prot · GV09141 · 2008-09-11 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Anmälan om uteblivet svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2007/08:844 Till Interpellation 2007/08:844 Framtidens skolpolitik av () Interpellationen kommer inte att besvaras. Skälet till detta är att är på tjänsteresa det enda kvarvarande svarsdatumet under innevarande . () Enligt uppdrag och rättschef 3 § Svar på interpellation 2007/08:840 om barns läsande 1 Kulturminister (): har frågat mig vad jag tänker göra för att öka intresset för barnlitteraturen, om jag tänker utarbeta en nationell politik för att öka utlåningen av barnböcker på våra bibliotek samt hur jag ska agera för att uppfylla när det gäller att främja barns läsande. Till att börja med vill jag understryka vikten av att verka för barns och ungas läsande och tillgång till bra litteratur. För mig som kulturminister är barns och ungas tillgång till kultur en av de allra viktigaste frågorna; det ligger också högst upp på dagordningen för regeringens kulturpolitik. För att ge fler barn och unga möjlighet att delta i, bidra till och få kulturupplevelser fördelar vi bland annat till satsningen Skapande skola. Satsningen innebär att skolelever i årskurserna 79 får ökad tillgång till olika typer av kvalitativa kulturaktiviteter. Litteraturområdet är väl representerat i vårens ansökningar, som hanteras av . Regeringens ambition är att satsningen ska omfatta hela . Att utveckla barns läsande går hand i hand med att utveckla barns intresse för litteratur. Läsning är en självklar grund för annan kunskap. Skolmyndigheterna har fått flera uppdrag för att stärka insatserna för språk-, läs- och skrivutveckling. Regeringen avser också att kraftfullt förstärka skolan på det området genom att satsa nära på att öka basfärdigheterna läsa, skriva och räkna i årskurserna 13. Regeringen har också för avsikt att satsa ca på att fortbilda lärare. Även väl fungerande skolbibliotek är betydelsefulla för barns läsning och språkutveckling. I bibliotekslagen (1996:1596) står att skolbiblioteken ska främja språkutveckling och stimulera elevernas intresse för läsning och litteratur. Inom ramen för arbetet med förslag till en ny skollag bereds frågan om hur skolbibliotekens roll kan förstärkas. fördelade i bidrag till läsfrämjande insatser för barn och unga. är detta anslag förstärkt med . Medlen har fördelats till 42 olika insatser allt från inspirationsdagar för tonårsföräldrar till skrivarläger och Internetbaserade samverkansprojekt. har också gett stöd till ett flerårigt projekt som landets länsbibliotek genomför. Det har bland annat lett fram till skriften På barns och ungdomars villkor, som innehåller rekommendationer om hur folkbiblioteken kan förverkliga intentioner. Därtill kommer medel som fördelas till inköp av barn- och ungdomslitteratur till folk- och skolbibliotek . Huvudsyftet med stödet är just att stärka läsandet bland barn och ungdomar. För att stödja produktion och spridning av litteratur på de nationella minoriteternas språk fördelas också ett årligt stöd. Staten delar som bekant ut världens största barn- och ungdomslitteraturpris för att främja barns och ungas läsande, priset till minne. Att säga att det saknas en politik på området är alltså inte sant. Jag medger dock att området är så viktigt att det absolut kan finnas anledning att förstärka det. Regeringen har därför för avsikt att genomföra en översyn av de litteraturpolitiska insatserna samt en utvärdering av bibliotekslagen. Det är utvärderingar som tillsammans med kan ligga till grund för eventuella ytterligare insatser på området. 2 (): Först vill jag tacka kulturministern för svaret. Jag tror att vi båda är väldigt angelägna om att föra kulturen vidare och om att se till att barns läsande ökar. Tyvärr har vi väl olika medel för att nå det målet. Jag är nu orolig och undrar hur det ska gå , särskilt med tanke på att kommunernas ekonomi kommer att försämras i samband med lågkonjunkturen, att fler blir arbetslösa och att fler kommer att ansöka om socialbidrag eller försörjningsstöd. Visserligen har kommunminister ingen aning om att det blir så som han ju sagt men jag ser de farhågorna. Jag vet att kulturen ofta kommer i kläm när kommuner får dålig ekonomi. Det borde naturligtvis inte vara så, men min erfarenhet är att det blir så. Därför är det så viktigt att det finns en nationell strategi, en nationell politik, för bland annat biblioteken. Det går inte att bara lämna detta till kommunerna. Jag vet att det finns väldigt många kommuner som gör ett bra arbete. Ute i landet finns det oerhört goda exempel på att man satsat rejält på att öka barns läsande och lånande på både stads- och kommunbiblioteken och skolbiblioteken. Där har detta varit framgångsrikt. Men det räcker inte med några goda exempel i landet. Det borde vara en rättighet för alla barn att få tillgång till böcker och att också få hjälp med att läsa skönlitteratur, alltså att få läsa även därför att det är roligt. har vi sett att till exempel barn med dyslexi behöver läsa mycket mer. Men paradoxalt nog är det precis tvärtom. De som kan läsa mycket läser väldigt mycket. Det säger sig självt att man gör det man är bra på. Men de barn som har svårt för att läsa behöver extra mycket hjälp just för att komma in i läsandet och då få se alla de världar som man i sagoberättelser och romaner i skönlitteratur kommer in i. Därför behövs det en nationell biblioteksstrategi. Det sägs att en översyn av bibliotekslagen ska göras. Men vilken ambition tänker sig kulturministern när det gäller en sådan översyn? I svaret får jag också reda på att satsningen om till kultur i skolan bara omfattar högstadiet. Det menar jag är en felaktig prioritering. Hela måste få ta del av en sådan satsning. Därför undrar jag när en satsning på hela kommer. Vidare säger kulturministern att skolbiblioteken har en viktig roll. Men vilka insatser kommer man att göra för att stärka skolbiblioteken? Och varför har ni dragit undan den fantastiska satsningen på En bok för alla? Det var ju en inkörsport till läsande för väldigt många. Det gäller då även barnlitteratur. Det finns alltså många frågor men ganska spretiga svar. Jag skulle vilja se en nationell strategi, en tanke, om hur vi ökar barns läsande även . 3 Kulturminister (): Egentligen skulle utbildningsminister och jag stå här tillsammans. I någon mening omfattar frågor bådas områden. Jag kan inte gå in så mycket på skolområdet men något lite. är orolig, och det finns kanske skäl att vara det på många olika sätt. Flera undersökningar visar jag tror att tar upp det i frågan att barns läsande har minskat, och detta har pågått en väldigt . Jag vet inte om man kan säga att det är resultatet av den socialdemokratiska skolpolitiken, men jag tror inte att den är utan skuld. Man kan tydligt se att läskunskaperna har minskat, framför allt när det gäller pojkars läsande. Sedan finns det positiva sidor. Försäljningen av böcker har ökat högst dramatiskt. har försäljningen av litteratur allmänt sett ökat med och av barn- och ungdomslitteratur . Det är en remarkabel ökning. Jag tror att det kommer ut 1 500 nya titlar bara på barn- och ungdomsområdet. Det finns ett väldigt starkt intresse hos läsarna men också hos förlagen att satsa på barn- och ungdomslitteraturen. Det ska vägas mot den lilla minskning som finns när det gäller utlåningen. Det görs flera satsningar. Jag läste att gör en rejäl satsning på biblioteken. Det är alldeles utmärkt. Skapande skola nämnde . Det var tydligen en nyhet att det är en satsning på högstadiet. Ja, det är det därför att det är där som önskemålen om mer kultur är som störst. Det innebär inte att det inte satsas på de andra stadierna. Det görs det i många kommuner. Men vi vill stärka kulturen i skolan, och det är därför som vi har tagit beslutet att göra en stor satsning på kultur just på högstadiet. Regeringens ambition är att det här ska utsträckas till att gälla hela , men först ska vi utvärdera den satsning vi gör på högstadiet. Jag är inte helt säker på att en nationell strategi skulle vara lösningen därför att situationerna ser så olika ut både inom en kommun och inom landet. Däremot är det riktigt att vi vill se över bibliotekslagen. Det finns anledning att utvärdera den därför att den inte har garanterat bibliotekens överlevnad. Det är väldigt många filialer som har försvunnit. Biblioteken kommer att utvecklas. Det här kommer jag att ha anledning att återkomma till. Så några ord om En bok för alla. För ganska exakt hade jag en interpellationsdebatt med en av kolleger i om En bok för alla. Vi hade beslutat att det inte längre fanns skäl att sätta av 10 statliga miljoner till En bok för alla. Marknaderna har utvecklats och förändrats så radikalt sedan stödet infördes när böcker var dyra och svårtåtkomliga. Man fick inte sälja böcker på bensinstationer, i mataffärer och på många andra ställen där vi kan hitta böcker. Jag kan till min glädje konstatera att En bok för alla inte har upphört. Den finns fortfarande kvar. Jag tror att man fortfarande ger ut ett trettiotal olika titlar på barnlitteraturområdet. Det visar att vårt beslut var rätt att använda de pengarna till andra läsfrämjande satsningar där de bättre behövs. Men marknaden är så pass stark att det inte behövs några extra statliga miljoner till just En bok för alla. 4 (): Jag är inte alls överens med kulturministern om att det var rätt att dra in stödet till En bok för alla, men det verkar som att vi har olika uppfattningar om det. Det är väldigt tydligt att jag och Socialdemokraterna menar att vi borde ha haft kvar den satsningen. Dessutom anser vi att det behövs en nationell strategi, men kulturministern säger att det inte alls är säkert att det behövs en nationell strategi. Jag tycker att det är lite lättvindigt att tycka att det inte behövs någon strategi eller politik för kulturen. De rika kommunerna kan satsa mer och de fattiga mindre, och barnen kan komma i kläm, men det gör ingenting. Jag tycker att det är lite trist med den inställningen. Man ser inte vikten av att ha en nationell strategi även på detta område. Det är minst lika viktigt som skolsatsningen och så vidare. Jag håller med om att det finns goda exempel ute i landet, både i kommuner och i föreningslivet. LO satsade på Läs för mig, pappa! Det var en mycket framgångsrik satsning. Det var ett gott exempel, och det finns olika föreningar som har satsat på att öka barns läsande. Men det är mest kommuner som satsar, det vet vi, och det bör också vara så. Men jag tycker inte att det bara ska hänga på att det finns eldsjälar i olika kommuner som gör att man satsar rejält i just den kommunen. Man borde ställa krav från nationens sida på att ge alla barn i det här landet chansen. När jag jobbade inom förskolan i försökte vi öka intresset hos barnen, och jag vet hur det går. Om man har en eldsjäl på förskolan som går till och ser till att barnen får en tradition att gå till är det med glädje som barnen ökar lånen. Så visst går det att förändra, och det har beskrivit här. Vad jag saknar är den nationella strategin. Där säger att det inte är säkert att det behövs, och det tycker jag är ett tråkigt besked. Kulturministern säger att även skolministern borde vara med i den här debatten, och det har jag ingenting emot. Men jag vet att regeringen är ett kollektiv, och ni beslutar gemensamt om vilka satsningar som regeringen ska göra. När jag ställt frågor till andra ministrar har jag fått höra att det inte spelar någon roll vem som svarar, för ni har ett kollektivt ansvar. Därför kan även kulturministern svara på skolfrågor som jag har som följdfrågor. Jag delar uppfattningen att skolministern borde se vikten av att satsa på skolbiblioteken och på att vi får bra bibliotek både i kommunerna och i landets alla skolor. 5 Kulturminister (): Det är alldeles uppenbart att vi inte är överens när det gäller stöd till En bok för alla. Men vi kan lämna det därhän. Jag är inte säker på att det behövs en nationell bibliotekspolitik. Det brukar vara det som efterlyses. Däremot behövs det absolut en nationell strategi när det handlar om att öka läsandet. Vi ser samma problem som de som pekar på och som är ett resultat av tillkortakommanden . Det är ett stort bekymmer att många unga inte läser en bok från pärm till pärm. Framför allt är det pojkar som tappar i läsförmåga, det vill säga att man kanske kan läsa men inte återge det man har läst, man har inte synonymer, man har inte språket. Vi tar det här på allvar i allra högsta grad. Det är därför som har i uppdrag att främja läsandet genom olika bidrag dels till inköp av litteratur, dels för att utveckla nya metoder för läsfrämjandet. Som jag tidigare sade går totalt nästan 230 miljoner över kulturbudgeten till biblioteks- och litteraturområdet. Det är inte lite. För att kunna stärka läsandet tycker vi att det är viktigt att se vad kommer fram till. De ser också över litteraturområdet och bibliotekens roll. Jag hade tänkt att ta kontakt med ledningen för , Kommuner och Landsting, för att diskutera biblioteksfrågorna. Jag tycker att det finns intressanta gemensamma nämnare på den statliga och den kommunala sidan. Det finns i läroplanerna väldigt tydligt utsagt vad som gäller barnens läsande. Jag säger att det vore bra om utbildningsministern var här därför att han har större kunskap än jag om vad som händer med den kommande skollagen och om skolbibliotekens roll. får gärna ställa frågan också till honom. När det sedan handlar om läsandet och skolan vet jag inte om inte hörde att jag sade att 1 miljard satsas på att förbättra barns läsande i årskurserna 1, 2 och 3. Det är mycket pengar. Det är oerhört viktigt, inte bara därför att de ska klara skolan senare utan också för att de ska få in glädjen i läsandet. Däri ingår också fortbildning av lärare. Det finns många som arbetar med läsfrämjande. ger också medel till det. Folkbildningen, studieförbunden och många föreningar arbetar med detta. Vi är åtskilliga som tycker att det här är prioriterade frågor. Och majoriteten av de aktiviteter av olika slag som biblioteken har handlar om barns och ungdomars läsande jag tror att det är två tredjedelar. kommer att göra en undersökning av hur det står till med just skolbibliotekens ställning. Vi får säkert anledning att återkomma. Även jag tycker att det är väldigt viktigt att det finns fungerande skolbibliotek. 6 (): Tack så mycket! Vad bra att vi ska återkomma till frågan och att jag ska ställa en interpellation till utbildningsministern. Visst kan jag göra det, eftersom det naturligtvis är en särskild fråga hur skolbiblioteken sköts och ett problem att privatskolorna eller friskolorna, som de kallas, inte har skolbibliotek i den utsträckning som de borde ha. Visst kan jag återkomma till utbildningsministern. Vad vi är överens om är att vi vill öka barns läsande. Det är viktigt att överbrygga klyftor, att kulturen, läsandet och tillgången till böcker kan överbrygga klyftor mellan barn från olika länder, mellan fattiga och rika barn och så vidare. Det är därför som jag blir orolig när kulturministern inte säger att det behövs någon nationell strategi eller politik för att se till att alla kommuner gör satsningar. Vi vet att vi nu går in i en lågkonjunktur och att kommunernas ekonomi kommer att bli sämre i samband med att försörjningsstöden ökar och att arbetslösheten ökar. Vi vet av erfarenhet att kulturen då kommer i kläm, för man satsar i första hand på det som man måste göra. Därför behövs en nationell syn, att vi gemensamt kommer fram till att vi vill öka intresset för barns läsande och öka både föräldrars och barns intresse att söka sig till biblioteken. Jag hoppas att vi kan fortsätta den här diskussionen och ser fram emot översynen och vad som ska komma ut ur den. Det görs en översyn av bibliotekslagen, men det finns ingen tydlig ambition. Kulturministern säger att jag trodde att satsningen på högstadiet var en nyhet. Nej, det är ingen nyhet. Det är klart att jag kände till den tidigare. Jag menar bara att det är fel prioritering. Satsningen måste gälla hela skolan och alla barn. 7 Kulturminister (): Jag tycker att är djupt orättvis när hon säger att det inte finns någon tydlig prioritering. Jag har räknat upp det ena efter det andra när det gäller vad vi gör från regeringens sida och de kontakter som vi har med andra som verkar för läsfrämjande, så det är absolut fel. Jag tycker snarare att vi kan glädjas åt att barnlitteraturen håller ställningarna så pass väl. Jag tror till och med att enligt den senaste statistiken är det barnlitteraturen som framför allt lånas på biblioteken. Vi kan glädjas åt att försäljningen av barn- och ungdomslitteratur har gått upp och att det över huvud taget köps väldigt mycket mer böcker en ökning med . Att allt fler kommuner har fattat beslut om lokala biblioteksplaner tycker jag är alldeles utmärkt, och det är det som man ska satsa på. Jag säger inte tvärnej till någon form av nationell strategi, men jag säger att jag ställer mig tveksam och frågande till om det är lösningen, därför att behoven ser så olika ut. Det händer mycket. I tänker man satsa på bibliotek i tunnelbanan. Jag tycker att det är otroligt bra. Vi kan konstatera att allting inte handlar om vad man gör på officiell nivå. Det finns undersökningar som visar på vikten av vårt individuella ansvar. Till exempel ligger svenska föräldrar under genomsnittet när det handlar om att samtala med sina barn. Det är också de vardagliga samtalen som bygger språket, oavsett om det handlar om vad man har läst, vad man har gjort i skolan eller vad man har gjort i största allmänhet. Det påverkar i sin tur också läsförmågan. De satsningar som regeringen gör på skolan, oavsett om det handlar om Skapande skola eller satsningen på lågstadiet, betyder mycket. Jag skulle nog vilja säga att läsning och barns läsande är en prioriterad fråga. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2007/08:822 om efterlysning av president 8 Utrikesminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag och den vidtar för att underlätta den internationella brottmålsdomstolens arbete i när det gäller den begärda efterlysningen av president . Etablerandet av den var en historisk händelse. finns nu en oberoende permanent internationell brottmålsdomstol (ICC) med mandat att lagföra enskilda personer för allvarliga internationella brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. har alltsedan vårt tillträde 2001, både enskilt och genom EU, gett stöd till ICC och dess arbete. Inom EU har också överenskommits att via dialog med betona vikten av att landet samarbetar med brottmålsdomstolen. Möjligheten att vid en internationell domstol lagföra personer för de grövsta brotten i folkrätten, såsom folkmord och brott mot mänskligheten, innebär ett väsentligt led i arbetet mot straffrihet och bidrar till internationell fred och säkerhet liksom till upprätthållandet av rättsstatens principer. görs en oberoende prövning av åklagarens framställning av domstolens förundersökningskammare. Domarna ska nu värdera de bevis som lagts fram av åklagaren. Det är deras uppgift att avgöra om det finns tillräcklig grund för att utfärda ett häktningsbeslut eller annat beslut för att säkerställa den misstänktes närvaro vid domstolen beträffande de åberopade brotten. Det är fråga om en rent judiciell prövning på vilken staterna inte bör ha några synpunkter. 9 (): är statschef i . Han leder en omvittnat blodsbesudlad regim. Chefsåklagaren vid den , , har samlat bevis för att kunna få honom dömd för folkmord. Chefsåklagaren menar att styrkor och agenter som kontrolleras av presidenten dödat minst 35 000 personer och bidragit till en långsam död för 80 000265 000 personer. anses ha medvetet gått in för att utrota de tre etniska grupperna fur, masalit och zaghawa. Folkmord är en mycket allvarlig anklagelse. Det definieras som mord, utrotande, förslavande, deportation och omänskliga handlingar begångna mot någon civilbefolkning före eller under kriget eller förföljelser av politiska, rasistiska eller religiösa skäl. Detta är formuleringen från efter . FN har därefter kompletterat formuleringen med förövad i avsikt att helt eller delvis förinta en nationell, etnisk, rasmässigt bestämd eller religiös grupp som sådan. En prövning pågår nu av om bevisen mot presidenten håller. Reaktionen från och dess president talar också ett tydligt språk. Det konstateras att domstolen inte har någon domvärjo i . Att vem som helst som har besökt kan se att det är lögner är en annan åsikt som presidenten framför. erkänner inte domstolen. Likt andra blodbesudlade diktatorer uttalar sig hånfullt när sanningen om regimen börjar bli tydlig. har konstaterat att detta är ett avsevärt steg för att göra slut på strafflösheten för de fruktansvärda förbrytelser som har begåtts i . Chefsåklagaren säger: Jag har inte lyxen att se åt ett annat håll; jag har bevis. Här görs ett omfattande arbete för att lägga grunden till ett straffansvar för en omvittnat blodbesudlad diktator. Men intar i sitt svar en närmast sval och avvaktande hållning till detta arbete. Han hänvisar formellt korrekt till domarna och deras prövning och använder den närmast juridiska formuleringen: Det är en fråga om en rent judiciell prövning på vilken staterna inte bör ha några synpunkter. Det är väl känt hur det står till i och med . Det är väl känt att oljepengar används för att finansiera krig och förföljelse. Det är väl känt att oljebolagens verksamhet i området är intimt sammankopplad med den sudanesiska staten och . Det är väl känt att svenska är ett av de bolag som biter sig fast i , trots att det ena efter det andra bolaget drar sig ur. Bildts gamla engagemang i är väl känt. Det är väl känt att folkfördrivning, terror, mord och grymheter hör till vardagen i . Det borde i denna situation gå att uttala att det är mycket bra att chefsåklagaren gör sitt arbete och vill gå till botten med ansvar. Det går att säga det utan att ta ställning till domstolens vidare arbete. Mot bakgrund av rådande situation går det till och med att tydligt kräva att måste respektera domstolens arbete. Men i stället väljer Bildt lama formuleringar om dialog med styrande. Så milda formuleringar har det inte varit fråga om i andra sammanhang, till exempel när det gällde , och från . Varför talas inte ett tydligare språk på en högre volym med mer kraft och klarare markering? Varför har filttofflorna kommit fram när det gäller ? Det vill jag att Bildt försöker förklara. 10 Utrikesminister (): En gång för länge sedan när jag blev ledamot av kammaren lärde jag mig att det fanns vissa saker man inte fick göra i . En var att kommentera vad domstolar sade eller gjorde. Då blev man tillrättavisad av talmannen. Den politiska makten skulle inte lägga sig i vad den juridiska makten gjorde. Jag tror att detta fortfarande gäller i riksdag. Samma princip gäller på den internationella nivån. Om vi menar allvar med att sätta upp internationella domstolar jag har sysslat mycket inte minst med den som gäller före detta måste vi fullt ut respektera det arbete som görs. Det görs av förundersökningskammare, åklagare och till slut också av domarna. De ska värdera, fatta beslut och döma. Vi ska understryka att alla stater har skyldighet att samarbeta, men det är inte vi som dömer. Det har vi tillsatt en domstol för. Jag vet inte om den introduktionsinformation som jag en gång fick för hur man som ledamot av kammaren ska förhålla sig till domstolar är avskaffad för något yngre ledamöter. 11 (): Det som Bildt var inne på om en gränsdragning mellan politik och domstol lärde jag mig redan i Socialdemokraternas studiecirkel A-skolan i för länge sedan innan jag blev fullmäktigeledamot första gången . Det var bara ett sätt för Bildt att fly undan. Jag var noga i mitt anförande att hålla en tydlig rågång mellan vad som är domstolens uppgift och politikens uppgift. Den delen av debatten kan vi alltså lämna. Vi kan lämna den undervisande delen. Den biter inte på mig, Bildt.