prot · GV09127 · 2008-06-12 00:00:00 — Därför hoppas jag att kulturministern verkligen hävdar sig när det gäller de värdena. Jag vill också säga att de betyder mycket i våra storstäder. Jag hoppas också att vi kan få hjälp av den nya landskapskonventionen, som ger invånarna ganska stort inflytande när man möblerar om i stadsbebyggelsen. 132 Kulturminister (): Det är riktigt. Landskapskonventionen diskuteras på många håll, och har ett engagemang i detta inte bara i utan också med andra länder i . Under det svenska ordförandeskapet i EU kommer det också att anordnas en stor internationell, eller åtminstone europeisk, konferens om just de här frågorna. Ska vi kunna få en hållbar utveckling inkluderar det naturligtvis också kulturarvet och kulturmiljövården. Det gäller såväl byggnader som skog. Här finns också ekoturismen med som en intressant faktor. Väldigt mycket kan bli bättre, men det är ett stort arbete som återstår. Ökning av beroendet av försörjningsstöd 133 (): Den nuvarande regeringen har satt som ett av sina främsta mål att minska arbetslösheten. För oss socialdemokrater är varje person som får arbete ett glädjande besked. Regeringen har också särskilt uttryckt att åtgärder ska vidtas för dem som står längst bort från arbetsmarknaden. Det är också bra. Men när vi ser hur det ser ut i kommunerna blir vi inte alls lika glada. I har beroendet av försörjningsstöd ökat med 42,8 miljoner i stället för att minska , som man hade tänkt. De så kallade jobbtorgen har inte blivit den framgång som var tanken. Jag vill därför fråga : Vad har regeringen för avsikt att göra för att behovet av försörjningsstöd inte ska stiga i kommunerna som det har gjort i ? 134 Statsrådet (): Vi får aldrig glömma bort den förbättring av arbetsmarknaden som har skett i och som fortsätter. När man lyssnar på socialdemokrater kan man få intrycket att en kraftig lågkonjunktur redan är över oss, men så sent som kom nya arbetslöshetssiffror som visar att arbetslösheten sjunker. Det paradigmskifte, höll jag på att säga, men det är möjligen något överdrivet, eller snarare det tydliga politikskifte som skedde i och med valet, där vi fick en regering som kraftigt prioriterade jobbpolitiken, slår igenom. Vi får för en förstärkt arbetsmarknad. Det är det grundläggande i kampen mot utanförskapet: jobb, jobb, jobb. har vi lyckats. Det kommer kanske en avmattning , men så här långt har arbetslöshetspolitiken varit mycket framgångsrik. 135 (): , det var ju inte detta jag frågade om! Min fråga gällde om regeringen har för avsikt att vidta några åtgärder för att minska beroendet av försörjningsstöd i kommunerna, som ökar i många fall. Det är inte bara i . Jag tog exemplet eftersom jag kommer därifrån, men situationen är ganska likartad i väldigt många kommuner. Min fråga var vad man kommer att göra åt detta. Vad jag förstår av mina kommunalpolitiska kolleger har detta också att göra med arbetslösheten ökar just för de grupper som står längst bort från arbetsmarknaden. Det är de som är hänvisade till försörjningsstöd. Det var min fråga. pratar vi om dem som står allra längst bort från arbetsmarknaden. Det kan du väl svara på i alla fall? 136 Statsrådet (): Jag svarade på frågan. Frågan var vad man kan göra i kampen mot ett ökat socialbidragsberoende. Jag svarade: jobb, jobb, jobb. Så här långt har arbetslöshetsbekämpningen varit framgångsrik, faktiskt också för dem som står allra längst från arbetsmarknaden. Se på de funktionshindrade och de utlandsfödda. Där har sysselsättningssiffrorna faktiskt gått upp. Det kan vara många faktorer som påverkar socialbidragsberoendet. Det kan vara flyktingsituationer och annat, men om man ser på siffrorna på totalnivå har, om vi ser till årstalen, socialbidragsberoendet så här långt faktiskt gått ned. Vi delar naturligtvis uppfattningen att detta är en ytterst prioriterad fråga. Kampen mot utanförskapet var alliansens huvudfråga i valet. Om själva grunden råder ingen åsiktsskillnad. 137 (): Min fråga går till forskningsminister . Vi i alliansen gick ju till val på mångfald. Det gällde även utförare av högskoleverksamhet. vet jag att det finns flera verksamheter som knackar på dörren och gärna skulle vilja ha examensrätt och som tror på möjligheten att bedriva privat högskoleverksamhet. Jag skulle vilja fråga forskningsministern hur man tänker hantera den problematiken. 138 Statsrådet (): Låt mig börja med att säga att jag är glad för att vi har en del privata inslag i den svenska högskolan. Vi har i , , i , några teologiska högskolor och andra. Det är bra. Vi har i grunden uppfattningen att ett högskoleväsende inte får vara alltför fragmentiserat. Det behövs en viss kritisk massa, som man brukar kalla det. Vi kan inte ha hur många högskolor som helst. Som frågeställaren påpekar finns det nu några ansökningar från privata initiativ på det akademiska området. Vi överväger dem . Vår grundprincip är förstås att om de håller hög kvalitet måste de få samma möjligheter som statliga institutioner. Det är själva principen, men vad det kommer att innebära i de enskilda fallen kan jag inte yttra mig om här . Dessvärre hinner vi inte med någon följdfråga . Tiden går fort. Det är 16 frågeställare som har fått svar, men många fler hade gärna velat ställa frågor. Jag tackar alla er statsråd som har ställt upp och svarat på alla frågor, och jag tackar er som har ställt frågorna. 8 § (forts. från 6 §) Regeringens beredning av förslag om försäljning av sex bolag och Granskningsbetänkande (forts. KU9 och KU20) Anslaget 24:2 budgetproposition (avsnitt 4.2) 140 (): Av de som jämställdhetsminister lovade att satsa på jämställdhetsprojekt användes endast drygt en tredjedel. Resten blev till luft. Efter valet, när alliansen tillträdde regeringsposten, utlovades det storsatsningar på jämställdheten. Som jag sade skulle det minsann satsas på jämställdhetsarbetet. Jo, jag tackar, jag. Det lät ju bra. Men det bidde, som sagt, ingenting. Det bidde bara en tummetott. Regeringens utspel var ett spel för gallerierna. De gick ut brett för att lugna många som trodde att jämställdhetspolitikens arbete just skulle försämras med en högerregering. Sorgligt nog fick alla vi som var skeptiska helt rätt. rapporterade att endast cirka en tiondel hade använts. Detta, mina vänner, var . hade gått av året. Enligt jämställdhetsministern skulle ytterligare användas . Hur resten av pengarna skulle användas kunde hon då inte svara på. Men har vi svaret. De användes inte alls. fick vi reda på att av de avsatta hade endast 148 miljoner använts . Av denna summa hade 100 miljoner gått till SKL, Kommuner och Landsting. De fick pengarna då är vi inne i månad tolv utan att riktigt veta vad de skulle göra med dem. Det verkade då naturligtvis som att regeringen bara hade skickat över pengarna för att rätta till siffrorna. Det skulle se bättre ut än vad det i verkligheten var. 48 miljoner har, som jag har nämnt tidigare, gått till enskilda projekt. De som fått mest stöd är insatser mot hedersrelaterat våld och mäns våld mot kvinnor. Det är positivt. Inom dessa områden behövs verkligen ekonomiska resurser för att man ska kunna utföra sitt arbete på ett bra sätt. Men det är minst sagt märkligt att det tydligen inte fanns fler organisationer och så vidare som skulle vara i behov av ekonomiskt tillskott för att kunna bedriva projektverksamheter. När statssekreteraren på departementet fick frågan i en tidningsintervju om varför pengarna inte når ut svarade han: Det är inte departementets egna resurser som varit problem. I stället är det samarbetet med andra departement, myndigheter och organisationer samt kvalitetssäkringen av projekten som dragit ut . Men med detta vill han definitivt inte säga att detta skulle vara ett misslyckande. Jag undrar då: Vad är det annars, om inte just ett stort misslyckande? Jag ska återgå till frågor som ofta kommer upp i debatten . Det gäller beredningen. Någon beredning av ärendet enligt regeringsformen 7 kap. 2 § gjordes som vanligt inte. Om detta hade gjorts är jag säker på att resultatet hade kunnat bli annorlunda och att pengar hade kunnat bli utbetalda. Men som vanligt hänvisar man, liksom så tidigare, till regeringspartiernas valmanifest, att det var en del av beredningen av ärendet. Vilket intresse finns det egentligen när det gäller jämställdhetsarbete inom högeralliansen? Jag vill påstå att det inte finns något intresse alls. Med regeringens agerande visar de tydligt att de inte har någon jämställdhetspolitik. Det finns hur mycket som helst att satsa på. Behoven är ju oändliga. Det är rent horribelt att regeringen inte lyckats hitta lämpliga projekt. Det finns organisationer som har hur mycket dokumentation som helst som man hade kunnat gå igenom, som regeringen kunde ha tittat på i stället för att säga att man inte har hunnit kvalitetssäkra olika projekt. Varför inte satsa på projekt inom kvinnojoursverksamheterna? Det behövs jättemycket. Eller varför inte satsa till exempel på genuspedagoger inom skolan? Nej, det brydde man sig inte om. Regeringen med jämställdhetsminister i spetsen har visat att de totalt saknar ambitioner, att de inte kan kläcka några idéer över huvud taget. Kort och gott: De struntar i jämställdhetspolitiken. Jämställdhetsministern har vid flertalet tillfällen sagt att hon inte är feminist. Ja, det förstår jag. Det är ju ärligt av henne att säga så. Men oärligt är det när ministern i spetsen för regeringen avsätter pengar till jämställdhetsarbete och utlovar stordåd och slutprodukten bara blir tomma ord. Det kan misstänkas, fru talman, att regeringen endast budgeterat en större summa för att på så vis förbättra sitt rykte, för att ge sken av att ha en väl genomtänkt jämställdhetspolitik. Ert rykte, kan jag säga och berätta här, har definitivt inte förbättrats utan precis tvärtom. 141 (): Jag vill så här inledningsvis påpeka att det gör i sin granskning är konstitutionellt grundat och inte politiskt. Man kan då uppfattas som en torrboll, men jag tycker att det är viktigt att vi håller oss till den ordningen. hävdar att beredningskravet inte är uppfyllt enligt regeringsformen 7 kap. 2 § och att regeringen vilselett . Majoriteten i utskottet hävdar motsatsen. I lagen om statsbudget framgår det att all statlig verksamhet ska ingå i statsbudgeten, den så kallade fullständighetsprincipen, och att alla inkomster och utgifter för varje sektor ska tas med enligt bruttoprincipen. Enligt förarbeten till regeringsformen är det tydligt att det är regeringens uppgift att under parlamentariskt ansvar avgöra i vad mån de utgifter som anslag möjliggör ska verkställas. Med detta sagt blir det tydligt varför den aktuella granskningsanmälan inte föranledde något ytterligare uttalande från utskottet. budgetproposition äskades ett anslag för särskilda jämställdhetsåtgärder på 416 miljoner. Det ska jämföras med endast 5 miljoner 2006. Av ökningen var 400 miljoner till insatser för att främja jämställdheten, bland annat forskning om kvinnors hälsa och en handlingsplan för att minska våldet mot kvinnor. De kraftigt ökade anslagen och den nya inriktningen innebar en strukturomvandling på politikområdet, vilket i sin tur inneburit ett utvecklingsarbete som krävt tid. Statsrådet säger i det underlag som har att regeringen har högt ställda målsättningar och ambitioner inom jämställdhetsområdet. Efter valsegern bildades Integrations- och jämställdhetsdepartementet, bland annat för att möjliggöra en kraftsamling och ge dessa viktiga frågor den tyngd och den centrala roll som de förtjänar, enligt granskningsunderlaget. Om vi ska hålla oss konstitutionellt stringenta är det som bestämmer hur statens medel ska användas, enligt 1 kap. 4 § andra stycket regeringsformen. Enligt 9 kap. 2 § regeringsformen får dessa medel heller inte användas på annat sätt än vad har bestämt. I förarbeten till regeringsformen, som jag tog upp i min inledning, det vill säga proposition 1973/74:190, s. 224, togs frågan upp om regeringen har rätt att helt eller delvis lämna anvisade anslag obegagnade. Där intogs då den principiella ståndpunkten att det får ankomma på regeringen att under parlamentariskt ansvar avgöra i vad mån de utgifter som anslagen möjliggör ska verkställas. Även om ambitionerna för jämställdhetsområdet presenterades i Allians för valmanifest fanns vid makttillträdet inget uttalat handlingsprogram för specifika åtgärder. Det ska i konstitutionella sammanhang påpekas, eftersom berörde det, att valmanifest inte utgör en del av beredningsunderlaget, vilket det i det aktuella fallet heller inte gjort. Det var inget unikt för just jämställdhetsfrågorna. Detsamma gällde för flera andra politikområden. Detta innebar, i det granskningsunderlag vi har, att regeringen behövde för att jobba ihop politiken och samla sig kring konkreta förslag, där bland annat Integrations- och jämställdhetsdepartementet bildades. Det är betydligt viktigare för att inte säga mer ansvarsfullt att de åtgärder som vidtas får önskad effekt och genomslagskraft än att de genomförs så snabbt som möjligt om detta skulle riskera att leda till ogenomtänkta och mindre effektiva insatser. Handlingsplanen för att bekämpa mäns våld mot kvinnor är ett exempel på arbete som krävde beredningstid för att den önskvärda kvaliteten skulle uppnås. hävdar att det aldrig var regeringens avsikt att använda de avsatta medlen fullt ut. Detta är fel. Det är heller inte konstitutionellt intressant och inget för att granska, med hänvisning till regeringsformens förarbete om att det är regeringen som avgör hur utgifter ska verkställas. Budgetpropositionen , inklusive anslag 24:2, bereddes enligt de krav som regeringsformen ställer avseende regeringsärenden. Vårt underlag presenterar också anledningen till att man inte använt anslaget fullt ut. Bland annat tar promemoriorna upp att utformandet av en gemensam politik har tagit tid, inte minst för att det är viktigt att säkra en god kvalitetsnivå. Ett antal av de beslut som fattades 2007 kommer att genomföras . Dessutom har regeringen aviserat flera nya förslag som bland annat omfattar en handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål samt en strategi för jämställdhet på arbetsmarknaden och i näringslivet. presenterades en satsning på jämställdhet i skolan. Majoriteten i som består av samtliga partier förutom anser enligt utskottets ställningstagande att det är regeringen enligt förarbeten till regeringsformen som under parlamentariskt ansvar avgör i vad mån de utgifter som anslag möjliggör ska verkställas. Det vi har granskat faller inom detta område. Jag yrkar på godkännande av utskottets anmälan. I detta anförande instämde (). 142 () replik: Här har vi nu blandat det konstitutionella och det politiska. Det tar upp. Då vill jag bara säga att när det passar högerregeringen att hänvisa till det ena och det andra, som till lagen om statsbudgeten, är det helt okej. Det ska man följa till punkt och pricka. Men när det gäller något annat som kommer från grundlagen, till exempel utförsäljningen av de sex statliga bolagen, då struntar man i beredningskravet enligt regeringsformen. Så har det varit . Här vänds verkligen kappan efter vinden, må jag säga. Enligt 9 kap. 3 § regeringsformen är det som beslutar om budgetregleringar, hur statens inkomst ska tas in och att utgifterna ska fördelas till angivna ändamål. Men i samma kapitel, , 6 § ska regeringen avge förslag till statsbudget till . I förarbeten till denna paragraf i regeringsformen anges att detta är regeringens viktiga årliga handlingsprogram. Och vad bidde det av jämställdhetsprogrammet? Vad bidde det av detta handlingsprogram som vi skulle luta oss mot? Det bidde ju ingenting. Om ärendet hade beretts som det sig bör det behövs kanske inte enligt är jag övertygad om att de 416 miljoner som var avsatta inte bara hade gått ut i luft. 143 () replik: Jag kan konstatera att fortfarande hänger upp sig på en politisk grund snarare än en konstitutionell. Jag tänker heller inte kommentera följande debatter vad gäller beredningskrav och försäljning av statliga bolag. Det jag skulle vilja hänga upp mig på är just det som är satt att granska. Det är nämligen den här granskningsanmälans kärna om det finns en konstitutionell grund i de regelverk som vi har att titta på. Frågan är, , vad den konstitutionella kärnan finns för reservationen i fråga. Frågan är hur förklarar lagen om statsbudget samt regeringsformen och dess förarbeten som så tydligt säger att regeringens uppgift är att under parlamentariskt ansvar avgöra i vad mån de utgifter som anslag möjliggör ska verkställas. Hur menar att denna vägledande mening ska göra att ska komma till en annan mening än den som majoriteten har kommit fram till? 144 () replik: Jag vill också ta upp, när trollar bland den ena paragrafen till den andra, utskottets ställningstagande i sista bisatsen: får det ankomma på regeringen att under parlamentariskt ansvar avgöra i vad mån de utgifter som anslag möjliggör ska verkställas. Ja, det ska det göras. Men då var tydligen jämställdhetsprojekten ingenting som man ansåg att göra något av. Jag vill fortfarande hävda att om ärendet hade beretts hade också pengar kunnat betalas ut. För det finns inga stängda dörrar. Det finns massvis med hål att betala ut pengar till när det gäller jämställdhetsarbetet. I en intervju i svarar jämställdhetsministern på en fråga: Hur säker är du på att de pengar som skulle användas till att öka jämställdheten faktiskt finns kvar att användas för just det? Då svarar : Det är inte säkert att det kan användas till jämställdhet. Vi har anslag på för vart och ett av åren , så är det inte säkert att just dessa pengar ska användas till jämställdhet. Man går ut och lovar något i budgetpropositionen. Man går ut och pratar om det vitt och brett i valrörelsen som man också säger ska vara ett underlag i beredningen. Men, , är inte detta falsk varudeklaration? 145 () replik: Jag kan inleda med ett konstaterande att valde att inte besvara de frågor som jag ställde i föregående replik. Det är anmärkningsvärt, tycker jag, att kallar det för att jag trollar med regelverket när regelverket är så pass tydligt för oss att följa. Jag tycker också att det är anmärkningsvärt att menar att majoritet har valt fel väg när det vi har gjort är att tolka och använda just den vägledning som finns i förarbetena till regeringsformen. Jag tycker också att det är anmärkningsvärt att menar att ska frångå den konstitutionella grunden i bedömningen och gå in på en politisk grundad inställning. Det tycker jag enbart är beklagligt. Beredningen av ärendet om försäljning av vissa statligt ägda bolag efter valet (avsnitten 5.1 och 5.2) samt betänkande 2007/08:KU9 Regeringens beredning av förslag om försäljning av sex bolag 146 (): I budgetpropositionen sades följande: Regeringen avser att genomföra en genomgång av alla statligt ägda företag där argument för och emot ett ägarengagemang vägs mot varandra. I stället för att genomföra den här genomgången kallade och till en presskonferens . Där meddelade de att regeringen tänkte sälja ut sex företag: Nordea, OMX, , Sonera, och Vin & Sprit. återkom regeringen i proposition 2006/07:57 Försäljning av vissa statligt ägda företag där man begärde ett bemyndigande för försäljningen av de här sex företagen. I samma proposition återgavs, som man hade gjort i budgetpropositionen, att och inte skulle försäljas. kommer riksrevisorns helt unika och mycket starka kritik av regeringens beredning av frågan om utförsäljning av de statliga företagen. Man sade att hanteringen strider mot grundlagens beredningskrav. Därefter föreslog ledamöterna i att tillkännager för regeringen som sin mening vad styrelsen har anfört om att regeringen, i samband med försäljningar av statligt ägda bolag, säkerställer att försäljningen bereds i enlighet med regeringsformens beredningskrav. Detta uttalande motiveras med att styrelsen anser att det funnits behov av ytterligare beredning av ärendet. Att tillägga är väl också att i denna styrelse är det en borgerlig majoritet. Den leds av ordförande , . Där sitter , och . Vi socialdemokrater har vid upprepade tillfällen diskuterat själva sakfrågan. Vi är helt emot den utförsäljning av de statliga företagen som den borgerliga regeringen nu genomför. Men det vi diskuterar nu är inte sakfrågan, utan nu handlar det om den granskning som gör utifrån fyra anmälningar som i huvudsak rör frågan om regeringen uppfyllt kraven på beredning av ärenden enligt regeringsformens 7 kap. 2 §. De stora värden som de statligt ägda företagen betingar ställer starka krav på en ansvarsfull hantering av frågorna kring försäljningen av företagen. I en ansvarsfull hantering ingår självfallet att förberedelsearbetet är gediget och tillräckligt. Vi socialdemokrater anser tillsammans med övriga oppositionen och , dess styrelse, att regeringen inte uppfyller de krav på beredning som ställs i regeringsformens 7 kap. 2 §. Låt mig börja med argumenten för detta ställningstagande och börja med budgetpropositionen . Som jag tidigare anfört angavs där att man skulle göra en genomgång av alla statliga företag. Argumenten för och emot ett ägarengagemang skulle finnas där. Det har inte gjorts. Enligt regeringen ska man tolka texten i budgetpropositionen som att den genomgången ska gälla alla andra företag utom de här sex som regeringen nu ska sälja ut. Det märkliga är att regeringen inte säger någonting om hur denna text ska tolkas, och sedan fattade i enlighet med regeringens förslag. Det sägs ingenting om detta fram till . kan man fundera på. Är det någon form av efterkonstruktion som regeringen ägnar sig åt? Man kan fråga vilket skolbarn som helst i det här landet vad alla betyder. Jag är ganska säker på att man får ett entydigt svar: alla är alla. Detta tricksande med begrepp som regeringen ägnar sig åt är ovärdigt. När den borgerliga majoriteten i , av politiska skäl, inte vågar kritisera detta utan kallar det för en olycklig formulering bidrar man inte till att utveckla kontrollmakt. Man bidrar förvisso till de ihåliga försvar som regeringen ägnar sig åt i denna fråga. Alla måste rimligtvis tolkas som alla. Beredningen av regeringsärenden borde väl ändå innebära att regeringen åtminstone gör som den säger att den ska göra. Sanningen är den att det som finns i beredningsväg är det som står i den proposition som lämnades , det vill säga ingenting, förutom upprepandet att de sex namngiva företagen ska säljas. Från det att budgetpropositionen lämnades till fanns det väldigt gott om tid att bereda ärendet, goda möjligheter till att analysera, genomföra konsekvensbeskrivningar, det vill säga vad utförsäljningen av de statliga företagen till exempel skulle få för effekter på marknader när det gäller värnandet om viktiga samhällsintressen. Det fanns utrymme även för remisser, det som också är kravet i regeringsformen. De så kallade spontanremisser som sedan kom in i beredningen i till näringsutskottet från och Försvarsmakten hade självfallet kunnat vägas in i den beredning som borde ha varit grunden för ett beslut som är av denna stora vikt för svenska folket. Vi har sett att den utförsäljningsprocess som följt på beslutet och som drevs igenom av den borgerliga majoriteten med all tydlighet visar hur ansvarslöst regeringen har agerat när det gäller beredningen av ärendet. Den borgerliga regeringen har genom att slarva med beredningen inte redogjort för utförsäljningens konsekvenser för marknaden, jobben, statsfinanserna, utan man har i stället hänvisat till valmanifestet. Många frågor som ju infinner sig under hela den här processen saknar svar på grund av brister i beredningsarbetet. Varför just de här sex företagen? Varför inte något av de andra 42 statliga företagen som hanteras från sida? Varför inte sälja ut ? Varför inte sälja ? Det här agerandet har vi sett förut. Det påminner om den lättvindighet och slarvighet som borgerliga regeringar brukar agera med och om deras väldokumenterade bristande förmåga till ansvar för svenska folkets gemensamma tillgångar.