prot · GV0951 · 2008-01-15 00:00:00 — Jag har inga bekymmer att säga att mitt budskap under valrörelsen var att staten kan vara en klok och långsiktig ägare och komplettera andra ägare på marknaden. Så gör man i övriga världen. Jag är stolt över detta. Jag tolkar som att han är beredd att sälja till utländska stater men att svenska staten inte får äga. Jag tolkar som att han har låst sig vid en utförsäljning av trots att signalerna nu säger att vi har en mycket kraftig minskning av värden på fastighetsbolagen. De två beskeden gör att jag inte känner något förtroende för regeringens sätt att hantera denna oerhört viktiga fråga. 30 (): Vi vet fortfarande egentligen ingenting om hur det är med tidsplanen. Den har ju inte redovisats för någon annan än själv och hans kansli. Vi har faktiskt ingen aning om hur det ligger till med den. kan i princip säga vad som helst i talarstolen här; ingen kan kontrollera vad han säger. Det är en del av det som gör det lite frustrerande att debattera det här. Det är något som ingen människa kan kontrollera. Jag lovar att regeringen kan vara fullständigt lugn; vi kommer att bevaka och sätta blåslampa på regeringen i de här frågorna. Det gjorde vi innan man fick uppdraget, och det kommer vi att göra fram till dess att man säljer och efter det att man har sålt. kan var fullständigt lugn när det gäller att frågan är viktig för oss. Man hanterar frågorna som om de vore hemliga. Ingen får veta något. Ingen mer än själv, och möjligen delar av regeringen, får veta något om tidsplanen. Det är det som gör att det här känns så osäkert. Med anledning av vad jag sade i mitt förra inlägg vill jag påminna om att reglerna för hur man värderar fastighetsbolag till och med ändrades efter den stora fastighetskraschen . Det gjordes för att man inte skulle kunna blåsa upp värdena på fastigheterna och därmed göra så här. Detta hänger ihop. Om andra fastighetsbolag har fått en värdeminskning på är det sannolikt att också följer med i det sammanhanget. Tar inte intryck av att det finns problem på marknaden för de kommersiella fastigheterna? Det förvånar mig i det här sammanhanget att man inte tar de signaler som just nu finns på marknaden på allvar. 31 (): I debatten har gång på gång påpekat att han och den borgerliga regeringen har fått mandat för utförsäljning. Ja, det har de fått. De har fått det av den borgerliga majoriteten i inte av oppositionen och uppenbarligen inte heller av en majoritet av det svenska folket. Det enda vi vet när vi ser på den här processen är nämligen att statsrådet och regeringen säger att svenska folket inte ska få äga. Andra kan få äga, men inte det svenska folket. Genom de olika staterna kan andra människor få äga. Men svenska folket ska inte vara inblandat vare sig i ägandet eller i köp av bolagen. När det gäller förhållandet att det inte finns någon fastställd tidplan säger statsrådet att det finns en tidsplan för analysfasen. Jag har en fråga. Kopplat till budgeten har regeringen fastslagit att man ska ta in . Om man inte klarar av det måste man ju på något sätt ha sinkat en tidsplan, i alla fall den budgetplan som finns. Min fråga är: Betyder inte den budgeten någonting? Betyder det ingenting att man har budgeterat med 50 miljarder i inkomst? Kommer budgeten också att innebära att man är beredd att sälja till vilket pris som helst, det vill säga det har konstaterat? Det är ingen bra affär att sälja. Ändå vill ni göra det. Beror det på att budgeten och tidsplanen ligger som de gör? Jag tycker att vi förtjänar att få ett ordentligt svar på den frågan. 32 Statsrådet (): Jag utgår från att diskussionen förs med omtanke om att slå vakt om de stora värden som de här bolagen representerar. Jag tror att vi i grunden har ett gemensamt intresse av att hitta bästa möjliga processer. Vi har en långsiktig politik som vi har redovisat före valet. Vi tror att det är viktigt att staten inte både är den som sätter spelreglerna och övervakar verksamheten i näringslivet och är en deltagare på planen. De resurser som finns bundna är stora pengar, 700800 miljarder, och de är i ett produktionskapital . Vi har inga planer på att sälja annat än för de som är inne på och som vi har sagt att vi ska sälja för under den här mandatperioden. Däremot utvärderar vi när det gäller samtliga bolag om det fortfarande finns ett starkt intresse av att de ska vara kvar i statligt ägande. Det är också vad vi sade före valet. Den utvärderingen pågår. Vi har begärt mandat av att sälja de här sex företagen. Jag tror inte, fru talman, att vi här kommer att kunna utröna vad värdet på är. nämner värdet 39 miljarder i sin interpellation. Jag konstaterar att sedan han tog fram den siffran har det värderats till 43 miljarder vid utgången av tredje kvartalet. Hur värdet ser ut den dagen vi är beredda att genomföra en transaktion kommer självfallet att vara helt avgörande för om transaktionen då ska genomföras eller om vi ska vänta med den till en annan tidpunkt som är bättre. Det är en av grundbultarna i vår analysfas. Jag hoppas att ändå kan känna ett visst förtroende för att regeringen kommer att utvärdera om det är rätt tidpunkt när vi är färdiga med analysen och framme vid och beredda att genomföra en transaktion. Det är nämligen detta som hela processen är uppbyggd kring: Är det affärsmässigt, och är det rätt tidpunkt? Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2007/08:294 om stängning 33 Utrikesminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att säkra att avvecklingen av inte riskerar att leda till nya fängslanden utan rättegång och till övergrepp och tortyr. Låt mig inledningsvis påminna om att den har varit tydlig i sin uppfattning om situationen i och fångarnas rättsliga status: De som tillfångatagits ska antingen behandlas som krigsfångar eller som civila som gripits i samband med en väpnad konflikt och i bägge fallen i enlighet med de rättighetsgarantier som återfinns i folkrätten. Vi har framfört vår position till de amerikanska myndigheterna. Regeringen anser liksom flera europeiska regeringschefer att fånglägret måste avvecklas så fort som möjligt. Jag välkomnar därför inriktning att stänga lägret. Jag delar uppfattning om vikten av att fortsatt slår vakt om folkrätten och ökad rättssäkerhet i arbetet mot terrorism. Vi gör detta i Europeiska unionen, i och i bilaterala kontakter med och andra länder. I detta arbete ingår att verka för att avvecklingen av sker på ett rättssäkert sätt och att fångarna inte utlämnas till länder där de riskerar att utsättas för dödsstraff, tortyr och andra övergrepp. Europeiska unionen och inledde 2006 en dialog angående folkrätten och kampen mot terrorismen. I dessa samtal har EU-ländernas rättschefer bland annat diskuterat frågan om Guantánamofångarnas rättigheter med amerikanska UD:s rättschef. Dialogen är ett viktigt forum för diskussion om hur kampen mot terrorismen ska föras med respekt för rättssäkerhet och folkrätt, inklusive mänskliga rättigheter. är en aktiv part i dessa samtal. 34 (): Tack för svaret som utrikesministern gav på mina frågor! Vi är helt eniga, fru talman, om att det är viktigt att Guantánamobasen stängs. Den har som den har funnits varit en plats för vad man skulle kunna se som övergrepp på många enskilda människor människor som inte har fått sin sak prövad på det sätt som vi har framfört. Vi kan se att det finns människor som har befunnit sig i utan rättegång och utan advokat. Jag tror att av de 305 personer som finns i har ingen advokat. De har inte tillgång till någon som kan föra deras talan och hävda deras rätt. Av dessa är det många som när basen stängs de facto riskerar att återsändas till länder som inte heller kan säkra att deras liv blir fritt och att mänskliga rättigheter respekteras. De riskerar att återsändas med stämpeln att ha varit en farlig terrorist. De riskerar att utsättas för nya övergrepp ovanpå det som de redan har fått uppleva . De riskerar att återsändas till länder som , , och . Vi har ett aktuellt fall i , men det ska vi inte diskutera här, fru talman. Enligt mina uppgifter vill 5080 personer inte alls lämna . De ser framför sig att bli livstidsfånge och på nytt utsättas för övergrepp i en helt ny miljö. De säger att de hellre stannar kvar. Det är ett dilemma som ytterst faller på , som har inrättat basen. Det är viktigt att vi i och i EU är tydliga med att betona ansvar för att säkra frigivningen av de fångar som ska friges från . Men vi har också en intressant historia på den europeiska kontinenten som handlar om människor som har förts till på mer eller mindre tveksamma sätt. Även har sin del i den byken. Det borde finnas ett ansvarstagande också från vår sida i det här fallet. Det borde finnas möjligheter att det internationella samfundet tar ett extra ansvar för människor som riskerar att hamna i ny fångenskap och tortyr eller möta dödstraff. Man bör fundera på om man kan skapa förutsättningar för att frisläppta Guantánamofångar, som riskerar livet genom att utsättas för tortyr och andra övergrepp, kan få en i andra miljöer. Ytterst är det som har ansvaret, men vi på den europeiska kontinenten eller i världssamfundet kan inte heller svära oss fria. Min fråga är: Hur ser utrikesministern på möjligheterna för och EU att vara med och sätta tryck och skapa förutsättningar för dem att få ett liv i fred och frihet? Finns det en möjlighet att de kan få det här? 35 Utrikesminister (): Det här är ingen alldeles enkel materia, som väl vet och antyder. Det är klart att vi hälsar med stor tillfredsställelse att både den amerikanska presidenten och den amerikanska försvarsministern mycket tydligt har sagt att man vill stänga och att man nu är inne i en process för att försöka avveckla basen. Mina siffror och vi vet inte riktigt om de stämmer är att det satt ca 760 personer där när det var som mest. ska det vara nere i ca 290. Ju längre ned man går här, desto svårare blir det. Då kommer man till de svårare fallen som är svåra att återsända till olika länder därför att de kan råka ut för saker som är ännu värre från MR-synpunkt än det de redan har råkat ut för, och det kan vi självfallet inte acceptera. Det kan också finnas de, som antyder, som i ljuset av den situation som är över huvud taget inte vill lämna basen. Det är klart att det ställer till en del problem. Vår ståndpunkt måste rimligtvis vara att detta är ansvar. Det är som har upprättat det här lägret, det är de som har drivit det, och det är de som har bestämt vilka som ska vara där på mer eller mindre goda grunder som bekant. Det är de som har ansvaret för att den avveckling som de , tacksamt nog, har förpliktat sig till också sker på ett sätt som står i överensstämmelse med folkrättens principer och respekten för mänskliga rättigheter. Det har, som något mer än antyder, förekommit en diskussion om inte andra länder också skulle kunna ta emot enskilda individer från lägret. Min grundinställning är att detta framför allt ska ske inom . är ett stort samhälle med mycket immigration och har en bättre informationsmängd för att hantera sådant här än andra samhällen. Men man kan notera att FN:s särskilda rapportör om skyddet för mänskliga rättigheter i förhållande till antiterroristinsatser har talat om möjligheten för andra länder att ta emot oskyldigt fängslade personer och även rekommenderat FN:s flyktingkommissarie i UNHCR att möjligtvis engagera sig i det sammanhanget. Vi får se vad som kommer ut av detta. Vi har mig veterligt inte fått någon hemställan från UNHCR i detta fall. Skulle det komma får i sedvanlig ordning ta ställning till detta. Vi har en flyktingkvot, men den är kanske framför allt avsedd att erbjuda skydd till andra typer av fall. Låt mig upprepa att det är tillfredsställande att man nu är inriktad på att stänga lägret. Det finns svårigheter som vi ska respektera. Det är i första hand ansvar att lösa detta. Det får inte ske utlämnande till länder där de kan utsättas för ännu värre övergrepp mot sina medborgerliga fri- och rättigheter. Om någon rekommendation kommer från UNHCR i detta fall får vi eller berörda svenska myndigheter ta ställning till det i separat ordning. 36 (): Jag tolkar utrikesministerns svar som relativt positivt. Jag delar grundinställningen att det är som först och främst har ansvaret. Och det finns ingen tvekan från min sida heller. Det är viktigt att vi är tydliga och pekar på detta gentemot . De har ett ansvar för att stänga. De har ett ansvar för att säkra att det sker på ett sådant sätt att människor som inte fått en rättvis rättegång inte drabbas på grund av detta. Vi kan se att det redan har hänt saker som väcker oro. Utan att gå in på enskildheter vill jag säga att det till exempel rapporteras om en tunisier som efter det att han sänts tillbaka han levde i men återsändes till fängslades och drogades. Man hotade att våldta barn och fru om han inte skrev under. Han blev dömd av militärdomstol till fängelse till följd av det som varit. Det är någonting som vi inte, utan närvaro av andra aktörer, skulle erkänna som en korrekt och sjyst hantering i förhållande till mänskliga rättigheter. Det finns en 65-årig somalier som är en av de tre som UNHCR har pekat ut med erkänd flyktingstatus. Han vågar inte åka tillbaka av rädsla för att hamna i en helt omöjlig situation och utsättas för tortyr med risk för livet. Det är just i det perspektivet som det är viktigt att vi sätter press på att de säkrar detta, att vi är beredda att granska så att de verkligen gör det och talar öppet om de fall där man inte har lyckats. Om vi ska göra det med trovärdighet måste vi se att vi har ett delansvar i vissa sammanhang. Jag har till exempel hört att man i skulle vara öppen för att föra den typen av resonemang. Då bör vi i också vara beredda att göra det. Jag tolkar det så att utrikesministern för sin del inte stängde den dörren. Vi här eller utrikesministern avgör ju inte enskilda fall, men jag uppfattade signalen att det är möjligt även för att delta i den diskussionen. Och jag är tacksam för det i så fall. 37 Utrikesminister (): Jag tror att och jag är överens i grova drag. Jag skulle kanske inte vilja använda ordet delansvar. Ansvaret ligger helt och hållet på . Sedan kan man säga att vi har varit mycket aktiva när det gäller att säga att de ska stänga. Då kanske vi ska se om det finns någonting som vi kan göra för att underlätta detta. Det är inte alldeles lätt att se det för ögonblicket. Man kan hamna i andra mycket besvärliga situationer. Låt oss säga att ett land skulle ta emot några som av någon anledning, som ibland är svår att förstå, inte kan tas om hand av . Det land som är deras ursprungsland kommer sedan kanske att ställa krav på att de ska utlämnas dit för att de anser, av skäl som vi kanske har svårt att värdera, att dessa ska ställas inför rätta. Det kan i dessa fall röra sig om länder vars rättsordning vi inte riktigt accepterar. Då kan det land som tar emot dem hamna i en besvärlig situation. Man försökte hjälpa, men man hamnar i en besvärlig situation som blir svårhanterlig. Det är därför det är viktigt att hålla sig till att det är som har det primära ansvaret. Om UNHCR, som har de bästa möjligheterna att bedöma skyddsbehov och möjligheter, skulle komma med några speciella fall utgår jag ifrån att skulle bedöma det på det sätt som man normalt gör vid en angelägen framställan från UNHCR. Men det är, som sagt, varken eller regeringen som fattar det konkreta beslutet. 38 (): Naturligtvis är det myndigheterna som då får pröva. Men det faktum att UNHCR har klassat ett antal av de personer som finns i som i behov av flyktingstatus är naturligtvis en signal. Det är viktigt att man då går vidare och säkerställer. Och det är viktigt att vi i samtalen runt och runt terroristbekämpning ser till att det i den fas som nu går in i, när de stänger basen, inte görs ytterligare misstag som gör att det på nytt skapas en bild av att det som inte var möjligt i blir möjligt i länder där man har sett mellan fingrarna när det gäller en del saker. Jag tänker på tortyr, övergrepp gentemot enskilda människor, familjer och annat. Det vore att göra situationen ytterligare bekymmersam. Och, som sagt var, man kan prata om delansvar eller inte, men vi har ett ansvar. Vi har på europeisk mark det har inte minst vi här i diskuterat haft incidenter där vi kan se att vi har varit med om att säkra att det har kommit personer till utan att vi har vetat om de hade där att göra och utan att vi över huvud taget har fått den diskussionen. De hanteringarna var inte korrekta. Där finns det, tycker jag, också ett moraliskt ansvar från den europiska sidan. Och när vi talar om mänskliga rättigheter och vikten av att hävda tortyrförbud och annat handlar det också om att säkra att vi kan vara delaktiga i att lösa upp på ett korrekt sätt. 39 Utrikesminister (): Jag har inte mycket att tillägga. Jag tror att vi är alldeles ense i grundfrågan, och jag tycker att det är bra att vi uppmärksammar det potentiella problem som är här. Vi är tillfredsställda över att Guantánamobasen är inne i en avvecklingsfas. Men det finns en risk för att den avvecklingen leder till andra övergrepp på mänskliga rättigheter när dessa personer lämnar och hamnar någon annanstans. Även om vi, och många, har haft anledning att ha synpunkter på det som har förekommit där har det trots allt skett i anknytning till där en livlig debatt, delvis offentlig för insyn, har gjort att det funnits vissa möjligheter. Det finns ju en risk att dessa personer hamnar i länder där möjligheterna att se vad som faktiskt inträffar är väsentligt mycket mindre. Vi bör göra vad vi kan för att förhindra att så blir fallet. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2007/08:301 om nedskärningar på 40 Statsrådet (): LiseLotte har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att säkerställa att rättssäkerheten och servicen inte försämras i och med regeringens nedskärningar på . Jag delar LiseLotte syn på att det är oerhört viktigt att verksamhet fungerar väl och vikten av att medborgarna känner sig trygga i att de får rätt ersättning i rätt tid. Regeringens ambition är att stärka rättssäkerheten och servicen. Regeringen har därför gjort en engångsvis satsning om på socialförsäkringens administration. Detta ger myndigheten förutsättningar att slutföra sitt omställningsarbete och skapar möjligheter för myndigheten att gå från en länsbaserad till en produktionsbaserad organisation. Regeringen skapar genom detta långsiktiga planeringsförutsättningar för myndigheten och möjligheter till effektiviseringar. Strävan är att kunna erbjuda den för kunden bästa kanalen i varje situation som verksamheten är effektiv. Detta arbete medför förändringar av organisation och personalbehov. Jag följer arbetet nära och har garantier för att kommer att vara tillgänglig i varje kommun. Jag vet också att myndigheten jobbar med att utveckla det personliga mötet för den som behöver det, bland annat utifrån eventuella funktionshinder och språksvårigheter. 41 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag tycker att det är positivt att statsrådet delar min syn på hur viktigt det är att verksamhet fungerar väl. Men tyvärr har de pågående omorganisationerna slagit väldigt olika och olika hårt i olika delar av . Ministerns svar låter väldigt bra i vissa stycken, men verkligheten är en helt annan, tyvärr. Jag har träffat handläggare och fackligt förtroendevalda från i . De är djupt oroade över vad som händer inom kassavärlden, både utifrån ett handläggarperspektiv och utifrån ett fackligt perspektiv men kanske mest ur de försäkrades synvinkel. Min interpellation handlar om omorganisation och då främst vilken betydelse den kommer att få för mitt hemlän . Därför kommer jag att uppehålla mig ganska mycket där. är för övrigt ett län som redan har drabbats väldigt hårt av statliga nedskärningar och omorganiseringar. Den samlade kompetensen för hela socialförsäkringen har funnits i hela länet, och det har funnits minst ett bemannat kontor i varje kommun. För att klara av detta har man skickat jobb från de större orterna till de mindre orterna i inlandet. På så sätt har man upprätthållit en kompetens i hela länet, och så har man möjliggjort de här personliga mötena. Men det som händer är att hela socialförsäkringen splittras. Det är just det som statsrådet säger i svaret. Hon kallar det för att gå från en länsbaserad till en produktionsbaserad organisation, och det är just det som sker. Den här verksamheten håller nu på att koncentreras till nationella centrum. Märk då att inga mer utredningskrävande uppdrag eller ärendeslag har hamnat norr om det i sig kan man ju fundera på. Och den helhet som man tidigare såg inom mitt län håller på att försvinna. Det är just det som man är oroad över som handläggare. Det som kommer att finnas kvar i är tre bemannade kontor i , och . Tanken är att de försäkrade ska ringa från respektive orter, och sedan ska de få boka besök, ett personligt möte. Jag tror egentligen att tanken är god, och det skulle kunna vara bra, om man glömmer bort verkligheten, geografin och hur mitt hemlän ser ut. Jag ska ge ett exempel. är en inlandskommun, en inlandsstad som ligger mitt i länet. Kontoret där ska serva hela inlandet. Personalen har fått veta att tolv timmars pendlingsavstånd är rimliga arbetsförhållanden. Hur bra blir de personliga mötena när man har suttit i bil i ? Och hur länge ska försäkringstagarna vara beredda att vänta på det här personliga mötet? Exempelvis får de två kommunerna , som ligger ännu längre in i landet i förhållande till , tre besök av handläggare. Hur mycket hinner man med då? Och vilken arbetsmiljö erbjuds personalen som tvingas köra alla dessa mil på hala och mörka vägar? Jag undrar också hur kostnadseffektivt det är att kvalificerade handläggare ska sitta och köra bil mil efter mil i stället för att jobba med försäkringen och träffa de försäkrade? Arbetet med den här omorganisationen pågår för fullt. Många delar är fortfarande oklara. Till exempel vet 116 anställda i fortfarande inte, om de inte har fått besked efter det att jag skrev interpellationen, var eller hur de ska arbeta eller ens om de har kvar arbetet. Tycker inte statsrådet att det är ett tecken på att detta har gått alldeles för fort och att risken är stor att de försäkrade har drabbats och fortfarande drabbas av det här? Ett exempel gäller handläggningen av aktivitetsstödet, som flyttats till med förlängd hanteringstid och ändrade utbetalningstider som följd. Det har gjort att de försäkrade inte har fått sina pengar eller inom den tid som de förväntade att de skulle få sina pengar. Just detta att man inte får sina pengar slår väldigt hårt mot en utsatt grupp. Då undrar jag: Tycker inte ministern att det tyder på att den här omorganisationen har gjort att kassans hantering av vissa ärendeslag riskerar att brista i rättssäkerhet? 42 Statsrådet (): Vi är helt överens om att det är väldigt betydelsefullt att kan utöva sin kärnverksamhet som bland annat innebär att människor ska känna sig trygga med att de får pengar när de ska ha sina pengar. Jag har fått information om att det blev fel i detta förändringsarbete just i , men detta är nu tillrättalagt, och det ska inte upprepas. Det var en del i denna omorganisation. LiseLotte vet mycket väl att har beslutat att ska bli en egen myndighet, med en styrelse, med fullt eget ansvar. Denna försäkringskassa har också visat på att det, när man väl blev en egen myndighet, var etapp ett. Etapp två innebär att man skulle göra den här omorganisationen. Jag har inte hört vare sig från LiseLotte eller från någon kritik tidigare när det beslutades om de här etappmålen och att man skulle göra en omorganisation. Detta har absolut ingenting med pengar att göra. Regeringen tillförde socialförsäkringen och administrationen som kompensation för de 200 miljoner som uteblev. och har man fått 700 miljoner extra. Så mycket pengar har socialförsäkringsadministrationen aldrig fått.