prot · GW0950 · 2008-12-16 00:00:00 — Det gjorde i går är väl ett uttryck för att regeringen inte litar på bankerna, eftersom regeringen nu tvingas skicka ut en beställning till en av sina myndigheter, se till att skaffa någon form av garantiprogram så att inte människor tvingas lämna hus och hem om de inte kan betala sina lån på stört. Det var väl det bankerna kanske skulle hjälpa till med i det här programmet. Men uppenbarligen litar inte regeringen på bankerna. Därför måste jag ställa frågan till : Delar den beskrivning av bankernas agerande som arbetsmarknadsminister har framfört? Jag ber att få citera honom. Han har beskrivit bankernas agerande som åt helvete. Delar sin kollega arbetsmarknadsminister beskrivning av bankerna? Om det är så förstår jag att det inte finns något förtroende mellan bankerna och regeringen, och då förstår jag att måste göra den ena brandkårsutryckningen efter den andra för att försöka skrapa upp och se till att man kan få ordning på en marknad som uppenbarligen inte fungerar. De stora räntesänkningar som har skett i världen och som senast också riksbank har varit en av företrädarna för har till en del fått ett genomslag på marknaden, men mycket sent. Från början var genomslaget mycket ringa, och man kan konstatera att konkurrensen på marknaden är utomordentligt begränsad. När man sänker gör man det med i stort sett identiska tal. Det är klart att det inte finns något privat monopol på bankmarknaden i , men det finns definitivt ett oligopol, definitionsmässigt. är från sin tid som kommunikationsminister van vid att skapa nya privata monopol jag tänker på så han är kanske inte rätt person att ta itu med oligopol. Men frågan kvarstår: Hur går det för företagen, och hur går det för privatpersonerna, när programmet inte ens har kunnat genomföras av regeringen ? 40 Statsrådet (): säger att det bara finns förlorare. Han har inte sett röken av några vinnare. Jag vill rekommendera den rapport som kom ut med om effekterna av stabilitetsåtgärderna. I korthet kan man säga att , efter att ha studerat hur det här har fungerat, inte alls delar den bild som försöker måla upp. Vi uppdrog åt att granska de åtgärder som har beslutats enligt den lag som antogs här i , som talar om, om stöd till kreditinstitut, att de verkligen kommer hushållen och företagen till del. Det andra var att de skulle utforma en regelbunden och fördjupad rapportering när det gäller villkor för de tjänster som bankerna tillhandahåller. Det tredje var att de skulle granska att kreditinstituten inte utnyttjar statliga garantier på ett otillbörligt sätt. Av den här rapporten framgår att bankerna sedan förra rapporteringen, som var , har sänkt bolåneräntorna mer än vad interbankräntorna och räntorna på säkerställda obligationer har fallit. konstaterar att bankerna sannolikt gör lägre vinst per utlånad krona på bolån än innan den här turbulensen på de finansiella marknaderna började. Bankernas kostnad för likviditet har stigit kraftigt. Dessutom konstaterar att utlåningstillväxten har varit positiv även om ökningstakten har minskat något . Man pekar också på den ökade kreditrisken hos allmänheten och företag, att det är en faktor som begränsar tillväxten enligt bankerna. Sedan är det här, som är väl medveten om, ett europeiskt program som vi har implementerat exakt enligt den europeiska prislistan. Den har visat sig fungera mindre väl i och i de allra flesta andra länder. Därför har kommissionen fått ett uppdrag att revidera den här prislistan. uttalar sig en av cheferna för den största banken, Nordea. säger i att Nordea lånar billigare utanför programmet. Det var ingen som kunde förutse detta. Därför har också kommissionen fått bakläxa. Vi väntar nu på att det ska komma ett förslag som gör att det ska bli billigare för bankerna att vara med i det här garantiprogrammet. Jag tror ändå inte att menar att bankerna ska tvingas in i ett program om det skulle öka bolånekostnaderna för vanliga svenska hushåll. 41 (): kryper bakom och skyller ifrån sig på EU och . Faktum är att inte ens kan se annat än att stabiliseringsprogrammet inte har genomförts. avslutar sitt anförande med att ställa frågan till mig om jag tycker att man borde tvinga bankerna att vara med. Det är väl själv som har ställt den frågan tidigare, om det inte vore idé, med tanke på att bankerna inte är beredda att gå in, att göra det obligatoriskt för alla banker. Den frågan har själv ställt. Sedan har jag förstått att han inte riktigt fått stöd av sin regeringschef statsministern, som har haft en annan uppfattning, så han har fått ge sig i den frågan. Min grundläggande fråga handlar om att stod i denna kammare och sade: Här finns bara vinnare. Staten är vinnare. Bankerna är vinnare. Låntagarna och skattebetalarna är vinnare. Så är det inte. Man kan naturligtvis starta svensk ekonomisk historia , som finansmarknadsministern gjorde alldeles . Men det började inte . Räknar man in de sänkningar av reporäntan som har skett har inte bankerna följt med. De har kanske följt med den senaste svängen, de , men de har inte följt med i helheten. Därmed har de ökat sina marginaler. Men de har haft andra problem med tanke på oron på kreditmarknaden som gör att deras vinster inte kommer att kunna öka på det sätt som de har gjort tidigare. Kvar står frågan, : Delar finansmarknadsministern sin kollega arbetsmarknadsministerns beskrivning av bankernas agerande, att det är åt helvete? Om har samma uppfattning som arbetsmarknadsministern är det svårt att nå en samsyn med bankerna om det här programmet. Det är ett nederlag för om det visar sig att det program som han en gång beskrev här skulle omfatta hela den svenska finansmarknaden, alla banker och alla finansinstitut, bara kommer att omfattas av några enstaka. bekräftar själv att det är enklare och billigare att låna utanför den ram som han har angett tidigare. Det finns billigare pengar på marknaden. Då har slagit undan fötterna för sig själv. Det är oroande att regeringen inte har en samtalston och ett sätt att resonera med bankerna som leder till att man kan komma till ett avslut i den här frågan. Man håller fortfarande på . Det är klart att arbetsmarknadsministerns uttalande om bankernas agerande inte har underlättat den processen. Mina frågor kvarstår. Jag tycker att de är lika berättigade. Hur ska företagen och privatpersonerna lita på att det inte är de som i sista hand får betala det här, att det inte är de som får betala regeringens senfärdighet och bankernas ovilja, rätt eller fel, att gå in i det här programmet? Det går inte, , att skylla på . Det är trots allt inte som är hela Europeiska unionen. Toppmöte efter toppmöte har möjlighet, även om de inte har gjort det tillräckligt precist, att säga ifrån om villkoren. Man kan inte lägga allt på och säga att de lade fel ramar och incitament för den här processen. EU kan tycka något annat. Men då får väl visa det. Jag har inte sett någon sådan handlingskraft, varken på eller i något annat sammanhang. Kvar står och ett lätt flagrant påstående att det bara finns vinnare i en process som inte visat sig ha annat än förlorare. Den största förloraren är uppenbarligen regeringen. 42 Statsrådet (): har en väl inövad förmåga att upprepa sina käpphästar utan att lyssna in de svar som ges. Därför ska jag be att få överlämna den rapport från som vederlägger det säger. Hushållen har fått lägre bolånekostnader. Företagen har fått lägre kreditkostnader. Bankerna har lägre marginaler. Jag går fram och överlämnar den till . Studera den gärna, så kan vi återkomma i debatten. Det är meningslöst om jag talar om vad som står i rapporten och bara bortser från det och fortsätter att upprepa sina käpphästar. Om han tror att och Europeiska centralbankens prislista lätt kan frångås av medlemsstaternas regeringar är det ganska häpnadsväckande med tanke på att faktiskt har varit finansminister i det här landet. Om vi skulle göra det skulle vi komma i konflikt med . Vi gör nu vad vi kan. Det är inte enbart fråga om likviditeten. Bankerna får tillgång till likviditet. Man gör det till och med billigare, enligt utsagor från olika banker, än i garantisystemet. Men vi hoppas att det ska komma ett besked från europeisk nivå, från kommissionen, från olika delar av det europeiska beslutsfattandet, som gör det möjligt att anpassa garantiprogrammet till den verklighet som bankerna lever i och som gör att också den medelfristiga upplåningskostnaden kan sjunka. Det är ganska bekymmersamt om inte ser det. Jag säger att det i den här rapporten framgår att bankerna har sänkt bolåneräntorna mer än vad interbankräntorna och räntorna på säkerställda obligationer har fallit. Bankerna gör sannolikt lägre vinst per utlånad krona på bolån än före turbulensen på de finansiella marknaderna. Det har varit en utlåningstillväxt som är positiv. Bankerna lånar ut mer pengar än vad de någonsin har gjort. Problemet är att vi har en situation där svenska företag har finansierat sig utomlands med framför allt syndikerade lån och företagsobligationer från amerikanska och andra banker som inte finns kvar på marknaden. Några säger att det är 500 miljarder. Andra säger att det är 1 000 miljarder. Jag har sett en siffra på 1 200 miljarder. Dessa herrelösa krediter söker sig nu till svenska banker. De företagen söker desperat efter att få finansiering. Där finns nya utmaningar. Men att enbart, som gör, stirra på att bankerna ska ta de garantier som kanske skulle fördyra upplåningen tycker jag, lindrigt talat, är väldigt kortsynt. 43 (): väljer den enkla vägen, nämligen att tala om fel saker. talar om vad som har hänt de två tre och hänvisar till en rapport från . Jag talar om vad som har hänt , under hela processen, hela händelseförloppet. Det är inte bara delsträckan som är intressant, . Ser man har inte svenska banker följt med i den nedgång av reporäntan som har stått för . Det går inte att bara hänvisa till de tre fyra . Det är ännu märkligare när dömer ut det program som han har fått att godkänna i sin helhet. Han säger att om bankerna skulle gå in i det programmet skulle det bli högre räntor. Han skyller i och för sig på som tvingar honom att lägga de högre räntorna. Men, , var det ett program som bara skulle få vinnare. Bankerna skulle vara vinnare. Staten skulle vara vinnare. Skattebetalarna skulle vara vinnare. är plötsligt alla, företagen och privatpersonerna, förlorare om de skulle tillämpa bestämmelserna och reglerna i det paket som fick att besluta om . Då har vilselett . Då kan jag förstå att inte har någon som helst ambition att få bankerna att skriva under det dokumentet. Då kan jag förstå att det sade , att han trodde att alla skulle gå in i det nya stabiliseringsprogrammet, numera är historia. Han har inte ens ambitionen att de ska gå in. Jag utgår från att delar sin kollega arbetsmarknadsminister påstående att bankernas agerande är åt helvete. Är det en sådan brist på förtroende mellan bankerna och bankministern utgår jag från att det inte blir något av det här paketet. Det kommer att vara en parentes i svensk ekonomisk historia. 44 Statsrådet (): När vi lade fram stabilitetsprogrammet hade inte bankräntorna och upplåningskostnaderna för bankerna fyrdubblats. Det var en uppgång som skedde efter när gick i konkurs. är interbankräntorna tillbaka på de nivåer som gällde före konkurs. De är fortfarande alldeles för höga, men de är tillbaka på nivån före . Jag har en kurva här som jag inte tror att ser, men jag ska överlämna den sedan. Där kan han se hur det har utvecklat sig. De väldigt svarta bilderna som målas upp stämmer inte. Jag kan inte instämma i något svepande omdöme. Det är en mycket mer komplex bild än så. Det finns en utvecklingspotential; det gör det ofta. Det handlar om att det finns ett garantiprogram som jag hoppas att bankerna ska gå in i. Självklart är det så. Men för de banker som lånar upp billigare utanför programmet vore det en ganska svag prestation att bara fördyra. har inte svarat på detta, men jag hoppas verkligen inte att hans mening är att det skulle vara önskvärt att banker gick in och det blev dyrare för bolånekunder. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2008/09:186 om möjlighet att ta ut marknadshyra 45 Statsrådet (): har frågat mig om det är min och regeringens avsikt med förslagen i propositionen Kommunala kompetensfrågor m.m. att det ska vara möjligt för kommunernas bostadsbolag att ta ut marknadshyror. Han har också ställt frågan om jag, om detta inte är avsikten men det ändå skulle visa sig att domstolar vid prövning skulle finna att det är förenligt med den föreslagna lagstiftningen att ta ut marknadshyror, i så fall avser att ta initiativ till att ändra lagen. Propositionen Kommunala kompetensfrågor m.m. har inte lagts fram för att förändra förutsättningarna för de kommunala bostadsföretagen. Däremot ägnar sig naturligtvis de kommunala bostadsföretagen åt näringsverksamhet och kan därigenom påverkas av förslagen i propositionen, liksom övrig näringsverksamhet. När det gäller de kommunala bostadsföretagens villkor har en särskild utredning sett över den frågan, och betänkandet som har remissbehandlats bereds nu inom . För övrigt avgörs fastighetsägares möjligheter att ta ut hyra av hyreslagstiftningen, vilket kan illustreras av att för hyresbostäder gäller bruksvärdeshyra och för hyreslokaler av olika slag är det marknadshyra som gäller. Svaret på första fråga är således att avsikten med propositionens förslag inte är att kommunernas bostadsföretag ska kunna ta ut marknadshyror. Förslagen rör över huvud taget inte bostadsmarknaden. Däremot utökas kommunernas möjligheter att tillhandahålla lokaler, förutsatt att det sker på affärsmässiga villkor. När det gäller andra fråga är det oklart vilken lag han menar att jag skulle ta initiativ till att ändra kommunallagen eller hyreslagen. När det gäller hyressättningen behandlas de frågorna i betänkande, och regeringen kommer att återkomma till dessa frågor. Jag har dock tidigare klart uttalat att jag inte kommer att lägga fram något förslag om marknadshyror för hyresbostäder. 46 (): ska förhandla med kommunala bostadsföretag vilkas övergripande mål är vinstmaximering står vi inför en helt ny situation. Det kommer att resultera i helt nya tyngdpunkter på bostadsmarknaden. Hyror där den så kallade lägesfaktorn slår igenom, även kallade marknadshyror, en kommersialisering av allmännyttan och förmodligen en utförsäljningsprocess när det gäller kommunalt ägda bostäder är det som väntar. Bostadsmarknaden kommer successivt att byta skepnad för att bli alltmer lik den vi ser i andra länder och i delar av svenska storstäder. Denna hotbild vill inte kännas vid. Av svaret på min interpellation att döma kommer inga förändringar att ske. Jag kan inte hålla med . Jag vill uppmana honom att ta kritiken mot lagförslaget på allvar. När en rad så kallade smålagar slås ihop i propositionen om så kallade vissa kommunala befogenheter finns en rad skrivningar om affärsmässig grund och vinstsyfte som är svårtolkade. Fastighetsägarna skriver i sitt remissyttrande över den utredning som ligger till grund för lagförslaget så här: Fastighetsägarna instämmer i huvudsak i utredningens bedömningar och resonemang. Den konkurrenssnedvridning som följer av förekommande stöd uppkommer i allmänhet i hyressättningen genom att de kommunala bostadsföretagen sätter lägre hyror än en objektiv bruksvärdeshyra. Nyckeln till problemens lösning ligger därför i hög grad i att kommunala bostadsföretag verkligen tillämpar en affärsmässig hyressättning i enlighet med hur hushåll i allmänhet värderar lägenheter med olika egenskaper. Man bör utgå från den hyressättning och de avkastningskrav, det vill säga den syn på affärsmässighet som privata fastighetsägare i allmänhet har på den lokala marknaden. Det här är vad Fastighetsägarna själva säger. Den proposition som ligger hos för beslut innebär en omtolkning av det som kallas affärsmässig grund. Det Fastighetsägarna beskriver i sitt yttrande är inget annat än en utveckling där de allmännyttiga bostadsföretagen anpassas till den privata sektorn. För hyresgästerna innebär detta i praktiken högre hyror på en mer kommersiell bostadsmarknad. Begrepp som social bostadspolitik mönstras definitivt och slutligen ut. Det måste värdera är att om den här propositionen antas blir de begreppsformuleringar som finns i propositionen ledande också för andra utredningar som rör allmännyttans villkor. Regeringen har aviserat nya utredningar, bland annat om konkurrens på lika villkor mellan privat och offentlig sektor. Regeringen planerar också, vilket i sitt svar pekar på, förslag om allmännyttans villkor. Det nu försöker beskriva som oväsentligt har därför betydelse i andra led i utredningar och i lagstiftning. Handen på hjärtat, : Kan du garantera att det här lagförslaget inte innebär någon väsentlig förändring för de kommunala bostadsföretagen vare sig på kort eller på lång sikt? Kan garantera att begreppet affärsmässig grund i sin nya tappning inte får konsekvenser för kommande utredningar? Den sista frågan är mycket viktig. Kan du garantera att det här inte får konsekvenser för kommande utredningar? Det är klart att inte bara kan fatta ett beslut om en princip i en fråga, för när man sedan kommer med andra beslut på andra områden är det klart att det påverkar och styr. Detta måste ministern reda ut. 47 Statsrådet (): Jag tyckte att vi redde ut det här. Det är nämligen så att allmännyttan över huvud taget inte hanteras inom ramen för den här utredningen. Det sade jag i mitt svar, och det håller jag fast vid. står och läser ur remissvar på utredningen. har vi lagt fram en proposition till , och jag utgår från att och hans parti förhåller sig till den propositionen. Huvudfrågan är alltså att hyressättningen i hyresbeståndet, såväl det privatägda som det allmännyttiga, bestäms av Allbolagen och av hyreslagen inte av den kommunala kompetenspropositionens olika delar. Det tror jag att måste förhålla sig till. Det handlar ju om att rösta , och i värsta fall får väl rösta nej till detta. 48 (): Jag tycker att försöker göra livet väldigt enkelt för sig. Jag poängterade två gånger hur viktig min sista fråga är: Kan garantera att formuleringen om affärsmässig grund inte får konsekvenser i kommande utredningar? Det beslut vi tar i frågan påverkar naturligtvis i andra led och i kommande ställningstaganden, och det är det som är problemet. Det försöker dock slingra sig ur. Då är det lätt att misstänka att man försöker smyga in en förändring bakvägen. måste betänka att både och i sina remissyttranden har varit mycket kritiska. SKL har till och med gått till med detta. De tycker att lagförslaget är oklart och svårtolkat. Vad är det som gör att inte skulle kunna tänka sig att i all ödmjukhet skjuta upp beslutet och låta de stycken i lagförslaget som är ifrågasatta och uppfattas som svårtolkade utgå och sätta sig ned och reda ut det med och Kommuner och Landsting? Vad är det för poäng med att försöka forcera fram någonting när det uppenbarligen är så att tunga organisationer, de allmännyttiga företagens ägare säger att de förslag som ni lägger fram inte känns rimliga. De vill reda ut vad det här är för någonting. Men står här och säger att det här inte har någon påverkan. Omvärlden tycker tydligen det. Om till varje pris ska driva igenom det här och det visar sig att det blir som jag säger, att det här påverkar i andra led, och det i princip visar sig att det kritikerna säger i den här frågan i förlängningen blir rätt: Är du beredd att i ett senare skede ändra lagstiftningen när det uppenbart har visat sig att du har fel? Är du beredd att ta de stegen? Jag tycker naturligtvis att det skulle vara enklare att gå till botten med det här innan har en omröstning. Jag vill också påminna om en annan sak. När SKL i sitt remissyttrande beskriver utredningen skriver man att begreppen om affärsmässig grund kom in i ett mycket sent skede, under stor tidspress. Man konstaterar att lagförslaget öppnar för en helt ny syn på näringsverksamhet. Man skriver så här: Att genomföra en så dramatisk förändring på grund av ett misstag eller i vart fall på grundval av bristfälligt beslutsunderlag och dessutom genom en omtolkning av gällande förarbeten är inte acceptabelt. Det här är rätt stabila och hårda ord, . Att då inte göra en ordentlig analys och utredning av konsekvensen av vad skrivningarna om affärsmässig grund innebär för de kommunala bolagen tycker jag är mycket märkligt. skulle stärka sin position om han kunde dra tillbaka det här och försöka gå till botten med det som av många uppfattas som ett ogenomtänkt hafsverk. Det är faktiskt så att en riksdagsmajoritet och även en regering kan bli väl övermodig, och man kan också begå misstag. Eller är det så att den risken inte finns i Odells värld? Varför är det så svårt att låta de kontroversiella delarna av den nya lagen utgå för fördjupad analys och utredning? Det skulle inte kosta någonting mer än att man kunde gå till botten med det här ordentligt, på ett bra sätt och få fram ett bra beslutsunderlag. 49 Statsrådet (): Det är partikamrat som har gjort den här utredningen. Det är en mycket bra utredning. Jag kan säga att det inte har varit självklart för alla partier i alliansen att gå med på en del av de här förslagen som ju ligger Socialdemokraterna ganska nära. Just den del som nu är inne på handlar ju om att kommunerna inte med skattemedel ska konkurrera ut privata entreprenörer. Det är det som det här handlar om, att skapa nya möjligheter för kommunerna att agera, exempelvis hyra ut lokaler på en marknad till privata företag. Reglerna som kringgärdar detta tror jag att innerst inne också förstår. När det gäller remissinstanserna anser jag att regeringen har tagit hand om dem i den här propositionen. Det brinnande engagemang som visar upp även i denna fråga är imponerande. Det är bara det att det här är fel process. De frågor som tar upp hör ju hemma i utredningen om EU och allmännyttan av , och den kommer vi förhoppningsvis att kunna diskutera framöver. Där hoppas jag att vi ska kunna hitta en bred uppgörelse över blockgränsen. Jag tycker att det finns tecken som ändå pekar mot att det ska kunna bli möjligt. Det är ganska onödigt att tro att den här lagen skulle medföra förändringar när det gäller just bostäder, för de är helt undantagna. De omfattas icke av detta. Kom igen när vi diskuterar frågan om allmännyttan, EU och hyresrätten! Det är där de här frågorna hör hemma. 50 (): säger jag det för tredje gången, : Principer i lagstiftningen som det fattas beslut om på ena området kan faktiskt påverka hur man agerar i andra utredningar och andra led i lagstiftningen i ett senare skede. Just det förhållandet är en sak som inte har rett ut i debatten. Det är därför det här är ett problem. Det är ju därför jag har ställt den här interpellationen, för jag tycker att regeringen har brustit i sina förarbeten på den här punkten. Att har varit inblandad i det här ändrar väl ingenting när det gäller det jag argumenterar för. Det ändrar ingenting i sak. Du kunde ha nämnt vem som helst vid namn. Det hade inte ändrat ett smack i sammanhanget. SKL säger så här i sitt yttrande till : Bestämmelsen är dock utformad så att det framgår att begreppet affärsmässig grund innebär ett undantag från såväl självkostnadsprincipen som förbudet mot att driva företag i vinstsyfte. Att begreppet affärsmässig grund skulle innebära ett undantag från förbudet mot att driva företag i vinstsyfte har emellertid inte stöd i några förarbeten till de lagar där begreppet förekommer . Det är dessutom oklart hur undantaget ska tolkas. Innebär det ett krav på att kommunen ska bedriva verksamhet i vinstsyfte eller får man bara göra det? Det tycker jag alltså är en sådan fråga som kanske skulle reda ut. Det är rätt viktigt när det är en organisation, som i det här fallet SKL, som ställer den här typen av frågor men inte får några rimliga svar.