prot · GV0997 · 2008-04-16 00:00:00 — Med nuvarande regler är det väl uppenbart hur det är i det andra exemplet. Vi har ju möjligheter till dna-analys och kan ta reda på vilken av de två männen som är förälder till barnet. En annan fråga som uppkommer är: Om två vuxna vårdnadshavare har svårt att fatta beslut, hur skulle det då bli med flera vårdnadshavare? Är det majoritetsbeslut som gäller om det är tre vårdnadshavare? Om det skulle finnas fyra, är det då någon som ska ha utslagsröst? Jag tror inte att man har tänkt färdigt här. har behandlat och avstyrkt motsvarande motionsyrkanden. Det skedde bland annat . hade ingen annan uppfattning . Inte heller nu finns det skäl att föreslå någon ändring av de ställningstaganden som har gjort tidigare. Föräldrars underhållsskyldighet regleras i , precis som de flesta regler som vi debatterar här . Bestämmelsen innebär att föräldrarnas underhållsskyldighet upphör när barnet fyller . Går barnet i skolan efter den tidpunkten är föräldrarna underhållsskyldiga skolgången pågår men längst till dess barnet fyllt . finns en rätt till bistånd enligt socialtjänstlagen, som är subsidiär i förhållande till . Enligt socialtjänstlagen finns rätt till bistånd endast om den biståndssökandes behov inte kan tillgodoses på annat sätt, till exempel genom fullgörande av föräldrarnas underhållskyldighet enligt . Om den underhållsskyldigheten har upphört för ett barn efter fyllda och barnet har hoppat av gymnasiet får man bedöma behovet utifrån den bidragssökandes egen ekonomiska förmåga och den faktiska familjesituationen efter att föräldrarnas underhållsskyldighet har upphört. Det avgörande blir om det har skett en sådan förändring i barnets faktiska ekonomiska situation att den berättigar till bistånd. Vad som är väsentligt här är också att ett barn blir myndigt när det fyller . Vad har framfört här innebär en rätt för myndiga personer till försörjning från föräldrarna oavsett om de går i skolan eller arbetar. Man kan fundera på om det är bra. Det har funnits en ganska klar uppfattning om att om man inte går i skolan ska man börja arbeta och göra rätt för sig. Det finns betänkligheter med det förslaget. Enligt den gällande ordningen är problemet kanske inte riktigt så som motionärerna har gjort gällande. Hur som helst är vi inte beredda att föreslå någon ändring i i syfte att gå motionärerna till mötes. När det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning finns en hel del att säga. Det har överlämnats ett utredningsbetänkande som heter Föräldraskap vid assisterad befruktning. Det betänkandet överlämnades . Där föreslår utredaren att föräldraskapet vid assisterad befruktning med donerade ägg och spermier ska regleras på samma sätt för samkönade par och för olikkönade par. Det föreslås också att man ska reglera annat än sådant som är reglerat , nämligen insemination inom ramen för sjukvården. Man ska enligt utredaren också införa en form av föräldraskapspresumtion motsvarande den nuvarande faderskapspresumtionen. Utredningsbetänkandet har remissbehandlats och är nu föremål för beredning inom . majoritet anser att bör avvakta resultatet av det fortsatta beredningsarbetet, precis som i de flesta andra fall som vi har berört här. Slutligen ska jag säga något om behandlingen av adoptionsärenden. Beslut om tillstånd till adoption fattas av allmän domstol. Domstolen får ge sitt tillstånd bara om adoptionen är till fördel för barnet. Dessutom krävs att den som vill adoptera barnet har uppfostrat det eller vill uppfostra det, eller att det annars med hänsyn till det personliga förhållandet mellan den sökande och barnet finns särskild anledning till adoptionen. En enhetlig rättstillämpning säkerställs liksom på många andra områden genom prejudicerande avgöranden. Prejudikaten är vägledande vid domstolarnas prövning av adoptioner. Vad som är väsentligt här är att det handlar om en prövning av omständigheterna i det enskilda fallet. Då måste utgången bli olika. Man kan utgå från att omständigheterna inte är identiska i två fall. Kan det vara så att skillnaderna ligger där och inte i var man bor? Det kanske fordras mer analys här. Det finns inte någon anledning att ändra gällande ordning på den här punkten. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till civilutskottets förslag i betänkandet, vilket innebär avslag på samtliga motionsyrkanden. 5 () replik: Om man är och myndig och kan försörja sig ska man givetvis göra det. Men problemet med föräldrars underhållsskyldighet gäller de fall där deras barn inte har någon försörjning. Då gäller försörjningsansvaret till, och en ensamstående förälder kan drabbas mycket hårt av det. Ofta är det en ensamstående mamma med dålig ekonomi. Vi tycker att huvudregeln i de fallen ska vara att pappan eller den andra föräldern vem det nu är faktiskt fortsätter att betala underhåll. Har man kunnat göra det kan man troligtvis göra det till. Det här handlar om de fall där det blir svårt med försörjningen. Det gäller inte de fall där ungdomen har hittat ett arbete. Jag förstår inte varför försörjningsansvaret ska falla på den ena föräldern medan den andra föräldern går helt fri. När det gäller assisterad befruktning redovisas här att man avvaktar regeringens arbete i frågan. Det vore ändå intressant att höra vad alliansen eller åtminstone tycker i den här frågan. Den är principiellt väldigt viktig. Lika lite som en kvinna i ett förhållande med en annan kvinna är biologisk förälder till ett inseminerat barn hos den andra kvinnan, lika lite är mannen i ett heterosexuellt förhållande biologisk far till barnet. Det är precis samma situation. Därmed blir det en diskriminering. I det ena fallet förutsätter man automatiskt föräldraskap för mannen men inte för kvinnan i det lesbiska förhållandet. 6 () replik: Frågan om underhållsskyldighet och självständighet kan jag koppla till reglerna om underhållsbidrag mellan makar. Vi har sådana regler i . Enligt reglerna kan en make ha rätt till underhållsbidrag från den andra maken i samband med äktenskapsskillnad. I princip tillämpas dessa regler aldrig, för man utgår från att den make som har skilt sig inte ska vara beroende av den andra maken och att samhället har möjlighet att ge stöd, till exempel genom försörjningsstöd enligt socialtjänstlagen. Den typen av resonemang är överförbara också på situationen med förlängd underhållsskyldighet gentemot barn. När ett barn blir myndigt får nämligen barnet ett antal olika rättigheter men också skyldigheter. Det är inte längre självklart att man då ska leva på sina föräldrar om man inte går i skolan. Arbetar barnet ska barnet också bidra till hushållet, om man tittar på vad som gäller. Det finns alltså ett ansvar, och de flesta barn har ett intresse av att faktiskt bli vuxna och ta ett ansvar. Därför tror jag att det här kanske inte är så bra i vissa situationer, särskilt när vi vet hur det ser ut. Det finns en möjlighet att klara den situationen. Det finns en möjlighet att få försörjningsstöd. Sedan kan jag bara säga beträffande assisterad befruktning att det finns skäl att återkomma till vad vi tycker i den frågan. Det finns säkert en mängd olika praktiska problem som också uppmärksammas i samband med remissbehandlingen. Vi får, som sagt var, återkomma. 7 () replik: Jag tycker inte att man kan jämföra underhållsstöd till ett barn med underhållsstöd till en make. Vi lever i ett modernt samhälle där makarna ändå är fria, självständiga parter. Men när det gäller barn har man faktiskt ett speciellt ansvar, tycker jag. Kan man ha ansvar , kan man ha det med tills barnet är . har i praktiken den som är ensamstående förälder det ansvaret upp till den åldern; det har däremot inte den andra föräldern. Det är faktiskt ett dubbelt ansvarstagande, som jag ser det. Det är också så att det är speciella villkor för att man ska få socialbidrag. Om barnet till exempel fortfarande bor hemma för att barnet helt enkelt inte hittar någon lägenhet kan det bli väldigt svårt. Då faller ändå ansvaret på den ensamstående föräldern. Det är också väldigt restriktivt när det gäller hur man beviljar att ungdomar ska få flytta hemifrån för att de inte kan försörja sig. Ofta faller det ändå på den ensamstående föräldern att ta det ekonomiska ansvaret. Så länge det är på det sättet måste man ändå se också den andre förälderns ansvar i denna situation. Det rör sig ändå bara om att förlänga den här underhållsskyldigheten . Jag tycker inte att det skulle vara speciellt betungande. Det skulle underlätta den ekonomiska situationen för väldigt många, både ensamstående föräldrar och ungdomar i den här situationen. Sedan är det självklart så att det här faller bort om man får ett jobb och en inkomst. Det ligger i sakens natur. När det gäller assisterad befruktning tycker jag att det vore väldigt välgörande om man kunde få ett klart ställningstagande. Det är nämligen en principiellt väldigt viktig fråga. Att bara lämna över det här till en utredning hos regeringen känns lite oroväckande, för det måste hända något här. Avslutningsvis gäller det adoptionsärenden. Det handlar då om hur vår lagstiftning tillämpas. Det gäller hela den nya lagstiftningen om barn. Där borde man även kunna titta på tillämpningen av närståendeadoptioner för homosexuella. 8 () replik: När det gäller det praktiska problemet att en ensamstående förälder faktiskt försörjer ett barn som har slutat skolan och inte arbetar kan jag tänka mig ett antal olika invändningar och komplikationer som anknyter till vårdnadsregler och annat. Det är antagligen på det sättet, kan man tro, att den ensamstående föräldern har varit ensamstående också tidigare och haft barnet boende hos sig. Och den andra föräldern, som med exempel ska vara underhållsskyldig, finns på något annat håll. Jag kan tänka mig invändningar om att den förälder som är boendeförälder inte motiverar barnet tillräckligt mycket för skolgång eller motiverar barnet att ta ett arbete när barnet inte går i skolan. Jag kan alltså se en mängd praktiska svårigheter som kanske skulle föranleda ytterligare detaljeringar när det gäller de förslag som finns om beslutsfattandet. Har man barnet boende hos sig när barnet är barn eller har blivit vuxen har man faktiskt också ett ansvar. Föräldraansvaret finns kvar, även om det inte är formellt, även efter det att barnet har fyllt . Dessutom finns det då incitament för dem som kanske inte är så framåt att faktiskt klara sig i alla fall till utan att vare sig gå i skolan eller arbeta. När det gäller assisterad befruktning kommer det naturligtvis klara ställningstaganden . Sedan gällde det då adoption. Skulle det vara ett särskilt problem med tillämpningen av de reglerna jämfört med andra regler som tillämpas i domstol? Om man tittar på de olika ärendekategorier som finns i domstol ser man att det är åtskilliga hundra. Är det problem med just den här ärendekategorin? Jag har lite svårt att tro det. 9 (): Det är i som rättsförhållanden mellan barn och föräldrar regleras. Denna lagstiftning har genomgått en betydande förändring och då till det bättre vad det gäller regelverket när föräldrar separerar och sedan inte kan komma överens om hur barnet ska ha det. Det är klart att det är frestande att hålla med om att allt som rör barn ska samlas i en barnbalk för att man ska vara säker på att barnets bästa och barnets behov går före föräldrarnas behov. Det dåvarande lagutskottet ansåg att det inte skulle vara något annat än en tom gest att döpa till barnbalk och att balkens nuvarande benämning gick utmärkt att förena med barnperspektivet, som redan då ansågs prägla den. är det framför allt barnperspektivet som har stärkts i lagstiftningen. Det är barnets bästa som ska vara avgörande för beslut om vårdnad, boende och umgänge. Vad som är bäst för barnet är tyvärr oftast det som tvistande föräldrar är oense om. Det är viktigt att socialnämnden och domstolen är på det klara med uppdraget att sätta barnet främst. Det är faktiskt här som det kan uppstå en svag punkt om inte alla berörda är klara över det nya perspektivet. Det är också viktigt för barnet att man inte generaliserar utan att man ser det enskilda fallet och utgår från det barn och det fall som man har framför sig. utgår från att regeringen kontinuerligt kommer att följa och utvärdera utvecklingen av de nya vårdnadsreglerna. Den som har vårdnaden om ett barn ansvarar för barnet och har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets angelägenheter. Har barnet två vårdnadshavare ska dessa enligt utöva rättigheter och skyldigheter mot barnet tillsammans. Det kan vara självklart för de allra flesta, men i några få fall har den ene föräldern inte alls barnet i fokus utan använder barnet som ett redskap för att nå och komma åt den andre föräldern. Därför är det mycket bra att regeringen satte till en särskild utredare som fick i uppdrag att bland annat analysera vilka nackdelar som kan uppkomma för ett barn vid gemensam vårdnad när vårdnadshavarna inte kan enas i frågor som rör barnen. Utredaren överlämnade sitt betänkande Beslutanderätt vid gemensam vårdnad m.m. I detta föreslås bland annat att en av vårdnadshavarna ska kunna tilldelas rätt att fatta beslut på egen hand när det gäller barnets tillgång till hälso- och sjukvård samt tandvård och förskola och andra frågor som kan uppstå som är viktiga för barnet. Barnets andra vårdnadshavare ska då inte kunna motsätta sig beslut som fattas av vårdnadshavaren med självständig beslutanderätt. Det här gäller också när den här vårdnadshavaren ska flytta. Man kan sätta många käppar i hjulen. Enligt förslaget ska vårdnadshavarna i övrigt fortfarande vara likställda. Om föräldrarna bestämmer sig för att separera och sedan inte kommer överens kan det få mer än en konsekvens för barnet, till exempel att barnet nekas att träffa halvsyskon, mor- eller farföräldrar eller någon annan som är betydelsefull för barnet. Man plockar sönder barnets sociala nätverk, och det är oftast en stor förlust för barnet. får rätten, enligt , att besluta om umgänge mellan barn och någon annan än en förälder. Vid bedömningen ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar eller andra som står nära barnet, till exempel halvsyskon. Och barn som växer upp med en samkönad relation ska självklart också ha precis samma rätt att träffa den andra föräldern. Vad gäller föräldraskap vid assisterad befruktning pågår det ett beredningsarbete. Utredaren överlämnade sitt betänkande . Utredaren föreslår att föräldraskapet vid assisterad befruktning med donerat ägg och sperma ska regleras på samma sätt för samkönade som för olikkönade par. Den kvinna som är moderns registrerade partner ska enligt förslaget automatiskt anses vara barnets förälder, en föräldraskapspresumtion motsvarande den som vi har , faderskapspresumtionen. Utredningsbetänkandet har remissbehandlats, och enligt uppgift från är betänkandet föremål för beredningsarbete inom . , herr talman, några ord om adoption. Att ogifta sammanboende par tillåts adoptera barn på samma villkor som övriga känns angeläget, riktigt angeläget. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att göra en allmän översyn av reglerna om adoption. Behovet av åtgärder för att stärka barnperspektivet ska utredas liksom frågor gällande internationell adoption för sambor och samtycke till adoption. Uppdraget ska redovisas . Det gör att vi får avvakta resultatet av det pågående arbetet. Med det vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 10 (): Jag ska välja ut några av de frågor som vi har uppe i det här betänkandet. Men låt mig först yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Den första frågan jag tänkte ta upp var utvärderingen av de nya vårdnadsreglerna som har varit i kraft i lite . Redan efter begärdes det utvärdering, och begärs det igen utvärdering. Då undrar man naturligtvis vad det var som Socialdemokraterna och inte fick med i propositionen. Det var ju de som hade makten och skrev propositionen. Eller vad är det man söker? LiseLotte söker uppenbarligen statistik. Det kunde vi förstå av hennes anförande. Men kan man göra så att man säger att vårdnadsreglerna blir rätt tillämpade för att ett visst antal mål döms till gemensam vårdnad och ett annat antal döms till enskild vårdnad? Det kan man naturligtvis inte göra. Jag förstår inte vad man ska ha den statistiken till. Vad man ska göra när man ska titta på hur de nya reglerna har fungerat är naturligtvis att gå in och titta i domstolarna och se hur de har tillämpat de här reglerna. Jag trodde först när jag såg det att det inte skulle finnas några domar att ta fram, men det är tvärtom så att det finns en dom från , vår prejudikatinstans i det här landet. Domen är från om förutsättningarna för enskild vårdnad eller gemensam vårdnad. Domen är, enligt min uppfattning, mycket välskriven, och den citerar propositionen och förarbetena som vi fattade beslut om här 2006. Där finns tillämpningen av de nya vårdnadsreglerna. Jag har ingen anledning att känna mig upprörd över hur har tillämpat dem, för jag tycker att de har tillämpat dem precis på det sätt som vi antog när vi fastställde den här nya lagstiftningen med barnperspektivet som det avgörande. Det är väl lämpligt att ledamöterna i civilutskottet tar del av den domen och funderar över hur rättstillämpningen ser ut. Domen är ju prejudicerande. Den ska landets övriga domstolar följa. Jag hade tänkt säga lite beträffande motionen och reservationen om mer än två vårdnadshavare, men det har sagts tillräckligt mycket egentligen. Jag ställer mig bara frågan: Är den motionen tänkt ur barnets perspektiv? Ett barn som lever med samkönade föräldrar, två mammor, kanske har det tillräckligt svårt ändå i vissa ögonblick i livet än att få ytterligare en mamma eller pappa. Jag tror att man måste se det ur barnets perspektiv. Då kommer man fram till att vi ska se till att barn som lever i samkönade förhållanden ska vara så likställda med dem i övriga familjer som det är möjligt. Den tredje saken jag tänkte ta upp var kravet på fortsatt underhållsskyldighet efter fyllda i de situationer där ungdomar hoppar av gymnasieutbildningen. Men vad är det fråga om? Det är naturligtvis ett misslyckande i skolan. Vi behöver förändra gymnasiet. Det är utbildningspolitik det handlar om. Vi ska se till att de avhoppen inte alls blir den mängd som det har varit fråga om nu under en följd av år. Det kommer ju att ske avsevärda förändringar när det gäller gymnasiet. Det är väl inte meningen att ungdomar som har fyllt ska hoppa av gymnasiet och sedan sitta hemma hos mamma framför datorn och spela dataspel? De ungdomar som väljer att hoppa av gymnasiet måste naturligtvis in i någon annan typ av sysselsättning, en annan utbildning eller ett arbete. Det måste vara samhällets inställning. Den fjärde saken jag tänkte ta upp är adoptionsärenden. Det är en mycket märklig motion som har lämnats in som talar om att vi behöver nationella regler om adoption. Det måste innebära att vi har regler som inte gäller över hela nationen . Jag har inte kunnat hitta några sådana regler. Men jag tog med mig lagboken hit för att i alla fall efter debatten ge mina motståndare en möjlighet att visa vad det är för lagstiftning som gäller i men inte i . För det är faktiskt så det står. Mina vänner, det handlar ju om att man ska tillämpa samma lag över hela landet. Det är våra domstolar skyldiga att göra i alla ärenden, om det gäller rattfylleri, vårdnad, underhåll, adoption eller vad det än är. Jag förstår över huvud taget inte den motionen, och jag förstår definitivt inte att ledamöterna i civilutskottet kan ställa sig bakom den motionen. Avslutningsvis vill jag uttrycka en sympati för den motion som har lämnat in om en möjlighet att kunna häva en adoption när adoptivföräldrarna eller en av dem har gjort sig skyldig till ett mycket grovt brott mot adoptivbarnet. Det är min förhoppning att den tillsatta utredningen som har i uppdrag att göra en översyn av adoptionsreglerna beaktar den motionen och ser över den frågan. Jag har ingen bestämd uppfattning om hur man ska lösa frågan, men jag vill gärna att man ser över den. 11 () replik: Det blev lite upprepning av tidigare debatt, men jag kunde inte låta bli att reagera över exemplet med strulpellen eller strulfian som hoppar av gymnasiet och sitter hemma och spelar dataspel. Även om man går ut gymnasiet kanske man slutar när man är . Då är kvar då man kanske inte får försörjning. Det kan också vara så att man hoppar av gymnasiet för att man har så svåra sociala problem att man inte klarar skolgång. Det kan vara väldigt många bidragande faktorer. Det behöver inte bara vara att man har varit lat i skolarbetet, utan man kan ha svåra psykiska problem, det kan vara drogrelaterade problem, det kan vara att man inte trivs i utbildningen eller helt enkelt att man har inlärningssvårigheter. Det kan vara väldigt mycket som samverkar. Men kontentan av det hela är att om inte samtliga ungdomar går kvar i gymnasiet tiden ut faller ansvaret på den ensamstående föräldern. Jag är säker på att oavsett hur vi utvecklar skolsystemet kommer det alltid att vara en och annan som hoppar av i förväg eller som får problem av olika slag. Det här tar inte bort problemet för den ensamstående förälder som ändå står där med försörjningsansvaret. Det tar heller inte bort ansvar, tycker jag, från den andre föräldern. Kanske har den andre föräldern till och med bidragit till barnets problem genom att inte ta sitt fulla föräldraansvar. Kanske har det bidragit till att barnet mår dåligt och har svårt att klara sin situation. Oavsett vilket har vi inte villkoret på andra områden när det gäller försörjningsansvar för barn. Om barnet misslyckas får väl den här ungdomen stå sitt kast, och den ensamstående föräldern får stå sitt kast. Det är ett märkligt tänkesätt. När det gäller det här med nationella regler är det kanske ett olyckligt sätt att uttrycka sig, men vi tycker att det är viktigt att tillämpningen är likvärdig i hela landet för adoptionsärenden. 12 () replik: Om jag börjar med adoptionsreglerna är det naturligtvis så att om man tycker att tingsrätten kommer till ett felaktigt resultat måste man överklaga och gå vidare inom domstolsväsendet och på det viset få till stånd ett prejudikat i likhet med det alldeles utmärkta prejudikat som jag relaterade till beträffande vårdnaden. När det gäller underhållsskyldigheten har det länge varit en livlig debatt i den här kammaren om att myndighetsåldern är och att vi inte ska införa några andra myndighetsåldrar i det här landet. Ungdomarna själva är väldigt måna om att det ska vara , och de blir mycket irriterade när det i några sammanhang finns andra regler om högre ålder. Varför man nu skulle införa en underhållsskyldighet som skulle gå längre än eller gymnasieskolans utgång, som lagreglerna säger, har jag väldigt svårt att förstå. Även om jag är medveten om att det säkert finns situationer som den beskriver en ensamstående mamma som sitter med en 19-åring som varken går i skolan eller arbetar måste det ändå vara en skyldighet för denna 1819-åring att ta sig själv i kragen och göra någonting. Samhället måste faktiskt ha detta som utgångspunkt. Det vore inte någon hjälp att kunna gå till domstol och få ut ett underhållsbidrag från den andra föräldern, ett bidrag som i många fall kanske inte betalas. I så fall blir resultatet att vi får ändra i reglerna om underhållsstöd hos också, så samhället får betala den vägen. Det är inte lösningen på det problem som skisseras. 13 () replik: Då är det väldigt märkligt att den här ensamstående föräldern ändå i praktiken har försörjningsansvar för den unga . Så ser det nämligen ut i verkligheten. Det är bara i speciella fall som den här unga människan får socialbidrag och kanske flyttar hemifrån. Ansvaret faller alltså väldigt tungt på föräldrarna, och faller det på den ena föräldern, varför ska det då inte falla på den andra? I annat fall får vi ändra reglerna så att dessa unga människor blir utsparkade hemifrån , vare sig de kan försörja sig eller inte.