prot · GV09103 · 2008-04-25 00:00:00 — Någonstans känns det att det är på den nivån det ligger. Jag kan inte på något annat sätt tolka ministern än att han inte tar det här på allvar. På något sätt känns seriositeten i svaret ungefär lika stor som den som bluffuniversiteten utstrålar. Ministern är försiktig, upplever jag, vill bagatellisera, frågar om det verkligen är ett så stort problem trots att slagit fast att det är ett bekymmer och att det ökar i hastig takt. Man börjar fundera. Vad är det här för sätt att resonera ! Om jag som arbetsgivare får in en anställd som hänvisar till någon examen på är det väl rimligt att jag drar öronen åt mig. Om jag anställer den personen får jag väl lite skylla mig själv. Men lek med tanken att jag får in en anställd som hänvisar till i . Hur skulle jag reagera då? Låter det som ? Visserligen är det hemland, men det finns naturligtvis ett antal välrenommerade universitet på andra sidan . Någonstans börjar jag fundera över om det finns en orsak till den här viljan att bagatellisera och inte rota i det här. Kan det vara så att man från regeringens sida inte vill diskutera den här frågan? Att arbetsgivaren har ett ansvar håller jag med om. Regeringen har ansvar. Regeringen har ju en minister som faktiskt använder en titel från ett bluffuniversitet, visserligen inte ett men det hette just . Av någon underlig anledning finns inte det kvar längre på det cv som man kan läsa på regeringens hemsida. Där fanns det förut ett sådant cv där det stod . En medlem av den svenska nu sittande regeringen hade ett sådant bluffuniversitet på sitt cv. När det uppmärksammades ville ministern först inte ändra på det, men när kritiken växte och man började rota, titta och leta i det togs titeln bort. Man erkände att det var ett stort misstag. Där finns det ett ansvar från regeringens sida. Jag tycker att frågan som sådan är lite för viktig för att man av någon sorts missriktad hänsyn till kolleger inte vill diskutera kriminalisering. Återigen: har slagit larm om att det här ökar, att det är ett ökande bekymmer. Om man nu ska stryka förslagen med tio bud och sådant det tog jag inte seriöst och gå tillbaka till ministerns svar på interpellationen föreslår ju ministern något som är gamla förslag. De förslagen har funnits med från sedan åtminstone 2005, men 2008 går man ut och uppmärksammar att problemet inte är löst. Då kommer det här förslaget att eventuellt kriminalisera. Jag har pekat på tre olika vägar som man kan gå. Jag har pekat på olika länder som har hanterat det här problemet betydligt seriösare. Till och med i ett land som , där man ofta citerar , har man trots att man har tio bud gått in och lagstiftat i den här frågan. Där valde man att straffa köparen. I har man valt att straffa säljaren, och i har man valt att skydda de akademiska titlarna. Det är konkreta seriösa förslag. Jag skulle vilja att ministern kom med något konkret och seriöst i sitt nästa inlägg. 12 Statsrådet (): Om jag ska föra debatten på nivå kan jag påpeka att det finns flera bluffelement i argumentation. Han upprepar att skulle ha krävt kriminalisering på detta område när han nog är medveten om att det är en enskild tjänsteman på som i en intervju har fört fram den tanken. Han säger att kriminalisering råder i . Det är också ett slags bluff. Det finns en delstat i som har kriminaliserat detta såvitt jag vet, men de flesta har inte gjort det. Det är riktigt att det finns en tuffare lagstiftning i än i , men huruvida den har haft någon effekt är fortfarande, såvitt jag förstår, ganska oklart. Vi pratar om att handskas med bedragare. Det är aldrig lätt att handskas med kriminalitet. Att bedrägeri är förbjudet är uppenbart. Jag tycker att det är synnerligen seriöst att påpeka att det har varit förbjudet åtminstone sedan tio bud höggs in i några stentavlor. Det är ganska länge sedan, . Tänk på det! Det tycker jag är en ganska fundamental hänvisning till att falskt vittnesbörd inte är något acceptabelt i vårt samhälle. Exemplet med bevisar just komplexiteten i detta. har haft examensrätt. Den student som talar om har bedrivit studier, har utfört ett antal uppgifter och uppfattade själv att den examen han fick motsvarade en studieinsats och därmed var korrekt. Därefter har detta universitet råkat i sämre rykte och fått sina examensrättigheter indragna. Det var just därför jag påpekade att det också gäller ett antal svenska högskolor. Det förekommer också i vårt land att universitetskanslern tycker att en utbildning inte håller måttet och drar in examensbevis. Ska alla de sjuksköterskor från som läste där innan examensrätten drogs in gå omkring och känna sig som bedragare och säga att de utsätter sina patienter för fara? Så är det väl inte. Det statsråd som syftar på har på många vägar bevisat att han är synnerligen väl lämpad för sitt arbete, så hans arbetsgivare, i första hand statsminister , stod nog på mycket fast grund när just den sökanden fick sin nuvarande befattning. Det har absolut inte med mitt svar att göra. Jag är naturligtvis angelägen om att komma åt detta problem så att arbetsgivarna fattar sina beslut på så korrekta grunder som möjligt. Huruvida det krävs ny lagstiftning är jag fortfarande inte säker på. När säger att det här hände och att sedan har inget hänt är det också en bluff. Det nya som har hänt är att har dragit slutsatsen att det som behövs är en checklista som stöttar arbetsgivarna i deras bedömning av sådana här examensbevis. Likaså det internationella samarbete som jag påpekar bedrivs ju . Resultatet av det har vi heller ännu inte sett. Min ståndpunkt i varje fall tills vidare är att de åtgärder som har vidtagits bör få verka. Så ser vi om problemet kvarstår efter det. 13 (): Det är inga nya konkreta förslag. Det är i alla fall mycket tydligt. Jag vill kommentera några delar av svaren. På en punkt ska jag ge ministern rätt. har ingen lagstiftning på federal nivå. I sköter man den här typen av frågor på delstatsnivå. Det är inte en delstat, utan det är många delstater. Man har allteftersom problemet har ökat skärpt till den här lagstiftningen i ett antal delstater och just hanterat det på den vägen. Att handskas med bedragare, säger ministern i svaret. Det vanligaste sättet att handskas med bedragare är väl just att använda legala medel, så att säga. Jag förstår inte varför man inte är beredd att göra det i just det här speciella fallet. I det exempel som jag tog upp från regeringen har man använt sig av bluffuniversitet i ett cv. Om det nu var en korrekt examen som var seriös förstår inte jag varför det är borttaget från cv:t. Det är bara att gå in på regeringens hemsida och titta. Då kan man konstatera att den uppgiften är borttagen från cv:t. Om den hade varit korrekt hade den naturligtvis stått kvar. Arbetsgivaren i sammanhanget, det vill säga statsministern, välkomnade ju att den här bluffen, den falska uppgiften, togs bort från den officiella hemsidan och sade att det var ett korrekt beslut att ta bort den. Den hade ingenting där att göra. Skälet till att arbetsgivaren inte reagerade hårdare kan väl ha varit att just denna speciella arbetsgivare har haft en mängd uppsägningar inom sitt gebit. Man kan väl inte byta ut en hel personalstat med en gång. Det går väl inte i någon verksamhet. Han hade varit tvungen att göra sig av med många ministrar av en mängd olika skäl, och många av skälen låg på bluffkontot, till exempel svarta barnflickor och oförmåga att betala för sig. Att bluffa om sitt cv ligger i linje med detta. Det finns på något sätt inom samma hank och stör. Men det finns inga förslag till nya konkreta åtgärder, det förstod jag. 14 Statsrådet (): Ju längre denna diskussion pågår desto tydligare blir det att bara är ute efter att vinna några enkla politiska poäng. Själva sakfrågan är bara en bluff i sammanhanget för att han ska få framföra sin vanliga partiretorik. Jag vill inte gå djupare in i fallet . Han är fullt kapabel att försvara sig själv på den punkten, och det har han också gjort. Det är också förbjudet i riksdagsordningen att diskutera enskilda fall i . Jag tycker dock att det är en intressant illustration till att det fenomen som vi diskuterar spänner över en vid skala. Det handlar om allt ifrån bedrägerier till akademiska verksamheter som existerar men vars kvalitet kan ifrågasättas. Det är väl närmast det som gäller i det fall som så gärna vill bita sig fast vid. Om jag ändå får hålla mig kvar på den seriösa nivå där jag känner mig mest hemma vill jag säga att vi naturligtvis följer detta. har tagit ett nytt initiativ genom att komma ut med en checklista. Både och jobbar med frågan. Jag håller naturligtvis med om att står det kan nog de flesta arbetsgivare förstå att det är något lurt med det hela, men när det handlar om universitet som kan vara svåra att känna till i andra världsdelar behövs naturligtvis ett stöd till arbetsgivarna. Jag tror att man kan komma ganska långt på den vägen, och för att få sådana varningslistor så aktuella och korrekta som möjligt krävs internationellt samarbete. Det är därför jag tycker att det är bra att vi är aktiva deltagare i det. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2007/08:458 om ändrade miljösanktionsavgifter 15 Miljöminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att komma till rätta med problemet med snedvriden konkurrens vad avser de företag som påförts de högre miljösanktionsavgifterna enligt det gamla systemet. har också undrat vad jag tänker göra för att hitta en modell med en princip om amnesti för företag som anmäler sina åtaganden korrekt till systemet inom till exempel från ett förutbestämt datum. Producentansvaret för elektriska och elektroniska produkter i syfte att minska avfallsmängden och användningen av farliga ämnen i produkter är mycket viktigt. För att ett sådant ansvar ska få avsedd effekt finns en skyldighet för den som säljer elektriska och elektroniska produkter att lämna uppgifter om produkterna till . Utan en sådan skyldighet skulle det vara omöjligt att kontrollera att ansvaret uppfylls, och det är alltså en förutsättning för systemet att får kännedom om de produkter som säljs. har anfört att förordningen om miljösanktionsavgift har ändrats. Så är inte fallet. har dock överlämnat ett förslag till ändringar i förordningen som syftar till att göra miljösanktionsavgifterna för överträdelser av förordningen om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter väl avvägda och proportionerliga. Därefter har vi inom tagit fram ett förslag till ändrade sanktioner avseende producentansvaret för elektriska och elektroniska produkter. Detta förslag skickades under gårdagen ut på remiss. I korthet innebär förslaget att reglerna om miljösanktionsavgift ändras. Avgiften blir enhetlig och betydligt lägre. Avgiften ska betalas av den som inte i rätt tid lämnar in uppgifter om de produkter som har sålts. finns det i föreskrifter en skyldighet att anmäla sig till verkets register. Denna anmälningsskyldighet kommer att förtydligas och flyttas till regeringens förordning om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter. Innan en producent släpper ut produkter på marknaden måste en anmälan göras till registret. Eftersom en sådan anmälan är en grundförutsättning för att ska få vetskap om försäljning av elektriska och elektroniska produkter har den ett så högt straffvärde att den inte bör förenas med miljösanktionsavgift. I stället bör den som bryter mot anmälningsskyldigheten kunna dömas till ett bötesstraff. Detta ökar möjligheterna att göra en bedömning av omständigheterna i varje enskilt fall. Genom de ändringar som föreslås blir sanktionerna för överträdelser av bestämmelserna om producentansvaret mer rimliga och proportionerliga i förhållande till de olika överträdelsernas allvar. har anfört att de som redan betalat miljösanktionsavgift enligt de gällande bestämmelserna inte kommer att få ta del av de sänkta avgifterna, medan de som underlåtit att registrera sig och därmed sluppit avgift kommer att få betala enligt de nya avgifterna. Jag kan ha förståelse för att det för den som redan betalat miljösanktionsavgift eller som ådömts ett straff kan te sig orättvist när en lindring av gällande bestämmelser genomförs. I det sammanhanget vill jag dock peka på de grundläggande principer som gäller i straffrättsliga sammanhang. Enligt dessa ska straff bestämmas efter den lag som gällde när en gärning begicks med det undantaget att om annan lag gäller till följd av en lagändring som skett innan dom meddelas ska den nya lagen tillämpas om den leder till ett lindrigare straff. Om väl en dom har meddelats och blivit gällande har tillkomsten av en lagändring dock ingen betydelse. Någon ändring av domen kan därför inte ske av den anledningen att den nya lagen skulle ha lett till lindrigare straff. har vidare förordat ett slags amnesti för företag som registrerar sig och kommer in med uppgifter . De föreslagna regeländringarna innebär sänkta miljösanktionsavgifter. Av allmänna principer följer att de ska tillämpas även när äldre överträdelser prövas. Den nya straffbestämmelsen avseende anmälningsskyldigheten tillämpas enbart på överträdelser som begåtts efter det att bestämmelsen träder i kraft. Bestämmelsen bör inte träda i kraft snabbare än att producenterna får rimlig tid att informera sig om förändringen. Det blir därmed möjligt att anmäla sig till registret innan straffbestämmelsen börjar gälla. Som jag sagt är jag i högsta grad medveten om den situation som uppstått när det gäller miljösanktionsavgifterna kopplade till producentansvaret för elektriska och elektroniska produkter. Det är därför vi har tagit fram ett förslag till ändrade sanktioner och skickat ut det till remissbehandling. 16 (): Tack miljöminister för svaret! Det har hänt lite grann sedan min förra interpellation, och detta är en uppföljning av den. Det nya förslaget till regler och avgifter som eventuellt kommer att gälla är mer anpassat efter företagens storlek, och att få till stånd en sådan ändring var en del av syftet med min tidigare interpellation. Jag är dock inte helt nöjd med svaret. Jag menar att de företag som har anmält sig till registret inte kommer att omfattas av de nya reglerna, utan de som har försökt göra rätt för sig kommer fortsättningsvis att omfattas av det gamla regelsystemet. Det är inte rimligt med tanke på hur informationen till berörda företag har gått till. Jag vill gärna belysa detta med ett exempel taget ur verkligheten. Jag har varit i kontakt med ett företag från som håller på med undersökningar miljöresearch som man kallar det. Man har också upptäckt det nya registret som man skulle anmäla sig till. På företaget skickade de genast, noggranna som de var, in en anmälan till som skrev och tackade för att de hade anmält sig. fick de ett brev från med en miljösanktionsavgift på detta på grund av att de hade försökt göra rätt för sig. Det här är ett problem. Det är inte så att det här företaget är ensamt, utan ca 150 företag har åkt på en miljösanktionsavgift på grund av att de har anmält sig för sent till registret. 30 företag har överklagat, och dom har också fallit i några av fallen. Jag är medveten om att information är svårt, och det vet vi alla som håller på med politik. Och visst finns det ett ansvar också för företag att hålla sig informerade om vad som händer inom respektive bransch. Inför införandet av miljösanktionsavgifterna höll fyra informationsmöten, ett i och tre i . Totalt ungefär 300 företag var med på mötena. När det gäller hur många inom den här branschen som kan omfattas är det ungefär 3 000 företag. Om man också tittar på vilka företag inom branschen som har anmält sig kan man se att av Stockholmsföretagen har anmält sig till registret, av företagen i , av företagen i och i övriga . Då undrar jag: Kan det finnas ett samband mellan var och hur ofta har informerat om det nya regelverket och det antal som har registrerat sig? I svaret på min interpellation läser jag att förordningen om miljösanktionsavgifter inte har ändrats. Den gamla gäller med andra ord, trots svaret på min förra interpellation. Jag frågade: Vilka åtgärder avser miljöministern att vidta för att hitta rimliga miljösanktionsavgifter för småföretag? Jag fick svaret: Jag har särskilt blivit uppmärksammad på att information om reglerna kring producentansvaret för elektriska och elektroniska produkter inte har nått alla dem som omfattas av bestämmelserna och att läget i det närmaste kan beskrivas som kontraproduktivt det vill säga de som inte lämnar in sina uppgifter i rätt tid avhåller sig nu helt från att lämna uppgifter eftersom de då kommer att drabbas av en hög miljösanktionsavgift. 17 Miljöminister (): För det första är det viktigt att fråga sig varför de här bestämmelserna finns över huvud taget. Det lite enkla svaret är naturligtvis att de infördes av den förra regeringen. hade då alldeles utmärkta möjligheter, eftersom han företrädde ett samarbetsparti, att engagera sig så mycket i frågan som han numera gör och försöka påverka reglerna innan de infördes. Men det var inte arbetsmetod. Arbetsmetoden är i stället att komma springande efteråt och säga att det här blev fel och dessutom låta som att det är den nuvarande regeringens fel. För det andra kan man konstatera att det trots allt bygger på en mycket viktig princip, nämligen producentansvaret. Anledningen är att om du importerar produkter som i sig skulle kunna innebära en miljöfara om de sprids i naturen, ska du anmäla till dels att du finns som företag, dels lämna uppgifter om vad det är för produkter du säljer och vilket insamlingssystem som du sedan kommer att använda för att kunna ta tillbaka avfallet och se till att det inte skadar miljön. Avfallet ska på det sättet kunna tas om hand. Syftet med hela producentansvaret är självklart också att uppmuntra företagen att själva engagera sig i att skapa miljövänliga produkter. Tycker att det i grunden är en bra ordning att vi har regler som följer den principen? Jag tycker det. Den andra delen är att den som inte har anmält sig kommer med de nya regler som kommer att gälla att kunna bli straffad för det. Men vi inför dessa regler på ett så klokt sätt att den som har missat att anmäla sig nu har ett gyllene tillfälle att göra det utan att behöva bli straffad. Därför uppmanar och uppmuntrar jag berörda företag att ta den chansen. När vi lämnar ett tidigare, som jag tycker, inte bra utformat system som den tidigare regeringen bär ansvar för och går över till ett nytt system som jag föreslår ska gälla, ta då chansen att anmäla er. Det innebär att ni inte behöver ta det straffansvaret. Den tredje delen är att när du väl sålt produkterna ska du året därpå anmäla att du har sålt dem. Också där får du då en enhetlig ganska låg avgift. Den har varit, det är rätt, mycket högre i det system som har gällt och fortfarande gäller. Det beror på att branschen själv önskade en sådan hög avgift. Det tycker jag också att man kan säga till den förra regeringens försvar. Den gjorde visserligen en felbedömning, men den gjorde det grundat på branschens egen felbedömning. När det gäller informationen står det nu klart och tydligt i den promemoria med nytt förslag som skickas ut att förutsätts intensifiera sin information. Jag tror att vi på det sätt som vi nu har hanterat frågan har sett till att ge bra möjligheter för företagen att både ta till sig informationen och rätta till de misstag de eventuellt har gjort. Vi minimerar risken att bli straffad för detta som vi ser till att informationen ökar i fortsättningen. Det tycker jag är ett konstruktivt och bra sätt att hantera en situation som varit problematisk för företagen. Det rättar vi nu till. 18 (): Den här debatten tenderar att bli en debatt om huruvida det här förslaget är bra eller inte. Jag delar uppfattningen att det är bra. Det har jag sagt tidigare och jag behöver inte upprepa det. Jag tycker också att de förslag som ligger till nya bestämmelser är ett steg i rätt riktning. Det är inte det som jag hakar upp mig på, utan det jag diskuterar är de företag som har råkat illa ut. Jag vill se en möjlighet för dem till någon form av amnesti, så att de har möjligheter att konkurrera på samma villkor som andra. Vi behöver inte diskutera det som vi är överens om, utan det handlar om de företag som har försökt att göra rätt för sig men som har råkat illa ut av olika orsaker. Informationen har varit bristfällig, som ni också medger, vilket ni nu rättar till. Hade jag kunnat påverka det här under förra mandatperioden jag satt ju inte i då hade jag givetvis försökt engagera mig i frågan. Min fråga är: Kan ni tänka er att jobba för någon form av amnesti för de företag som har råkat illa ut? Regeringsformen medger faktiskt det. Jag vill då citera det som står i 11 kap. 13 § regeringsformen: Regeringen får genom nåd eftergiva eller mildra brottspåföljd eller annan sådan rättsverkan av brott samt eftergiva eller mildra annat liknande av myndighet beslutat ingrepp avseende enskild person eller egendom. I förklaringen till det hela står följande: Nåd förutsätter inte någon ansökan från den dömde eller annan. Nåd kan liksom förut beviljas både i ett enskilt fall och kollektivt. I det senare fallet talar man om amnesti. Det finns alltså redan nu en möjlighet för regeringen att göra det här undantaget för de företag som råkat illa ut. Ta den chansen nu! Då får vi det här ur världen och kan fortsätta att jobba utifrån det register och det producentansvar som är så viktigt i det fortsatta klimatarbetet. 19 Miljöminister (): Först vill jag säga att jag tycker att det är bra att säger att det är ett steg i rätt riktning. Han säger till och med egentligen att förslaget är bra, även om det inte hördes alldeles tydligt. Dessutom var det små möjligheter att påverka förslaget från sida när han inte satt i . Det kan jag gärna hålla med om. Däremot kunde naturligtvis hans parti göra det. Det viktiga som vi nu gör är att rätta till det misstag som gjordes tidigare. Vi ser till att det blir rimliga och rättvisa villkor i fortsättningen. Då är naturligtvis frågan: Vad kan man göra för dem som har kommit i kläm ? För dem som redan har ådömts ett straff, som redan har blivit utpekade för att ha gjort fel, gäller principerna om vanlig lagtillämpning, det vill säga att man får följa de lagar som gällde när misstaget begicks. Det är den allmänna rättsregel som gäller i , och den gäller också i det här fallet. Jag kan ta ansvar för att rätta till reglerna framöver. Jag kan inte klara att ta ansvar också för de misstag som har begåtts tidigare på grund av att reglerna då inte var helt bra. Sedan frågar om vi skulle kunna ha en amnesti för företag som registrerar sig och kommer in med uppgifter inom . Där menar jag att precis det förslag som vi nu lägger fram ger bra möjligheter för företagen, därför att de föreslagna regeländringarna när det gäller miljösanktionsavgifterna ska tillämpas också när äldre överträdelser prövas. Det står i interpellationssvaret. Den andra delen gäller dem som har missat själva anmälningsskyldigheten. Där gäller också mitt besked. De nya miljösanktionsavgifterna börjar gälla , men den nya regeln om anmälningsskyldighet började gälla . Man har i praktiken på sig att rätta till sitt misstag och anmäla sig. Det är därför man nu har ett utmärkt tillfälle att rätta till detta. Det gäller att ta vara på det gyllene tillfället. Det är bra om och alla andra som är engagerade i den här frågan ser till att sprida den informationen. har också ett stort ansvar att göra det. Därmed tror jag att vi på ett bra sätt skapar just de möjligheter som frågar efter, utan att frångå de allmänna rättsprinciper som vi brukar tillämpa i . 20 (): har enligt förvaltningsprincipen skyldighet att föra ut information till de berörda, i det här fallet till de här företagen. Jag har sagt tidigare att det förslag som är ute på remiss är ett steg i rätt riktning. Det ger också möjligheter för dem som inte har anmält sig att kunna komma in med en anmälan.