prot · GW0927 · 2008-11-13 00:00:00 — Vi har länder i vår omvärld, till exempel , , , , och , som under har drabbats eller drabbas av någon form av terroristattentat. Det gäller även . Europol har rapporterat att terroristattackerna inom EU ökar. , alltså , skedde 583 terroristattacker inom unionen. Av dessa kunde relateras till separatistiska grupper. Majoriteten av attackerna genomfördes av baskiska och korsikanska separatister i och . Terrorism, extremism och fundamentalism bär olika kostymer. Förtecknen är ideologiska, religiösa, etniska eller geografiska. Jag vill särskilt betona att terrorism och religionen islam som sådan inte hänger ihop. Däremot kan islamistiska fundamentalister och extremister utgöra ett precis lika stort hot som vänster- och högerextremister eller för den delen fundamentalistiska separatister. Som jag sade inspireras terrorism av många olika faktorer: ideologiska, religiösa, etniska eller geografiska. har tack och lov förskonats från storskaliga terroristattentat, men även om det direkta terroristhotet bedöms vara relativt lågt här i är det ingen som helst garanti för att eller svenskar på resor eller i tjänstgöring utomlands inte kan drabbas . Faktum är att svenskar har funnits bland offren för terroristattentat i flera delar av världen. Vi kan inte blunda för verkligheten. Terrorismen finns i vår omvärld och är ett gränsöverskridande fenomen. Framför allt är risken stor för att utnyttjas som bas för rekrytering, logistiskt stöd och finansiering. Det finns också en risk att används som bas för att planera attentat utanför landets gränser. Kampen mot terrorismen innebär i grund och botten att vi måste arbeta förebyggande för att förhindra attentat. Men det innebär också att förhindra att attentat planeras och stöds från . Man ska inte kunna gömma sig i eller samla in pengar i som är avsedda att användas för terrorism, oavsett om det är i eller andra delar av världen. ska inte heller användas som bas för rekrytering, utbildning eller logistiskt stöd. Målet måste, som jag sade, först och främst vara att förhindra och förebygga terrorism i det långsiktiga perspektivet. Primärt handlar det om att vi ska förebygga och mota grogrunden för terrorism. I det arbetet handlar det mycket om hur vi använder internationella samfund, för både EU och behöver titta mer på grogrunderna som leder till terrorism, det vill säga utanförskapet. I ett långsiktigt perspektiv behöver vi bistå mer och mer effektivt vid konfliktlösning för att undvika att människor rekryteras till terroristorganisationer. Det handlar om att lösa väpnade konflikter, skapa fred och bekämpa fattigdom. Vi behöver öka handeln med tredje världen, och vi behöver stärka demokratier. Därför är det så bra med det demokratiarbete som biståndsministern nu har dragit i gång, som stärker demokratier. De främsta förebyggande åtgärderna i kampen mot terrorismen är när stater går från en icke-demokrati till en demokrati. Terrorismen har förändrats. Hotbilden har blivit alltmer komplex . Det är nätverk och strukturer som ibland har bara ideologiska samband sinsemellan. Det är svårt att se dem och göra dem kända. De har varit okända också av de europeiska säkerhetstjänsterna vid många tillfällen. Det har också visat sig att attentatsmännen är uppvuxna i det samhälle som de i ett senare skede har vänt sig mot. Det handlar ofta om unga, radikaliserade personer som drivs av våldsglorifiering, personligt utanförskap i samhället och upplevda orättvisor. Det är därför avgörande att , som alla andra stater, ingår i det internationella samarbetet för att utbyta information och kunskap för att lösa de problem som är gemensamma för och EU, och EU är den viktigaste organisationen i kampen mot terrorismen. Den gränsöverskridande terrorismen är ett gemensamt problem inom . Därför måste vi och de rättsvårdande instanserna inom samarbeta i kampen mot terrorismen. Den här regeringens ståndpunkt inför EU-förhandlingarna har varit att kampen mot terrorism måste föras på ett sätt som hör hemma i ett öppet, demokratiskt och rättssäkert samhälle. Åtgärder som vidtas måste respektera de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer samt ta hänsyn till utövandet av grundlagsfästa fri- och rättigheter såsom yttrandefriheten och tryckfriheten och även andra särskilda grundlagsregleringar. Den har varit pådrivande i arbetet med att förändra kommissionens förslag, där man har fått in en ändring, ett undantag. Kommissionen föreslår att definitionen av offentlig uppmaning till terroristbrott, rekrytering för terroristsyften och utbildning för terroristsyften förs in i rambeslutet. Med och regerings arbete innehåller förslaget numera grundlagsundantag som innebär att kan behålla sitt särskilda system för ansvar enligt tryckfrihetsordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Vidare har skrivningar införts som ökar möjligheterna att ta hänsyn till proportionaliteten vid genomförandet av rambeslutet. I huvudsak innebär det här betänkandet att vi föreslår en ändring av det liggande rambeslutet , om bekämpande av terrorism. Jag vill betona att det rör sig om ett godkännande av rambeslutet och inte ett genomförande. I huvudsak innebär detta rambeslut tre punkter, nämligen att offentlig uppmaning till terroristbrott, rekrytering för terroristsyften och utbildning för terroristsyften införs rambeslut. Avslutningsvis vill jag säga att kampen mot terrorism bara får föras på ett sätt som hör hemma i ett öppet, demokratiskt och rättssäkert samhälle och att de åtgärder som vidtas måste respektera mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Vi har en skyldighet att förhindra att terrorattentat planeras eller stöds från . Man ska inte kunna gömma sig och samla in pengar som är avsedda att användas för terrorism. ska inte kunna användas för rekrytering, utbildning eller logistiskt stöd. I detta rambeslut sägs uttryckligen att inget i rambeslutet får tolkas som om avsikten är att inskränka eller begränsa grundläggande rättigheter eller friheter, yttrandefriheten, mötesfriheten och föreningsfriheten, rätten till skydd för privat- och familjeliv, inklusive rätten till respekt för brevhemligheten. Vid genomförande av en kriminalisering måste kriminaliseringen stå i proportion till brottets art och omständigheter med hänsyn till legitima mål som eftersträvas och deras nödvändighet i ett demokratiskt samhälle. Varje form av godtycke och diskriminering ska undvikas. Det står uttryckligen i rambeslutet. Med anledning av detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet JuU5 och avslag på samtliga motioner. 13 (): Det ska vara förbjudet att offentligt uppmana, rekrytera och utbilda till terroristsyften i . Detta har vi stöd för genom arbete i , och EU, och jag tror att det finns ett ganska brett stöd för detta hos hela svenska folket. Det känns inte som om detta skulle vara en särskilt kontroversiell fråga. Men vi kan notera att vi ändå inte är överens i den här . Jag tillstår gärna att systemet med ramlagar, som vi hörde i ett tidigare inlägg här, verkligen inte är idealiskt. Det har tydliga brister, och en del av detta försöker vi råda bot på genom samarbetet i Europeiska unionen, genom att vi hittar på en ny process för att samarbeta om dessa viktiga rättsfrågor. Om man ser det historiskt har partierna agerat olika. För har det alltid varit viktigt att fokusera på de reella möjligheter som finns att påverka verkligheten och påtala brister och söka en förändring, såsom nu sker. Det är också viktigt att vara tydlig med att det finns undantag som vi från svensk sida har fått in. Det framgår i betänkandet, artikel 2 på s. 26, att de medborgerliga fri- och rättigheterna skyddas såsom de tolkas i när det gäller yttrandefrihet, tryckfrihet och så vidare. Socialdemokraternas reservation faller därför lite platt. Det står ju i själva undantaget att just detta ska värnas. Att man är orolig för detta må så vara, men jag väljer att betona vår stora bredd och enighet hos de många. Det stora flertalet av ledamöter står bakom detta självklara att det inte ska vara tillåtet att offentligt uppmana, rekrytera eller utbilda för terroristverksamhet i vårt land. Vi var inne på huruvida det finns risk för stora terrorangrepp i vårt land eller inte. Jag tycker att det inte är det avgörande. Vi har inte bara en rättighet utan faktiskt en direkt skyldighet att försvara demokratiska värden och mänskliga rättigheter. Det är så att säga motpolen till terrorismen. Vi har ett stort ansvar för att se till att detta sker också i hela världen. Det gläder mig alltså att det finns ett bifall från fem partier till propositionens sakliga innehåll. Det tycker jag är värt att lyfta fram. Man ska också komma ihåg att det mesta trots allt redan är kriminaliserat. Vi är ju inte hur naiva som helst i , utan en hel del av den här verksamheten är faktiskt inte tillåten. För är det också viktigt att man lyfter fram att terrorismens moder alltid är den fattigdom, den hopplöshet, det utanförskap och den brist på egenmakt och kunskap som finns i stora delar av världen och som mixas med allsköns galningar, som med olika ideologiska förtecken utnyttjar detta och kan få människor att mer eller mindre frivilligt ställa upp och spränga sig själva och andra i luften. Detta elände och denna misär möter man inte alltid bäst med en lagstiftning mot terrorism i , genom att vi förstärker de tvångsmedel som kan vara nödvändiga, genom fler poliser, förstärkt säkerhetspolis eller mer svensk militär i andra delar av världen. Man måste också fokusera på att det handlar om långsiktigt bistånd, inte minst med inriktning på demokrati. Svensk handel, svenska organisationer, företag och enskilda individer gör fantastiska insatser för att försöka komma till rätta med den grogrund för terrorism som finns. Då kan man nämna till exempel Svenska Afghanistankommitténs arbete på plats i för en bättre värld för människor där. De gör fantastiska insatser tillsammans med det som svenska staten i övrigt gör vad gäller både bistånd och, faktiskt, militära insatser. Men, som sagt, man måste också komma ihåg att det här och ändå förekommer ganska obehagliga aktiviteter i världen, i men också i . Det är i alla fall för mig väldigt konstigt att se hur människor från dyker upp i alla möjliga sammanhang, till exempel i konflikterna i , och dödas i strider. Det är jättemärkligt att det är svenska personer som dyker upp där. Jag trodde att vi inte skulle vara inblandade i det där kriget, men det är vi tydligen. Hur kan det komma sig? Då gäller det att fundera på vad det är för verksamhet som finns i det här landet. Det här utskottet, justitieutskott i riksdag, har fått exklusiva föredragningar från ansvariga myndigheter där man har berättat om hur tufft och allvarligt läget faktiskt till viss del är och att det finns verksamhet i vårt land som är direkt obehaglig. Och vi, ingen annan, har ett ansvar att se till att detta blir svårt. Vi i är mycket glada över att vi nu kan gå vidare. Jag tycker att den proposition som ligger och det här betänkandet är tydliga när det gäller att tala om vilka begränsningar som finns. Så den oron ska man naturligtvis kunna stilla när man kommer med en konkret lagstiftning. Denna kommer vi naturligtvis också nogsamt att bereda i utskottet för att se till att den uppfyller kraven på proportionalitet och respekt för de friheter som faktiskt är unika i ett europeiskt perspektiv i vad gäller inte minst tryck- och yttrandefrihet. Men det borde vara rätt okontroversiellt att man inte offentligt ska få uppmana till eller rekrytera eller utbilda för terrorism i vårt land, oavsett om det ska drabba och slå ut och mörda svenska människor eller människor i eller människor någon annanstans i världen. Vi har ett ansvar att vara tydliga här, att värna de rättigheter som vi har kämpat oss till under många århundraden. Vi har inte bara en skyldighet, utan vi måste faktiskt aktivt försvara de mänskliga rättigheterna. 14 (): Vi lever tyvärr i där hatfylld terrorism är en fasansfull företeelse världen över. Inte minst har man vid många tillfällen på ett förskräckligt sätt massakrerat människogrupper och enskilda vid vidriga terrorattentat. Många oskyldiga människor har på ett förödande sätt drabbats hårt, direkt och indirekt. Terrorattacker är som vi alla vet gränslösa, fanatiska, oberäkneliga och oftast oförutsägbara, och de kan i princip drabba oskyldiga människor i vilket land som helst. Därför är det nödvändigt att i alla länder, också i , ha hög skyddsberedskap. Människor från länder där terrorismen gror och växer har möjlighet att lätt ta sig till västvärlden, till och och så vidare. Den internationella rörligheten medför en potentiell risk för att terrorister infiltrerar länder som annars inte så ofta är utsatta för terrorism. Men det kan naturligtvis också ske sådana saker i och i för övrigt. Jag börjar med de här hemskheterna och uppräkningarna. När de värsta terrorangreppen i och har sjunkit undan lite grann ser vi ju det här längre bort, så att säga. Det blir väl gärna så att det inte bara är terrorism som vi talar om. Det blir också teorism av något slag när vi talar om hur den här lagförändringen kommer till stånd. Det är naturligtvis nödvändigt att länder över hela världen samarbetar i kampen mot terrorismen, så också i och i EU-länderna. När det gäller remissyttranden som har kommit in kommer naturligtvis det som inte redan är klart när det gäller den saken upp i följdlagstiftningen. Det har redan betonats. Betänkandet handlar om ändringar av ett rambeslut och om att regeringen i propositionen påtalat att ytterligare lagstiftning senare kan behövas för att fullt ut möta rambeslutets kriminaliseringskrav. I betänkandet framgår det tydligt att det är tre punkter som är aktuella, speciellt vid det här tillfället. Det är offentlig uppmaning till terroristbrott och utbildning för terroristsyften. Dessa brott ska införas rambeslut. Jag kanske glömde rekrytering för terroristsyften. Det finns med där också. I betänkandet framgår också klart att i förhandlingsarbetet tagit initiativ till bestämmelser med innebörden att rambeslutet inte ställer krav på lagstiftningsåtgärder som på något sätt berör den särskilda regleringen i tryckfrihetsförordning respektive yttrandefrihetsgrundlagen eller den praxis som har utvecklats i anslutning till dessa grundlagar. Därmed ställs heller inga krav på åtgärder som står i strid med den särskilda reglering för straffrättsligt ansvar som följer av dessa. Det här tycker jag är värt att särskilt notera och betona. Mina kolleger i alliansen har sagt mycket, så jag ska inte förlänga detta, för det blir en upprepning. Men vi kristdemokrater ställer oss tillsammans med övriga allianspartier bakom förslaget i det föreliggande betänkandet. Jag yrkar därför bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 15 (): Så här går det när man är lite slarvig och glömmer av att anmäla sig till talarlistan, men det är helt och hållet mitt fel. Det är mycket som har sagts i kammaren om det nya förslaget när det gäller rambeslut om terroristbekämpning och det nya som man stoppar in. Även jag vill yrka bifall till reservation nr 1. Efter kom överens med regeringar i de övriga EU-länderna om att lagstifta mot terrorbrott. hade man haft stora problem med att finna en definition som var klar och invändningsfri av vad som bör anses som ett sådant brott. Det lyckades man inte heller med . Ändå togs ett hastigt beslut. Den definition som finns i vår svenska lagstiftning från för att uppfylla det som den föregående regeringen kommit överens om i EU har också denna svaghet och uppfyller inte rimliga krav på rättssäkerhet och legalitet. Mycket är redan sagt, men jag vill säga att just bristen på kvalitet i beslutsprocessen återigen manifesteras genom att man nu återigen föreslår en utvidgning av rambeslutet, trots att det inte skett en offentlig analys värd namnet av vad det tidigare beslutet har inneburit, hur effektivt det har varit och vilka negativa konsekvenser det har haft. Detta tycker vi är skäl nog att avslå det här förslaget. Jag är bekymrad över att man inte analyserar förslag som man har tagit för att verkligen se: Vad har vi haft för nytta av det här? Hur effektivt har det varit? Det är alltid så att vi ska bekämpa brott, och vi ska naturligtvis bekämpa den terrorism som finns, men vi ska också se till att det finns en rättssäkerhet när det gäller att komma åt det här problemet. Det är alltså det förstnämnda, kriminalisering av offentlig uppmaning, som vi anser är det största problemet i det nya rambeslutet. Man ska till att börja med vara medveten om en sak. Det låter här som att det aldrig har funnits några lagar och regler för det här med direkta uppmaningar. Det betraktas ju som brott , och så bör det förbli, så att säga. Det är inte så att vi går från ingenting till någonting. Vi tycker att man använder sig av en väldigt bred och oprecis definition, vilket är olyckligt. När det handlar om vad en person kan tycka till om eller skriva om är det olyckligt att man vill göra sådana här inskränkningar i tryck- och yttrandefriheten. Det krävs nämligen ingen direkt uppmaning till terrorism, utan endast en persons yttrande kan framkalla fara för att terrordåd begås. Man riskerar att kriminalisera vad som kan tyckas var inne på mottagaren vara radikala åsikter. Det handlar om hur man ska tolka sådant. Vi tycker att detta står i direkt konflikt med de svenska grundlagarna. Det har också regeringen insett efter påbackning från remissinstanserna. 16 (): Fru talman, ärade ledamöter! Först vill jag tacka för en, tycker jag, bra debatt med intressanta synpunkter. Två saker vill jag framhålla. För det första gäller det detta med undantag för tryck- och yttrandefriheten, någonting som är oerhört välkänt. Jag som har förhandlat om de här sakerna kan säga att det inte är fråga om någon större insats därför att detta är väl känt. Alla länder har sitt, och vi har vårt. Jag tror att vi inte någon enda gång har behövt ändra när det gäller tryck- och yttrandefriheten, och så ska vi fortsätta. Där har vi alltid haft en stor enighet. Sedan kan vi, som säger, diskutera procedurfrågor. Jag vill bara klargöra att detta är oerhört väl känt. För det andra gäller det detta med följdlagstiftning. Där vill jag lite grann rekapitulera när det gäller vad som är ursprunget till hela den här diskussionen. Förra gången rambeslutet diskuterades var alla partier utom och från början med på detta. blev det minst sagt lite kaotiskt. Säkert hade det lite betydelse att det då var valår. Dessutom har alltid frestelsen funnits för en opposition att lite grann sätta krokben för regeringen detta oavsett sida. Resultatet blev att , och Socialdemokraterna ville gå fram med lagstiftning. Vi hade då majoritet, och på så sätt var vi tillsammans med de andra länderna överens om att se till att vi fick den här överenskommelsen. och hade tidigt deklarerat att de inte ville ställa upp på det här, bland annat av det principiella skälet om följdlagstiftning. med min företrädare ändrade sig under tidens gång. Hur det var med är jag lite osäker på. I slutändan var man i alla fall inte med, men det är möjligt att man i början reserverade sig; det kommer jag inte ihåg. Det blev väldigt snabba kast. hade man varit med på det här. Men som vi lade fram propositionen gick ut och sade: Nej, vi ställer inte upp på det här därför att vi kräver följdlagstiftning. har det gått så att jag tycker att detta egentligen inte är något att älta. Som jag sagt hade nog också ett annat parti kunnat göra detsamma. Problemet för är att man sedan försöker hålla en konsekvens i det här. Man säger: Vi vill egentligen ha en följdlagstiftning. Jag vet att har sagt: Egentligen vill vi ha det. Egentligen ska vi införa det. Det är bara det att det inte kommer att bli något införande. Men jag tror att vi som arbetat med det här, vilket nu gör, skulle tjäna på det. Dock går det inte med den ordning som finns, av det enkla skälet att det inte inryms i den procedur som finns. Vi har ganska snäva ramar för att hinna med rambeslutet som det är. Så enkelt är det. Alla skulle vi vilja ha en följdlagstiftning om det var möjligt. Det är bara det att det vi kände till, det kände till och det kände till och som nu känner till kanske ansluter sig också är att det inte går. Jag tror att vi alla skulle tjäna på att sade: Nej, det går inte under nuvarande ordning. Vi får se vad det blir för ordning med Lissabonfördraget, om det går igenom. Vi ska inte försöka hålla oss kvar vid att vi egentligen vill, att vi kommer att försöka, att vi nog ska se till att nästa lag Det kommer inte att gå därför att vi inte hinner med hela den utredningsprocedur som finns och som vi ska vara rädda om när det gäller svensk lagstiftning. Vi behöver utreda saker, ha saker ute på remiss, få saker till Lagrådet och så vidare. Det går alltså inte med de snäva ramar som finns. Vi hinner inte. Alternativet vore att vi när vi har en överenskommelse i EU skulle säga: Ni andra länder kan ta på er, men vi behöver fyra eller därför att vi ska ha en följdlagstiftning. Detta är inte acceptabelt under en ordning där vi ska samarbeta. Låt oss i stället säga: Ja, det hade varit bra. Men det är inte möjligt under nuvarande ordning. Jag är i alla fall beredd att släppa det svek som vi uppfattade ; det kan vi inte älta hur länge som helst. 17 () replik: Det är mycket glädjande att ordföranden i justitieutskottet försöker se till att inte vara bitter över det som han själv som justitieminister fick erfara när det i mycket viktiga frågor blev svettigt med det parlamentariska underlaget här i . Jag tillhör ett parti, , där man är van att ta ansvar. Oavsett om man regerar eller opponerar måste man, menar jag, ha bästa för ögonen och vara beredd att vara konstruktiv. Det finns en liten sådan fläkt i anförande här. Jag hoppas att den kan bestå. Det kan ju bli diskussioner framöver om hur regeringsalternativen ska se ut. Vi rör oss på ett så viktigt område som det för rättssäkerhet, brottsbekämpning och människors trygghet. Jag har noterat att Socialdemokraterna i opposition ofta får vara lite ensamma. Det är lite svårt att samarbeta med och . Man har lite olika syn. Någon vill, åtminstone i opposition, satsa mer på rättsväsendet och ska då jobba med några som kraftigt vill sänka anslagen för detsamma. Svensk säkerhetspolis har ju ansvaret för att just värna vår trygghet och vår frihet mot yttre hot, till exempel terrorism, eller för den delen mot inre hot. Kanske kan utveckla hur han mer positivt ska se till att vi jobbar för en bra sak, för bästa, i stället för att gräva ned sig i en kortsiktig opposition. 18 () replik: Tack för det, ! Att man har olika uppfattning och olika budgetar i opposition är väl inte så konstigt. Så var det också med de borgerliga. Jag tror att det skilde 1 miljard mellan och det parti som under förra mandatperioden ville satsa minst. Sedan, inför valet, hade man dels egna, dels gemensamma budgetar. Det skilde då betydligt mindre. Jag känner en oerhört stark oro för situationen inom rättsväsendet som ju just nu närmast är konkursmässigt. Jag ser gärna satsningar över gränserna alltså att alla sju partierna är med. Men det handlar inte bara om några hundra miljoner hit och dit, utan det handlar också om att få tillbaka kontrollen över rättsväsendet. Där tror jag att du, , kan göra en hel del nytta. När man, som jag, är ute och träffar representanter för rättsväsendet och träffar arbetsgivare och facket märker man att regeringen här helt har tappat kontrollen. har vi en budgetdiskussion. Då ska få möjlighet att svara. Jag vill inte kritisera henne när hon inte är här. Situationen är akut; det är ett faktum. Kom gärna med förslag, men försök inte få det till att det skiljer med ett par hundra miljoner mellan oppositionens tre partier! På olika sätt försöker vi få regeringen att förstå. har vi talat om detta. Vi hade ju en kris när det gäller rikspolischefen och den organisationen. Det slutade med att rikspolischefen avgick.