prot · GV0968 · 2008-02-20 00:00:00 — Det är bra och nödvändigt att får en redogörelse för hur de tvångsmedel som har beslutat ska få användas i samband med förundersökningar av vissa grövre brott utnyttjas av polisen och vilken effekt de bedöms ha haft. har skrivelsen utvecklats på så sätt att redogörelserna nu är fylligare och tydligare, och har också uttalat att den förutsätter att det arbetet fortsätter. Därför känns det, tycker jag, som en överskottsgärning att ändå kräva just detta i en reservation, som Socialdemokraterna och har valt att göra. Vi är överens allihopa om att vi vill ha en noggrann och tydlig redogörelse och tycker att utvecklingen går åt rätt håll. Det syns redan i den skrivelse som vi behandlar , men det kommer också att märkas i kommande skrivelser eftersom det har hänt en hel del som syftar till att förstärka rättssäkerhetsgarantierna när hemliga tvångsmedel används, som vi redan har hört tidigare här. Den nya myndigheten, , får ett särskilt uppdrag att slå vakt om den enskildes rättssäkerhet, och den ska rapportera sitt arbete till regeringen . Det innebär att regeringen kommer att få ett bättre underlag för sin skrivelse till om konsekvenserna av användningen av hemliga tvångsmedel, och det är bra. Jag tror att vi är överens om det allihop. Hur nödvändigt och effektivt är det då med hemliga tvångsmedel? Ja, visst är det en fråga som måste diskuteras. Antalet meddelade tillstånd för de olika tvångsmedlen ökar i antal . Frågan är om det beror på att också brottsligheten ökar och att alltmer förfinade metoder används av de kriminella eller på att polisen av andra orsaker väljer att utnyttja tvångsmedlen. För min del tror jag att den första förklaringen är den som stämmer bäst med verkligheten, för det första därför att tvångsmedlen faktiskt är kringgärdade av många bestämmelser som bland annat innebär att de endast får utnyttjas när andra metoder inte gett något resultat och för det andra därför att det är en väldigt personal- och resurskrävande åtgärd att till exempel avlyssna en persons telefon dygnet runt. Enligt skrivelsen har tvångsmedlen i första hand använts för att avslöja grov narkotikabrottslighet och annan grov brottslighet som grova rån och mord. Det handlar alltså om mycket grova brott. I ungefär hälften av fallen har de hemliga tvångsmedlen direkt haft betydelse för förundersökningen. Till skillnad från regeringen och allianspartierna anser inte att det är tillräckligt effektivt. Frågan är vilken procentsats som skulle vara tillräcklig för att skulle tycka att hemliga tvångsmedel ska få användas över huvud taget. Det är ändå ett ganska stort antal fall av grov brottslighet som avslöjas och kan lagföras om hälften av ärendena leder till bevisade resultat. Då menar jag att det är upp till den som vill minska användningen ytterligare att tala om vilka andra åtgärder som skulle ha varit lika effektiva eller mer effektiva för att komma åt den grova och avancerade brottslighet som det är fråga om. Min och allianspartiernas bedömning är att det tyvärr är och inom överskådlig framtid kommer att vara nödvändigt att ge polisen också de här verktygen för att skydda medborgare från att drabbas av grova brott mot deras liv och säkerhet. Det betyder inte att vi bortser från risken att enskildas rättighet och integritet kan vara i fara. Därför måste vi arbeta utifrån två perspektiv: ett så bra skydd som möjligt för dem som riskerar att drabbas av grova brott och ett rättssäkert skydd som innebär att människor som kanske är oskyldiga inte drabbats i onödan. De här två perspektiven har utgått ifrån vid beslutet att utöka de hemliga tvångsmedlen och genom att utöka den parlamentariska kontrollen av hur de utnyttjas. Det är en svår balansgång, och arbetet blir aldrig helt färdigt. Det behövs en ständigt pågående diskussion och utvärdering av om vår avvägning är den rätta just . Den här debatten tycker jag är ett bra exempel på det. Jag yrkar avslag på samtliga motioner och bifall till förslaget i betänkandet. 42 () replik: Jag har bara en mycket enkel fråga till . Här går fyra representanter från majoriteten upp och säger i stort sett samma sak. Min fråga är: Vad är det för samordning? Gör ni inte upp innan debatten om vad ni ska ta upp? 43 () replik: Det kanske är en bra fråga. Det kanske vi skulle fundera på, . Det är så här att vi är en allians, men vi är fyra olika partier. Det är väldigt viktigt att varje parti får ge sin åsikt till känna i en sådan här debatt, för våra egna väljare inte minst. gör vi så att en alliansföreträdare talar för hela alliansen, men ibland väljer vi att göra på detta sätt. Jag tycker inte att det är något fel med det. Du får väl se själv , ifall du kommer att ingå i en regeringsallians, om du ändå inte tycker att det är bra att markera att tycker något särskilt i en debatt. 44 () replik: Den erfarenhet jag har från förra gången jag befann mig i är att vi tog upp saker där vi skilde oss åt. Vi kunde instämma i vad Socialdemokraterna sade, men vi var alltid noga med att ta upp det som vi själva tyckte. När fyra företrädare går upp i talarstolen och säger samma sak måste väljarna fundera över det faktum att allesammans tycker samma sak. 45 () replik: Jag tycker att vi överlåter åt väljarna att avgöra vad de tycker. 46 () replik: tog upp den intressanta frågan vad som är tillräckligt effektivt. Jag vill därför fråga vad som är tillräckligt effektivt. Är det nästan hälften av ärendena, där människor i onödan utsätts för integritetskränkande åtgärder? Är det tillräckligt effektivt? 47 () replik: Jag tror att varken eller jag kan avgöra exakt vad som är tillräckligt effektivt. Det var därför jag sade i mitt anförande att detta är en fråga som vi ständigt måste diskutera. De fall som inte lett till direkta resultat innebär inte att det inte lett till några resultat alls. Procentsatserna talar bara om de fall som lett till direkta framgångar i förundersökningarna, men polisen säger tydligt att de kan ha lett till andra spår och så vidare som de kunnat fortsätta att arbeta med. Jag tror att vi får vara nöjda, om man nu kan uttrycka det så, med att det är en 50-procentig effektivitet i dessa fall. 48 () replik: Tack för det klargörandet, ! Jag vill utveckla själva frågan. Från sida tycker vi att det principiellt är en bra och rätt väg som regeringen valt, det vill säga att i efterhand underrätta den som utsatts för hemliga tvångsmedel. När förslaget sedan utformas i propositionen, alltså den skyldighet som rättsväsendet har att i efterhand informera den som blivit utsatt för den integritetskränkande övervakningen, har det dock urholkats. Tanken med den reella rättssäkerhetsgarantin för den enskilda har i princip inte något riktigt värde på det sätt som det var tänkt från början. Det som regeringen fortfarande bortser från är nämligen att rätten till effektiva rättsmedel stadgas i . Det finns en tydlig skadeståndsskyldighet vid de fall då dessa integritetskränkande instrument används mot oskyldiga. talar vi inte om dem som är skyldiga; dem vill vi komma åt. Vi tycker att hemliga tvångsmedel är nödvändiga i kampen mot brottsligheten men inte i den omfattning som innebär att vi, när vi talar om effektivitet, rör oss med siffror som om det vore självklart att de som inte är skyldiga har ett problem på halsen. Min fråga till är därför: Vore det inte bra, just när det gäller underrättelseskyldigheten, att göra det lite svårare för dem som ska ta till denna övervakning så att de tänker till två gånger innan de tar till den? Vi från sida tror att man skulle kunna åstadkomma det med skadeståndsskyldighet. Varför står ni inte bakom det? 49 () replik: Man måste komma ihåg att de personer som utsätts för detta är personer som är skäligen misstänkta för grova brott. Andra metoder har redan prövats av polisen och avfärdats som omöjliga att komma längre med. Därför går man till domstol och begär, på det underlag man har, att få utsätta dessa människor för de olika tvångsmedlen. Visst, det är ett intrång i deras integritet, och det är svårt att ha ett helt rättssäkert skydd när det handlar om de grova brotten. Tyvärr är det så. Men vi tar steg för att förstärka rättsskyddet. Jag tycker att det är ett steg åt rätt håll att man ska rapportera i efterhand ifall någon som utsatts för hemliga tvångsmedel, och sedan inte blir dömd för brott, får reda på det. Vi får fortsätta arbetet och se om vi kan förstärka det ytterligare. Vi kommer dock aldrig att nå dithän att vi inte kommer att trampa in på personers integritet i dessa fall. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §.) 10 § Straffrättsliga frågor förenklad beredning Föredrogs justitieutskottets betänkande 2007/08:JuU12 Straffrättsliga frågor förenklad beredning. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 19 §.) 11 § Processrättsliga frågor förenklad beredning Föredrogs justitieutskottets betänkande 2007/08:JuU13 Processrättsliga frågor förenklad beredning. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 19 §.) 12 § Våldsbrott och brottsoffer förenklad beredning Föredrogs justitieutskottets betänkande 2007/08:JuU15 Våldsbrott och brottsoffer förenklad beredning. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 19 §.) 13 § Polisfrågor förenklad beredning Föredrogs justitieutskottets betänkande 2007/08:JuU28 Polisfrågor förenklad beredning. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 19 §.) 14 § Kriminalvårdsfrågor förenklad beredning Föredrogs justitieutskottets betänkande 2007/08:JuU29 Kriminalvårdsfrågor förenklad beredning. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 19 §.) 15 § Rapporteringsskyldighet av ej verkställda beslut enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade m.m. Föredrogs socialutskottets betänkande 2007/08:SoU8 Rapporteringsskyldighet av ej verkställda beslut enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade m.m. (prop. 2007/08:43). 50 (): Jag har inte föreberett mig för att introducera ärendet, utan det är majoriteten som ska göra det. Jag förväntar mig därför att någon av majoritetens representanter kommer att göra det. I mitt anförande utgår jag från synpunkter när det gäller betänkandet 2007/08:SoU8 som handlar om ej verkställda beslut enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. behandlade vi i ett omfattande betänkande med namnet Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg om äldre. I det betänkandet fanns några lagändringar i kommunal- och socialtjänstlagen som syftade till att förstärka de äldre medborgarnas rättssäkerhet. debatterar vi ett lagförslag som kommer att komplettera beslutet som fattades , nämligen att rättssäkerheten även för vissa personer med funktionsnedsättning förstärks. Kommunernas nämnder blir redovisningsskyldiga för beviljade men ej verkställda beslut. En sanktionsavgift införs också. Jag vågar påstå att alla vi som engagerar oss i handikappolitiska frågor kommit i kontakt med personer som ansökt om bistånd i någon form och efter en prövning fått sin ansökan beviljad, men därefter har ingenting hänt. Verkställigheten av beslutet dröjer. Med andra ord: Man har fått besked att man har rätt till exempel till daglig verksamhet, kontaktperson, gruppboende eller korttidsvistelse, men beslutet verkställs inte. Jag och tror inte att dagens beslut om kommunernas redovisningsskyldighet och sanktionsavgifter för beviljade men icke verkställda beslut är lösningen exempelvis på bristen på platser i dagverksamhet eller i bostäder med särskild service. Nej det behövs många andra åtgärder. Till exempel måste kommunsektorns ekonomi förstärkas. Men det tycker inte den borgerliga regeringen, utan i stället fryser man statsbidragen till kommunsektorn och kompenserar inte ens kommuner och landsting för pris- och löneutvecklingen. Jag menar att de medel som regeringen nu lovar kommunerna för ökade kostnader för rapporteringsskyldigheten, det vill säga , självklart behövs men egentligen inte har något med grundproblematiken att göra. Utöver frysningen av statsbidragen till kommunsektorn har regeringen redan genomfört andra förhinder för verkställighet av beslut. Jag syftar här på den försämrade ekonomiska situationen för kontaktpersoner. Kontaktpersoner gör ett otroligt viktigt arbete. De bidrar till att personer med funktionsnedsättning får kontakt med andra människor. De kan alltså bryta den enskildes isolering genom samvaro och hjälp till fritidsverksamhet. De blir vänner, de blir kompisar. Det har redan tidigare varit svårt att rekrytera kontaktpersoner, och regeringen underlättar med sin politik inte direkt rekryteringen. höjdes avdragsgränsen för omkostnader . Detta innebär i realiteten en minskning av kompensationen för det betydelsefulla arbete kontaktpersonerna utför. stöder Socialdemokraternas två motioner, som handlar om att regeringen ska vidta åtgärder för att förbättra den ekonomiska situationen för kontaktpersoner och för att underlätta rekryteringen av nya kontaktpersoner. Det är beklagligt att regeringen inte inser sambandet och inte heller är beredd att förbättra situationen för kontaktpersonerna. Jag yrkar bifall till reservationen. Inledningsvis nämnde jag betänkandet Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg om äldre. Där föreslås, som i betänkandet vi nu diskuterar, en sanktionsavgift som ska tillfalla staten. Den enda skillnaden är att det då var en ändring i socialtjänstlagen och i lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS. Andemeningen är densamma. Jag lägger märke till en annan skillnad också. Samtliga borgerliga partier reserverade sig 2006 mot förslaget att avgiften skulle tillfalla staten. De fyra partierna hade fyra olika reservationer med vissa nyansskillnader. Tanken var att den enskilde skulle få pengarna och kunna köpa tjänster i stället. menade enkelt att om en fritt-val-reform införs behövs inte någon sanktionsavgift över huvud taget. i regeringsställning lägger samma partier fram ett förslag om att avgiften ska tillfalla staten. Jag vill avsluta med att påminna kammaren om att stod bakom lagändringar om rapporteringsskyldighet och sanktionsavgifter. Vi har inte ändrat oss utan anser att rättsäkerheten för personer med funktionsnedsättning med dessa lagändringar förstärks. Men som jag tidigare tog upp behövs det också andra åtgärder för att personer med funktionsnedsättning ska kunna bli fullt delaktiga i samhällslivet. Vi lär få återkomma till ämnet i ett bredare perspektiv här i kammaren. 51 (): Till detta betänkande, som behandlar regeringens proposition om rapporteringsskyldighet om ej verkställda beslut enligt LSS, har en reservation, som vi också vill yrka bifall till. Propositionen föreslår flera viktiga och kloka förändringar som fullföljer en linje av tidigare fattade beslut för att öka rättssäkerheten och se till att människor som behöver och har rätt till insatser enligt LSS också ska få dem inom rimlig tid. Eftersom det är uppenbart att handläggningen av LSS-ärenden behöver förbättras för att höja rättssäkerheten hoppas vi att regeringens förslag ska leda till konkreta förbättringar. Det finns ett antal brister i kommunernas formella handläggning av LSS-ärenden. Det kan vara att handläggningstiden blir för lång, att ett ärende blir liggande utan att beslut fattas eller att en person som ansöker om en insats får till svar att kommunen inte tillhandahåller den utan erbjuder annat stöd eller service, utan att personen har fått något avslagsbeslut. Detta innebär också att personen inte kan överklaga något beslut. Därför är det positivt att regeringen pekar på att återkommande utbildning i förvaltningsrätt för handläggare är en viktig åtgärd för att höja rättssäkerheten. Rättssäkerhet är alltid viktigt, och det blir särskilt påtagligt för den grupp som är i så tydligt behov av insatser som LSS-personer är. är det ca 18 000 personer som har kontaktperson enligt LSS. Enligt var det /07 1 329 beslut om kontaktpersoner som inte var verkställda. I av dessa hade LSS-personer fått vänta på verkställandet. I propositionen hänvisar man till en utredning som tog upp frågan om särskilda problem vid rekrytering av kontaktpersoner. Man konstaterar att insatsen i form av kontaktpersoner är av stort värde samt att det är viktigt att alla som är i behov av detta också får en kontaktperson. Det påtalas också att förutsättningarna för att man med framgång ska kunna rekrytera kontaktpersoner behöver förbättras. Det har kommit många och tydliga signaler från kommunerna, SKL och om att det finns uppenbara problem med att rekrytera kontaktpersoner och behålla de kontaktpersoner man har . Mot bakgrund av detta finner vi det mycket märkligt att regeringen genomfört en åtgärd som försvårar för kommunerna att rekrytera och behålla sina kontaktpersoner, nämligen en försämring av avdragsmöjligheterna för omkostnadsersättningen. Därigenom ökar beskattningen för denna grupp. Efter detta beslut har SKL delgett kommunerna en rekommendation om att höja omkostnadsersättningen med . Möjligtvis kan denna rekommendation, om den efterlevs, till stor del kompensera för den ökade beskattningen. Men, herr talman, vi i är övertygade om att denna eventuella kompensation inte är tillräcklig för att skapa bättre förutsättningar för kommunerna att rekrytera och behålla sina kontaktpersoner. Därför efterlyser vi i reservationen ytterligare åtgärder från regering och riksdag för att förbättra den ekonomiska situationen för kontaktpersoner. 52 (): Att de lagar vi stiftar här i riksdag ska efterlevas är bland de viktigaste frågorna vi har att arbeta med på olika sätt. Regeringen har här valt att presentera en form som vi förut har prövat på SOL-området men också prövar på LSS-området. Det handlar om att öka rapporteringsskyldighet och liknande men också att införa former av sanktioner när man inte efterlever den lagstiftning som vi här i kammaren har en majoritet för och i många fall är väldigt överens om. De förslag som vi nu presenterar innebär att de kommunala nämnderna får en redovisningsskyldighet. Möjligheten finns också att få betala sanktionsavgifter där en person är beviljad någonting men ändå inte fått det inom loppet av . Det är synd att det ska vara nödvändigt. Men det är nödvändigt när vi inte har en bättre efterlevnad. Vi får lära och se av den här erfarenheten om det inte finns ytterligare områden som man behöver gå vidare och titta på. Det är självklart viktigt, som tidigare talare har sagt, och det är väldigt positivt att det genomförs. Vi är glada att vi kan vara överens om att det är en positiv lagstiftning som vi presenterar. Det är det inte minst för att den stärker rättssäkerheten för enskilda personer som det finns behov av att vi möter upp. Vi är väldigt väl medvetna om, och det skriver också utskottet i sitt ställningstagande, att kommunerna har problem med rekrytering och att behålla kontaktpersoner. Men det är en fråga och en ytterligare fråga. Det är inte det som den här lagstiftningen först och främst handlar om. Vi väljer också att understryka att rekryteringsfrågan är någonting man jobbar med enskilt i kommunerna men också i kommunernas samarbetsorganisation och Landsting. Den har, precis som tidigare talare nämnt, lämnat olika rekommendationer för att förbättra situationen. Vi är ivriga lagstiftare, och vi följer också utvecklingen som sker. En av de viktigaste utgångspunkterna i riksdag är att hålla på det kommunala självstyret och försöka leva upp till det i största möjliga mån. Vi hoppas därför att den här typen av rapporteringsskyldighet kopplat till befintlig lagstiftning inte ska bli alltför bred på väldigt många områden. Men vi är glada att vi befinner oss här . Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag och regeringens proposition. 53 (): Att den person som har en funktionsnedsättning ska ha ett så bra liv som möjligt tycks alla politiska partier vara överens om. Vi ser alla med spänning fram emot då presenterar sitt slutbetänkande om LSS. Det är också ett betänkande som min vän ser fram emot att ta del av. är en av dem som är beroende av LSS för att ha goda levnadsvillkor. Han har förmånen att bo i en kommun där tjänstemän och politiker lever upp till LSS-bestämmelserna. Han har ett bra boende. Han får hjälp så att han kan leva ett utåtriktat liv trots sin funktionsnedsättning. har det bra. Genom tv-serien annan del av har svenska folket fått ta del av ett glatt gäng som tack vare LSS får ha ett aktivt liv. Om det på alla håll i landet varit så bra hade vi inte behövt diskutera dagens betänkande. Det är tydligen så att landsting och kommuner inte verkställer gynnande beslut enligt LSS. Därför behövs rapporteringsskyldighet och sanktionsavgift för att bättre kunna följa upp dessa viktiga beslut. Rättsäkerheten måste betonas för dem som har beviljats insatser enligt LSS. De flesta av oss som finns här i kammaren känner någon som är rörelsehindrad eller har en intellektuell funktionsnedsättning och som med hjälp av LSS kan få råd och stöd, ledsagarservice, kontaktperson, avlösarservice, daglig verksamhet, familjehem eller bostad med särskild service för barn och ungdomar som behöver bo utanför hemmet. Det är bara några exempel på de tio definierade insatserna enligt LSS. ska vi ha ett samhälle tillgängligt för alla. I denna målsättning finns underförstått att LSS är en lagstiftning som är till för att efterlevas. Vi får inte bortse från att målet enligt LSS är att främja människors jämlikhet i levnadsvillkoren och fulla delaktighet i samhällslivet. Verksamheten ska vara grundad på respekt för den enskildes självbestämmande och integritet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. 54 () replik: Jag vill börja med det jag tog upp i mitt anförande. Det gäller kovändningen som de borgerliga partierna har gjort om sanktionsavgiften och vem den ska tillfalla. Det fanns reservationer i betänkandet som handlade om samma lagändring fastän det var två olika lagar. Då ville samtliga partier något annat. var mycket bestämd i sin reservation och var lite raljerande. Bara man införde systemet med fritt val skulle man inte ens behöva några sanktionsavgifter, och sanktionsavgifterna skulle tillfalla enskilda personer. Jag vill fråga hur de borgerliga partierna har resonerat när de nu landat i samma ställningstagande som Socialdemokraterna, och hade . 55 () replik: Utan att riktigt vara insatt i denna förhistoria måste vi konstatera hur det fungerar där LSS inte efterlevs i besluten i enskilda kommuner och landsting. Vi har kommit fram till åsikten att en bestämmelse med kontroll och sanktioner skulle kunna påskynda så att det blir en bättre efterlevnad av LSS-besluten. 56 () replik: Tack för att ni har kommit till den insikten, ! När det gäller insatserna handlar det om kommunalt självstyre. Det är kommunerna själva som har möjlighet att påverka det. Jag tog i mitt anförande upp att regeringen krymper kommunernas möjligheter. Vi har det konkreta exemplet med kontaktpersoner. När det gäller förutsättningarna att rekrytera kontaktpersoner är det känt att det är svårt. Den lagändring som regeringen har genomfört gäller kontaktpersonernas möjlighet att göra avdrag. Den ersättning som man får som kontaktperson är ingen lön utan motsvarar den kostnad utgifter man har lagt ut. Det är ett väldigt litet arvode. Den ersättningen krymper i verkligheten. Det är ändå regeringen som har sett till att den lagen har stiftats. Är regeringen beredd att försöka ändra förutsättningarna för kontaktpersoner så att det i sin tur skulle bli lättare för kommuner att rekrytera kontaktpersoner? 57 () replik: tar upp den viktiga verksamhet som olika kontaktpersoner utför. Jag är den första att instämma i hur viktigt det är att ha kontaktpersoner. Sedan får man inte ha någon övertro att just den ekonomiska biten är det största motivet till att någon person väljer att bli kontaktperson.