prot · GV0986 · 2008-04-01 00:00:00 — Den första är hur bedömer den enligt min mening mycket expansiva politik som fördes med ofinansierade skattesänkningar. Den ledde till kraftiga räntestegringar, större inflation, lägre reallöneökning och till och med till en minskad produktivitet i näringslivet . omdefinierar det och säger att det inte alls var så expansivt utan till och med återhållsamt . Men, , om politiken var återhållsam, varför höjde då räntan? Varför steg inflationen mer än vad den har gjort , och varför blev reallöneökningarna mindre än om politiken var så återhållsam? Det går nog inte att skriva om historien, , i efterhand, utan det får konstateras att den politik som och regeringen bedrivit tyvärr har lett till de negativa faktorer som finns i svensk ekonomi. När det gäller sysselsättningen är det känt att under det sista socialdemokratiska regeringsåret ökade sysselsättningen med 150 000 nya jobb. Sedan har takten avtagit. Det har inte blivit så många nya jobb. säger i sin rapport som presenterades i går att det blir ungefär 20 000 nya jobb och 20 000 nya jobb . Med den takten, , kommer det att ta att bli av med utanförskapet, enligt definition. hinner bli både pensionerad och naturligtvis avgången om det ska ta att bli av med utanförskapet med takten 20 000 nya jobb. Det intressanta är att säger att hälften av de 20 000 nya jobben kommer i den offentliga sektorn, i kommuner och landsting. Staten minskar ju . Näringslivets bidrag blir alltså 10 000 nya jobb . Det är inte mycket till resultat för att bli av med utanförskapet, . Jag har ställt ett par frågor om framtiden, och jag saknar fortfarande svar. Jag är beredd på att jag kan få ett nytt engagerat anförande av , och jag har inget emot att han är engagerad i behovet av starka offentliga finanser. Det behöver vi inte tvista om. Min första fråga är vilka arbetsmarknadspolitiska och näringspolitiska insatser som regeringen och nu vill göra för att möta den försämrade arbetsmarknadssituationen. Ni har dragit ned på yrkesutbildning, vuxenutbildning, arbetsmarknadsutbildning. Det gör att det har blivit sämre för de människor som står utanför arbetsmarknaden. De har inte en chans att komma in och får nu ännu sämre möjligheter när utbudet av jobb kommer att minska åren framöver. Jag har ställt en andra ganska självklar fråga. Vi ser nu på många ställen i landet hur industrier och företag läggs ned på orter som drabbas ganska hårt. Regioner som för bara kände att de hade väldig tillförsikt känner nu att de är på väg utför. Vilka konkreta insatser förbereder regeringen för att möta den vikande konjunkturen på orter och i regioner i olika delar av landet? Detta är två konkreta frågor som jag har i min interpellation. Ingen är över huvud taget nämnd i svar. har två chanser till att försöka svara på dessa mycket konkreta frågor. 134 (): Låt mig gärna följa upp frågor. gick också chefen för ut och sade, precis som jag sade i mitt tidigare inlägg, att för att få de människor som står utanför arbetsmarknaden i arbete krävs det arbetsmarknadspolitiska insatser. Poängen är att använda sig av sådana åtgärder för att de människor som står längst utanför ska få en chans att komma tillbaka till arbetslivet. Även regeringens egen myndighet har alltså dragit precis samma slutsats som Arbetarrörelsens Tankesmedja har gjort i sin rapport. Det är märkligt att finansministern inte tar del av vad den statliga myndigheten själv har sagt. Dessutom är det faktiskt så att fler har fått sjuk- och aktivitetsersättning . Ni påstod ju att ni skulle ta bort den när ni vann valet och att alla skulle gå in i olika aktiviteter. Men så har det inte blivit. Det blev tvärtom fler som fick sjuk- och aktivitetsersättning under den borgerliga regeringens än under den socialdemokratiska regeringens sista . Det framgår också av rapporten det kanske inte är en så stor nyhet men ändå ett konstaterande att 420 000 har lämnat a-kassan därför att de anser att det har blivit för dyrt. Vad händer nu när det blir 20 000 nya jobb och , som vi har en befolkningstillväxt i landet som gör att arbetslösheten kommer att öka? Då kommer många människor att stå utanför a-kassan. Vad ska vi erbjuda dem? Det blir förmodligen kontantstöd via kommunerna. Då har vi försatt dessa människor i en ännu svårare situation än att bara vara arbetslös. 135 Finansminister (): Starka offentliga finanser är en kärnpunkt i vår ekonomiska politik. Det är ett styrkebälte för att vi har starka offentliga finanser. Socialdemokraterna lämnade efter sig starka offentliga finanser, men de har kraftfullt förstärkts. Enligt KI:s bedömning har vi ökat de strukturella överskotten år för år jämfört med den period då Socialdemokraterna regerade. Det sker nu en rekordsnabb avamortering på den svenska skuldsättningen. Vi drar ned vår utlandsupplåning. Vi minskar våra obligationsemissioner. Vi minskar vårt beroende av räntemarknader. Vi sparar pengar . Vi bygger det allmännas styrka och förmögenhet genom att upprätthålla ett gott sparande. Det är en styrka för att så är fallet. Sedan är det naturligtvis så glädjande att sysselsättningen nu har utvecklats rekordstarkt. Vi ser hur ungdomssysselsättningen stiger kraftfullt, kanske kraftigare än vad den har gjort . Vi ser att 40 000 invandrare fick jobb . Vi ser att bland de äldre är det en mycket snabb sysselsättningsökning. Det här är naturligtvis glädjande. Det är till viss del ett resultat av den offensiva politik som regeringen bedriver för att göra det mer lönsamt, för att göra det enklare att anställa och för att göra det mer attraktivt att driva företag. Sedan vi började göra mätningar beroende av olika sociala ersättningar har vi haft den största minskningen av utanförskapet. Den har skett i alla kategorier. De varningar som fanns från Socialdemokraternas håll om att vi skulle få en explosion av socialbidragstagare har trots ett kraftigt inflöde av människor från kriget i inte infriats. De sociala ersättningarna mätt som helårsekvivalenser på socialbidragstagare har i princip stått stilla. Detta är avgörande och viktigt. Vi börjar åtgärda sysselsättningen. Tittar vi bakåt på perioden 19992004 steg sysselsättningen med i genomsnitt strax under 30 000. Under de år vi nu blickar ut över stiger sysselsättningen i genomsnitt nästan dubbelt så mycket, med 60 000. Det är naturligtvis glädjande. Jag ska villigt erkänna att en viss del av äran för detta ska gå till andra. Det har investerats i forskning och utveckling i , vi har en välutbildad arbetskraft och vi har ansvarsfulla fackliga parter. Det är en del av den styrka vi ser i den svenska modellen. Icke desto mindre är jag övertygad om att det vi har gjort, som att göra det mer lönsamt att arbeta, enklare att anställa och mer attraktivt att driva företag, har bidragit till detta. Det ser vi i studier när vi tittar på sysselsättningen bland ensamstående invandrade kvinnor och när vi tittar på utvärderingar från eller . Detta är viktigt. Jobben är centrala, inte bara ur ekonomisk-politisk synvinkel. Kärnan i fördelningspolitiken är att vi har en låg arbetslöshet och en hög sysselsättning. När vi då ser att det är just bland invandrare, äldre och ungdomar som sysselsättningen ökar är det viktiga resultat. Det kommer att bidra till att vi bygger ett samhälle som närmar sig full sysselsättning. Det är klart att denna politik ska förstärkas. Vi kan inte få på plats allt som vi skulle önska, även om vi naturligtvis har kommit långt när det gäller att amortera av statsskulden, pressa tillbaka den offentliga skuldsättningen och göra många viktiga saker. Men förstärkning behövs. Vi vill satsa mer på forskning. Vi vill bygga ut infrastrukturen. Vi vill komma tillbaka med viktiga satsningar på kunskap i förskolan. Vi vill komma tillbaka med jobbåtgärder som gör det mer lönsamt att arbeta, mer attraktivt att driva företag och också mer attraktivt att anställa personer som har stått utanför arbetsmarknaden . Det är den politik vi vill erbjuda ; det är en politik för full sysselsättning. Det är det alternativ som vi vill plädera för. 136 (): Det håller inte, , att som svar på frågor om vad man ska göra berätta vad man gjorde i går och i förrgår. Dessutom räcker inte det som gjorde i går och i förrgår på långt när. Under det sista socialdemokratiska regeringsåret ökade sysselsättningen med 150 000 jobb. Sedan har sysselsättningsökningen bara minskat och minskat. säger egen myndighet, , att det kommer 20 000 nya jobb och 20 000 . , med den takten kommer det att ta att bli av med utanförskapet. Det blir bara 10 000 nya jobb i den privata sektorn . Då är det relevant att fråga och regeringen: Vad tänker ni göra när det gäller näringspolitiken och arbetsmarknadspolitiken? Vad tänker ni göra i de kommuner och regioner som har det svårt och kommer att få det ännu svårare framöver? Regeringen har inget svar. Regeringen talar om vad de gjorde i går och vad de gjorde i förrgår. Men det är inget svar till dem som har fått lämna sin plats i komvux. Regeringen har tagit bort en tredjedel av anslaget till den kommunala vuxenutbildningen. Det är tiotusentals människor som har tvingats lämna den kommunala vuxenutbildningen och därmed sin chans till återinträde på arbetsmarknaden i ett nytt yrkesområde. Det är inget svar till de tiotusentals människor som inte längre får den yrkesutbildning via Arbetsförmedlingen som de fick . Regeringen har dragit ned insatserna kraftigt när det gäller arbetsmarknadsutbildning. Det är inget svar till alla de ungdomar som det nu ska ställas lägre krav på i gymnasieskolan för att möta en alltmer komplicerad arbetsmarknad. Vad har de för förhoppning om framtiden? Regeringen står tomhänt om svar är det som har lämnats här. Regeringen har inga planer för framtiden. 137 Finansminister (): Vårt mål är full sysselsättning. Tittar man på KI:s prognoser som presenteras handlar det om 104 000 2007, 43 2008 och 18 2009. det är sammantaget en period av exceptionell styrka på den svenska arbetsmarknaden. Nyanmälda lediga platser ligger fortfarande kvar på en nivå som är starkare än vad vi har upplevt med några få undantag när vi tittar på månadsdata. Det är naturligtvis glädjande att sysselsättningen steg med 65 000 under socialdemokraternas sista år. Men låt oss ändå konstatera att åren 20022005 inte präglades av en styrka. Den präglades av att tillväxten kom tillbaka, men jobben blev inte fler. Vi talade om jobless growth i . Det blev inga jobb. Tillväxten kom tillbaka, men det blev inte fler jobb. Därför har det varit viktigt att satsa på en ny politik som gör att arbetsmarknaden fungerar bättre och som gör att lönebildningen fungerar så att fler kan få jobb även när tillväxten är stark utan att inflationen tar fart. Vi ska naturligtvis ha prisstabilitet och backa upp . Men målet för den ekonomiska politiken måste vara att förbättra den generella välfärden, att höja sysselsättningen varaktigt och att förbättra den långsiktiga tillväxten. Det ska vi göra på ett ansvarsfullt sätt så att vi också kan bidra till en stabilitet i ekonomin. Men målen för politiken måste handla om välfärd, sysselsättning och tillväxt. Det är därför vi kommer att gå vidare med breda utbildningssatsningar. har redan lagt fram ett mycket omfattande program för att återupprätta kunskapsskolan. förbereder en forskningsproposition som kommer att bli en mycket offensiv satsning på att förbättra villkoren för forskningen i . Vi vill göra en bred infrastruktursatsning som kommer att förbättra produktionsvillkoren i . Vi har mycket kvar att göra inom den generella jobbpolitiken. Det ska löna sig att arbeta, det ska bli enklare att anställa och det ska bli mer attraktivt att driva företag därför att full sysselsättning är vårt mål. Överläggningen var härmed avslutad. 21 § Svar på interpellation 2007/08:461 om kultursponsring 138 Finansminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att utreda förändringar av lagstiftningen avseende sponsring och gåvor. Som allmän regel i skattelagstiftningen gäller att företag får göra avdrag för driftskostnader, det vill säga utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster. Däremot medger reglerna inte avdrag för gåvor andra än enklare reklamgåvor, representationsgåvor eller gåvor som har karaktär av personalkostnader. Det finns alltså redan enligt gällande regler möjligheter för företag att få avdrag för sponsring förutsatt att de uppfyller lagens krav som kraven tolkas i rättstillämpningen. I budgetpropositionen har regeringen uppgivit att den som ett led i arbetet med att stärka den ideella sektorn och stimulera forskning vill stimulera donationer från privatpersoner och företag och att det därför senast tillsätts en utredning för att möjliggöra sådan avdragsrätt. Därutöver ska den pågående kulturpolitiska utredningen göra en fördjupad probleminventering av orsakerna till att det svenska kulturlivet i förhållandevis liten omfattning och andel finansieras av enskilda medel. Utgångspunkten är att andelen enskild finansiering inom kulturlivet bör öka, så att enskild och offentlig finansiering kan verka sida vid sida. Genom en jämförande studie av användningen av sponsring i andra länder ska utredningen finna goda exempel att dra lärdom av. ska redovisa sitt arbete . arbetar också en särskild utredare med att se över de så kallade skattebefriade ändamålen för stiftelser. I direktiven till utredaren noteras att det framförts att även främjande av kulturell verksamhet borde vara ett ändamål som kvalificerar för skattebefrielse, något de inte gör . I direktiven anges också att utredaren är fri att föreslå förändringar av de kvalificerade ändamålen. Denna utredning ska redovisa sitt arbete . Utöver den aviserade utredningen som nämnts har regeringen alltså redan tagit flera initiativ på skatteområdet som kommer att kunna gynna det svenska kulturlivet. Några ytterligare utredningar om skatteavdrag med denna typ av inriktning överväger jag dock inte. 139 i (fp): Jag vill börja med att tacka finansministern för svaret. Jag tycker att det är trevligt och spännande att få en debatt till stånd. Även om timmen är sen är ämnet intressant. Att ändra reglerna kring sponsring är något som alliansens kulturpolitiska företrädare har lovat väljarna i valrörelsen och efter valet . Det handlar ytterst om att avskaffa en orättvis, snedvridande straffskatt om som riktas mot kulturen och näringslivet. Att se över villkoren för kultursponsring är en reform som är efterfrågad av näringslivet, där två av tre företagare enligt en undersökning av och säger att de skulle teckna avtal om kultursponsring om företagen inte riskerade att straffbeskattas för detta. Även om bara några av dessa faktiskt också skulle fullfölja sina utfästelser efter en reform av regelverket skulle det innebär många friska miljoner till kultursektorn. Reformen av sponsringsreglerna är också efterlängtad bland både kulturinstitutioner, fria grupper och enskilda kulturarbetare. Det skulle öppna nya möjligheter för människor att försörja sig på sin konst och vara en källa till finansiering som inte är knuten till det offentliga. Helt i linje med regeringens jobbpolitik skulle det skapa möjligheter till nya arbetstillfällen i en sektor med förhållandevis hög arbetslöshet. För många entreprenörer är samarbetet med olika kulturella institutioner ett värdefullt sätt att utveckla och stärka det egna företaget. Det kan handla om att stärka varumärket, bidra till kreativitet, utbildning och utveckling för medarbetarna eller helt enkelt skapa spännande mötesplatser för företaget och dess kunder. En utökad kultursponsring skulle betyda mycket för kulturen i hela landet. I en undersökning som Skop gjorde framkom att företag utanför storstadsregionerna beräknas satsa ännu mer på kultursponsring än företag i storstäderna. Det är alltså en möjlighet, och en angelägenhet för fler än de stora institutionerna och företagen i . Det krävs, fru talman, inga omfattande åtgärder för att lösa problematiken. har föreslagit att man förtydligar reglerna kring sponsring med ett par enkla formuleringar i inkomstskattelagen med innebörden att en utgift som är affärsmässigt betingad inte utgör en gåva utan ett samarbetsavtal mellan två parter. Detta skulle rätta till den olycksaliga rättspraxis som uppkommit på området genom 2000 i Regeringsrätten. Det har blivit prejudicerande, kan man säga, och lagt en kall hand över allt vad sponsringsåtaganden från de stora företagen heter. Inget av allianspartierna kräver specialregler för kultursponsring, bara att alla kanaler för företagens marknadsföring ska behandlas lika och att inte ska ha till uppgift att bedöma hur bra eller dåliga företagens avtal är. Det som gäller för idrottssponsring borde också gälla för kultursponsring. Enligt och är förslaget i huvudsak kostnadsneutralt för staten på det sättet att företagen kommer att använda befintlig marknadsföringsbudget men omdisponera syftet. I stället för att affischera i kan man vara med och sponsra en kammarorkester eller varför inte en barnteater. Framför allt vore det orimligt att försvara diskriminerande och snedvridande skatteregler, tycker jag, med argumentet att det sparar pengar för statskassan. Varför ska kulturarbetare och näringsliv riskera denna straffskatt bara för att de vill ingå marknadsmässiga avtal med varandra? Och framför allt: Om vi vill se ett kulturliv som engagerar och berör många måste också många aktörer bära ansvar för detta, även finansiellt. Då är det synd att räkna bort näringslivet från detta. 140 (): Jag vill tacka , som har interpellerat i en viktig fråga, och finansministern, som har engagerat sig med ett bra svar. Anledningen till att jag vill ansluta mig till den här debatten är att jag tillsammans med har motionerat om hur viktigt det är med kultursponsring. Vidare har vid förra årets stämma i fattat ett beslut som jag gärna vill citera: Många kulturskapare är egna företagare och det gäller att med olika medel ge dem förutsättningar att verka på en fungerande marknad. Ett sätt är att skapa bättre förutsättningar för kultursponsring och donationer till kulturändamål. I de flesta länder är sponsring av både idrott och kultur en självklarhet och ger avdragsrätt för kostnaderna vid beskattning. I är inte skattelagstiftningen lika klar när det gäller kultursponsring och det leder till en avvaktande hållning hos företagen. Det är viktigt att skapa tydliga och klara regler för skatteavdrag vid sponsring av kulturaktiviteter. Att vi vill se satsningar på kultur inom skolan och vården, är också positivt för kulturskapare. vill att det ska skapas enkla och tydliga regler för kultursponsring och donationer till kulturändamål. Kulturens roll i samhällslivet kan inte värderas högt nog. Olika former av kultur får oss att må bättre, och många kan vittna om hur en konsert, en film, en teaterföreställning, en musikupplevelse eller något annat kulturevenemang har gett nya livsdimensioner. När jag läser finansministerns svar på interpellationen tolkar jag det som att vi har en finansminister som förstår värdet av kultur men att vi får ge oss till tåls i väntan på utredningsresultatet. I och för sig hör vi ibland uttrycket: Den som väntar på något gott väntar aldrig för . Men det finns mycket av otålighet hos både kulturskapare och företag när det gäller just kultursponsringsfrågan. Därför undrar jag om vi kan vänta oss någon form av dellösning i väntan på den definitiva lösningen på denna fråga. , som ska redovisas , kan förhoppningsvis också anvisa några snabbare beslutsvägar. Kulturminister nämnde i en debatt att hon är en varm anhängare av mer liberala regler för just kultursponsring. Jag antar att hon i samtal med finansministern har aktualiserat hur viktigt det är med snabba beslut när det gäller kultursponsring. 141 Finansminister (): Låt mig börja med att göra några generella reflexioner kring skattesystemet. Vi vill vårda ett skattesystem som präglas av låga skattesatser och breda skattebaser. Då har vi två grundläggande utgångspunkter. Det är att man kan göra avdrag för kostnader som är förknippade med inkomsters förvärvande i inkomstskattesystemet och att man kan dra av kostnader som är förknippade med att behålla sina inkomster i bolagsskattesystemet. Det ger oss grundläggande principiella utgångspunkter för hur vi ska förhålla oss till olika frågeställningar. Vill vi gå utöver det hamnar vi alltid i en situation där vi riskerar att undergräva våra breda skattebaser och effektiviteten i vårt skattesystem. Det har också varit tydligt för alliansregeringen att skatteutgifter inte är något som vi uppskattar. Vi ansåg mycket tydligt från alla allinspartier att den socialdemokratiska regeringen gjorde undantag från utgiftstak genom att skapa skatteutgifter. Vi har varit mycket tydliga med att skapar vi skatteutgifter ska också utgiftstaken i motsvarande utsträckning justeras ned på de områdena. Det är, så att säga, våra generella utgångspunkter för skattesystemet. Låt mig säga att kulturen naturligtvis är en viktig framtidsbransch. Den är viktig, för när människors inkomster stiger, när deras levnadsstandard förbättras, kommer de också att efterfråga mer av det som ger tillvaron innehåll, mening och en framtidstro. Där är kulturen ovärderlig. Det är en framtidsbransch. De regler vi har är att man naturligtvis får sponsra om det finns en motsvarande nytta för företagen förknippad med detta. Reglerna är inte otydliga på det sättet. Kan man belägga en nytta för företaget är det tillåtet med sponsring. Sedan är det så att vi måste göra en generell budgetanalys. Anser man att det är viktigare med avdrag för sponsring än med höjda kulturanslag är det naturligtvis en tänkbar prioritering. Om man anser att man ska prioritera kulturen framför förskolor kan det vara en naturlig prioritering eller framför energisparåtgärder eller vad det nu rör sig om. Det måste vägas in i en helhet. Jag är därför inte beredd att ge några besked om ett arbete som ligger långt framför oss. Vi ska gemensamt inom regeringen och i alliansens fyra partier komma fram till vilka prioriteringar vi vill göra i höstens budget. Jag kan notera att alliansen har fört en mycket aktiv kulturpolitik. Det är jag naturligtvis väldigt glad för. Vi har gjort breda satsningar på kulturen och på viktiga kulturområden. Det ska vi naturligtvis göra också framöver. Min uppfattning är att satsningar på olika utgiftsområden i huvudsak ska göras på utgiftsområdena. Det är så vi ska förhålla oss till utgifter. Det gäller för alla områden, även för kulturen. 142 i (fp): har sagt så här: Kulturen har en intellektuell kraft likaväl som en ekonomisk. Ett land som fäster avseende vid kulturen blir inte bara ett bättre land att leva i; det blir också ett mer framgångsrikt land. Jag tycker att det är ett av de bästa citat man kan använda i en kulturpolitisk-finansiell debatt som den här. anordnade tillsammans med övriga allianspartier i kulturutskottet och näringsutskottet ett seminarium i om kultursponsring. Vid det deltog näringslivet, forskningen, kulturen och alliansledamöterna i kultur- och näringsutskotten förstås. Kulturministern och den inbjudna expertisen var alla fullständigt eniga om behovet av att reformera reglerna för kultursponsring. Även näringsminister har uttryckt samma ståndpunkt i frågan. Jag utgår ifrån att hela regeringen har denna ståndpunkt. Låt mig ge ett exempel. Om jag har ett bolag som jag vill marknadsföra verksamheten för och står i valet mellan att sätta upp affischer i tunnelbanan eller sponsra Operan eller en barnteater råder det olika förutsättningar för att göra avdrag. Om jag sätter upp affischer i tunnelbanan eller tapetserar hela staden skulle ingen komma på tanken att ifrågasätta om utgifterna står i relation till vad man får tillbaka. Ingen frågar om annonstavlornas ägare kräver ett så högt pris att en viss del av utgifterna ska betraktas som icke marknadsmässiga gåvor i stället för legitima utgifter för att marknadsföra företaget.