prot · GV0985 · 2008-03-28 00:00:00 — För det är väl trots allt så att syftet med svenskt bistånd inte primärt är att uppfylla internationella regelverk utan att se till att några av de 30 000 barn som kommer att dö i stället får vakna och se solen gå upp. 105 Statsrådet (): Det råder ingen tvekan om vilken vikt regeringen fäster vid att uppnå millenniemålen. Jag tycker att de är väldigt bra, för att de är operativa man kan använda dem och för att det är en målsättning. Men allt vi gör går inte att hänföra just till de åtta olika målen. Att regeringen lägger resurser och använder internationella skuldavskrivningsmekanismer är just för att skapa förutsättningar för länder i utveckling att ha en väl fungerande egen nationell ekonomi för att bygga upp en delaktighet i världens globala ekonomi. Jag tycker att det är viktigt och bra att vi diskuterar biståndet, dess effektivitet, resultat och också volym. Det spelar roll. För mig är det väldigt viktigt att vi nu bidrar till att länderna själva kan nå sin egen utveckling. Därför är skuldavskrivningar en viktig del i detta som också indirekt bidrar till att kunna uppfylla millenniemålen och att länderna själva formar sin egen fattigdomspolitik. Biståndsflödena är viktiga i världen, men jag vill påminna om att remitteringarna är så viktiga i volym. Utländska direktinvesteringar är fyra gånger så viktiga. Tittar vi bara på EU:s jordbruks- och handelspolitik sägs det mig motsvara fem gånger världens samlade biståndsvolymer. Om vi kunde förändra den kunde vi skapa mycket större flöden till utvecklingsländerna. Här har en samstämmig politik som vi har brett stöd för i . Jag vill inte att vi bara tittar på volymerna utan också på resultatet och också erkänner att stater måste få rätt att få väl fungerande egna ekonomier så att de inte bara kommer in i ett långt biståndsberoende. Det har tagit bort väldigt mycket av incitamenten. Jag ägnar mig gärna åt självkritik. Men jag tycker också att det vore klädsamt om man från sida visar att man kan räkna. 27 miljarder är mer än 25 miljarder. Biståndsbudgeten har ökat. Dessutom vill jag svara på frågorna om OECD-Dac och varför regeringen regelbundet tar del i den utveckling som sker i internationell utvecklingspolitik. Vi måste se var den värsta fattigdomen finns. Den finns på många ställen där det råder konflikt, i postkonfliktländer men också i länder djupt involverade i kriser och konflikter som skapar inte bara förtryck och missförhållanden utan också svält, brist på vatten, mediciner och mat. Därför är det viktigt att se att säkerhet och utveckling går hand i hand. Vi har också diskuterat inom OECD-Dac hur man definierar vad som är bistånd och inte. I den diskussionen deltar , just för att vi är en av världens största biståndsgivare mätt per capita och för att vi nu utvecklar ett väl fungerande bilateralt utvecklingssamarbete som väcker respekt. Det gör att vi kan påverka andra att vara mycket mer resultatinriktade och inte bara betala ut en massa bistånd för att man har dåligt samvete. Jag är glad över att kunna gå i bräschen, inte bara i , för att titta mer på resultat och måluppfyllelse och se till att vi får en mycket bättre samstämmighet, inte minst inom EU men också inom och hos väldigt många andra givare. Jag skulle slutligen när det gäller självkritik påtala en annan sak som jag har uppmärksammat när vi diskuterar millenniemålen. Vi har ett litet bekymmer. En del av utvecklingsländerna känner att även millenniemålen är något som har påtryckts dem och formulerats av oss, de utvecklade länderna. Vi behöver se hur vi kan stärka utvecklingsländernas ägarskap och delaktighet för att kunna uppnå reella resultat i fattigdomsbekämpningen. 106 HANS (): Låt oss börja med det som biståndsministern slår sig för bröstet för, nämligen att det svenska biståndet har ökat. Det är helt sant. Men vad beror det på? Beror det på att man har gjort generösa omfattande ökningar av biståndet? Nej, det beror på att man har följt enprocentsmålet som sex av sju partier i den svenska varit eniga om. Biståndsministern är väl ursäktad. Som moderat har hon inte ställt sig bakom enprocentsmålet, men vi andra partier har gjort det. Vi, alla andra partier i den här , har sett att när växer och blir rikare ska också världens fattiga ta del av våra ökade framgångar och vinster i det här landet. Det är därför biståndet har ökat. Jag vill också påminna om att är det av den svenska biståndsbudgeten som försvinner i väg genom urholkningar. Jag vet inte riktigt hur biståndsministern definierar ordet omfattande. Jag använder det i alla fall när används till andra saker än till bistånd. Då pratar jag om omfattande urholkningar. Jag vill också gå in på några andra områden här. Det har blivit lite av ett för biståndsministern att prata om kvalitet i biståndet. Och visst finns det stora kvalitetsbrister i det svenska biståndet, i biståndet från den rikare delen av världen. Men det är inte framför allt hos frivilligorganisationer som statsrådet brukar svartmåla där människor med ytterst små resurser och med ett stort engagemang försöker hjälpa människor i vardagen där de stora bristerna finns. De stora kvalitetsbristerna i biståndet finns på finansdepartementen i , och , där man genom budgettricksande tar medel från arbetet med millenniemålen för att stoppa i andra hål. Men det är kvalitetsbrister som biståndsministern inte vill kännas vid, än mindre göra något åt. Det är bra att statsrådet åker till och samtalar. Men vad säger man egentligen i de samtalen? Vad lägger man fram för konkreta förslag för att liksom andra länder runt om i ska få ned urholkningarna så att mer av bistånd ska användas just till bistånd? Där skulle jag vilja efterfråga några konkreta exempel. Jag har frågat ministern hur hon vill utvärdera regeringens urholkningar. Det är en fråga som jag över huvud taget inte har fått svar på . ska den presentera en skrivelse om biståndets resultat. Det skulle vara en god möjlighet att visa att biståndsministern har rätt, att flyktingmottagande i resulterar i att fler flickor får gå i skolan i . Men i den skrivelse som ska presenteras finns inte de här urholkningarna med. Om biståndet nu ska utvärderas, varför utvärderar man inte hela biståndsramen? Varför utvärderar man inte alla 32 miljarder? Vad är det biståndsministern är så rädd för? Jag vill också gå in på UNDP och fördjupa mig i den diskussionen. Jag vänder mig starkt mot att den nu som man säger att man vill jobba för millenniemålen också skär ned bidragen till just UNDP, , med motiveringen att de inte lyckats integrera mänskliga rättigheter. Då skulle jag vilja fråga biståndsministern: Hur ser biståndsministern på mänskliga rättigheter? FN:s deklaration är väldigt tydlig. Det finns politiska mänskliga rättigheter, det finns sociala, ekonomiska och kulturella. Är det inte ett arbete för de mänskliga rättigheterna att se till att barn får rent vatten, att hungriga får mat och att hemlösa får en bostad? Mänskliga rättigheter kan inte behandlas som ett smörgåsbord där man plockar ut de delar man tycker smakar godast för dagen. De går inte att rangordna efter att man har satt på sig sina ideologiska glasögon här i . Det är just det som jag upplever att statsrådet gör. Det är väl det jag tycker mig se i den borgerliga utrikespolitiken att man också gör. Dessutom måste jag säga att ser ett behov av reformering av FN-systemet och FN-organets verksamhet. Men hur ska vi gå till väga? Jag tror på en respektfull dialog med de andra medlemsstaterna, inte att utnyttjar sin stora pengapåse till att ensidigt diktera verksamheten. Det har andra länder försökt göra, till exempel . Jag hoppas verkligen att den inte ska följa den amerikanska regeringen in på den vägen. 107 Statsrådet (): Det stämmer att den här regeringen sätter kampen för frihet i världen högt. Jag tror att ett av problemen med fattigdomen i världen är att människor lever under förtryck. Jag var på resa i och besökte ett land som heter , som uppnår en del av millenniemålen, som har en bra utveckling och där fasar ut sitt bistånd. var en av framgångssagorna i tidigare, ett land som går till val under en förtryckarregim ledd av . Det förtrycket har lett till en omedelbar svältkatastrof i detta land där de mänskliga rättigheterna har åsidosatts, där det är brist på frihet, där det råder förtryck och därmed också svält, brist på mat, vatten och mediciner. Det är därför den här regeringen när vi presenterar hur vi slåss för mänskliga rättigheter i utvecklingspolitiken, i utrikespolitiken, i handelspolitiken och så vidare säger att vi måste se till att vi får en bättre tingens ordning så att de mänskliga rättigheterna, som firar , får en ökad respekt i världen. Det är vårt bästa bidrag, skulle jag vilja säga, till fattigdomsbekämpningen i världen. Där nöden är som störst är det antingen krig och konflikter eller, som i många länder där det är svältkatastrofer, diktatur. Det är därför vi står upp för friheten. Det är därför vi också kritiserar UNDP. kommer att få närmare 1 miljard av de svenska skattebetalarnas pengar. Vi har valt att i basbudgetstödet dra in . Vi har i ständiga dialoger med UNDP påtalat att en varaktig och långsiktigt väl fungerande fattigdomsbekämpning måste vila på demokrati och mänskliga rättigheter. När UNDP i sina strategiska dokument inte vill ta detta till sig tycker jag som ansvarigt statsråd att det finns anledning att inte bara ska betala utan också visa med en markering att vi inte är nöjda fullt ut. Vi har minskat betalningarna med . Vi betalar totalt ut närmare 1 miljard i alla fall. Jag tror att detta är en väldigt viktig signal i FN-systemet om var man har just i kampen för mänskliga rättigheter och när det gäller vikten av demokrati även i utvecklingsländerna. Får jag också säga någonting om de ytterst små resurserna och att jag sällan ställer upp för de enskilda organisationerna. Enskilda organisationer granskas som alla andra. De får ungefär 4 miljarder av biståndskakan . Jag vill inte säga att det är ytterst små resurser. Det är rätt så stora spelare , men de flesta aktörerna är ideellt arbetande, väldigt dugliga människor som bidrar till att komplettera den statliga svenska biståndspolitiken. Jag tänker granska alla delar av biståndet för att kunna få bättre måluppfyllelse, kvalitet och resultat. När vi nu diskuterar tingens ordning kan jag igen konstatera att jag 2008 har mer pengar att röra mig med än 2007. Det är ingen urholkning. Att vi gör skuldavskrivningar innebär att vi bidrar till att skapa bättre fungerande nationella ekonomier i utvecklingsländerna, att de är med i den internationella, globala ekonomin. Att vi räknar av flyktingkostnader handlar ju om att vi ser detta som en av de stora utmaningarna i världen . Människor tvingas leva bortom sina hemländer. De tvingas bli beroende av andras humanitära hjälp även om de har tagit sig hela vägen till . Enligt det regelverk som vi har använt /92 fortsätter vi att avräkna flyktingmottagandet här hemma i på samma sätt som vi numera också ökar bidragen till bland annat UNHCR och andra organ för att råda bot på de ökade flyktingströmmar som faktiskt finns i världen . Jag tycker inte att det är någon skillnad. Vi hjälper flyktingar i , och vi hjälper flyktingar i med det svenska biståndet. 108 HANS (): Jag och biståndsministern har diskuterat de här urholkningarna, och biståndsministern vet mycket väl att vi i har slagits för en human svensk flyktingpolitik omfattande skuldavskrivningar. Men det vi har sagt är att det inte ska finansieras med svenska biståndsmedel. Det är skillnaden. Det tycker jag ska vara tydligt och klart. Jag måste ändå säga, när just frågan om flyktingmottagande i kom upp, att jag blir provocerad när biståndsministern jämför flyktingmottagande i med flyktingmottagande i . Det är i grunden två helt skilda saker. har skrivit på internationella konventioner där vi har lovat och åtagit oss att vi ska skydda människor på flykt. Det är ett svenskt åtagande. Det är vi med våra skattemedel som ska finansiera det. Det är inte människor i , i eller i som ska betala flyktingmottagandet i genom att vi undandrar de länderna bistånd. Där finns en tydlig skiljelinje mellan hur jag ser på de här frågorna och hur ser på dem. I fråga om mänskliga rättigheter och demokrati har och jag väldigt olika syn. Jag ser inte demokrati som ett smörgåsbord där man kan välja och vraka. Visst leder demokrati till fattigdomsbekämpning. Men fattigdomsbekämpning leder också till demokrati. De 30 000 barn som dör därför att de har fått dricka smutsigt vatten, därför att det inte finns mediciner, vilken demokrati kommer de att få? De behöver framför allt mediciner och reningsverk för att de ska kunna få uppleva demokrati. Därför är det så viktigt att se, som man sade i , de mänskliga rättigheternas inbördes beroende, och det tycker jag är viktigt att poängtera. Är det så att statsrådet ställer upp på deklaration eller gör hon det inte? Jag tycker ändå att vi har fått några klara besked från biståndsministern. Bidraget till UNDP ska sänkas, vilket försvagar arbetet för millenniemålen. Regeringen är inte beredd att ta initiativ för att en större del av biståndet ska gå till fattigdomsbekämpning. Man vill inte ens en gång utvärdera de här urholkningarna. Ändå säger biståndsministern att hon har ett stort engagemang för millenniemålen. Det är väl tur att det poängteras, för utifrån den förda politiken är det ett engagemang som varit lätt att ifrågasätta. 109 Statsrådet (): Tack, , för interpellationen och för att vi får det här meningsutbytet. Jag sätter stort värde på att vi får diskutera både den nationella biståndspolitiken och hur vi agerar internationellt. Neddragningen till UNDP med , där vi totalt ger 1 miljard, handlar ju inte om att vi därmed överger kampen för att uppnå millenniemålen. Vi kan använda de pengarna någon annanstans. UNDP är inte det enda organ som jobbar för att uppnå millenniemålen. Vi måste se till att vi har en samsyn och att all vår inriktning nu handlar om att få en effektiv fattigdomsbekämpning. I alla dessa delar försöker jag, både politiskt och ekonomiskt, se till att vi kvalitetssäkrar för att uppnå bättre resultat. Vi kommer naturligtvis i den utvärdering och de rapporter som vi lämnar till också att diskutera flyktingavräkningar, skuldavskrivningar och hur de olika instrumenten samspelar. Det kan hända att vi har olika uppfattningar om var vi tar budgetmedlen. Men jag vill minnas att jag när jag studerade motion såg att ni halvvägs har gått med på att fylla upp flyktingmottagandet i och räkna av det från biståndsbudgeten. Det visar kanske på en inkonsekvens. Jag tycker att det är rimligt att vi tar vår del av ansvaret. Jag tycker att det är glädjande att vi har väldigt många nya svenskar som därmed också bidrar till utvecklingen i vårt eget land och som också, vilket jag påtalade tidigare, sänder tillbaka väldigt mycket pengar till sina ursprungsländer. Ett väl fungerande flyktingmottagande i , inklusive en fungerande arbetskraftsinvandring, kommer ytterligare att vara ett bidrag i samstämmiga politik för att bekämpa fattigdomen i världen. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2007/08:489 om jämställdhetsplaner 110 Integrations- och jämställdhetsminister (): har mot bakgrund av regeringens förslag till ny diskrimineringslag frågat om det är min bedömning att de nya reglerna kan bli ett bakslag för jämställdheten och om jag avser att ta något initiativ med anledning av det anförda. Genom de förslag till diskrimineringsförbud och andra åtgärder mot diskriminering som regeringen föreslår i propositionen Ett starkare skydd mot diskriminering ökar skyddet mot diskriminering på grund av kön väsentligt. Tillämpningsområdet för diskrimineringsgrunden kön föreslås utökas till samhällsområden där det saknas ett skydd . Det gäller till exempel inom områdena socialtjänst, hälso- och sjukvård och offentlig anställning. Regeringen skapar också bättre förutsättningar för högre ersättningsnivåer vid diskriminering. Det ska kosta att diskriminera. Förslagen innebär också ett mer heltäckande skydd mot diskriminering. Till exempel föreslås att inhyrd eller inlånad personal ska, till skillnad från , omfattas av förbudet mot trakasserier på grund av kön eller sexuella trakasserier. Det är mot denna bakgrund svårt att se på vilket sätt de nya föreslagna reglerna skulle bli ett bakslag för jämställdheten. fokuserar särskilt på regeringens förslag att ändra periodiseringen, från varje till , när det gäller att upprätta jämställdhetsplaner och vilka arbetsgivare som ska undantas från skyldigheten att upprätta sådana planer. Det grundläggande kravet på alla arbetsgivare att bedriva ett målinriktat arbete för att aktivt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön kvarstår oförändrat. Alla arbetsgivare ska vidta åtgärder för att arbetsförhållandena ska lämpa sig för alla oavsett kön, att förebygga sexuella trakasserier, att underlätta för både kvinnliga och manliga arbetstagare att förena förvärvsarbete och föräldraskap med mera. Detta arbete ska bedrivas i samråd mellan arbetsgivare och arbetstagare, normalt genom de fackliga organisationerna på arbetsplatsen. Jag anser att vi genom den föreslagna ändringen kan underlätta företagens administrativa börda utan att försämra jämställdhetsarbetet. Det är min bedömning att jämställdhetsarbetet i arbetslivet inte blir lidande av denna förändring. Det viktiga är att ett aktivt jämställdhetsarbete bedrivs på arbetsplatserna och inte att dokumenten måste uppdateras eller revideras . Det är inte uteslutet att arbetsgivare nödgas lägga ned ett stort arbete på formalia i stället för på sakfrågorna. Vår kunskap om i vilken utsträckning just upprättande av jämställdhetsplaner verkligen leder till ökad jämställdhet på arbetsplatserna är nämligen alltför begränsad. Jag har därför för avsikt att låta frågan om aktiva åtgärder, däribland frågor om jämställdhetsplaner, utredas vidare. I sammanhanget vill jag också tillägga att de föreslagna reglerna naturligtvis inte hindrar att arbetsgivare och arbetstagare kan komma överens om att revidera planerna oftare om det , som anser, skulle vara lättare för arbetsgivaren att upprätta årliga jämställdhetsplaner. Jag ser sammanfattningsvis inte att de förändringar som föreslås i en ny diskrimineringslag skulle vara ett bakslag för jämställdheten. Tvärtom innebär de en klar förstärkning av möjligheterna att bedriva ett brett och kraftfullt arbete för jämställdhet och mot diskriminering. Det är dock oerhört angeläget att regeringen följer utvecklingen, och jag kan försäkra att vi kommer att vidta lämpliga åtgärder om vi finner att det blir nödvändigt. 111 (): När talman så föredömligt bjöd in professorn i genusforskning till ett frukostmöte fick hon frågan om vad som skulle hända om jämställdhetsplaner uteblir. Hon sade att det kommer att bli förödande för jämställdheten. TCO säger att det finns en stor risk att arbetsgivare ger nyanställda kvinnor lägre löner än nyanställda män och att man inte upptäcker det förrän . JämO säger att jämställdhetsplanerna fungerar bra. LO säger att ett borttagande av jämställdhetsplanerna är fel väg att gå. ST säger att detta är ett feltänk. Men regeringen har inte ens bemödat sig med att göra en jämställdhetsanalys. säger att det inte är förbjudet att göra jämställdhetsplaner i alla fall. Det kan man göra. Men vad är det som säger att marknadskrafterna kommer att klara att ta ett samhällsansvar? De klarar inte ens att ge kvinnor chefspositioner i tillräcklig utsträckning. Varför skulle de jobba med jämställdhetsfrågorna om inte vi från politiken säger ifrån hur viktigt det är? Vi måste säga åt dem att göra jämställdhetsplaner. Det är betydligt lättare att hålla sig uppdaterad med nya jämställdhetsplaner än . Då finns fokus på hur det ska gå till. Det är betydligt lättare och smidigare. Alla vet att jämställdhetsplaner ska göras. Alla områden på ett företag gås igenom och det blir en naturlig process. Om arbetet görs kanske kompetensen glöms bort. Då sätts inte fokus på jämställdheten. Det är det som ofta är bristen. Så fort vi glömmer bort jämställdhetsfrågorna åker de bakåt igen. Det här är ett bakslag för jämställdheten. Att ta bort kravet för företag med färre än 25 anställda att göra jämställdhetsplaner innebär att det blir många företag som inte kommer att upprätta några jämställdhetsplaner framöver. Det är också alarmerande. Det skulle vara så krångligt, säger . Men om det ändå finns ett krav att jobba med jämställdhetsfrågorna, som säger, är det väl lika enkelt att också skriva ned dem. Då kommer de på papper och alla kan ta del av dem. Det är betydligt lättare när det går att se hur lönerna har slagit och hur man har jobbat med jämställdhetsfrågorna om det finns nedskrivet på ett papper. Det underlättar för jämställdheten. Om kravet tas bort försvåras jämställdhetsarbetet i . Det blir en backlash. 112 Integrations- och jämställdhetsminister (): Jag kan förstå om man är orolig om man utgår från, som gör, att det är just skrivandet och upprättandet av planerna som leder till jämställdhet. Återigen säger jag att jag inte tror att det är så. Det som leder till jämställdhet är aktiva åtgärder. Dessa ska dokumenteras, och de kan dokumenteras på olika sätt. Jag menar att det finns relevans att kräva just formen jämställdhetsplaner från större företag med administrativa resurser och möjligheter att göra detta. Men jag är rädd att den typen av upprättande av planer tar för mycket tid från mindre företag utan de resurserna. Jag är också övertygad om att arbetet för utveckling jämställdhet eller något annat kan dokumenteras på olika sätt. Jag tror inte att jämställdhetsplaner, som politikerna hittade på, är det enda sättet att dokumentera sitt arbete på. Jag kan jämföra lite med arbetet med att rekrytera utan att diskriminera. Det pågår just nu ett projekt hos ungefär tio myndigheter som ska använda sig av anonymiserade ansökningar. Det är ett sätt. Sedan har vi sagt till ungefär lika många andra att de ska hitta på egna sätt att rekrytera utan att diskriminera. Jag är övertygad om att det kommer att komma ut flera idéer och tankar från de myndigheterna. Det är lite så jag tänker här. Det finns många olika sätt att dokumentera sitt arbete på. Lagen ställer krav på att alla ska jobba med aktiva åtgärder, att alla ska göra sina kartläggningar. Det kravet kvarstår . Alla anställda kan anmäla sina arbetsgivare om de inte lever upp till detta. Det finns en myndighet , men framför allt kommer vi att få en diskrimineringsombudsman med tillsynsansvar som när som helst kan uppsöka alla arbetsplatser. Att inte upprätta handlingsplaner betyder inte att man inte jobbar med jämställdhetsåtgärder. Däremot kan man dokumentera dem på olika sätt. Där skiljer vi oss åt. 113 (): Det är väl inte bara där vi skiljer oss åt. Vi skiljer oss också åt i vår människosyn. Jag är feminist. Jag ser att vi har en könsmaktsordning i det här samhället. Jag ser att vi måste göra något åt det. Det gör inte jämställdhetsministern, och det beklagar jag. Det finns så många exempel på hur den här regeringen jobbar mot jämställdheten, inte för den. Det är en försämring för kvinnorna på arbetsmarknaden, och fler karensdagar slår mot kvinnor som inte har fast anställning. På område efter område ser vi hur jämställdheten försämras med den borgerliga regeringen. Vi har en jämställdhetsminister som inte ens ser att det finns en könsmaktsordning i samhället. Då är det klart att jag inte kan lita på jämställdhetsministern i det här fallet heller. Hon har haft fel på andra områden. Att göra handlingsplaner och använda sig av statistik för att göra skillnaderna tydliga innebär att företag skärper sig. Det gör vi också när vi får statistik. skärper sig när statistiken har talat sitt tydliga språk. Då försöker man skärpa till sig. släpps kravet och man säger att de kommer att fixa detta ändå. Marknadskrafterna är viktigare än jämställdheten för den borgerliga regeringen.