitiken. står delvis också olika principer emot varandra. Jämställdhetsbonusen, som alliansen nu genomfört, uppmuntrar både mammor och pappor att ta ett aktivt ansvar för barnen, och det är positivt. Alla är överens om att det är bra för barnen med ett jämnare uttag av föräldraledigheten. Det är då också lättare för både män och kvinnor att återgå till arbetet. Det motverkar löneskillnader och så vidare. Därför tycker jag att jämställdhetsbonusen är en väldigt bra avvägning. Den uppmuntrar jämställdhet utan att låsa föräldrarna vid till exempel en stenhård kvotering eller delning av föräldraledigheten, som till exempel driver och som Socialdemokraterna nu också är på väg mot. Jämställdhetsbonusen uppmuntrar men tvingar inte. Man har också infört rätten för kommunerna att införa vårdnadsbidrag på per barn, . På det sättet kan föräldrarna få större möjligheter att tillbringa ännu lite mer tid med barnen.