prot · GV0973 · 2008-03-05 00:00:00 — Det fanns inte heller någon information om vart jag skulle gå i stället. Detta är ett exempel på bristande service. När det gäller butiker som ska ta emot avfall är också servicenivån varierande. Vissa tar emot uttjänta varor andra inte. Man ska leta upp någon i personalen och personligen lämna över sina varor. Det är ju lite lagom roligt . Är servicenivån låg och det upplevs som krångligt att återvinna hamnar avfallet i soporna, och det gör en del , tyvärr alltså helt i onödan. Ett steg framåt är att det nu i vår kommer en proposition som heter Godkända system för insamling av förpackningsavfall som syftar till att insamlingssystemen ska bli bättre genom tydligare krav och att kommunernas tillsyn ska underlättas. Jag vet också att har fått i uppgift att utreda förutsättningarna för att ändra dagens förpackningsbaserade producentansvar till ett ansvar som utgår från material. Det uppdraget ska redovisas . Det är ett viktigt uppdrag, och det ska bli spännande att se resultatet. Jag har också tittat igenom om avfall . Där ger de förslaget att delmålet till 2015 ska kompletteras med att återvinningsinsamlingen ska vara estetiskt tilltalande, ha god tillgänglighet och säkerställa en separat hantering av farligt avfall. av hushållen ska vara nöjda med insamlingen. Det tycker jag är ett bra mål som regeringen och ska anamma. Utöver generellt ökad återvinning måste också mängden farligt avfall minska, både totalt och i soporna. I min övernattningsbostad, om jag får återkomma till den, finns det heller ingenstans att lämna elskrot, glödlampor och annan belysning, för återvinning. Dessa varor har jag inte heller kunnat lämna på närmaste återvinningsplats, och likadant är det i många kommuner runt om i landet. Det finns uppgifter om att det säljs mer än 60 miljoner glödlampor i men att en mycket liten del av dem går till de företag som ska hantera återvinningen av dem. I varje glödlampa finns det en liten mängd bly, och detta bly hamnar alltså i soporna eller ligger och samlar damm i folks hem. finns det en lag på att glödlampor ska samlas in, men många medborgare hänvisas till återvinningscentraler som ligger utanför stadskärnorna, och man behöver dessutom bil för att nå dit. Därmed blir glödlamporna en av de största källorna till spridning av bly i naturen, och det är inte acceptabelt, tycker jag. I är ett försök på gång. Där har man ställt ut återvinningsbehållare för farligt avfall i affärerna, där folk handlar sina dagligvaror. Den behållaren kallas för Samlaren. I den kan man förutom lampor också lämna batterier, och i några av återvinningsbehållarna finns även möjlighet att lämna elprylar såsom rakapparater, mobiltelefoner och sprejburkar. Det här är ett mycket intressant projekt som är värt att följa. Jag har också skrivit en enskild motion om att utreda förutsättningarna för pant på mobiltelefoner och andra produkter som innehåller metaller. har 25 miljoner mobiltelefoner sålts i , men bara en sjundedel återvinns. Syftet är förstås att mer elskrot ska tas om hand ordentligt. Jag har fått reda på att Avfall tillsammans med El-Kretsen nu har ett projekt för att undersöka vart elavfallet tar vägen och analysera det befintliga insamlingssystemet. Det resultatet ska redovisas , och visst är det rimligt att invänta utredningen. Utskottet har också uttryckt att det är av största vikt att producentansvaret utvecklas så att alla typer av uttjänta produkter kan omhändertas effektivt, och om den utredning som görs visar på brister i systemet ska lämpliga åtgärder vidtas. Så långt är jag nöjd. Slutligen vill jag uppmana kommunerna att vara aktiva i upphandlingen av tjänster inom avfallshanteringen. Många kommuner förbränner avfall utan att fråga sig om avfallet skulle kunna återvinnas. Det finns många hängivna, skickliga entreprenörer inom återvinning som inte får visa vad de går för eftersom kommunerna gör som de tidigare gjort. Med en aktiv upphandling med höga miljökrav kan vi få mer entreprenörskap och billigare avfallshantering, och framtida generationer kan också få en bättre miljö. Med detta sagt yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande. 126 (): avfall produceras i . Vi var några stycken från utskottet i under sensommarenhösten och mötte representanter för dem som arbetar med det här, och de berättade detta för oss. Vi var ute på en gigantisk landfill, där man fyllde igen en stor klippskreva eller dal med sopor. Man gjorde det mycket professionellt med den senaste tekniken och med tätningar. Man hade börjat utvinna biogas. Man hade också förbränning på gång för att kunna producera kraftvärme för att ersätta kolkraft. Man förde också resonemang. Man resonerade precis enligt avfallshierarkin och det vi i EU och i vill arbeta efter. Tänkandet stämde väl överens med hur vi såg på det. När vi pratar avfall dramatiserar vi lite grann, men runt om i världen produceras enorma mängder. Ju mer vårt västerländska samhällssystem slår igenom i de växande ekonomierna, desto mer avfall kommer tyvärr att produceras om inte avfallshierarkin också slår igenom runt om internationellt. Då måste vi visa att vi kan leva efter den. Därför är avfallshierarkin, som här redan har nämnts, väldigt viktig. Först och främst måste vi naturligtvis minimera och förebygga, men vi måste också återanvända, materialåtervinna och energiåtervinna i nästa steg, och om man inte löser det på något annat sätt måste man omhänderta. Det stämmer väl överens med det som jag och vi kristdemokrater ser som gott förvaltarskap. Men det här med att minimera och förebygga lägger vi inte så väldigt mycket krut på. Det går förfärligt trögt när och vi här i också, för den delen, ska jobba med integrerad produktpolitik, det som man kallar IPP. 2001 presenterade kommissionen en grönbok och 2003 ett meddelande, och 2004 beslutade om integrerad produktpolitik, där , vår förträfflige Europaparlamentariker, var rapportör. Jag pratade med honom om hur detta går vidare. Det går trögt, men återkommer de här frågorna på ett tydligt sätt i frågor om hållbar produktion och konsumtion där kommission, ministerråd och parlament kommer att få ta ställning till mera långtgående förslag framöver. Och om ni bläddrar i era små käcka högar av betänkanden framför er på borden så upptäcker ni att våra vänner i näringsutskottet efter oss kommer att diskutera ekodesigndirektivet. Här står det ganska långtgående saker. Frågan är hur de kommer att implementeras och hur vi kommer att verkligen ta vara på de uppgifterna. Ekodesign, ja: Det krav som ligger i begreppet innebär att tillverkaren av en produkt vid den tekniska utformningen av produkten även ska beakta alla faktorer knutna till produkten som kan påverka miljön. Det gäller inte bara påverkan då produkten används utan också då den tillverkas, inklusive användning av råvaror, och då den slutligt ska omhändertas. Det kan ni läsa på s. 6 i deras betänkande. Det är alltså där vi tillsammans måste lägga mycket mer kraft framöver. Detta är ju ett motionsbetänkande från den allmänna motionstiden, och vi som varit i opposition vet att de motionerna brukar gå ett likadant öde till mötes, oavsett vilken kulör det är på regeringen. Flera av motionerna är mycket bra. De tar upp angelägna ämnen, och som det står i betänkandet kommer utskottet i samband med olika ageranden från regeringen att återkomma till de förslag och åtgärder som tas upp, där de så att säga passar in. Miljömålspropositionen har redan nämnts. Där kommer frågan om visioner, målsättningar, det biologiska avfallet och nedskräpningen att på ett tydligt sätt tas upp. När det gäller nedskräpningen har det i budgeten, som nämnts, redan avsatts särskilda pengar till och Håll Rent. Klimatpropositionen kommer att innehålla delar, bland annat klimatmiljarden och hållbara städer, som alldeles säkert också tar upp frågan om biogas och hur man ska kunna stötta utvecklingen på ett tydligare sätt än . Också budgetpropositionen anges som ett tillfälle där vi bland annat kan fånga upp frågor om nedskräpning av havsmiljön. Ett område där varken tidigare eller nuvarande regering lyckats särskilt bra gäller det skräpet. Redan de gamla grekerna visste att man inte skulle slänga saker i vattnet. Det är vidare förbjudet att kasta sopor och skräp i floden , har vi fått lära oss . Detta sades , men det har vi inte lärt oss så mycket av utan vi fortsätter att hiva skräp i havet. Regeringen pekar på att man måste göra insatser. De internationella vattnen rör ju på sig, och skräpet förflyttar sig över gränserna. Regeringen jobbar i internationella organ med att ta upp detta. Det gäller finansiering, åtgärdsprogram, straffskalor och så vidare. Miljöministrarna arbetar med dessa frågor inom ramen för . Inte minst gäller det mottagningsstationer i alla hamnar. Jag personligen tycker, och vi kristdemokrater har fört fram, att man också bör överväga olika ersättningsformer till fiskare för att ta upp det skräp som finns. Så här mot slutet av anförandet vill jag nämna återvinning, materialströmmar och producentansvar, som också nämns på ett bra sätt i flera motioner. Dessa frågor återkommer eftersom man nu utreder och även har en försöksverksamhet; inte minst gäller det materialströmmarna. Beträffande återvinning och producentansvar vill jag ta en kort ridtur på en käpphäst i manegen. Jag anser att staten måste ta sitt ansvar när det gäller ersättningen för återvinning av privatimporterat glas. Det är bedrövligt att vi trots den fria rörligheten för varor, tjänster och människor inte förmår ta konsekvenserna och utforma ett gemensamt pantsystem. Till dess att den frågan är löst måste vi hitta andra lösningar. Jag skulle även kunna ta upp regelverket för sanering av förorenade områden. Också där finns godartade motioner. Om det visar sig att kommunerna tvekar, trots de undantagsmöjligheter och den medfinansiering som faktiskt finns, förutsätter jag att regeringen kommer att agera. Det är oerhört viktigt att saneringsåtgärderna kommer i gång. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. 127 (): Jag såg mig föranlåten att gå upp med anledning av de inlägg som gjorts, bland annat från högeralliansens representant som raljerade över strandstädningen utefter vår kust och över återvunna motioner samt kom med halvsanningar. Strandskräpet och strandstädningen är ett oerhört stort problem utefter . skräp driver i land från hela och ska tas om hand. Det är allt från oljor och medicinsprutor till rester från fiskeredskap och plast i alla dess former till förfång inte bara för turismen och näringslivet utan även för djurlivet som plågas och förgås i skiten. Vi har fört dessa diskussioner, och det är riktigt som säger att vi svarat att det är viktigt att informera om problemet så att skiten över huvud taget inte slängs i. Dessutom hade den tidigare regeringen styrkan att bistå kommunerna utefter kusten med pengar så att de skulle klara av att få bort den skit som kommer åkandes från hela . har högeralliansen tydliggjort för kommunerna utefter att det inte blir några pengar från regeringen. Deras partibröder styr till i kommunerna på , och de har bönat och bett att få pengar från regeringen på samma sätt som de fick av den förra regeringen. Kom ihåg det, kommuninvånare utefter ! Den här regeringen bryr sig inte om er. De tänker prata bort skiten i stället. Hur de lyckas med det återstår att se. Om det varit samma kostnad i statsbudgeten som vi har för min hemkommun kan man mellan tummen och pekfingret säga att kostnaden för strandstädning hamnat på på statens konto, detta om proportionerna varit desamma mellan staten och min hemkommun. Strandstädningen är ett jätteproblem för kommunerna, och alliansens budskap till dem är: det bäst ni kan! 128 () replik: Jag skulle vilja läsa upp något för . Han raljerar över denna regering. Då ska jag tala om vad den förra regeringen sade i just den här frågan. Förra miljöministern menade att detta enbart var kommunernas ansvar. Hon sade nämligen följande: Att säkerställa strandstädningen som en permanent verksamhet är därför främst en uppgift för kommunerna. Kommunerna har många ansvarsområden där det finns skillnader i behov av insatser beroende på kommunens geografiska placering, demografiska struktur eller andra faktorer. Strandstädning är en sådan fråga, och en annan sådan fråga är till exempel snöröjning. Även skillnaden mellan glesbygd och tätort påverkar kostnaderna för kommunens renhållning och dess servicegrad. Något ekonomiskt stöd för sådana frågor finns inte nationellt. Sammanfattningsvis finns det inget lämpligt ekonomiskt stöd för denna typ av arbete. Det handlar i stället om att motverka nedskräpningen på våra stränder, och det arbetet måste främst bedrivas på den internationella nivån. Det handlar om att påverka och ändra attityderna för att långsiktigt förhindra dumpningen av avfall till havs. 129 () replik: Att det är en uppgift för kommunerna är klart, och vi sköter den, men vi behöver resurser för att klara av det. Det såg till att vi fick. Vi fick 15 miljoner till den typen av uppgifter. Det tog den nuvarande regeringen bort. Så fort de tillträdde stoppade de dessa resurser. Fram till dess att ni tillträdde hade vi pengarna, men är de borta. Uppdraget ni nu har är att i västkustkommunerna sprida uppgiften att denna regering inte på något sätt tänker stötta dem ekonomiskt. Det får vi klara med egna skattemedel. 130 () replik: Då vill jag att åker hem och påminner sina vänner som engagerar sig i denna fråga att miljöministrarna inom ramen för antog en deklaration som bland annat behandlar marint skräp. I den deklarationen uppmanas ansvariga myndigheter att förmå fiskenäringen att utöka sina ansträngningar att minska nedskräpningen till havs, särskilt det avfall som hamnar i näten. Om detta inte skulle ge resultat bör myndigheterna utarbeta ekonomiska stödinitiativ för fiske efter skräp. Det här finns i ett antal länder, och där utrustas fiskefartyg med sopsäckar och annan sophanteringsutrustning. De får sina kostnader täckta för att ta vara på skräpet. Detta har inte prövats tidigare i , men det finns ett förslag från om att man nu ska börja betala yrkesfiskarna för att de ska ta upp skräpet i stället för att slänga det i sjön, som man gör . På grund av strömmarna hamnar det ändå på svenska . På detta sätt skulle man kunna spara en hel del pengar på dyrbar strandstädning. 131 () replik: Ja, för kommunerna. När det gäller fiskarnas möjligheter att ta upp skräp har vi visst betalat, för de har fiskat spökgarn och hjälpt till att städa upp. man ut på och tittar på och skär ser man att det inte är någon stor andel som utgörs av fiskeredskap och som kommer från fiskebåtarna. Det är skräp från turister, från passagerarbåtar och från land som har kastats i sjön på olika ställen i och driver i land. Vi ska inte lasta fiskarna för det skräpet, för det som kommer från dem är minimalt. Men fram till dess att vi har lyckats övertala och informera igenom varenda människa så att de inte slänger skräp i havet som driver i land i med flera tusen ton måste staten vara med och bidra till det här. Den här regeringen gör inte det, men nästa regering kommer att göra det. Jag lovar er det, Bohuskommuner! Det stödet ska tillbaka! 132 (): Det är viktigt att det efter detta känslomässiga tal av kommer till protokollet att den satsning som den förra regeringen gjorde var arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Med tanke på att den nya regeringen arbetar med att skapa jobb åt alla kanske det inte har varit så aktuellt. Att komma och påstå att det var en satsning direkt på strandstädningen är direkt felaktigt. Det är viktigt att det kommer till protokollet. 133 () replik: Jag måste då tydliggöra för att de allra flesta av dessa personer, som hade en mycket bra uppgift och var med och bidrog till att städa stränderna, både för djurlivets och näringslivets skull, går hemma och inte kan få något jobb, av anledningar som både han och jag känner till. De finns i många kommuner. Det är inte så att man bara har dragit in pengarna till en bra arbetsuppgift. Man har också lämnat de människor därhän som hade en meningsfull uppgift. Så har det gått till, . har det också blivit tydliggjort. 134 () replik: Vi ska väl inte gå in på någon arbetsmarknadspolitisk debatt. Jag nöjer mig med att konstatera att de pengarna var arbetsmarknadspolitiska åtgärder. När det gäller arbetsmarknadspolitiken har nuvarande regering lagt om linjen helt och hållet, så den typen av åtgärder är inte aktuella. 135 () replik: Ja, de har lagt om sättet att föra arbetsmarknadspolitik. Det är vi helt överens om. Men i det här fallet tror jag inte att kommunerna på brydde sig om det. Där skulle arbetskraft till för att städa upp på holmarna och skären. Det krävdes arbetskraft och ingenting annat. Om staten var med och betalade den arbetskraften var det ett välriktat stöd till kommunerna från staten för att få den arbetsuppgiften gjord, för det var riktat till strandstädning. 136 () replik: Jag förutsätter naturligtvis att regeringen följer frågan. Det naturliga i sådana här sammanhang är att man har en ansvarsfördelning. Ansvarsfördelningen är sådan att regeringen och staten jobbar på det internationella planet, medan städningen är ett kommunalt ansvar. Det kan tillkomma en del regionala och lokala projekt och initiativ, men vi ska hålla på ansvarsfördelningen tills vidare. Om det här blir ett framtida problem ska vi diskutera det problemet och inte blanda ihop det med en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 20 § Genomförande av ekodesigndirektivet Föredrogs näringsutskottets betänkande 2007/08:NU6 Genomförande av ekodesigndirektivet (prop. 2007/08:36). 137 (): Detta är den tredje eller fjärde debatten med näringsutskottet här i kammaren där vi saknar huvuddelen av de borgerliga ledamöterna. Jag tycker att det är tråkigt. Det är framför allt de borgerliga ledamöterna som har framfört att dessa frågor är väldigt hårt prioriterade, men vi kan inte se det på närvaron i kammaren. Det är trots allt kammardebatterna som ska vara knorren i det stora politiska arbetet i vårt land. Det har vi varit överens om i många sammanhang, och det uttalar vi i alla möjliga flotta deklarationer. Men när det kommer till kritan kan vi konstatera att så inte är fallet, åtminstone inte för näringsutskottets borgerliga ledamöter. Vi har att behandla näringsutskottets betänkande nr 6, som tar upp genomförandet av ekodesigndirektivet. Syftet med att införa ett regelverk kring ekodesign är att öka energieffektiviseringen. Den ekodesignlag som föreslås införas har sin grund i EU:s ekodesigndirektiv, som antogs av ministerrådet . Syftet var att harmonisera de olika medlemsstaternas regelverk på de aktuella områdena och minska miljöpåverkan vid produktion och användande. Många kanske undrar: Vad är ekodesign? Enligt artikel 2 definieras ekodesign på följande sätt: en integrering av miljöaspekterna i produktionsdesignen i syfte att förbättra den energianvändande produktens miljöprestanda under hela dess livscykel. Kort och gott: Den som tillverkar en produkt måste beakta alla de faktorer som kan påverka miljön. Det gäller inte bara hur man producerar varan och hur den används, utan även hur den slutligen omhändertas. Direktivet omfattar alla produkter som är energianvändande. Exempelvis måste tillverkaren av en eltandborste kunna redovisa hur mycket den påverkar miljön, vid produktionen, under användandet och då den slutligen omhändertas. finns vissa regler som föreslås upphöra. Det gäller produkter som kylskåp och frysar samt energieffektivitetskrav på förkopplingsdon till lysrör. Enligt direktivet skulle medlemsstaterna ha ändrat sina nationella bestämmelser . Regeringen föreslår att lagen ska träda i kraft . Utskottet har kunnat konstatera att KU har påpekat att det bör vara mellan kungörandet och ikraftträdandet. Utskottet föreslår därför att lagen träder i kraft . Vi socialdemokrater kan ställa oss bakom detta förslag, men det finns ändå anledning att rikta kritik mot regeringen för saktfärdigheten när det gällt att få till stånd ett lagförslag om ekodesigndirektivet. Trots allt är lagen inte särskilt omfattande eller bred, utan det är en ramlag som ska göra det möjligt att ta fram speciella bestämmelser för olika typer av elektriska produkter. Det är gott och väl att vi får en lagstiftning om ekodesign, men det är inte en lagstiftning om miljömärkning. För oss socialdemokrater är en viktig insats för att få ett miljövänligare samhälle att det finns aktiva konsumenter som kan välja de miljösmartaste produkterna. Vi har därför föreslagit att det ska införas en enhetlig klimatmärkning av elektriska produkter. Tanken med ekodesigndirektivet är att det ska utvecklas åtgärder för varje specifik produkt. Enligt vårt förmenande räcker inte det. På detta sätt kommer möjligheterna för konsumenterna att välja miljösmart att skjutas och i vissa fall väldigt långt in . Detta förlorar inte bara konsumenterna på utan framför allt vår miljö. Om vi menar allvar med att vi vill ge en möjlighet för konsumenterna att välja miljösmarta produkter kan vi inte skjuta besluten . Det är oansvarigt, omodernt och veligt av regeringen att inte med kraft verka för att snabbare få till stånd en acceptabel miljömärkning. Regeringens misslyckade politik med att minska regelbördan för företagen slår igenom även i detta betänkande. Flera remissinstanser har påpekat betydelsen av att göra en analys av vilken betydelse både ekodesignlagen och de framtida genomförandeåtgärderna får för konsumenter och de små och medelstora företagen. Detta enkla förslag har, som påpekats inte minst av näringslivsorganisationer, avvisats av utskottet. Det är beklämmande att frågan om regelförenkling enbart är en fråga som kan sättas upp i något otydligt mål för regeringen. Men när man kommer till de enskilda förslagen är man inte ens beredd att göra en analys värd namnet. Den moderatledda majoriteten tycker att det är helt i sin ordning. Det är beklämmande och pinsamt. Man kan inte säga annat när det gäller just detta handlande från majoritetens sida. I en motion tas frågan om apparater med standbyläge upp. Vi socialdemokrater anser att det är en oerhört viktig fråga. Vi vet att man kan spara mycket energi genom att stänga av denna typ av apparater i stället för att ha dem på standbyläge. En av de första genomförandeåtgärder som har aviserats av kommissionen är just att komma med en genomförandeåtgärd för apparater med standbyläge. Just den delen kan vi anse oss nöjda med. Med det ber jag att få yrka bifall till reservation nr 2. 138 PER (): Om och ska kunna uppnå de kraftiga minskningar av energianvändningen och de klimatpåverkande utsläppen som är nödvändiga för att vi ska kunna undvika katastrofala klimatförändringar måste energianvändningen i produkter minska radikalt. Vi har alla hört siffror på hur många procent av energianvändningen som går till el för standby enbart när produkter inte används. Även slöseriet när produkterna används är alldeles för stort. Det är en situation som är fullständigt oacceptabel. Alla insatser som motverkar onödigt slöseri med resurser och bidrar till att minska negativ miljöpåverkan är välkomna. Jag måste däremot beklaga att både EU och den inte tar större steg när man nu har chansen för att minska produkters klimatpåverkan. EU:s arbete med att gå igenom olika produktgrupper och titta på deras energianvändning går oerhört långsamt. Man har bara hunnit med en bråkdel av de produkter som man skulle ha gått igenom enligt planen. Man har också en väldigt konstig prioritering av produkter. Om man tittar på listan ser man att digitalboxar ligger sist på listan trots att det just nu pågår en omställning till digital-tv i där redan har gjort en övergång där vi inte har kunnat ställa krav på de digitalboxar som finns på marknaden . De konsumerar därför onödigt mycket ström. Man har dessutom lagt kraven på en nivå som gör att direktivet inte blir tillräckligt styrande från EU:s sida.