prot · GV09138 · 2008-08-28 00:00:00 — Man kan också ha en stabiliseringspolitik som minskar konjunktursvängningarna. Det går att göra på ett annat sätt. Man kan naturligtvis också ha en bättre fördelningspolitik och se till att man jämnar ut de skillnader som marknaden ofta skapar. Men den här mandatperioden har vi sett att också regeringen har skapat ökade klyftor. Det finns mycket som en regering kan göra, men jag märker att står handfallen. Jag tycker som sagt var synd om honom för det. 83 (): Det var mycket empati här. Låt mig bara komma med några reflexioner och sedan ställa en fråga. Förra gången det var hög inflation berodde det naturligtvis på en kraftig inhemsk överhettning. Det är väl alla överens om, åtminstone de socialdemokrater som var med . Det gäller också det åtföljande kronfallet, där Socialdemokraterna var med och försökte förhindra detta. Det var bakgrunden till den inflationen. Det är en helt annan bakgrund än . I nästa fas var det för låg inflation. Den var långt under inflationsmål. Jag skulle inte lasta den socialdemokratiska regeringen för det, men det är logiken i resonemang att det var de socialdemokratiska finansministrarnas fel att inflationen var så väldigt låg. Det som är centralt här är ändå frågan vem som gör vad i den ekonomiska politiken. Är det regeringen som har ansvar för inflationsbekämpningen? Ska den rollfördelning som vi har varit överens om och till och med upprättat regler för självständighet och så vidare inte upprätthållas? Det är ju kärnan i den kritik som framför. Därför vill jag fråga om hon anser att vi ska ha ett system där regeringen använder finanspolitiken för att bekämpa inflationen och bekämpa konjunktursvängningarna. Eller ska vi ha det som det var förr, till exempel när och drev fram eller tvingades driva fram, hur man nu vill se det, en överhettning? Är det Socialdemokraternas linje att den rollfördelning som vi införde mellan regeringen och bör suddas ut och att regeringen i praktiken ska fungera i nära samarbete med och att de två enheterna inom det ekonomiska beslutsfattandet de facto bör sammanföras? Statssekreteraren i kan till exempel åter sitta i riksbanksfullmäktige. Det är den linje och den logik som har. Jo, det är så, därför att ni säger att ni ska använda finanspolitiken för att hantera konjunkturfrågorna och konjunkturpolitiken. Det är min fråga, och jag efterlyser ett svar på den. 84 Finansminister (): Det är naturligtvis glädjande att och bekymrar sig för inflationen, att vi har ett brett stöd för prisstabilitet och en socialdemokratisk opposition som är bekymrad över att man skulle föra en alltför expansiv politik som skulle leda till hög inflation. Det är glädjande. Vi ska ha en bred uppbackning. Vi ska, med ord, tillsammans lära oss att hata inflationen. Jag är naturligtvis också glad för empati. Men jag kan då kanske stilla hennes oro. Jag känner en väldigt stor trygghet i att vi i regeringskretsen, med alla statsråden, och alla medlemmarna i riksdagsgrupperna har en mycket stark uppbackning för starka offentliga finanser, överskott i vårt sparande, minskad skuldsättning, samhällsekonomisk stabilitet och en ansvarsfull ekonomisk politik. Det är också så att vi i , när vi nu ser mörka moln på världsekonomins himmel, ändå står bättre rustade än vi kanske gjort vid någon tidigare nedgång. Vi är mindre skuldsatta än vad vi var vid Rysslandskrisen. Vi har bättre sparande och är mindre skuldsatta än vi var vid IT-kraschen. Det är för att vi har mycket starka offentliga finanser och därmed också har ett handlingsutrymme. Vi kan inte bedriva stabiliseringspolitik, men vi kan dämpa nedgången genom att låta sparandet närma sig överskottsmålet. Det är naturligtvis inte en möjlighet vi skulle ha haft om vi hade haft underskott eller legat under målet. Däri delar jag helt inriktning. Men i det läge vi är i har vi en möjlighet att dämpa nedgången. Det andra styrkefältet i svensk ekonomi är naturligtvis den exceptionellt stora nedgång av utanförskapet som vi har sett och som vi alltjämt ser i svensk ekonomi. Det är ett styrkebälte, därför att det betyder att fler människor har kommit in på arbetsmarknaden. Vi har sänkt den arbetslöshetsnivå och den sysselsättningsnivå som är förenlig med prisstabilitet. Vi har sett till att det är fler människor som är aktiva på arbetsmarknaden. Därför har vi också starkare offentliga finanser. Vi ser att ett viktigt skäl till att vi fortfarande, en bit in i en dämpning, kan se mycket starka offentliga finanser är att utgifterna för utanförskapet har minskat. Detta är naturligtvis inte bara min bedömning. Vi fick om svensk ekonomi i går. På sida upp och sida ned rapporterar man att regeringens politik har bidragit till ett ökat arbetsutbud, till att öka sysselsättningen, till att pressa tillbaka sjukfrånvaron. Det är alldeles uppenbart att gör bedömningen att vår politik därvidlag har varit framgångsrik. tes är att regeringen är ansvarig för den höga inflationen. Vi har högre inflation i , i , i , i och i ett stort antal andra länder än i . Det är naturligtvis därför att energipriser och matpriser är globala fenomen och inte någonting som är kopplat till svensk ekonomi. Det är naturligtvis helt orimligt att hävda att de skattesänkningar som vi har gjort och de satsningar vi har gjort på välfärd och för att öka tryggheten i samhället skulle vara orsaken till att vi har hög inflation i . Jag har läst , SE-bankens konjunkturrapport och . Alla har långa genomgångar av inflationen i och andra länder. Inte någonstans i dessa rapporter, inte på en rad, finns det en mening som handlar om att inflationen eller när vi är på väg framåt beror på regeringens ekonomiska politik. Vi ska möta nedgången. Vi hade forskningsministern här. Det han talade om var alldeles uppenbart vad vi gör för att möta nedgången med en offensiv satsning på tillväxtpolitik, mer av jobb, mer av investeringar för framtiden och mer av välfärd. Det är en offensiv och handlingskraftig politik som gör att vi kan känna oss trygga med att en ansvarsfull ekonomisk politik lägger grunden för en uppgång i svensk ekonomi när molnen skingras på världshimlen. 85 (): Det är lite förvånande att inte har märkt den press som är från alla håll på just . Eller man vill kanske inte prata om det från talarstolen. Det kan också vara så. Därför kvarstår min empati. Men jag delar inte den lite handfallna attityden. Ni tog faktiskt över i ett guldläge. Annat var det när vi tog över 1994. Då var det kris. Det är sant. Det har tidigare talare också talat om. Vi hjälpte till för att klara ur den krisen, och vi tog över i krisen. Men ni tog över i ett guldläge. Det var fantastiska siffror då. Det året, 2006, fick vi en arbetstillväxt på 153 000 nya jobb. Vi hade goda ekonomiska finanser och en stabil ekonomisk grund. brukar också ge kredit för att han lagt grunden för det . Vi såg till att vi hade ordentliga, bra och stabila finanser. Men efter det att ni tagit över inträffar allt det här. Det är möjligt att det bara är internationella konjunkturer och att ni inte kan göra någonting åt det och att ni står handfallna. Om det är så måste jag tro att det är lite trist att regera, om man över huvud taget inte kan göra någonting åt det. Men det är faktiskt så att själv har påpekat att den expansiva politik som regeringen för har lett till att de har höjt räntan. hänvisar till att den högre räntan har lett till högre inflation. Då hänger det faktiskt ihop. Sedan tycker jag verkligen att man ska skilja på detta. Man ska skilja på det här. Regeringen ska inte göra den uppgift som ska göra. Det ska man verkligen inte lägga sig i. Det är väldigt viktigt att vi har två olika och att vi har en enskild riksbank. Men man ska heller inte försvåra för den. Det är det jag menar att man har gjort med den expansiva politiken, alltså de gigantiska skattesänkningar som gjordes. Det guldläge som ni tog över och den goda konjunktur som har varit räcker inte längre, utan nu har vi orosmoln på vår himmel. Då måste vi se till att vi inte bara lutar oss mot tidigare framgångar. Man kan inte leva på den stabilitet som vi byggde upp hur länge som helst. Till slut måste man också själv ratta och se till att det är en stabilitet framöver. Det är därför som jag är orolig. Det är därför jag känner en oro för framtiden. Dessutom är det inte så som påstår från talarstolen, att man har ökat tryggheten. Alla säger ju att det blir fler än väntat som står utan sjukförsäkring. Ni har försämrat för de deltidsarbetslösa. Ni har inte ökat tryggheten för de sjuka och inte för de arbetslösa. Ni har skapat en oro i samhället. Det är det ni har gjort. Det är er politik. Ni har sagt gång på gång att vi ska ha det så. Blir de bara tillräckligt fattiga kommer de att hitta ett jobb, och blir de sjuka bara tillräckligt fattiga blir de friska. Det kallar för incitament. Ni vill ha den oron. Jag tycker att det är ganska svagt att försöka smita från den egna uppfattningen, som ni faktiskt har. Ni vill ha en oro hos människorna. Man får inte ha det sövande folket, och de får inte bli för omhuldade. Det är ni själva som har sagt det. Vi menar att trygga människor skapar en bra tillväxt för framtiden. Det är trygga människor som vi ska ha, och vi ska ha mer rättvisa i det här landet. 86 (): Det är inte lätt att få detta att gå ihop. Hur kan man säga att politiken är expansiv? Definitionen på en expansiv politik är att den leder till underskott. Det kan man ha som avsikt för att man vill hålla uppe aktivitetsnivån. Men är det faktiskt så att den förda politiken har lett till väldigt stora överskott. Det är till och med så att kritiserar regeringen för att den har för stora överskott som den inte redovisar vad den ska göra med. Då kan man väl inte säga att denna politik är expansiv? Man kan säga att överskottet delvis beror på minskade utgifter, men de minskade utgifterna har ju och hennes parti kritiserat. Ingenting hänger ihop. Det är ett enda stort sammelsurium. Är det bra med underskott? Det är en tolkning av resonemang. Att tar avstånd från den tidigare kritiken mot minskade utgifter ligger också i resonemanget. Till råga på allt är även överskotten fel. Vad finns det för möjlighet att hålla nere inflationen för en finansminister? Det är väl den politik som drivs i , nämligen att man subventionerar bränsle och livsmedel. Är det den politiken som förespråkar, en indonesisk ekonomisk politik i ? Det är ganska ensamt att stå tillsammans med folket i , men det kanske är den linje som Socialdemokraterna förespråkar. Det vore intressant att veta. 87 Finansminister (): Låt mig tacka för empati. Jag känner naturligtvis på samma sätt en stark empati för . Det kan inte vara lätt att vara i opposition i dessa tider. Vi har de starkaste offentliga finanserna , vi minskar vår skuldsättning, och vi har en remarkabel utveckling på arbetsmarknaden att se tillbaka på . Det var naturligtvis inte bara 2006. har antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskat från 84 000 till 78 000. De latenta arbetslösa, de som uppger i arbetskraftsundersökningar att de söker jobb, att de vill ha jobb men inte är inskrivna, har minskat från 175 000 till 92 000. De undersysselsatta, de som jobbar men som vill jobba mer, har minskat från 265 000 till 247 000 . De med sjukpenning har minskat från 200 000 till 166 000. Förtidspensionärerna har minskat med 6 000 . Det är naturligtvis en remarkabel utveckling, där vi ser att det utanförskap som har byggts upp nu är på väg att pressas tillbaka. De starka offentliga finanserna och den politiken gör att vi offensivt kan möta utvecklingen. Det har gjort att vi har underlättat resursutnyttjandet som vi har en möjlighet att göra åtgärder för att vi har stora överskott. Vår politik kan inte bättre formuleras än på det sätt som gjorde. När det är en tuffare tid med lite dämpad efterfrågan ska man investera för framtiden. Då ska man göra mer på kort sikt av det som på lång sikt bygger produktionsförmåga. Det kan vi göra därför att vi har de stora överskotten i utgångsläget. Det är en aktiv ekonomisk politik för att bygga produktionsförmåga på lång sikt och för att på kort sikt dämpa svängningarna. driver tesen att vi har försvårat arbete. Så är det naturligtvis inte. Den politik vi fört som minskat utanförskapet och fört tillbaka människor till arbetsmarknaden har gjort att svensk ekonomi kan leva med en högre sysselsättningsnivå. I KI:s rapport skriver man jag kan inte låta bli att läsa ur den, kanske inte för att det är så välformulerat men det är viktigt: Arbetskraften bedöms fortsätta att öka till följd av den demografiska utvecklingen och regeringens arbetsutbudsstimulerande politik. Man konstaterar vidare: Arbetskraftsutbudet stimuleras av ekonomiska reformer med syfte att höja incitamenten för att vara i arbete i förhållande till att inte arbeta. Man konstaterar också att regeringens ekonomiska politik bidrar till att sysselsättningen 2010 blir ungefär 20 000 högre än vad den annars skulle ha kunnat vara. Jag kunde ha fortsatt att läsa ur KI:s rapport, för det finns väldigt många stycken som handlar om att en konsekvent politik för att fler människor ska vilja arbeta, som gör det enklare att anställa och lättare att driva företag också är en politik som gör att ekonomin fungerar bättre. Den skapar inte inflationstrycket. Den underlättar ekonomins funktionssätt. Det är precis det som är vår uppgift. Vi ska underlätta ekonomins funktionssätt, och det ska vi göra genom att därmed också minska risken för överhettning. Det var det vi gjorde . Här har vi en god grund. Vi har en god grund för att nu dämpa nedgången genom att göra mer av det som på lång sikt bygger produktionsförmåga. Det är därför den handlingskraft den här regeringen har kanske allra bäst kommer till uttryck i den forskningssatsning som tidigare talade om. 88 (): På frågan om det är lite synd om mig för att jag är i opposition kan jag väl säga att det är klart att det är roligare att vara i regeringsställning. Där har svenska folket också sagt ifrån väldigt tydligt. Vi leder ju i opinionsmätningarna. Det är väldigt många som tycker att det borde vara vi som styr det här landet. Frågan om expansiv politik går vidare till , för det var som skrev att regeringen för en expansiv politik. Jag vill återkomma till att det handlar om att kunna ha en politisk fingertoppskänsla. Det handlar om att kunna regera även när det blir dåliga tider och att man ska bygga för framtiden. Därför väckte vi som svar på regeringens vårproposition en egen ekonomisk motion , , som vi kallade för Investera i framtid. Där beskrev vi hur viktigt det är att investera i grön teknik, infrastruktur och forskning och se till att människor får en bra utbildning, yrkesutbildning och att satsa på komvux, högskolor och forskning. Det skrev vi i vår motion. Jag förstår att ni har tagit till er mycket av det vi skrev i den motionen och att det är därför som ni har läckt uppgifter om att det kommer mer pengar till forskning. Jag kan tänka mig att det här fram till att budgeten släpps ska läckas olika aktiviteter på grund av den oro ni själva känner. Ni har ett behov av att få berätta vad som står i budgetpropositionen så att vi inte ska behöva vänta ända till när ska vandra med sin budgetproposition. Jag har väl inte blivit klokare av den här debatten och av vad har sagt. Jag står fast vid min uppfattning. Jag menar att ni tog över i ett guldläge, och ni har tyvärr inte kunnat hantera det. Man kan bedriva en god ekonomisk politik. Det gäller att kunna hålla i det åt båda hållen, gasa och bromsa som någon annan finansminister har sagt tidigare. 89 Finansminister (): Ja, vi ser mörka moln över himlen i världsekonomin. En oro sveper över världen. Det kommer naturligtvis även att påverka . Vi har en mycket stor exportsektor. Delar av den, fordonsindustrin och pappers- och massaindustrin, är särskilt beroende av de faktorer energipriser och dollar som utvecklas. Men icke desto mindre står starkt att möta denna nedgång. Det är för att vi har starka offentliga finanser. Vi har stora överskott i våra offentliga finanser för att tidigare regeringar och den här regeringen har byggt upp överskott och minskat skuldsättningen. Vi har konsekvent förstärkt de offentliga finanserna sedan vi tillträdde och det mycket kraftigt. Till det kommer, och det är väl kanske det viktigaste skälet, att vi har jobbat mycket aktivt för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Praktiskt taget varje reform har gjort att arbetsmarknaden fungerar bättre och att fler är ute och söker och får arbete. hänvisar till den socialdemokratiska motionen, men för som molnen har tätnat har den framstått som allt mer märklig. Receptet att höja inkomstskatterna kraftigt med 1518 miljarder när hushållen har ont om pengar i plånboken, att återinföra förmögenhetsskatten när det är oro på de finansiella marknaderna, att höja arbetsgivaravgiften etcetera är naturligtvis inte en hållbar ekonomisk politik i ett sådant läge. En hållbar ekonomisk politik nu är att satsa . Vi ska lägga fram jobbprogram, och vi ska investera för framtiden. Vi ska självfallet också återkomma med viktiga åtgärder för att värna tryggheten i vårt gemensamma välfärdssystem. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2007/08:814 om synen på svensk ekonomi i ett historiskt perspektiv 90 Finansminister (): har frågat mig om jag avser att också i fortsättningen ge den bild av svensk ekonomisk historia jag har presenterat på Ekofinmöten och i andra sammanhang, och om jag avser att vidta några åtgärder för att den svenska modellen sprids som goda exempel i EU och övriga världen. På det informella Ekofin i var jag ombedd av ordförandeskapet att med några exempel från inleda ministrarnas diskussion om kvalitet i de offentliga finanserna. Jag konstaterade att den svenska modellen har varit framgångsrik i flera avseenden vad gäller fattigdomsreduktion, begränsade inkomstskillnader och låg långtidsarbetslöshet, men att det finns ett antal missförstånd om vad detta beror på. Framgången sammanhänger med ett frihandelsorienterat marknadssystem kombinerat med en stark offentlig utbildningssatsning och en tydlig arbetslinje i socialförsäkringar och skatter . Marginalskatter, skattetryck och ersättningar i de sociala försäkringarna låg under eller i linje med OECD-genomsnittet. fick vi mer påtagliga problem med den makroekonomiska stabiliteten. Vi fick också ett växande utanförskap på grund av att arbetslinjen i skatte- och transfereringssystemen övergavs. På mötet sade jag även att det fanns ett antal faktorer som mildrade den negativa effekten av höga skatter och höga offentliga utgifter. Dessa faktorer är utbyggd barnomsorg, sambeskattningens avveckling, att vi undvikit behovstestade stöd och att vi åtminstone tidigare huvudsakligen omfördelat via välfärdstjänster snarare än transfereringar. Den slovenske ordföranden, finansminister , och ECB:s president, , konstaterade att de reformer i till exempel jobbpolitiken vi nu har gjort som ett led i återupprättandet av den svenska modellen har haft tidigare och större positiva effekter än vad man kunde ha trott. Detta är en bild av svensk ekonomisk historia som jag gärna fortsätter att presentera i Ekofin såväl som i andra sammanhang. 91 (): Tack för svaret! Jag skrev interpellationen eftersom jag var förvånad över de uttalanden gjorde i , och jag vet att det är fler som har diskuterat detta med . Finansministern har även haft en diskussion med om på vilka grunder han talar om och klumpar ihop ekonomi före och efter 70-talet. Det var det jag reagerade över och som tidigare reagerade över. Det är nämligen märkligt att dela in svensk ekonomi i just de här två perioderna och därmed påstå att vi hade en bättre ekonomi i . hävdar att det skulle vara så för att vi då liknade de andra . Det förvånar mig att gjorde den kopplingen, för det var inte det han sade i finansutskottet innan han skulle åka iväg. Då berättade han i stället att han skulle prata om den svenska modellen och om att vi faktiskt är framgångsrika med vår barnomsorg och så vidare. Den svenska modellen, som vi ju har byggt upp och framåt, står vi för. Då är det förvånansvärt att den tid som har varit skulle framstå som negativ. Dessutom är det inte bara socialdemokratiska regeringar som har styrt under den tiden, utan socialdemokrater har även tagit vid efter varje borgerlig regering och sanerat ekonomin efter borgerlig misskötsel. Jag kan tänka mig att vad som ligger bakom är och många liberalers eller moderaters tyvärr ganska snäva syn som går ut på att sådana reformer som vi genomförde förbättrad förtidspension, lagen om 40 timmars arbetsvecka, rörlig pensionsålder sänkt till , fem veckors semester, flerbarnstillägg och efterlevandepension, ja, allt det som har hänt är sådant som söver folket. Det oroar mig väldigt att en stark välfärd och en så framgångsrik modell som den svenska modellen verkligen har varit och som har byggts upp och framåt ska vara något negativt. Jag blev orolig över att på den artiga frågan från ordföranden på mötet som sade att nu ska vi få höra hur fantastiskt det är med och att den svenska modellen faktiskt håller i sådana här tider svarar att så bra är det minsann inte, utan vi låg som ett OECD-land , men har vi byggt upp de här reformerna. Det uppfattade vi, enligt protokollet, som att inte tyckte var bra. Det var det jag ville ha klargjort här, för det vore förödande om vi har en finansminister som tycker att alla de reformer som vi faktiskt har genomfört skulle vara onödiga på något sätt. 92 Finansminister (): Det är naturligtvis glädjande att det finns ett utbrett och omfattande intresse för den här regeringens försök att återupprätta arbetslinjen och den svenska modellen. Mot den bakgrunden har jag vid informella Ekofin i ombetts göra en kommentar kring detta. Jag har blivit ombedd att göra samma sak i , och är jag på väg för att hålla ett i på samma tema. Det finns nämligen en känsla av att nu händer det någonting i . Vi gör något som andra i kan lära av, och det var bakgrunden till mitt anförande i . Låt mig bara konstatera att den indelning av svensk ekonomisk historia som jag valde att göra, det vill säga att kanske var världens mest framgångsrika ekonomi med den kanske högsta tillväxttakten av alla vilket gjorde att vi låg i topp i välståndsligan, är standardmässig. Lika standardmässigt är det att konstatera att vi mellan 1970 och krisen halkade efter. Produktiviteten var sämre, inflationen högre, underskotten växte och reallönerna urholkades. Svensk ekonomi var inte ett föredöme. har konstaterat det i sin ekonomiska historia, och har gjort samma indelning i sin. har gjort detsamma, om vi nu inte bara ska citera tidigare socialdemokratiska ekonomer. Denna beskrivning är standard. man skatterna väldigt kraftigt, reglerar man arbetsmarknaden in i minsta detalj, bygger man ut transfereringarna och tillför en makroekonomisk instabilitet får man oordning i ekonomin. Detta är standardbeskrivningen av svensk ekonomisk historia som undervisas på samtliga svenska universitet och förhoppningsvis också i gymnasieskolorna. Det jag lade till, och det var kanske det som var poängen och möjligtvis också ett bidrag som kan intressera människor, var att svensk ekonomi trots alla dessa faktorer har fungerat relativt väl i ett par avseenden, och det beror på att man när man höjde skatterna och ökade transfereringarna också gjorde många kloka saker. Borttagandet av sambeskattningen, utbyggnaden av en barnomsorg av hög kvalitet till alla till låga kostnader innebär att kvinnor har möjlighet att komma in på arbetsmarknaden, och vi får en bättre utbildningsgrund. Det var viktiga reformer för att vi då väldigt många, inte minst män, lämnade arbetsmarknaden fick se många kvinnor stiga in på arbetsmarknaden. Det är styrkedrag i den svenska modellen. Vi har inte byggt upp fattigdomsfällor med stöd till ensamstående mödrar och fattiga människor på det sätt som man har gjort i många övriga delar av som låser fast dem.